Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-02 00:00:00

Позивач посилається в обґрунтування своїх вимог на те, що відповідно до умов кредитного договору від 21 грудня 2006 року ПАТ КБ „ПриватБанк" надав відповідачеві [PERSON] кредит в розмірі 3800 грн. шляхом встановлення кредитного ліміту на платіжну картку, зі щомісячною сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 36 % річних та щомісячною сплатою комісії за користування кредитом, з поверненням у строк, що відповідає строку дії кредитної платіжної картки. Відповідач [PERSON] не виконує свої договірні зобов'язання щодо своєчасного повернення кредиту, сплати відсотків та комісії за користування кредитом, внаслідок чого в нього виникла заборгованість: по кредиту - в сумі 9351,52 грн., по відсоткам за користування кредитом - в сумі 5076,89 грн., по комісії за користування кредитом - в сумі 1301,60 грн., штраф (фіксована частина) - в сумі 500 грн., штраф (процентна складова) - в сумі 786,50 грн., всього - 17016,51 грн. На підставі викладеного, позивач ПАТ КБ „ПриватБанк" просить суд стягнути з відповідача [PERSON] заборгованість за кредитним договором в загальній сумі 17016,51 грн. та витрати по сплаті судового збору в сумі 243,60 грн. В судовому засіданні представник позивача ПАТ КБ „ПриватБанк" Реуцька І.О. підтримала позов. В судовому засіданні відповідач [PERSON] проти позову заперечив та пояснив, що 21 грудня 2006 року він отримав в ПАТ КБ „ПриватБанк" кредит в розмірі 3800 грн. шляхом встановлення кредитного ліміту на платіжну картку, зі щомісячною сплатою відсотків та комісії за користування кредитом. Він відразу передав платіжну картку своїй дружині [PERSON], яка нею постійно користувалась. Йому відомо, що дружина віддала платіжну картку їхньому синові [PERSON], а потім хтось скористався його карткою, придбавши якийсь товар. За даним фактом було відкрите кримінальне провадження за ч.1 ст.190 КК України, в якому йому надано статус потерпілого. На даний час ведеться досудове розслідування у вказаному кримінальному провадженні. Позов не визнає, оскільки кредитом скористався не він, а інша особа. Дослідивши матеріали справи та заслухавши пояснення сторін, суд встановив наступні обставини та визначив відповідно до них правовідносини. Судом встановлено, що відповідно до умов кредитного договору від 21 грудня 2006 року ПАТ КБ „ПриватБанк" надав відповідачеві [PERSON] кредит в розмірі 3800 грн. шляхом встановлення кредитного ліміту на платіжну картку, зі щомісячною сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 36 % річних та щомісячною сплатою комісії за користування кредитом, з поверненням у строк, що відповідає строку дії кредитної платіжної картки. Кредитний договір, укладений між ПАТ КБ „ПриватБанк" та [PERSON], складається із заяви позичальника, Умов та правил надання банківських послуг, Правил користування платіжною карткою та Тарифів банку. Відповідач [PERSON] своїм підписом на заяві позичальника засвідчив, що він ознайомлений та згоден з Умовами та правилами надання банківських послуг, з Правилами користування платіжною карткою та з Тарифами банку, а також підтвердив факт отримання інформації про умови кредитування банку. Відповідно до п.1.2 Умов та правил надання банківських послуг мінімальний обов'язковий платіж - це розмір боргових зобов'язань держателя картки, які щомісячно підлягають сплаті протягом строку дії картки. Даний платіж розраховується як сума овердрафта та суми щомісячного платежу, який складається з нарахованих до сплати відсотків та частини заборгованості по кредиту. В залежності від виду платіжної картки, розмір та порядок розрахунків щомісячного платежу вказаний у заяві та в пам'ятці клієнта, виражений у відсотковому співвідношенні до здійснених операцій з використанням платіжних карток. Мінімальний обов'язковий платіж являється обов'язковим для держателів платіжних карток, що здійснюють операції по кредитній схемі. Відповідно до Тарифів банку розмір щомісячних платежів становить 7 % від заборгованості. Відповідно до п.6.5 Умов та правил надання банківських послуг позичальник зобов'язаний погашати заборгованість по кредиту, відсоткам за його користування, а також сплачувати комісії на умовах, передбачених цим договором. Відповідно до п.6.6 Умов та правил надання