overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-14 00:00:00

Позивач, ПАТ "Банк Національний кредит" звернувся до суду з позовом до відповідача, [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Свої вимоги позивач мотивував тим, що 04.08.2006 року між Акціонерним комерційним банком "Національний кредит", правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство "Банк Національний кредит" та громадянином України [PERSON] було укладено Договір про іпотечний кредит № 26ф/2006/02-371/2-1, відповідно до якого відповідач отримав кредит у розмірі 51500,00 доларів США зі сплатою відсотків в розмірі 12,5 % річних в іноземній валюті, які з 15.05.2008 року Договором про внесення змін № 02-321/2-1 до Кредитного договору змінено на 14 %, а з 27.10.2008 року Договором про внесення змін № 02-636/2-1 до Кредитного договору - 17%. Відповідач зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконав, у зв'язку з чим рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 10.06.2013 року з відповідача стягнуто суму заборгованості у розмірі 502842 грн.70 коп. Оскільки на сьогодні відповідач зобов'язання за кредитним договором належним чином не виконує, станом на 09.04.2015 року має заборгованість в розмірі 1 427 110 грн. 03 коп. В позовних вимогах банк просив стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором у розмірі 1 427 110 грн. 03 коп. та витрати по сплаті судового збору у розмірі 3 654 грн. 22 червня 2015 року заочним рішенням Дарницького районного суду м. Києва позов Публічного акціонерного товариства "Банк Національний кредит" до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволено. 29 вересня 2015 року ухвалою Дарницького районного суду м. Києва заочне рішення суду від 22 червня 2015 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Банк Національний кредит» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором - скасовано та призначено справу до розгляду в загальному порядку. В судове засідання представник позивача не з'явився, подав до суду заяву про розгляд справи без його участі, позов підтримав у повному обсязі, не заперечував проти винесення заочного рішення. Відповідач в судове засідання не з'явився, про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем проживання у відповідності до вимог ЦПК України, про причини його неявки суду не відомо. Відповідно до ч. 1 ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Таким чином, суд відповідно до ч. 4 ст. 169, ст. 224 ЦПК України за згодою позивача суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Всебічно проаналізувавши обставини справи в їх сукупності, оцінивши за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному і об'єктивному розгляді справи, зібрані по справі докази,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-21 00:00:00

У квітні 2015 року позивач, ПАТ "Банк Національний кредит" звернувся до суду з позовом до відповідача, [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Свої вимоги позивач мотивував тим, що 04.08.2006 року між Акціонерним комерційним банком "Національний кредит", правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство "Банк Національний кредит" та громадянином України [PERSON] було укладено Договір про іпотечний кредит № 26ф/2006/02-371/2-1, відповідно до якого відповідач отримав кредит у розмірі 51500,00 доларів США зі сплатою відсотків в розмірі 12,5 % річних в іноземній валюті, які з 15.05.2008 року Договором про внесення змін № 02-321/2-1 до Кредитного договору змінено на 14 %, а з 27.10.2008 року Договором про внесення змін № 02-636/2-1 до Кредитного договору - 17%. Відповідач зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконав, у зв'язку з чим рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 10.06.2013 року з відповідача стягнуто суму заборгованості у розмірі 502842 грн.70 коп. Оскільки на сьогодні відповідач зобов'язання за кредитним договором належним чином не виконує, станом на 09.04.2015 року має заборгованість в розмірі 1 427 110 грн. 03 коп. В позовних вимогах банк просив стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором у розмірі 1 427 110 грн. 03 коп. та витрати по сплаті судового збору у розмірі 3 654 грн. В судове засідання представник позивача не з'явився, подав до суду заяву про розгляд справи без його участі, позов підтримав у повному обсязі, не заперечував проти винесення заочного рішення. Відповідач в судове засідання не з'явився, про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем проживання у відповідності до вимог ЦПК України, про причини його неявки суду не відомо. Відповідно до ч. 1 ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Таким чином, суд відповідно до ч. 4 ст. 169, ст. 224 ЦПК України за згодою позивача суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Всебічно проаналізувавши обставини справи в їх сукупності, оцінивши за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному і об'єктивному розгляді справи, зібрані по справі докази,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-03 00:00:00

