Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-12 00:00:00

21.12.2017 року позивач звернувся до Орджонікідзевського міського суду Дніпропетровської області із вищевказаною позовною заявою посилаючись на наступні обставини. 25.11.2017 року позивач від Покровського МВ ДВС ГТУЮ у Дніпропетровській області отримав Постанову про відкриття виконавчого провадження, винесену на підставі виконавчого напису приватного нотаріуса. Виконавчий напис було вчинено на підставі наявної у позивача заборгованості перед ПАТ КБ "ПриватБанк". Однак позивач не погоджується з вчиненим виконавчим написом посилаючись на те, що за фактом заборгованості перед ПАТ КБ "ПриватБанк" існує рішення суду, внаслідок чого відповідач зловживає своїм правом на стягнення заборгованості. Також позивач зазначає, що при вчиненні виконавчого напису нотаріусом не було прийнято до уваги строки давності. Крім того зазначає, що приватним нотаріусом при вчиненні нотаріальної дії та вчиненні виконавчого напису не враховано вимоги Постанови КМУ № 1172 від 29.06.1999 року. Крім того нотаріусом при вчиненні виконавчого напису не враховано спірність заборгованості позивача. Враховуючи викладене позивач був змушений звернутись до суду та просить визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис від 29.06.2017 року вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу, зареєстрованого в реєстрі за № 6604. Позивач у судове засідання не з'явився, про місце та час розгляду був повідомлений належним чином, але через канцелярію суду надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує. Відповідач у судове засідання не з'явився, про місце та час розгляду був повідомлений належним чином, причини неявки суду не відомі, але надав відзив у якому зазначив, що виконавчий напис приватним нотаріусом вчинено з дотриманням вимог ст. 87, 88 Закону України "Про нотаріат" та п. 3.1, 3.2 гл. 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, оскільки вчинений на підставі оригіналу кредитного договору та виписки про рух грошових коштів. Крім того зазначив про відсутність норми, яка б передбачала обов'язок направляти вимогу/претензію боржнику перед вчиненням виконавчого напису про стягнення заборгованості. Представник Покровського МВ ДВС ГТУЮ у Дніпропетровській області у судове засідання не з'явилась, про місце та час розгляду була повідомлена належним чином, але через канцелярію суду надала заяву про розгляд справи за її відсутності та при вирішенні справи покладається на розсуд суду. Крім того надала пояснення на цивільний позов та на відзив до нього, згідно яких 06.11.2017 року до відділу від ПАТ КБ "ПриватБанк" надійшли документи з заявою про відкриття виконавчого провадження щодо примусового виконання виконавчого напису № 6604, виданого 29.06.2017 року Приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON], про стягнення з позивача на користь ПАТ КБ "ПриватБанк" заборгованості за кредитним договором. В ході перевірки встановлено, що виконавчий напис відповідає вимогам, передбаченим ст. 4 ЗУ "Про виконавче провадження", а тому на підставі ст. 26 ЗУ "Про виконавче провадження" державним виконавцем відкрито виконавче провадження № 55080834. В подальшому державним виконавцем було зупинено стягнення за виконавчим провадженням на підставі ухвали суду. За час виконання виконавчого напису з позивача було здійснено стягнення грошових коштів у розмірі 275,79 грн., які знаходяться на депозитному рахунку Покровського МВ ДВС ГТУЮ у Дніпропетровській області до вирішення справи по суті. Щодо правомірності винесення виконавчого напису нотаріусом та розрахунку суми заборгованості за даним написом, відділ пояснив, що до компетенції державної виконавчої служби не відноситься надання правових оцінок щодо правомірності та підстав винесення, складання виконавчих документів. До повноважень відділу ДВС відноситься лише перевірка виконавчого документу, згідно ст. 4 ЗУ "Про виконавче провадження", перед прийняттям рішення щодо відкриття виконавчого провадження. Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу [PERSON] пояснення на цивільний позов та на відзив до нього не надав, у судове засідання не з'явився, про місце та час розгляду був належним чином повідомлений, але через канцелярію суду надав заяву про розгляд справи за його відсутності. 