банківських послуг у випадку невиконання зобов'язань за договором позичальник зобов'язаний за вимогою банку виконати зобов'язання по поверненню кредиту (в тому числі простроченого кредиту та овердрафта), сплаті винагороди банку. Відповідно до п.5.3 Правил користування платіжною карткою строк та порядок погашення по кредиту по платіжним карткам з визначеним мінімальним обов'язковим платежем наведений у пам'ятці клієнта, яка є невід'ємною частиною договору. Платіж включає плату за користування кредитом, передбачену тарифами, та частину заборгованості по кредиту. Відповідно до п.9.3 Умов та правил надання банківських послуг картрахунки відкриті на невизначений строк. Відповідно до п.9.12 Умов та правил надання банківських послуг договір діє протягом 12 місяців з моменту підписання. Якщо протягом цього строку ні одна із сторін не поінформує другу сторону про припинення дії договору, він автоматично продовжується на той самий строк. Починаючи з серпня місяця 2012 року відповідач [PERSON] не виконує свої договірні зобов'язання щодо своєчасного повернення кредиту, сплати відсотків та комісії за користування кредитом, внаслідок чого в нього виникла заборгованість: по кредиту - в сумі 9351,52 грн., по відсоткам за користування кредитом - в сумі 5076,89 грн., по комісії за користування кредитом - в сумі 1301,60 грн. Суд критично оцінює пояснення відповідача [PERSON] про те, що його платіжною карткою скористалась інша особа, відносно якої ведеться досудове розслідування, а тому він не повинен нести зобов'язання за кредитним договором. Так, відповідно до п.6.1 Умов та правил надання банківських послуг позичальник зобов'язаний не передавати карти, ПІН-коди третім особам, не використовувати карти або нанесені на них дані з метою, не передбаченою цим договором. Відповідно до п.6.10 Умов та правил надання банківських послуг позичальник зобов'язаний приймати заходи до запобігання втрати (викрадення) картки, ПІН-коду або інформації, нанесеної на картку та магнітну смугу, а також їх незаконного використання. Згідно п.6.11 Умов та правил надання банківських послуг позичальник зобов'язаний інформувати банк, а також правоохоронні органи по факту втрати картки, ПІН-коду, або отримання відомостей про їх незаконне використання. При настанні вищевказаних випадків необхідно звернутися у відділення банку, в якому обслуговується картка. Згідно п.6.12 Умов та правил надання банківських послуг позичальник зобов'язаний в трьохденний строк після усної заяви про втрату картки, ПІН-коду надати письмову заяву до банку, в якій повинні бути викладені детальні пояснення обставин втрати картки та/або ПІН-коду, а також відомі держателю відомості про їх незаконне використання. Згідно п.6.13 Умов та правил надання банківських послуг позичальник зобов'язаний письмово доручити банку постановку картки в СТОП-лист платіжної системи. Згідно п.8.4 Умов та правил надання банківських послуг держатель несе відповідальність за всі операції, які супроводжуються авторизацією, до моменту письмової заяви держателя про блокування коштів на картрахунку та за всі операції, які не супроводжуються авторизацією, до моменту постановлення карти в СТОП-лист платіжної системи. Судом встановлено, що операції по вилученню коштів з карткового рахунку відповідача [PERSON] були виконані іншою особою (відносно якої відкрите кримінальне провадження та провадиться досудове розслідування) з безпосереднім використанням платіжної картки відповідача та з вводом ПІН-коду, який є особистим ідентифікатором (кодом), відомим тільки держателю, та необхідний для здійснення операцій з використанням картки. В судовому засіданні відповідач [PERSON] пояснив, що він передав свою платіжну картку дружині [PERSON] та повідомив ПІН-код картки, в подальшому дружина передала платіжну картку їхньому синові [PERSON], після чого хтось скористався його карткою. Вказані обставини підтверджують той факт, що відповідач добровільно передав свою платіжну картку третій особі, чим порушив умови кредитного договору. Судом встановлено, що після передачі платіжної картки третій особі [PERSON] не подав до банку письмової заяви про постановку його картки в СТОП-лист. Такої заяви відповідач не подав до банку до цього часу. На даний час платіжна картка [PERSON] є активною. Отже, в