Позивач звернувся в суд з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. Свої вимоги обґрунтовує наступним. 26.03.2012 року між ПАТ "Дельта Банк" (правонаступник ТОВ "Комерційний банк "Дельта"") та громадянином України [PERSON] (відповідач) було укладено кредитний договір за №003-25002-260312 відповідно до якого позивач відкрив відповідачу картковий рахунок [NUMBER] в національній валюті - гривні, випустив та надав держателю платіжну картку та пін-код до неї, здійснює обслуговування держателя картки. Відповідач станом на 05.06.2014р. порушив умови договору і має прострочену заборгованість, по теперішній час ухиляється від взятих на себе зобов'язань перед ПАТ "Дельта Банк", та не повертає кошти у результаті чого у нього виникла заборгованість у сумі 3885,50грн.. На підставі наведеного позивач просить суд ухвалити рішення, яким стягнути з відповідача заборгованість у розмірі 3885,52грн.; судовий збір. Представник позивача в судове засідання не з'явився, із позовної заяви вбачається, що він справу просить розглянути у його відсутності, позовні вимоги підтримав повністю, просить їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явився, надав заяву у якій просить справу розглянути у його відсутності, позов визнав повністю. Зважаючи на те, що відповідач позовні вимоги визнав, це визнання не суперечить Закону та не порушує прав та інтересів третіх осіб, суд, на підставі абз. 6 ч.11 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судове рішення у цивільній справі", та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-22 00:00:00

Заявник просить встановити факт приналежності йому правовстановлюючого документа, а саме трудової книжки колгоспника серія [NUMBER], яка заповнена 26 листопада 1990 року на його ім'я, в якій при внесенні записів зроблено виправлення в написанні прізвища на російській мові «[PERSON]», а саме є підтирка передостанньої літери "е" та дата народження написана іншим кольором ніж всі інші дані, для усунення перешкод у наданні документів до Пенсійного фонду задля нарахування пенсії по інвалідності. У судовому засіданні заявник підтримав свої вимоги, пояснивши, що в даний час підприємства не існує, а тому виправлення в його трудову книжку внести не можливо. Представник заінтересованої особи у судове засідання не з'явився, надав заяву, в якій не заперечує проти задоволення вимог заявника та просить розглянути справу за його відсутності. Вислухавши заявника, вивчивши матеріали справи, суд дійшов висновку про обґрунтованість вимог заявника з наступних підстав. Відповідно до приписів п 6 ч1ст 256 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім'ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеному у свідоцтві про народження або в паспорті. Судом встановлено, згідно паспортних даних, свідоцтва про народження та військового квитка заявник, - прізвище заявника [PERSON], який народився [INFO] року в с. Боровеньки Кремінського району Луганської області, записано як «[PERSON]», (а.с.4-7,9-10). В трудовій книжці колгоспника серії [NUMBER], яка заповнена 26 листопада 1990 року на ім'я заявника, при внесенні записів зроблено виправлення в написанні прізвища на російській мові «[PERSON]», а саме є підтирка передостанньої літери "е" та дата народження написана іншим кольором ніж всі інші дані (а.с.8). Таким чином, судом встановлено, що трудова книжка колгоспника серії [NUMBER], яка заповнена 26 листопада 1990 року на ім'я заявника, в якій при внесенні записів зроблено виправлення в написанні прізвища на російській мові «[PERSON]», а саме є підтирка передостанньої літери "е" та дата народження написана іншим кольором ніж всі інші дані, дійсно належить [PERSON]. Враховуючи наведене, оскільки натепер підприємтва не існує і записи виправити не можливо, заява підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-26 00:00:00

