Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-20 00:00:00

Позивач [PERSON] акціонерне товариство [PERSON] банк "ПРИВАТБАНК" звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості за Кредитно-заставним договором № DN81FAR55720252 від 17.01.2008 року у розмірі 392612,36 грн., у тому числі 35270,15 грн. заборгованість за кредитом, 53040,35 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом, 25498,64 грн. заборгованості по комісії за користування кредитом, 259869,30 грн. пені , 250,00 грн. штрафу (фіксована частина) та 18683,92 грн. штрафу (процентна складова). Позов мотивований тим, що відповідач не виконав належним чином свої договірні зобов'язання в частині своєчасного погашення суми заборгованості за кредитом, а також щодо щомісячної сплати відсотків за користування кредитом, у зв'язку з чим утворилась заборгованість, яка до цього часу не погашена. Позивач правом на участь представника у судовому засіданні не скористався, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. 26.11.2015 року через канцелярію суду надійшла заява представника позивача [PERSON], який діє на підставі довіреності, про розгляд справи за відсутності належного представника позивача, в якій позивач не заперечував проти заочного розгляду справи. Відповідач у судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, шляхом опублікування оголошення у газеті Слобідський край № 148 від 12 грудня 2015 року. Відповідно до ст. 224 ЦПК України, на підставі наявних у справі доказів, суд вважає можливим ухвалити заочне рішення, з урахуванням того, що позивач не заперечував проти такого вирішення справи. З'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, всебічно та повно дослідивши матеріали справи та надані позивачем докази, суд встановив наступне. 17.01.2008 року між Закритим акціонерним товариством [PERSON] "ПриватБанк", правонаступником якого є [PERSON] акціонерне товариство [PERSON] "ПРИВАТБАНК", та [PERSON] укладено Кредитно-заставний договір № DN81FAR55720252, за умовами якого [PERSON] зобов'язався надати позичальнику кредит у розмірі 74996,68 грн. з терміном повернення до 16.01.2015 року, а відповідач зобов'язався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та порядку, встановлених кредитним договором. Відповідно до умов договору, погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: щомісяця в період сплати, позичальник повинен надати банку грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за кредитом, яка складається із заборгованості за кредитом, за відсотками, комісією, а також інші витрати згідно умов. З матеріалів справи вбачається, що банк свої зобов'язання за договором виконав, надавши відповідачу грошові кошти у сумі 74996,68 грн. Доказів неотримання грошових коштів відповідачем не надано. Відповідач, в свою чергу, не виконав своїх договірних зобов'язань, внаслідок чого станом 06.10.2015 року утворилась заборгованість в сумі 392612,36 грн., яка складається з заборгованості за кредитом 35270,15 грн., заборгованість по процентам за користування кредитом 53040,35 грн., заборгованість по комісії за користування кредитом 25498,64 грн., пені 259869,30 грн., 250,00 грн. штрафу (фіксована частина) та 18683,92 грн. штрафу (процентна складова) Такі обставини на думку позивача свідчать про порушення його прав та охоронюваних законом інтересів і є підставою для їх захисту у вказаний у позові спосіб. Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам, суд виходить з наступного. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до частини 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Згідно зі статтею 610, 612 ЦК України - порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. За таких обставин, у зв'язку з невиконанням відповідачем своїх договірних зобов'язань, суд вважає позовну вимогу позивача про стягнення з відповідача заборгованості за Кредитно-заставний договір № DN81FAR55720252 від 17.01.2008 року у сумі 35270,15 грн., законною, обґрунтованою та підлягаючою задоволенню. Умови нарахування та сплати процентів встановлені розділом 4 "Порядок розрахунків" Кредитно-заставного договору № DN81FAR55720252 від 17.01.2008 року Відповідно до п. 4.2 Договору, нарахування процентів здійснюється на дату сплати процентів, при цьому проценти розраховуються на непогашену частину Кредиту за фактичну кількість днів користування кредитними коштами, виходячи з 360 днів у році. Дата погашення у часовий інтервал нарахування процентів не включається. Розрахунок процентів за користування Кредитом здійснюється щоденно з дати списання коштів з кредитного рахунку до очікування дати сплати процентів та/або за період, який починається з попередньої дати сплати процентів та закінчується поточною датою сплати процентів. Розрахунок процентів здійснюється до повного погашення Кредиту, на суму неповернутого Кредиту. Суд вважає позовну вимогу про стягнення з відповідача на користь позивача суми заборгованості за нарахованими відсотками за користування позикою у розмірі 53040,35 грн., законною, обґрунтованою та підлягаючою задоволенню. Дослідивши матеріали справи судом встановлено, що позивачем наданий обґрунтований розрахунок нарахування комісії та пені за користування кредитом. За таких підстав, позовні вимоги в частині стягнення з відповідача на користь позивача 25498,64 грн. комісії та 259869,30 грн. пені є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Стосовно позовної вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача суми штрафів у розмірі 250,00 грн. (фіксована частина) та 18683,92 грн. (процентна складова), нарахованої позивачем на підставі п. 14.9 Договору, суд вважає необхідним зазначити наступне. За правилами\~ ст. 549 ЦК України\~ неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Вказана норма не є диспозитивною\~ і сторони не можуть змінити її положення та встановити у договорі неустойку у вигляді твердої грошової суми. Отже встановлений договором позики вид забезпечення виконання зобов'язання у вигляді неустойки не відповідає змісту цього поняття та її правовій природі, як грошової суми, що обчислюється у відсотках до суми зобов'язання, ці умови договору не відповідають вимогам закону, а тому суд вважає необхідним відмовити у задоволенні позову в частині стягнення 250,00 грн. штрафу (фіксована частина). Крім того, відповідно до вказано норми закону пеня та штраф є різновидами неустойки як юридичної відповідальності, а не окремими видами штрафних санкцій. За таких обставин банк просить застосувати до боржника подвійну цивільно-правову відповідальність одного й того ж виду за одне й те саме порушення договірного зобов'язання (прострочення виконання грошового зобов'язання), що суперечить вимогам ч. 1\~ ст. 61 Конституції України\~ та ч. 3\~ ст. 509 ЦК України, згідно з якими ніхто не може бути двічі притягнений до юридичної відповідальності одного виду за одне і те саме правопорушення, а зобов'язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. За таких обставин, суд вважає необхідним відмовити позивачеві у задоволенні позовної вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача 18683,92 грн. штрафу (процентна складова). Відповідно до ч. 1 статті 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Таким чином, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача судовий збір в загальній сумі \~5605,18 грн. пропорційно розміру задоволених позовних вимог. На підставі викладеного,

Outcome: partial