порушення Умов та правил надання банківських послуг, а також в порушення Правил користування платіжною карткою відповідач [PERSON] не вжив жодних заходів щодо повідомлення банку про втрату своєї платіжної картки та запобігання її використання іншими особами, хоча він, укладаючи кредитний договір, взяв на себе зобов'язання щодо його належного виконання. Зняття коштів з карткового рахунку відповідача відбулось у зв'язку з порушенням останнім умов кредитного договору, що призвело до негативних наслідків, а саме: втрати коштів з рахунку [PERSON] Оскільки саме відповідач не дотримався покладених на нього обов'язків, тому на нього покладається відповідальність за проведені операції, які збільшили заборгованість за його платіжною карткою. Крім того, з пояснень відповідача [PERSON] та наданих ним документів вбачається, що він визнаний потерпілим в кримінальному провадженні за фактом заволодіння шляхом шахрайства грошовими коштами за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.190 КК України. Отже, внаслідок вказаного кримінального правопорушення була заподіяна майнова шкода саме [PERSON], а не ПАТ КБ „ПриватБанк". Таким чином, суд вважає, що відповідач [PERSON] не надав суду належних та допустимих доказів, які б звільняли його від відповідальності, як держателя платіжної картки, за вказаним кредитним договором. Згідно ч.1 ст.509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Згідно ч.1 ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ч.1 ст.629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Згідно ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язаний повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ч.2 ст.1054, ч.1 ст.1048 ЦК України кредитодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми кредиту, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У зв'язку з порушенням відповідачем [PERSON] своїх зобов'язань за кредитним договором, ПАТ КБ „ПриватБанк" застосував до боржника неустойку. З розрахунку позивача ПАТ КБ „ПриватБанк" вбачається, що за відповідачем [PERSON] обліковується неустойка за кредитним договором : штраф (фіксована частина) - в сумі 500 грн., штраф (процентна складова) - в сумі 786,50 грн. Відповідно до п.8.6 Умов та правил надання банківських послуг при порушені позичальником строків платежів по будь-якому з грошових зобов'язань, передбачених договором, більш ніж на 120 днів, позичальник зобов'язаний сплатити банку штраф в розмірі 500 грн. + 5 % від суми позову. Згідно ч.1 ст.530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно ч.1 ст.546 ЦК України виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою. Згідно ст.549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Згідно ст.611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки. Згідно ч.1 ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Згідно ч.1 ст.624 ЦК України якщо за порушення зобов'язання встановлено неустойку, то вона підлягає стягненню у повному розмірі. Згідно ч.1 ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] не виконує свої договірні зобов'язання щодо своєчасного повернення кредиту та сплати відсотків за користування кредитом з серпня місяця 2012 року. Внаслідок цього у відповідача виникла прострочена заборгованість. Згідно ч.2 ст.1054, ч.2 ст.1050 ЦК України якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути кредит частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини кредитодавець має право вимагати дострокового повернення частини кредиту, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Таким чином, зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для задоволення позову. На підставі викладеного, суд вважає можливим стягнути з відповідача [PERSON] на користь позивача ПАТ КБ „ПриватБанк" заборгованість за кредитним договором від 21 грудня 2006 року: по кредиту - в сумі 9351,52 грн., по відсоткам за користування кредитом - в сумі 5076,89 грн., по комісії за користування кредитом - в сумі 1301,60 грн., штраф (фіксована частина) - в сумі 500 грн., штраф (процентна складова) - в сумі 786,50 грн., всього - 17016,51 грн. Згідно ст.88 ЦПК України суд вважає можливим стягнути з відповідача [PERSON] на користь позивача ПАТ КБ „ПриватБанк" витрати по сплаті судового збору в сумі 243,60 грн.

Outcome: approved