Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-18 00:00:00

Представник ПАТ "ВТБ Банк" звернувся до Ужгородського міськрайонного суду з позовною заявою до [PERSON] та [PERSON] про стягнення в солідарному порядку заборгованості за кредитним договором №1208SK від 29 серпня 2011 року. Мотивуючи свої позовні вимоги, позивач вказує на те, що 29.08.2011 року між ПАТ "ВТБ Банк" та відповідачем - [PERSON] було укладено кредитний договір №1208SK, згідно якого банк надав [PERSON] а остання отримала суму кредиту у розмірі - 183000,00 гривень зі сплатою 17,50 % річних, строком з 29.08.2011 року по 29.08.2023 року з погашенням суми кредиту та процентів у порядку та строки передбачені умовами кредитного договору, згідно з графіком повернення кредиту та сплати відсотків. В забезпечення виконання взятих на себе зобов'язань щодо повернення суми кредиту за кредитним договором, між ПАТ "ВТБ Банк" та відповідачем - [PERSON] було укладено договір поруки №1208Р від 29.08.2011 р., згідно якого останній поручився перед Кредитором за виконання усіх зобов'язань позичальника [PERSON] у їх повному обсязі. Поручитель і боржник несуть перед Кредитором солідарну відповідальність. Однак, взяті на себе зобов'язання щодо погашення суми отриманого кредиту та сплати відсотків за користування кредитними коштами у розмірі та строки визначені кредитним договором відповідач [PERSON] належним чином не виконує. Письмову вимогу банку про виконання зобов'язань згідно умов кредитного договору, відповідачем залишено без задоволення. [PERSON] порушувала терміни погашення суми кредиту і сплати відсотків за користування кредитом. Враховуючи, що відповідач не виконала належним чином своїх зобов'язань за кредитним договором, у зв'язку з чим у неї виникла заборгованість, яка станом на 29.09.2014 року перед позивачем по кредитному договору становить становить 181 331,11 грн. (сто вісімдесят одна тисяча триста тридцять один гривень, 11 коп.) з яких : 9075,36 грн., - прострочена заборгованість по кредиту; 164 924,54 грн. - поточна заборгованість за кредитом; 297,69 грн. - інфляційні втрати; 58,59 грн. - 3% річних від простроченої суми; 2452,22 грн. - прострочена заборгованість за відсотками; 55,72 грн. - інфляційні втрати; 14,60 грн. - 3% річних від простроченої суми; 4452,39 грн. - пеня за несвоєчасність сплати відсотків та кредиту. З посиланням на викладене та на норми ст.ст. 526, 536, 554,559, 610,629,625,1049,1050,1054 ЦК України, позивач просить суд, стягнути на свою користь з відповідачів [PERSON] та [PERSON] в солідарному порядку загальну заборгованість по кредитному договору №1208SK від 29.08.2011 року в сумі 181 331,11 гривень та судові витрати. Представник позивача в судове засідання не з'явився про час та місце розгляду справи був повідомлений у встановленому законом порядку. Подав до суду заяву у якій просить розглянути справу без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просив їх задовольнити з підстав викладених у позові. Не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідачі у судове засідання повторно не з'явились, про час та місце розгляду справи були повідомлені у встановленому законом порядку, про причини неявки суд не повідомляли, клопотань про відкладення справи та письмових заперечень до суду не надходило, тому суд згідно ч.4 ст.169 ЦПК України ухвалив провести заочний розгляд справи. Розгляд справи проведено за відсутності сторін , які не з'явились в судове засідання і у відповідності до вимог ч.2 ст.197 ЦПК України без фіксування судового процесу звукозаписувальним технічним засобом. Вивчивши та перевіривши в судовому засіданні матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті суд приходить до наступного. Згідно ст.ст. 11, 60 ЦПК України суд розглядає справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень. Судом встановлено, що 29.08.2011 року між ПАТ "ВТБ Банк" та відповідачем - [PERSON] було укладено кредитний договір №1208SK, згідно якого банк надав [PERSON] а остання отримала суму кредиту у розмірі - 183 000,00 гривень зі сплатою 17,50 % річних, строком з 29.08.2011 року по 29.08.2023 року з погашенням суми кредиту та процентів відповідно до графіка повернення кредиту і сплати відсотків, що стверджується кредитним договором №1208SK від 29.08.2011 р. , копія якого приєднана до матеріалів справи. / а.