Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-28 00:00:00

01 грудня 2015 року до суду надійшла зазначена позовна заява. В позовних вимогах позивач просить: стягнути з відповідача на користь позивача суму вкладу згідно Договору банківського вкладу №3315-ФДЕп від 10.03.2015 року у розмірі 500 000,00 грн., проценти - 19 109,60 грн., 3% річних - 3 287,67 грн., пеня - 4 000,00 грн.; стягнути з відповідача на користь позивача суму вкладу згідно Договору банківського вкладу №3343-ФДЕп від 10.04.2015 року у розмірі 2 350 000,00 грн., проценти - 101 404,00 грн., 3% річних - 15 452,02 грн., пеня - 188 000,00 грн.; стягнути з відповідача на користь позивача суму вкладу згідно Договору банківського вкладу №3493-ФДЕп від 06.08.2015 року у розмірі 600 000,00 грн., проценти - 5 572,60 грн., 3% річних - 3 645,21 грн. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що за трьома Договорами банківського вкладу вона внесла на рахунки кошти. Позивач звернулася до Банку із заявою про повернення банківських вкладів, проте Банк свої зобов'язання в частині повернення коштів не виконав та до моменту звернення до суду кошти не повернув. Таким чином, оскільки відповідачем не виконані зобов'язання, позивач просить стягнути з відповідача 3% річних на підставі ч.2 ст.625 ЦК України та на підставі ч.5 ст.10 Закону України «Про захист прав споживачів» пеню. В судове засідання позивач не з'явилася, звернулася до суду із заявою про слухання справи в її відсутність, зазначає, що заявлені вимоги підтримує та просить їх задовольнити. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, хоча належним чином повідомлений про час та місце слухання справи, про поважні причини неявки в судове засідання суд не повідомив, заперечення чи пояснення на позовні вимоги до суду не надійшли. Відповідно до ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, тобто обов'язок доказування покладений на сторони. Вивчивши матеріали справи, оцінивши в сукупності надані в судовому засіданні докази, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні заявлених вимог за наступних підстав. Як встановлено в судовому засіданні, 10.03.2015 року між ПАТ «Інтеграл-Банк» (далі - Банк) та [PERSON] (далі - Вкладник) був укладений Договір банківського вкладу (депозиту) №3315-ФДЕп (вклад «ЕЛІТ Преміум» в грн.) (фізичної особи) за умовами якого, Вкладник вніс, а Банк прийняв на депозитний рахунок грошові кошти в сумі 500 000,00 грн. на строк з 10.03.2015 року по 10.06.2015 року зі сплатою 15,5% річних. На підтвердження внесення коштів на рахунок позивачем надано копію квитанції від 10.03.2015 року на суму 500 000,00 грн. Додатковою угодою №1 від 10.06.2015 року термін дії договору продовжено до 11.12.2015 року. Крім того, 10.04.2015 року між ПАТ «Інтеграл-Банк» (далі - Банк) та [PERSON] (далі - Вкладник) був укладений Договір банківського вкладу (депозиту) №3343-ФДЕп (вклад «ЕЛІТ Преміум» в грн.) (фізичної особи) за умовами якого, Вкладник вніс, а Банк прийняв на депозитний рахунок грошові кошти в сумі 2 350 000,00 грн. на строк з 10.04.2015 року по 12.10.2015 року зі сплатою 17,5% річних. На підтвердження внесення коштів на рахунок позивачем надано копію квитанції від 10.04.2015 року на суму 2 350 000,00 грн. 06.08.2015 року між ПАТ «Інтеграл-Банк» (далі - Банк) та [PERSON] (далі - Вкладник) був укладений Договір банківського вкладу (депозиту) №3493-ФДЕп (вклад «ЕЛІТ Преміум» в грн.) (фізичної особи) за умовами якого, Вкладник вніс, а Банк прийняв на депозитний рахунок грошові кошти в сумі 600 000,00 грн. на строк до 08.02.2016 року зі сплатою 17,5% річних. На підтвердження внесення коштів на рахунок позивачем надано копію квитанції від 06.08.2015 року на суму 600 000,00 грн. 03.09.2015 року [PERSON] зверталась до Банку із заявою про дострокове розірвання Договорів та повернення суми банківських вкладів разом з відсотками. 08.09.2015 року позивач повторно зверталась до відповідача щодо неповернення вкладів. З виписки по особових рахунках вбачається, що станом на 08.09.2015 року на рахунках [PERSON] знаходяться кошти в розмірах 500 000,00 грн., 2 350 000,00 грн. та 600 000,00 грн. Суду не надано виписки по особовим рахункам станом на момент розгляду справи в суді. Статтею 526 ЦК України визначено, що зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору. Згідно зі ст.525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до ч.1 ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором. Відповідно до ч.1 ст.1058 ЦК України, за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором. Згідно з ч.ч. 1, 2 ст.1060 ЦК України договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад). Договором може бути передбачено внесення грошової суми на інших умовах її повернення. При цьому, за договором банківського вкладу незалежно від його виду банк зобов'язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника, крім вкладів, зроблених юридичними особами на інших умовах повернення, які встановлені договором. Умова договору про відмову від права на одержання вкладу на першу вимогу є нікчемною. Відповідно до положень ст.1061 ЦК України банк виплачує вкладникові проценти на суму вкладу в розмірі, встановленому договором банківського вкладу. Як вбачається з інформації, розміщеної на офіційному сайті Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, на підставі постанови Правління Національного банку України від 15 вересня 2015 р. № 606 «Про віднесення