02 червня 2014 року судом постановлено рішення за позовом [PERSON] до ТзОВ "Приват-Агро-Львів", третя особа на стороні відповідача [PERSON] про поновлення на роботі та виплату середнього заробітку за час вимушеного прогулу. На рішення суду представником відповідача ТзОВ "Приват-Агро-Львів"подано апеляційну скаргу. Ухвалою судді апеляційного суду Львівської області від 14.07.2014 р. справу повернуто для прийняття додаткового рішення в частині визначення розміру середньомісячного заробітку за час вимушеного прогулу. В судовому засіданні позивач просив стягнути з відповідача середньомісячний заробіток за час вимушеного прогулу в розмірі 10880,10 грн. до дня постановлення рішення з розрахунку 109,9 грн. за один робочий день. В судовому засіданні представник позивача вимоги свого довірителя підтримала. Представник відповідача в судовому засіданні проти вимог позивача не заперечила, надала суду довідку розрахунку середнього заробітку [PERSON] за останні два робочі місяці в ТзОВ "Приват-Агро-Львів" та довідку про кількість робочих днів на підприємстві за період з дня скорочення до дати постановлення рішення . Відповідно за ст.220 ч.3 ЦПК України суд ухвалює додаткове рішення після розгляду питання в судовому засіданні з повідомленням сторін. Заслухавши пояснення сторін та дослідивши подані докази, оглянувши матеріали справи суд вважає за можливе визначити розмір середньомісячного заробітку [PERSON] за час вимушеного прогулу з 11 січня 2014 року до 02 червня 2014 року в розмірі 10880, 10 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-14 00:00:00

В квітні 2021 року ПУБЛІЧНЕ АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО АКЦІОНЕРНИЙ БАНК "УКРГАЗБАНК" звернулось до суду з позовною заявою про стягнення з [PERSON] заборгованості за кредитним договором. В направленому на адресу суду позові позивач зазначив, що 05.07.2017 року між ПУБЛІЧНИМ АКЦІОНЕРНИМ ТОВАРИСТВОМ АКЦІОНЕРНИЙ БАНК "УКРГАЗБАНК" та відповідачем [PERSON] , шляхом подання Заяви-Договору, укладено договір про приєднання до Правил відкриття та обслуговування поточного рахунку фізичної особи, операції за яким здійснюються з використанням електронних платіжних засобів та надання послуг за платіжним картками ПАТ АБ "УКРГАЗБАНК" та договір № 2018/ОВР/052-000522.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-08 00:00:00

рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 08.12.2014 року позов задоволено. Визнано недійсними: а) Договір про надання споживчого кредиту від 06.08.2007 року № 11194257000, укладений між [PERSON] і Акціонерним комерційним інноваційним банком "УкрСиббанк" та додаткові угоди до нього; б) Договір іпотеки /нерухомого майна/ від 06.08.2007 року № 30207Z18, укладений між [PERSON] і Акціонерним комерційним інноваційним банком "УкрСиббанк"; в) Договір поруки від 06.08.2007 року № 30207Р25, укладений між [PERSON] і Акціонерним комерційним інноваційним банком "УкрСиббанк" та додаткові угоди до нього. Стягнуто з публічного акціонерного товариства "УкрСиббанк" на користь [PERSON] 243 грн 60 коп. у відшкодування судових витрат. Стягнуто з публічного акціонерного товариства "УкрСиббанк" на користь держави 243 грн 60 коп. у відшкодування судових витрат. Не погодившись із рішенням суду, 22.12.2014 року відповідач подав на нього апеляційну скаргу. Ухвалою судді Апеляційного суду Чернігівської області від 15.01.2015 року цивільну справу повернуто суду першої інстанції для вирішення питання ухвалення додаткового рішення, в частині стягнення судових витрат. У судовому засіданні позивач [PERSON] і його представник висловили позицію про необхідність ухвалення додаткового рішення. Позивач [PERSON] і представник відповідача не з'явилися, про час і місце розгляду питання про ухвалення додаткового рішення сповіщалися належним чином. Заслухавши пояснення та дослідивши матеріали справи суд дійшов висновку про необхідність ухвалення додаткового рішення виходячи з наступного. Відповідно до пункту 4 частини першої статті 220 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою осіб, які беруть участь у справі, чи з власної ініціативи, ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Як убачається з позовної заяви (т.1, а. с. 18), позивачі заявляли вимоги про визнання недійсними укладених ними 06.08.2007 року з відповідачем: Договору про надання споживчого кредиту № 11194257000 та додаткових угод до нього; Договору іпотеки /нерухомого майна/ № 30207Z18; Договору поруки № 30207Р25 та додаткових угод до нього. Таким чином позивачами оскаржено три правочини, а тому з відповідача належало стягнуто судовий збір за три вимоги немайнового характеру всього на загальну суму 730 грн 80 коп. /243.60 х 3/. Судом першої інстанції стягнуто судовий збір в розмірі 487 грн 20 коп. /243.60 х 2/, в зв'язку з чим на користь держави підлягає додатковому стягненню 243 грн 60 коп. /730.80 - 487.20/.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-20 00:00:00