с. 14-29/. Відповідно до п. 2.1 кредитного договору , кредит надавався відповідачу [PERSON] на споживчі потреби. Відповідно до п. 3.9 кредитного договору - кредит надається шляхом безготівкового перерахування коштів на поточний рахунок позичальника, операції за яким можуть здійснюватись з використанням спеціальних платіжних засобів № 26207010108871 у відділенні Закарпатська регіональна дирекція ПАТ "ВТБ Банк" . Відповідно до меморіального ордеру від 29.08.2011 року №42248 кредитні кошти в сумі 183000,00 грн. були перераховані на картковий рахунок № 26207010108871 позичальника. /а.с.31/ Як вбачається з кредитного договору [PERSON] отримала кошти від ПАТ "ВТБ Банк" на умовах строковості, зворотності, забезпеченості, платності. Відповідно до п. 1.1 кредитного договору відповідач зобов'язався повернути банку кредит, а також сплатити відсотки за користування кредитом, комісійну винагороду та інші платежі в порядку та на умовах передбачені договором. Відповідно до п. 4.1 кредитного договору за користування кредитом позичальник сплачує банку проценти у розмірі , зазначеному в п.3.3 цього договору або у розмірі , який змінений у відповідності з вимогами п.3.3 та п.5.2.7 цього договору. Відповідно до п. 4.6 кредитного договору повернення кредиту та сплата процентів за кредитом здійснюється щомісячно згідно з графіком . Сума щомісячного ануїтетного платежу розраховується таким чином, що протягом строку кредитування , сума кредиту вказаного в п. 3.1 цього договору та нараховані проценти повертаються в повному обсязі рівними частинами. Відповідно до п.5.3.1 кредитного договору позичальник зобов'язується сплатити комісійну винагороду, повернути Банку отриманий Кредит та сплатити нараховані проценти за користування кредитом у повному обсязі, виконувати інші зобов'язання в порядку та в строки, встановлені кредитним договором. Позивач в позові зазначає, що Банк виконав взяті на себе зобов'язання в повному обсязі. Надання Банком грошових коштів відповідачу позивач підтверджує меморіальним ордером від 29.08.2011 року №42248. /а.с. 31/. Однак, у порушення умов кредитного договору [PERSON], як стверджує позивач, належним чином не виконувала взяті на себе зобов'язання по погашенню кредиту та сплати відсотків. Внаслідок цього, станом на 29.09.2014 року в неї утворилась заборгованість перед кредитором по кредитному договору №1208SK від 29.08.2011 р. в розмірі 181331,11 грн. (сто вісімдесят одна тисяча триста тридцять один гривень, 11 коп.) з яких : 9075,36 грн., - прострочена заборгованість по кредиту; 164924,54 грн. - поточна заборгованість за кредитом; 297,69 грн. - інфляційні втрати; 58,59 грн. - 3% річних від простроченої суми; 2452,22 грн. - прострочена заборгованість за відсотками; 55,72 грн. - інфляційні втрати; 14,60 грн. - 3% річних від простроченої суми; 4452,39 грн. - пеня за несвоєчасність сплати відсотків та кредиту. /а.с. 6-13/ Згідно розрахунку заборгованості станом на 29.09.2014 року в ньому відображено суми сплачених відповідачем платежів, а саме по погашенню кредиту , сплаті відсотків, комісії та пені. /а.с. 10-11/ Правовідносини між сторонами по справі є цивільноправовими та урегульовані положеннями ЦК України. Відповідно до вимог ч.1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Договір є обов'язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України). Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків (ч. 1 ст. 626 ЦК України). Визначення поняття зобов'язання міститься у ч. 1 ст. 509 ЦК України. Відповідно до вимог ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Частиною 1 статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність» передбачено, що підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Положенням про організацію операційної діяльності в банках України, затвердженого постановою Національного банку України від 18.06.2003 № 254 з наступними змінами, визначено перелік первинних документів, які складаються банками залежно від виду операції, та їх обов'язкові