Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-16 00:00:00

ПАТ КБ "ПриватБанк" звернулося в суд з позовом до [PERSON] і [PERSON] про звернення стягнення на заставлене майно та виселення. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що 25 лютого 2008 року між ЗАТ КБ "ПриватБанк", правонаступником якого є позивач, та відповідачкою [PERSON] було укладено кредитний договір №HMD0GA00007983, відповідно до якого банк надав відповідачці кредит в сумі 8360 доларів США, зі сплатою за користування кредитом 12 відсотків на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 23 лютого 2024 року, а [PERSON] зобов'язалася повернути кредит шляхом здійснення щомісячного платежу для погашення заборгованості за кредитом, яка складається із заборгованості за кредитом, відсотками, комісією та інших витрат. В забезпечення виконання [PERSON] зобов'язань по кредитному договору між ЗАТ КБ "ПриватБанк" та [PERSON] і [PERSON] 25 лютого 2008 року було укладено іпотечний договір, згідно з яким останні надали в іпотеку належне їм на праві спільної часткової власності нерухоме майно, яким є житловий будинок з надвірними будівлями, розташовані по [ADDRESS] Деражнянського району. Позичальник повністю виконав взяті на себе зобов'язання за кредитним договором, перерахувавши обумовлену договором суму грошових коштів на поточний рахунок позичальника, а відповідачка [PERSON] взятих на себе зобов'язань належним чином не виконала, у зв'язку з чим станом на 4 грудня 2013 року у неї утворилась заборгованість перед позивачем у розмірі 7707,97 доларів США, що по курсу НБУ є еквівалентним 61586 грн. 64 коп., тому позивач просив в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором звернути стягнення на предмет іпотеки, виселити відповідачів та інших осіб, які зареєстровані та (або) проживають у будинку, що є предметом іпотеки, а також стягнути солідарно з відповідачів понесені ним витрати по сплаті судового збору. В ході судового розгляду справи представник позивача уточнила позовні вимоги, пред'явивши позов до [PERSON], [PERSON], [PERSON] і [PERSON] на тій підставі, що [PERSON] і [PERSON] є зареєстрованими та проживають в житловому будинку, котрий є предметом іпотеки, а [PERSON] є спадкоємницею після смерті відповідачки [PERSON], котра померла [INFO] року, і просила звернути стягнення на предмет іпотеки, виселити [PERSON], [PERSON] і [PERSON] із спірного будинку та стягнути з них судовий збір. В судовому засіданні 17 червня 2014 року представник позивача уточнила позовні вимоги і просить суд зобов'язати [PERSON] знятись із реєстраційного обліку в будинку [ADDRESS] Деражнянського району, оскільки відповідно до довідки Зяньковецької сільської ради Деражнянського району він значиться зареєстрованим у вказаному будинку, проте фактично там не проживає. Решту позовних вимог вона підтримала. Відповідачка [PERSON], а також залучені судом до участі у справі в якості співвідповідачів [PERSON], [PERSON] і [PERSON] на повторні виклики в судове засідання не з'явилися, хоча про час і місце судового засідання були повідомлені належним чином, що підтверджується оголошенням в газеті «Подільські вісті» №№81-82 від 12 червня 2014 року. Повідомлення про причини неявки від них не надійшло, тому суд ухвалює рішення про заочний розгляд справи, що відповідає вимогам ст. 224 ЦПК України. Вислухавши доводи представника позивача та дослідивши матеріали справи, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню. Судом встановлено, що 25 лютого 2008 року між закритим акціонерним товариством комерційним банком "ПриватБанк" та відповідачкою [PERSON] було укладено кредитний договір №HMD0GA00007983, відповідно до якого банк надав відповідачці кредит в сумі 8360 доларів США на наступні цілі: 7000 доларів США на споживчі цілі та 1360 доларів США на сплату страхових платежів у випадках та в порядку, передбачених договором, зі сплатою за користування кредитом 12 відсотків на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 23 лютого 2024 року. Для забезпечення виконання [PERSON] зобов'язань по кредитному договору 25 лютого 2008 року між ЗАТ КБ "ПриватБанк" та [PERSON] і [PERSON] було укладено іпотечний договір, згідно з яким останні надали в іпотеку нерухоме майно, яким є житловий будинок з надвірними будівлями, розташовані по [ADDRESS] Деражнянського району. Вказане іпотечне майно є предметом спільної часткової власності відповідачів [PERSON] і [PERSON], що підтверджується витягом з реєстру прав власності на нерухоме майно, виданим Деражнянським госпрозрахунковим малим підприємством «Інвентаризатор». Так, [PERSON] належить 1/3 частка, а [PERSON] 2/3 частки наведених вище житлового будинку з надвірними будівлями. Як вбачається з наявної у справі копії статуту публічного акціонерного товариства комерційного банку "ПриватБанк", воно є правонаступником всіх прав та обов'язків закритого акціонерного товариства комерційного банку "ПриватБанк". Відповідно до пункту 2.2. кредитного договору від 25 лютого 2008 року відповідачка [PERSON] зобов'язалася погасити кредит, сплатити відсотки за користування ним та винагороду, передбачену п.п.7.2., 8.1. договору, в порядку, сумах і строки, вказаних у кредитному договорі. Відповідно до ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно із ст. 530 цього Кодексу якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст.ст. 610-612 цього ж Кодексу порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов'язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. Відповідно до ч. 2 ст. 1050 цього Кодексу, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики що залишилася, та сплати процентів належних йому відповідно до ст. 1048 Цивільного кодексу України. Судом встановлено, що банк повністю виконав взяті на себе зобов'язання за кредитним договором, перерахувавши обумовлену договором суму грошових коштів на поточний рахунок позичальника, що підтверджується ордером-розпорядженням про видачу кредиту від 25 лютого 2008 року. Однак відповідачка [PERSON] не виконала взятих на себе зобов'язань за кредитним договором, внаслідок чого допустила заборгованість перед позивачем, яка станом на 4 грудня 2013 року склала 7707,97 доларів США, із яких: 6711,79 доларів США - заборгованість за кредитом, 563,31 доларів США - заборгованість по процентах за користування кредитом, 10,95 доларів США - заборгованість по комісії за користування кредитом, 25,07 доларів США - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором, а також нараховані відповідно до умов договору штрафи - 31,29 доларів США (фіксована частина) та 365,56 доларів США (процентна складова), що підтверджується наявним у справі розрахунком заборгованості. Як вбачається з матеріалів справи, 18 жовтня 2013 року позивачем направлялося письмове повідомлення відповідачам [PERSON] та [PERSON] з вимогою про виконання ними взятих на себе зобов'язань, у якому, крім того, зазначалось про те, що у разі непогашення заборгованості за кредитом, банк буде змушений вжити заходів щодо примусового стягнення боргу шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Проте, як з'ясовано судом, вказані вимоги залишилися невиконаними. Враховуючи наведене, суд доходить висновку про доведеність невиконання [PERSON] як зобов'язань за кредитним договором, так і зобов'язань за іпотечним договором, чим порушено охоронювані законом майнові права та законні інтереси позивача. В ході розгляду справи судом з'ясовано, що відповідачка [PERSON] померла [INFO] року, що підтверджується актовим записом про смерть №14 від 28 вересня 2013 року, складеним виконавчим комітетом Зяньковецької сільської ради Деражнянського району. Як вбачається із витребуваної судом та оглянутої в судовому засіданні копії спадкової справи №75/2014, заведеної до майна померлої [PERSON], спадкове майно померлої прийняла її онука [PERSON], котра є спадкоємницею другої черги до її майна за законом, оскільки дочка померлої [PERSON], котра є спадкоємцем до її майна за заповітом, посвідченим Зяньковецькою сільською радою Деражнянського району 20 січня 1999 року, який на день смерті спадкодавця не був змінений та скасований, відмовилася від прийняття спадщини. Як вбачається з довідки Зяньковецької сільської ради Деражнянського району №25 від 21 січня 2014 року, в будинку [ADDRESS] Деражнянського району зареєстровані та проживають [PERSON] і [PERSON] [PERSON] же також значиться зареєстрованим у вказаному будинку, проте фактично там не проживає. Відповідно до ст. 33 Закону України «Про іпотеку» (далі - Закон) у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених статтею 12 цього Закону. Стаття 38 Закону визначає право іпотекодержателя на продаж предмета іпотеки, а також встановлення ціни продажу іпотеки за згодою між іпотекодавцем і іпотекодержателем або на підставі оцінки майна суб'єктом оціночної діяльності, на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна. Статтею 41 Закону передбачена реалізація предмету іпотеки, на який звертається стягнення за рішенням суду, шляхом продажу на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження. Таким чином, оскільки [PERSON] зобов'язання за договором кредиту не виконуються, а також виходячи з умов іпотечного договору та беручи до уваги, що вибір способу реалізації предмета іпотеки належить позивачу, суд доходить висновку, що ПАТ КБ"ПриватБанк " набуло право звернути стягнення на предмет іпотеки за іпотечним договором для задоволення своїх вимог за договором кредиту, шляхом продажу предмета іпотеки. Згідно із ч.2 ст. 39 Закону одночасно з рішенням про звернення стягнення на предмет іпотеки суд за заявою іпотеко держателя вправі винести рішення про виселення мешканців, якщо предметом іпотеки є житловий будинок або житлове приміщення. Відповідно до ч.1 ст. 40 Закону та ст. 109 Житлового кодексу України звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення є підставою для виселення всіх мешканців. Згідно із ст. 6 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» громадяни України, іноземці та особи без громадянства реєструють своє місце проживання. Статтею 3 вказаного Закону встановлено, що реєстрація - це внесення відомостей до паспортного документа про місце проживання або місце перебування із зазначенням адреси житла особи тат внесенням цих даних до реєстраційного обліку відповідного органу. Відповідно до ч.1 ст. 1 цього ж Закону зняття з реєстрації місця проживання здійснюється на підставі остаточного рішення суду про позбавлення права власності або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Підсумовуючи вищенаведене, суд доходить висновку про обґрунтованість позовних вимог як в частині звернення стягнення на предмет іпотеки, так і в частині виселення та зняття з реєстраційного обліку. Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Такі витрати, понесені позивачем, складають розмір 959 грн. 97 коп.

Outcome: approved