07.07.2014 року ПАТ КБ "ПриватБанк" звернулося в суд з позовом про стягнення з [PERSON] заборгованості за кредитним договором у розмірі 13371 грн. 85 коп., посилаючись на те, що 02.03.2011 року між ПАТ КБ "Приват Банк" та відповідачем був укладений кредитний договір № б/н, згідно якого останній надано кредит в сумі 4800 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. [PERSON] взяті на себе зобов'язання за кредитним договором щодо повернення боргу не виконав, внаслідок чого має непогашену заборгованість за кредитним договором, яку добровільно погашати не бажає. Представник позивача в судове засідання не з'явився, причина неявки суду невідома. Відповідач [PERSON] заявлений позов визнав повністю, підтвердив, що отримав 02.03.2011 р. кредит у ПАТ КБ "ПриватБанку" та допустив заборгованість. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що визнання позову відповідачем слід прийняти та позов задовольнити виходячи із слідуючого. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для цього законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до кредитного договору № б/н від 02.03.2011 року [PERSON] отримав картковий кредит в сумі 4800 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач зобов'язався виплачувати нараховані відсотки за користування кредитом та суму основного боргу, згідно графіку погашення, але взяті на себе зобов'язання не виконав. Внаслідок чого допустив заборгованість по по кредитному договору на суму 13371,85 грн. , яка складається з наступного: основна сума боргу - 4715,51грн.; відсотки за користуванням кредитом - 7543,39 грн.; 500 грн.- штраф (фіксована частина); 612,94 грн. - штраф (процентна складова). Вказана сума на підставі ст.ст. 553, 554, 1050-1054 ЦК України підлягає стягненню з відповідача. Отже, з врахуванням вищенаведеного, суд приходить до висновку, що вимоги позивача є підставними і такими, що підлягають задоволенню. Згідно ст.88 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути судові витрати у виді судового збору в сумі 243,60 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-12 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовом про встановлення факту приналежності їй свідоцтва про право власності на квартиру по [ADDRESS] Свою заяву мотивує тим, що їй на праві власності належить 1/4 частки квартири [ADDRESS] Свою частку вона хоче подарувати доньці [PERSON], однак не може цього зробити, оскільки в свідоцтві про право власності на квартиру, виданого 28.02 1994 р. органом приватизації при Золочівському міськвиконкомі невірно вказані її ім'я та по - батькові як [PERSON], хоча згідно паспорта вона є [PERSON]. КП ЛОР "Золочівське МБТІ" внести виправлення у свідоцтво про право власності на квартиру відмовляється. В судовому засіданні заявник вимоги заяви підтримала, давши пояснення аналогічні за змістом фабули заяви. Заінтересована особа - [PERSON] заяву підтримала і просила її задовольнити. Представник КП ЛОР "Золочівське МБТІ" в судовому засіданні проти задоволення заяви не заперечив і пояснив, що помилка у свідоцтві про право власності на квартиру допущена не з їхньої вини. Заслухавши пояснення заявника, заінтересованої особи [PERSON], представника КП ЛОР "Золочівське МБТІ" та дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що заява підлягає до задоволення з наступних підстав. З свідоцтва про право власності на квартиру в [ADDRESS] видно, що воно видано [PERSON] та членам її сім'ї [PERSON], [PERSON], [PERSON] З копії наказу № 18 від 28.02 1994 р. "Про згоду на приватизацію житла" вбачається, що [PERSON] було передано у власність трьохкімнатну квартиру [ADDRESS] Згідно свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , паспорта серії [NUMBER] заявниці її ім'я та по - батькові вказано [PERSON]. Таким чином, оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що вимоги заяви підставні і підлягають задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-23 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до СТ "Озон-1", в якому вимагає визнати за собою в порядку набувальної давності право власності на садовий будинок № 16 в СТ "Озон-1", земельну ділянку площею 0,0606 га, на якій розташований цей житловий будинок, а також інший житловий будинок № 76 по вул.Гагаріна в с.Райське Вільнянського району Запорізької області. У судовому засіданні представник позивача [PERSON] підтримав позов, просить його задовольнити, пояснивши суду, що позивач заволодів будинками та земельною ділянками більше 15-ти років тому, добудував ці будинки, проте ніяких правовстановлюючих документів на цю нерухомість немає; вважає, що позивач набув право власності на вказане майно. Представник відповідача у судове засідання не з?явився, про дату та місце слухання справи був повідомлений належним чином, про причини неявки суду не повідомив. На підставі ч.2 ст.77, ст.ст.224-226 ЦПК України, позов розглянуто за відсутності відповідача в порядку заочного провадження. Суд вважає, заслухавши пояснення представника позивача та дослідивши надані йому докази, вважає, що позов підлягає задоволенню частково. Так, як вбачається з матеріалів позовної заяви, у 1991 року позивач побудував (добудував) садовий будинок, розташований на земельній ділянці в СТ "Озон-1", та заволодів ним. Добровільно заволодівши цим будинком у вересні 1991 році, позивач, починаючи з вказаного часу, протягом більш ніж 10-ти років безперервно та відкрито володіє цим майном, з відома відповідача відноситься до нього як до свого власного; ці обставини, за змістом ст.344 ЦК України, є підставою для визнання за позивачем права власності на житловий будинок в порядку набувальної давності. Разом з цим, суд не вбачає підстав для задоволення іншої частини позовних вимог щодо визнання права власності на земельну ділянку біля будинку та інший житловий будинок, розташований в с.Райське Вільнянського району Запорізької області. Суд виходить з того, що земельна ділянка перебуває на території Кушугумської селищної Ради Запорізького району Запорізької області, а житловий будинок у Вільнянському районі Запорізької області, тобто СТ "Озон-1" не є належним відповідачем щодо цих вимог. На підставі викладеного та