22.12.2017 року ухвалою Орджонікідзевського міського суду Дніпропетровської області було задоволено заяву позивача щодо забезпечення позову шляхом зупинення стягнення за виконавчим провадженням № 55080834 від 06.11.2017 року. Відповідно до ч.2\~ст.247 ЦПК України,\~у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього\~Кодексу\~розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши матеріали справи і оцінивши їх в сукупності, прийшов до наступних висновків. Відповідно до ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених ЦПК України, відповідно до ст. 81 ЦПК України. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Докази не можуть ґрунтуватися на припущеннях. Статтею 76 ЦПК України\~встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно із ч. 2\~статті 77 ЦПК України, предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. У судовому засіданні встановлено, що 21.02.2007 року між позивачем та відповідачем був укладений кредитний договір №\~NIORAN09980031. Згідно договору позивач зобовязався надати відповідачу кредит у розмірі 63067.58 грн. на термін до 21.02.2014 pоку, а відповідач зобовязався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку, встановлених кредитним договором. Зазначені відомості підтверджуються рішенням Орджонікідзевського міського суду Дніпропетровської області від 10.10.2011 року та не підлягають доказуванню, згідно ч. 4 ст. 82 ЦПК України. Однак, позивач у повному обсязі зобов'язання за кредитним договором не виконав, внаслідок чого рішенням Орджонікідзевського міського суду Дніпропетровської області від 10.10.2011 року задоволено позовні вимоги ПАТ КБ "ПриватБанк" та стягнуто з [PERSON] заборгованість за кредитним договором №\~NIORAN09980031 від 21.02.2007 року у розмірі 24403,42 коп., витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду цивільних справ у розмірі 120,00 грн. та витрати по сплаті державного мита у розмірі 244,03 грн.. 16.02.2012 року було відкрите виконавче провадження № 31279416 з примусового виконання виконавчого листа № 2-653/11, виданого 03.11.2011 року Орджонікідзевським міським судом Дніпропетровської області про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ КБ "ПриватБанк" боргу у розмірі 24767,45 грн. 17.04.2013 року винесено постанову про повернення виконавчого документа на підставі п.2 ч. 1 ст.\~47 Закону України " Про виконавче провадження" Закону України "Про виконавче провадження" (від 21.04.1999 p. № 606-XIV) у звязку з тим, що у боржника відсутнє майно, на яке можливо звернути стягнення. Виконавчий документ з відповідною постановою повернуто на адресу стягувача. ПАТ КБ "ПриватБанк" виконавчий лист про стягнення заборгованості про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ КБ "ПриватБанк" боргу у розмірі 24767,45 грн. повторно не пред'явив до Державної виконавчої служби для виконання. 29.06.2017 року Приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON] було вчинено виконавчий напис № 6604 про стягнення заборгованості з позивача не сплачену в строк за кредитом №\~NIORAN09980031 від 21.02.2007 року у розмірі 115474,58 грн. та витрати за вчинення виконавчого напису у розмірі 1800,00 грн.. На підставі вчиненого виконавчого напису 06.11.2017 року державним виконавцем Покровського МВ ДВС ГТУЮ в Дніпропетровській області відкрито виконавче провадження №55080834, стягнення по якому в наступному було зупинено на підставі ухвали Орджонікідзевського міського суду Дніпропетровської області від 22.12.2017 року. За час виконання виконавчого напису з позивача було здійснено стягнення грошових коштів у розмірі 275,79 грн., які знаходяться на депозитному рахунку Покровського МВ ДВС ГТУЮ у Дніпропетровській області до вирішення справи по суті. Відповідно до ст. 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і порядку встановлених законом. Згідно ст. 87 ЗУ "Про нотаріат" для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться в безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Стаття 88 ЗУ "Про нотаріат" визначає умови вчинення виконавчих написів, зокрема, нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України № 1172 від 29 червня 1999 року "Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів" для одержання виконавчого напису по кредитним договорам, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобовязаннями додаються оригінал кредитного договору та засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. При цьому цей Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені вЗаконі України "Про нотаріат"та Порядку вчинення нотаріальних дій. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов'язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. Тому суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей\~87,\~88 Закону «Про нотаріат»\~у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Разом із тим, законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів.\~\~ Такий правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду\~\~України від 05 липня 2017 року № 6-887цс17. Враховуючи вищевикладене, документи, які подає стягувач, повинні підтверджувати не лише заборгованість боржника та встановлювати прострочення виконання зобов'язання, а й безспірність цих фактів. Безспірною заборгованістю є заборгованість боржника, яка виключає можливість спору, зокрема, щодо її розміру, строків, за яких вона нарахована тощо, а відтак, і документів, які підтверджують її безспірність і на підставі яких нотаріус вчиняє виконавчий напис. Документи, що встановлюють заборгованість, насамперед мають бути однозначними, беззаперечними та стовідсотково підтверджувати наявність у боржника заборгованості перед кредитором. Крім того за виниклими правовідносинами між позивачем та відповідачем ухвалено судове рішення про дострокове стягнення заборгованості за кредитним договором, у зв'язку з чим нарахування відсотків за користування кредитом поза строком дії кредитного договору є безпідставними. Така позиція викладена Першою судовою палатою Касаційного цивільного суду Верховного Суду у постанові від 14.02.2018 року у справі № 564/2199/15-ц, провадження 61 - 2404 св 18, в якій зазначено, що посилання на те, що чинне законодавство не пов'язує припинення зобов'язання з прийняттям судового рішення чи відкриттям виконавчого провадження з його примусового виконання, є безпідставними, оскільки наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора надає кредитору право лише на отримання сум, передбачених частиною другою\~статті 625 ЦК України. Також суд вбачає повторність стягнення заборгованості за кредитом договором №\~NIORAN09980031 від 21.02.2007 року, оскільки відповідач звернувся до нотаріусу із заявою про вчинення виконавчого напису на суму заборгованості, рішення про стягнення якої раніше вже було вирішено в судовому порядку Орджонікідзевським міським судом Дніпропетровської області від 10.10.2011 року. Таким чином дії Відповідача порушують вимоги\~ст. 61 Конституції України, згідно з якою ніхто не може бути двічі притягнений до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Юридична відповідальність особи має індивідуальний характер. Крім того не виконання в примусовому порядку державним виконавцем відділу державної виконавчої служби рішення суду не є підставою для повторного стягнення за виконавчим написом тієї ж самої суми заборгованості. З огляду на вищевикладене, суд не може погодитись, що заборгованість, яку було стягнуто за виконавчим написом нотаріуса, є безспірною, а тому суд робить висновок про відсутність визначених у ст.\~88 Закону України "Про нотаріат"підстав для вчинення Приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON] виконавчого напису № 6604 від 29.06.2017 року, оскільки відповідач по справі ПАТ КБ "ПриватБанк", не надав нотаріусу та суду відповідних доказів безспірності суми вказаного боргу. У зв'язку з вищевикладеним, аналізуючи усі обставини по справі, суд приходить до висновку про задоволення позовної заяви та визнання таким, що не підлягає виконанню виконавчого напису від 29.06.2017, зареєстрованого за № 6604, вчинений Приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON] щодо стягнення з [PERSON] на користь ПАТ КБ "ПриватБанк" заборгованості за кредитним договором №\~NIORAN09980031 від 21.02.2007 року у розмірі 115474,58 грн. та витрати за вчинення виконавчого напису у розмірі 1800,00 грн.. Відповідно до ч. 1, 6\~ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Outcome: approved