реквізити. Операції , які здійснюють банки , мають бути належним чином задокументовані ( п.4.1. ) Підставою для відображення операцій за балансовими та/або позабалансовими рахунками бухгалтерського обліку є первинні документи ( п. 4.2. ) Пунктом 4.4 Положення про організацію операційної діяльності в банках України, затвердженого Постановою Правління Національного банку України № 254 від 18.06.2003 року (далі - Положення), передбачено: Залежно від виду операції та типу контрагентів первинні документи банку (паперові та електронні) класифікують за такими ознаками: а) за місцем складання: зовнішні (одержані від клієнтів, державних виконавців та інших банків); внутрішні (оформлені в банку); б) за змістом: касові; меморіальні (для здійснення безготівкових розрахунків із банками, клієнтами, списання коштів з рахунків та внутрішньобанківських операцій). Згідно п. 4.6 Положення, меморіальні документи застосовуються банками для здійснення і відображення в обліку операцій банку і його клієнтів за безготівковими розрахунками відповідно до нормативно-правових актів Національного банку. До меморіальних документів (паперових або електронних), що використовуються для безготівкових розрахунків, належать такі розрахункові документи: меморіальні ордери; платіжні доручення; платіжні вимоги-доручення; платіжні вимоги; розрахункові чеки; інші документи (інші платіжні інструменти, що визначаються нормативно-правовими актами Національного банку). Відповідно до пунктів 4.7, 4.8 Положення, внутрішньобанківські операції оформляються меморіальними ордерами та іншими документами, що складаються банками відповідно до вимог нормативно-правових актів Національного банку і внутрішніх процедур банку. Операції, що відображаються за позабалансовими рахунками, також оформляються меморіальними ордерами. У первинних документах, на підставі яких здійснюються записи в бухгалтерському обліку, мають зазначатися номери кореспондуючих рахунків за дебетом і кредитом, сума операції в грошовому виразі, дата виконання, підпис відповідального виконавця, підпис контролера (якщо операція підлягає додатковому контролю), підпис уповноваженої особи (якщо підставою для здійснення операції було відповідне розпорядження). Згідно п. 5.1. Положення інформація, що міститься в первинних документах, систематизується в регістрах синтетичного та аналітичного обліку. Регістри синтетичного та аналітичного обліку ведуться на паперових носіях або в електронній формі. Запис у регістрах аналітичного обліку здійснюється лише на підставі відповідного санкціонованого первинного документа (паперового або електронного). Згідно пунктів 5.4, 5.6 Положення, особові рахунки є регістрами аналітичного обліку, що вміщують записи про операції, здійснені протягом операційного дня. Виписки з особових рахунків є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту. Відповідно до п. 1.4 Інструкції про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті, затвердженої Постановою Національного Банку України від 21.01.2004 р. № 22, меморіальний ордер - це розрахунковий документ, який складається за ініціативою банку для оформлення операцій щодо списання коштів з рахунку платника і внутрішньобанківських операцій відповідно до Закону України "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні" та нормативно-правових актів Національного банку. Меморіальний ордер №42248 від 29.08.2011 року, що наявний в матеріалах справи свідчить про надання кредиту шляхом безготівкового перерахування коштів на поточний рахунок позичальника 26207010108871, відповідно до умов договору /а.с.31/ Згідно вимог п.1 ч.1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Умовами кредитного договору передбачено застосування пені як виду цивільно-правової відповідальності за порушення позичальником строків погашення кредиту і процентів за користування ним. Відповідно до п. 7.1 кредитного договору у разі прострочення позичальником зобов'язання з повернення кредиту та/або сплати процентів за його користування та/або інших платежів згідно з умовами Договору Позичальник зобов'язаний сплатити на користь банку пеню за кожен день прострочення у розмірі 0,1% від суми прострочених зобов'язань за кожен день прострочки. Приписами ч.3 ст. 549 ЦК України встановлено, пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Тобто пеня - це санкція, яка нараховується з першого дня прострочення й до тих пір поки зобов'язання не буде виконано. Її розмір збільшується залежно від продовження правопорушення. Відповідно до ч. 2 ст. 258 ЦК України до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені) застосовується позовна давність в один рік. У відповідності до ст.