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-09 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом у якому просить стягнути з відповідача аліменти на її користь на утримання сина [PERSON], [INFO], в розмірі ? частини усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму на дітей відповідного віку, починаючи від дня пред"явлення позову і до закінчення навчання, але не більш як до досягнення ним 23 років. В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що з 10.05.2006 року по 22.04.2014 року вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Від вказаного шлюбу мають сина [PERSON], [INFO]. На даний час вони з відповідачем проживають окремо. Відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. Дитина на даний час навчається в ДВНЗ "Київський енергетичний коледж" і у зв"язку з цим потребує матеріальної допомоги. Сторони в попереднє судове засідання не з»явилися, подали до суду заяви з яких вбачається, що позивач свій позов підтримала, відповідач визнав та просить суду справу розглянути у їх відсутності. Відповідно до ч. 4 ст. 130 ЦПК України при визнанні відповідачем позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ч.4 ст.174 цього ж Кодексу. Згідно з ч.4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Встановлено, що сторони з 10.05.2006 року по 22.04.2014 року перебували у зареєстрованому шлюбі. Від вказаного шлюбу мають сина [PERSON], [INFO], який проживає із позивачкою та перебуває на її утриманні. На даний час син є студентом 4 курсу ДВНЗ "Київський енергетичний коледж" та закінчує навчання 01.07.2015 року про, що свідчить довідка, яка містяться в матеріалах справи. У відповідності зі ст.199 Сімейного Кодексу України якщо повнолітня дитина продовжує навчання і у зв»язку з цим потребує допомоги, батьки зобов»язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони мождуть надати вказану допомогу.

Outcome: approved