Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-07 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за договорами позики. У судовому засіданні позивач [PERSON] та представник позивача [PERSON] позовні вимоги підтримали та просили суд їх задовольнити, мотивуючи свої вимоги тим, що 22.12.2011, 26.01.2012, 28.04.2012, 26.06.2012, 12.07.2012 відповідач отримав у позивача в позику на загальну суму в розмірі 2230000, 00 грн. та зобов`язувався повернути кошти в строк протягом 365 календарних днів від дати передачі йому коштів. Грошові кошти позивач передавав відповідачу у доларах США, однак фіксували вони передачу коштів у гривнях. Представник позивача зазначив, що передання грошових коштів відповідачу підтверджується укладеними між [PERSON] та [PERSON] договорами процентної позики №111222-П від 22.12.2011 року, №120126-П від 26.01.2012 року, №120428-П від 28.04.2012 року, №2606-12 від 26.06.2012 року, №1207-12 від 12.07.2012 року та актами прийому-передачі грошових коштів до даних договорів. Також представник позивача зазначив, що пунктом 2.3. вищевказаних договорів передбачена щомісячна сплата відповідачем відсотків за користування грошовими коштами. Оскільки відповідач зобов`язання у вказаний строк не виконав, тому позивач вимушений був звернутися до суду з даним позовом та просить суд постановити судове рішення, яким стягнути з відповідача на його користь основну заборгованість у розмірі 13 925 051 грн. та 2 434 314 грн. 06 коп. в рахунок стягнення 3%-річних. Окрім того, представник позивача та позивач зазначили, що позивач розраховував відсотки за користування грошовими коштами відповідно до строків вказаних у п. 2.3. договорів позики, а після вказаних строків позивачем розраховано 3 % річних, які передбачені ст. 625 ЦК України. Також представник позивача вказав, що строки позовної давності не пропущені позивачем, оскільки відповідач визнавав борг за 2013-2017 роки, просив надати час для його сплати, обіцяв частково сплачувати заборгованість, а тому бездіяльність відповідача щодо сплати можна вважати триваючим правопорушенням, яке виключає застосування застосування строків позовної давності. Обставини визнання боргу відповідачем підтверджуються листуванням між [PERSON] та [PERSON] електронною поштою. Доказом того, що електронна пошта [INFO] дійсно належить [PERSON] підтверджується письмовою заявою [PERSON] , допитати останнього у судовому засіданні не має можливості, оскільки він перебуває в Тайланді та може виїхати звідти у зв`язку з карантином. У судовому засіданні представник відповідача [PERSON] проти задоволення позовних вимог заперечував та суду пояснив, що позивачем були пропущені строки позовної давності при зверненні до суду з вимогами про стягнення заборгованості за договорами позики, а тому останній просив суд у задоволенні позовних вимог відмовити. Представник відповідача зазначив, що позивачем не надано доказів того, що листування електронною поштою щодо сплати боргу у період з 2013 по 2017 роки здійснювалось між [PERSON] та [PERSON] та що електронна адреса alexxkoo@gmail.comналежить відповідачу, оскільки вказане листування не містить вказівок про відповідача та укладенння між сторонами договорів позики. Також при підписанні вищевказаних договорів позики [PERSON] та [PERSON] узгодили офіційні реквізити, однак серед них відсутні електронні адреси. Представник відповідача вказав, що договорами позики передбачений конкретний строк дії зобов`язань між сторонами та положення п. 6.1. вказаних договорів стосовно того, що вони є дійсними до моменту їх остаточного виконання не може породжувати невизначеності стосовно строку дії даних договорів. Також представник відповідача зазначив, що висновок експертизи відправлень електронною поштою від 16.10.2019 не є належною формою підсумкового документа, оскільки має назву "Висновок № 14831", а не "Висновок експерта" або "Висновок експертного дослідження", також даний документ було оформлено не на встановленому зразку бланку, як цього вимагають вимоги Інструкції "Про особливості здійснення судово-експертної діяльності атестованими судовими" № 3505/05 від 12.12.2011. Окрім того, представник відповідача вказав, що форма