Публічного акціонерного товариства «Інтеграл-банк» до категорії неплатоспроможних» виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (далі - Фонд) прийнято рішення від 16 вересня 2015 р. № 170 «Про запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ «Інтеграл-банк». Згідно з даним рішенням у Публічному акціонерному товаристві «Інтеграл-банк» (далі - ПАТ «Інтеграл-банк») запроваджено тимчасову адміністрацію на три місяці з 16 вересня 2015 р. до 15 грудня 2015 р. включно, призначено уповноважену особу Фонду та делеговано всі повноваження тимчасового адміністратора ПАТ «Інтеграл-банк», визначені статтями 37-39 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», провідному професіоналу з питань врегулювання неплатоспроможності банків відділу запровадження процедури тимчасової адміністрації та ліквідації департаменту врегулювання неплатоспроможності банків Андронову Олегу Борисовичу строком на три місяці з 16 вересня 2015 р. по 15 грудня 2015 р. включно. Відповідно до постанови Правління НБУ від 25 листопада 2015 р. № 816 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «ІНТЕГРАЛ-БАНК» виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (далі - Фонд гарантування) прийнято рішення від 26 листопада 2015 р. № 210, «Про початок процедури ліквідації ПАТ «Інтеграл-банк» та делегування повноважень ліквідатора банку». Згідно з зазначеним рішенням розпочато процедуру ліквідації ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «ІНТЕГРАЛ-БАНК» (далі - ПАТ «ІНТЕГРАЛ-БАНК»), призначено уповноважену особу Фонду гарантування та делеговано всі повноваження ліквідатора ПАТ «ІНТЕГРАЛ-БАНК», визначені, зокрема, статтями 37, 38, 47-51 Закону «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», провідному професіоналу з питань врегулювання неплатоспроможності банків відділу запровадження процедури тимчасової адміністрації та ліквідації департаменту врегулювання неплатоспроможності банків Андронову Олегу Борисовичу на два роки з 27 листопада 2015 року до 26 листопада 2017 року включно. Процедура щодо виведення неплатоспроможних банків з ринку врегульована Законом України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", який є спеціальним законом, що регулює дані правовідносини. Відповідно до п.16 ст.2 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", тимчасова адміністрація - процедура виведення банку з ринку, що запроваджується Фондом стосовно неплатоспроможного банку в порядку, встановленому цим Законом. Ліквідація банку - це процедура припинення банку як юридичної особи відповідно до законодавства (п.6 ст.2 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб"). Таким чином, у спорах, пов'язаних з виконанням банком, у якому введена тимчасова адміністрація та/або запроваджена процедура ліквідації, своїх зобов'язань перед його кредиторами, норми Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" є спеціальними, і цей Закон є пріоритетним відносно інших законодавчих актів України у цих правовідносинах. Фонд гарантує кожному вкладнику банку відшкодування коштів за його вкладом. Фонд відшкодовує кошти в розмірі вкладу, включаючи відсотки, нараховані на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку, але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, встановленого на дату прийняття такого рішення, незалежно від кількості вкладів в одному банку. Сума граничного розміру відшкодування коштів за вкладами не може бути меншою 200000 гривень. Адміністративна рада Фонду не має права приймати рішення про зменшення граничної суми відшкодування коштів за вкладами ч.1 ст.26 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб". Вкладник набуває право на одержання гарантованої суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду в межах граничного розміру відшкодування коштів за вкладами після прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку (ч.2 ст. 26 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб"). Уповноважена особа Фонду складає перелік вкладників та визначає розрахункові суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду відповідно до вимог цього Закону та нормативно-правових актів Фонду станом на день отримання рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку (ч.1 ст.27 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб"). Уповноважена особа Фонду зазначає у переліку вкладників суму відшкодування для кожного вкладника, яка розраховується виходячи із сукупного обсягу всіх його вкладів у банку та нарахованих процентів. Нарахування процентів за вкладами припиняється з дня прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку (ч.3 ст.27 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб"). Таким чином, оскільки в судовому засіданні встановлено, що на даний час в ПАТ «Інтеграл-Банк» розпочато процедуру ліквідації, Законом передбачена спеціальна процедура повернення вкладів банківської установи, що унеможливлює стягнення коштів у будь-який інший спосіб, аніж це передбачено Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», тому суд не вбачає законом передбачених підстав для задоволення позовних вимог позивача про стягнення з відповідача суми банківського вкладу з врахуванням відсотків, трьох процентів річних та пені, передбаченої Законом України «Про захист прав споживачів». Зазначена правова позиція висвітлена Верховним Судом України у постанові від 21.01.2016 року №6-2001цс15. На підставі вищевикладеного та

Outcome: dismissed