ст. 610, 611, 612 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до умов кредитного договору №1208SK від 29.08.2011 року сторони погодили строки та розміри погашення кредиту та виплати відсотків. Відповідно до умов вказаного кредитного договору відповідач [PERSON] зобов'язалася погашати заборгованість за кредит і сплачувати нараховані проценти згідно з графіком повернення кредиту та сплати відсотків. Оскільки судом встановлено, що відповідач [PERSON] не виконала зобов'язання, передбачені вищезазначеним кредитним договором у строк, встановлений цим договором, суд вважає, що у відповідності до ч.1 ст. 612, ст. 610 ЦК України її слід вважати такою, що прострочила виконання зобов'язання. Відповідно до ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 ЦК України. Так як своїх зобов'язань за кредитним договором [PERSON] не виконувала належним чином, то у позивача виникло право вимагати від боржника дострокове повернення кредитних коштів. Статтею 1048 ЦК України встановлено право позикодавця (Банку) на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Відповідно до вимог ч.1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до вимог ч.1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Відповідно до вимог ч.2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Згідно ч. 1 ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Згідно вимог ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов'язання забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник включаючи сплату основного боргу, процентів неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Статтею 543 ЦК України передбачено, що у разі солідарного обов'язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов'язку частково або рдли, в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо. Кредитор, який одержав виконання обов'язку не в повному обсязі від одного із солідарних боржників, має право вимагати недоодержане від решти солідарних боржників. Солідарні боржники залишаються зобов'язаними доти, доки їхній обов'язок не буде виконаний у повному обсязі. Відповідно до умов договору поруки №1208Р від 29.08.2011 року укладеного між ПАТ "ВТБ Банк" та відповідачем [PERSON] - поручитель відповідає перед кредитором у повному обсязі. Позичальник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники. /а.с.32-35/ Відповідно до п. 2.1 договору поруки №1208Р від 29.08.2011 року у випадку порушення позичальником взятих на себе зобов'язань за кредитним договором , поручитель і позичальник несуть солідарну відповідальність перед банком у повному обсязі зобов'язань позичальника за кредитним договором, включаючи повернення кредиту, сплату нарахованих процентів за користування кредитом, комісій, неустойки ( пені, штрафів ) та відшкодування збитків, пов'язаних з порушенням виконання зобов'язань - позичальником. Так як своїх зобов'язань за кредитним договором [PERSON] не виконувала належним чином, то у позивача виникло право вимагати від боржника та поручителя повернення кредитних коштів в солідарному порядку. З урахуванням всіх обставин справи, враховуючи вимоги ст. 60 ЦПК України - кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, виходячи із принципів розумності та справедливості суд приходить до висновку, що позовні вимоги про стягнення в солідарному порядку з відповідачів [PERSON] та [PERSON] на користь ПАТ «ВТБ БАНК» згідно кредитного договору №1208SK від 29.08.2011 року заборгованість в сумі 181 331,11 гривень, підлягають до задоволення, оскільки позивач довів ті обставини на які посилався як на підставу своїх вимог. Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. На підставі викладеного та

Outcome: approved