доказування як письмова заява свідка [PERSON] не передбачена чинним законодавством, тому не може бути належним доказом по справі. Заслухавши позивача, представника позивача, представника відповідача, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку про те, що позов підлягає задоволенню із наступних підстав. Як встановлено судом, що між [PERSON] та [PERSON] був укладенийдоговір процентної позики №111222-П від 22.12.2011 року відповідно до якого [PERSON] отримав у [PERSON] в позику у розмірі 240 000,00 грн., що на момент передачі коштів складає еквівалент 30000,00 доларів США та зобов`язувався повернути кошти в строк протягом 365 календарних днів від дати передачі йому коштів. Пунктом 2.3. даного договору передбачений обов`язок [PERSON] щомісячно сплачувати проценти за цим Договором у розмірі 7 % від розміру позики в еквіваленті - доларах США (тридцять тисяч) в гривневому еквіваленті по комерційному курсу долара США до гривні на день сплати (а.с. 48-49). Передача вказаної суми грошових коштів [PERSON] [PERSON] підтверджується актом прийому-передачі грошових коштів №111222-П/1 від 22.12.2011 (а.с. 64). 26.01.2012 між [PERSON] та [PERSON] був укладенийдоговір процентної позики №120126-П відповідно до якого [PERSON] отримав у [PERSON] в позику у розмірі 240 000,00 грн., що на момент передачі коштів складає еквівалент 30000,00 доларів США та зобов`язувався повернути кошти в строк протягом 365 календарних днів від дати передачі йому коштів. Пунктом 2.3. даного договору передбачений обов`язок [PERSON] щомісячно сплачувати проценти за цим Договором у розмірі 7 % від розміру позики в еквіваленті - доларах США (тридцять тисяч) в гривневому еквіваленті по комерційному курсу долара США до гривні на день сплати (а.с. 51-52). Передача вказаної суми грошових коштів [PERSON] [PERSON] підтверджується актом прийому-передачі грошових коштів №120126-П/1 від 26.01.2012 (а.с. 65). 28.04.2012 між [PERSON] та [PERSON] був укладенийдоговір процентної позики №120428-П відповідно до якого [PERSON] отримав у [PERSON] в позику у розмірі 1 200 000,00 грн., що на момент передачі коштів складає еквівалент 150 000,00 доларів США та зобов`язувався повернути кошти в строк протягом 365 календарних днів від дати передачі йому коштів. Пунктом 2.3. даного договору передбачений обов`язок [PERSON] щомісячно сплачувати проценти за цим Договором у розмірі 10 % від розміру позики в еквіваленті - доларах США (сто п`ятдесят тисяч) в гривневому еквіваленті по комерційному курсу долара США до гривні на день сплати (а.с. 54-56). Передача вказаної суми грошових коштів [PERSON] [PERSON] підтверджується актом прийому-передачі грошових коштів №120428-П/1 від 28.04.2012 (а.с. 66). 26.06.2012 між [PERSON] та [PERSON] був укладенийдоговір процентної позики №2606-12 відповідно до якого [PERSON] отримав у [PERSON] позику у розмірі 300 000,00 грн., що на момент передачі коштів складає еквівалент 36 810,00 доларів США та зобов`язувався повернути кошти в строк протягом 365 календарних днів від дати передачі йому коштів. Пунктом 2.3. даного договору передбачений обов`язок [PERSON] щомісячно сплачувати проценти за цим Договором у розмірі 10 % від розміру позики в еквіваленті - доларах США (тридцять шість тисяч вісімсот десять) в гривневому еквіваленті по комерційному курсу долара США до гривні на день сплати (а.с. 58-59). Передача вказаної суми грошових коштів [PERSON] [PERSON] підтверджується актом прийому-передачі грошових коштів №2606-12/1 від 26.06.2012 (а.с. 67). 12.07.2012 між [PERSON] та [PERSON] був укладенийдоговір процентної позики №1207-12 відповідно до якого [PERSON] отримав у [PERSON] позику у розмірі 250 000,00 грн., що на момент передачі коштів складає еквівалент 30 720,00 доларів США та зобов`язувався повернути кошти в строк протягом 365 календарних днів від дати передачі йому коштів. Пунктом 2.3. даного договору передбачений обов`язок [PERSON] щомісячно сплачувати проценти за цим Договором у розмірі 10 % від розміру позики в еквіваленті - доларах США (тридцять тисяч сімсот двадцять) в гривневому еквіваленті по комерційному курсу долара США до гривні на день сплати (а.