Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-16 00:00:00

Позивач - Публічне акціонерне товариство Комерційний Банк "ПриватБанк" звернувся до Фрунзенського районного суду м. Харкова з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором б/н від 10.04.2013 року у розмірі 14874,71 грн., яка складається з 1220,87 грн. боргу за кредитом, 9669,33 грн. боргу по процентам за користування кредитом, 2800,00 грн. заборгованості за пенею та комісією, штрафу 500,00 грн. (фіксована частина) та 684,51 (процентна складова). Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що 10.04.2013 року відповідач отримав кредит у розмірі 1300,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, проте свої зобов'язання в частині повернення коштів за договором не виконує, у зв'язку з чим утворилась заборгованість, яка до цього часу не погашена. Представник позивача в судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, матеріали справи містять заяву позивача про розгляд справи за відсутності його представника, в якій він також зазначив, що не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Відповідач в судове засідання не з'явилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялася шляхом направлення судової повістки на адресу місця реєстрації відповідача, яка повернулась на адресу суду з відміткою поштової установи про причини невручення: "за закінченням терміну зберігання". У відповідності до приписів ч. 5 ст. 74 ЦПК України судова повістка разом із розпискою, а у випадках, встановлених цим Кодексом, разом з копіями відповідних документів надсилається поштою рекомендованим листом із повідомленням або через кур'єрів за адресою, зазначеною стороною чи іншою особою, яка бере участь у справі. У разі ненадання особами, які беруть участь у справі, інформації щодо їх адреси, судова повістка надсилається фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. У разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, за такою адресою, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином. Враховуючи викладене, відповідач належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи. Відповідно до ст. 224 ЦПК України, на підставі наявних у справі доказів, суд вважає можливим ухвалити заочне рішення, з урахуванням того, що позивач не заперечував проти такого вирішення справи. З'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, всебічно та повно дослідивши матеріали справи та надані позивачем докази, суд встановив наступне. 10.04.2013 року між Публічним акціонерним товариством Комерційний Банк "ПриватБанк" та [PERSON] укладено кредитний договір б/н, відповідно до умов якого відповідач отримав кредит в сумі 1300,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана Заява від 10.04.2013 року разом з "Умовами та правилами надання банківських послуг", "Правилами користування платіжною карткою" та "Тарифами Банку", складає між ним і банком Договір, про що свідчить підпис відповідача у заяві. Щодо зміни кредитного ліміту, Банк вказує, що керується п. 2.1.1.2.3, п. 2.1.1.2.1.4 Умов та Правил надання банківських послуг, де зазначено, що клієнт дає свою згоду, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням Банку, і Клієнт дає право Банку в будь-який момент змінити(зменшити або збільшити) кредитний ліміт. З матеріалів справи вбачається, що банк свої зобов'язання за договором виконав, надавши відповідачу грошові кошти. Доказів неотримання грошових коштів відповідачем не надано. Відповідач, в свою чергу, не виконав своїх договірних зобов'язань, внаслідок чого станом 30.04.2016 року утворилась заборгованість за кредитом в загальному розмірі 14874,71 грн., яка складається з 1220,87 грн. боргу за кредитом, 9669,33 грн. боргу по процентам за користування кредитом, 2800,00 грн. заборгованості за пенею та комісією, штрафу 500,00 грн. (фіксована частина) та 684,51 (процентна складова), яка до цього часу не погашена. Такі обставини на думку позивача свідчать про порушення його прав та охоронюваних законом інтересів і є підставою для їх захисту у вказаний у позові спосіб. Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам, суд виходить з наступного. Згідно ч. 1ст. 509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є право відношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до частини 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно зі статтею 610, 612 ЦК України - порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. За таких обставин, у зв'язку з невиконанням відповідачем своїх договірних зобов'язань, суд вважає позовну вимогу позивача про стягнення з відповідача заборгованості за договором б/н від 10.04.2013 року у сумі 1220,87 грн., законною, обґрунтованою та підлягаючою задоволенню. Відповідно до п. 2.1.1.12.6 «Правил користування платіжною карткою», банк нараховує відсотки за користування кредитом в розмірі , встановленому «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті та в «Правилах користування платіжною карткою», з розрахунку 360 календарних днів на рік. Відповідно до п. 2.1.1.5.5 "Умов та правил надання банківських послуг", позичальник зобов'язується погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених договором. Суд вважає позовну вимогу про стягнення з відповідача на користь позивача суми заборгованості за нарахованими відсотками за користування кредитом у розмірі 9669,33 грн. та суми заборгованості за пенею та комісією у розмірі 2800,00 грн. законною, обґрунтованою та підлягаючою задоволенню. Відповідно до п. 2.1.1.7.6 "Умов та правил надання банківських послуг" при порушення позичальником строків платежів по кожному з грошових зобов'язань, передбачених цим Договором більш ніж на 30 днів, позичальник зобов'язаний сплатити Банку штраф в розмірі 500 грн. +5% від суми позову. За правилами ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Вказана норма не є диспозитивною і сторони не можуть змінити її положення та встановити у договорі неустойку у вигляді твердої грошової суми. Отже встановлений договором позики вид забезпечення виконання зобов'язання у вигляді неустойки не відповідає змісту цього поняття та її правовій природі, як грошової суми, що обчислюється у відсотках до суми зобов'язання, ці умови договору не відповідають вимогам закону, а тому суд вважає необхідним відмовити у задоволенні позову в частині стягнення 500,00 грн. штрафу (фіксована частина). Нарахування штрафу у розмірі 5% від суми позову, передбачено умовами Договору, за таких обставин, суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивача 684,51 грн. штрафу (процентна складова). Відповідно до ч. 1 статті 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Таким чином, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача судовий збір в загальній сумі 1331,67 грн. пропорційно розміру задоволених позовних вимог. На підставі викладеного,

Outcome: partial