с. 61-62). Передача вказаної суми грошових коштів [PERSON] [PERSON] підтверджується актом прийому-передачі грошових коштів №1207-12/1 від 12.07.2012 (а.с. 68). Згідно ч.1 ст.1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно ст.526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Відповідно до ст.ст. 610, 612 ЦК України, порушення зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), а боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до роздруківок листування електронною поштою між адресатами " [PERSON] " (адреса електронної пошти: [INFO]) та "ALEX TUR" (адреса електронної пошти: [INFO]) слідує, що протягом періоду з 2013 року по 2017 рік вказані адресати ведуть переписку відповідно до якої "ALEX TUR" визнає борг перед " [PERSON] " та обіцяє останньому повернути грошові кошти, однак строків повернення грошових коштів не вказує (а.с. 71-90). У даній переписці мова йде про п`ять договорів позики грошових коштів, які " [PERSON] " надав " ALEX TUR " у валюті долари США. Окрім того адресати ведуть переписку щодо суми грошових коштів, яка має бути повернута на виконання вказаних договорів. Так, " [PERSON] " пише " ALEX TUR ", що станом на кінець 2012 року сума боргу становила 30000,00 доларів США, а з урахуванням відсотків за користування кредитними коштами станом на кінець 2014 року сума становить більше ніж 700 000,00 доларів США (а.с. 73), на що "ALEX TUR" надає відповідь що готовий сплатити тіло кредиту та частину відсотків, оскільки виплатити суму боргу повністю не має можливості (а.с. 75). Також у тексті даного листування міститься повідомлення в якому "ALEX TUR" просить " [PERSON] " не нагадувати йому про строки позовної давності (а.с.75). Відповідно до висновку експертизи відправлень електронної пошти ТОВ "Київський експертно-дослідний центр" за заявою [PERSON] № 14831 від 16.10.2019 досліджувані електронні листи поштової скриньки " [INFO] " після створення або отримання до скриньки змінам не піддавались (а.с. 164-250). Відповідно до письмової заяви [PERSON] останній підтверджує, що електронна адреса: [INFO] належать [PERSON] (а.с. 146). Враховуючи зміст та тривалий період листування електронною поштою вищевказаних адресатів, імена користувачів " [PERSON] " та " ALEX TUR ", а також висновок експертизи даних відправлень № 14831 від 16.10.2019 щодо того, що електронні листи змінам не піддавались, суд приходить до висновку, що у сукупності дані докази свідчать про те, що обмін вказаними електронними повідомленнями здійснювався між [PERSON] та [PERSON] . Відповідно до ст. 256, 257 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Так, пунктом 6.1. вищевказаних договорів позики сторони узгодили, що дані договори набувають чинності з моменту підписання його сторонами та надання позики Позичальнику і є дійсними до моменту його остаточного виконання. Враховуючи зміст пункту 6.1. договорів позики та триваючу пасивну поведінку боржника, суд приходить до висновку, що строк вказаних договорів діє до їх повного виконання. Оцінюючи належність, допустимість, а також достатній зв`язок доказів у їх сукупності, зважаючи на те, що позивач не пропустив строки позовної давності при звернення до суду з вимогою про стягнення заборгованості за договорами позики, оскільки відповідач визнавав борг за 2013-2017 роки, просив надати час для його сплати, обіцяв частково сплачувати заборгованість, тому суд приходить до висновку, що позовні вимоги вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача 13 925 051 грн. в рахунок стягнення заборгованості за договорами процентної позики, а також 2 434 314 грн. 06 коп. в рахунок стягнення 3%-річних підлягають задоволенню. Ствердження представника відповідача щодо того, що вимоги позивача про стягнення 3 % річних є необгрунтованими, суд не може покласти в основу рішення, оскільки позивач розраховував відсотки за користування грошовими коштами відповідно до строків вказаних у п. 2.3. договорів позики, а після вказаних строків позивачем розраховано 3 % річних, які передбачені ст. 625 ЦК України. На підставі ст. 141 ЦПК України, враховуючи те, що позовні вимоги судом задоволені, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати з судового збору у розмірі 9 605,00 грн.

Outcome: approved