Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-13 00:00:00

13 січня 2020 року до Печерського районного суду м. Києва надійшов позов [PERSON] , згідно вимог якого останній просив Стягнути з Акціонерного товариства комерційний банк «ПРИВАТБАНК» на користь [PERSON] інфляційні втрати в розмірі 15405,16 грн. та 3% річних в розмірі 5287,99 грн. Позивач вказує, що обставини, які послугували підставою для звернення позивача до суду являється те, що рішенням Господарського суду м.Києва від 15.11.2018 р. у справі №922/4244/17 визнано виконавчий напис приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Бондар Ірини Михайлівни від 13.06.2017 р. на кредитному договорі від 10.02.2014 р., укладеному між фізичною особою-підприємцем [PERSON] та Публічним акціонерним товариством Комерційний банк "ПРИВАТБАНК", таким, що не підлягає виконанню. Стягнуто з Відповідача на користь ФОП [PERSON] грошові кошти у розмірі 75958 грн. 93 коп. та витрати по сплаті судового збору в розмірі 3200 грн. На підставі вказаного виконавчого напису з ФОП [PERSON] Міжрайонним відділом державної виконавчої служби по Холодногірському та Новобаварському районах м. Харків Головного територіального управління юстиції у Харківській області при виконанні виконавчого провадження № 54191063 було стягнуто 75958,93 грн., з яких було перераховано 68916,30 грн. відповідачу, сплачено виконавчий збір в розмірі 6891,63 грн. та 151,00 грн. витрат виконавчого провадження, що підтверджується розпорядженням № 54191063 від 10.08.2017 р., складеним державним виконавцем Форсюк К.А., а також постановою ВП № 54191063 від 10.08.2017 р. про закінчення виконавчого провадження за виконавчим написом № 5368 від 13.06.2017 р. приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Бондар І.М. Вищевказане Рішення було виконане ДВС Міністерства юстиції України 06.12.2019 p., що підтверджується постановою від 10.12.2019 р. про закінчення виконавчого провадження № 58729923 в зв`язку з його фактичним виконанням. Отже, за період з 10.08.2017 р. і по 05.12.2019 р. включно з вини відповідача вибули з обігу ФОП [PERSON] грошові кошти в розмірі 75958,93 грн., тому відповідач повинен сплатити за вищевказаний період інфляційні втрати та 3% річних від цієї суми. 22 липня 2019 р. між ФОП [PERSON] та [PERSON] було укладено договір про відступлення права вимоги, згідно умов якого, в тому числі, ФОП [PERSON] відступила позивачу свої права кредитора по відношенню до відповідача щодо виконання останнім зобов`язання щодо повернення Відповідачем ФОП [PERSON] безпідставно отриманих грошових коштів згідно виконавчого напису приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Бондар Ірини Михайлівни від 13.06.2017 р. на кредитному договорі № б/н від 10.02.2014 р., укладеному між відповідачем та ФОП [PERSON] , який визнано недійсним рішенням Господарського суду м.Києва від 15.11.2018 р. у справі № 922/4244/17. Ухвалою Печерського районного сулу м. Києва від 11.02.2020 відкрито провадження у справі та визначено її розглядати за правилами спрощеного провадження з повідомленням сторін. Вказаною ухвалою суду відповідачу надано право не пізніше п`ятиденного строку подати заяву із запереченнями щодо розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, у разі неподання у встановлений судом строк яких, відповідач мав право ініціювати перехід до розгляду справи за правилами загального позовного провадження лише у випадку, якщо доведення, що пропустив строк з поважних причин. 27.02.2019 до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому представник відповідача просив відмовити у задоволенні позовних вимог, мотивуючи тим, що позовні вимоги є необґрунтованими, недоведеними та безпідставними. Позивач до судового засідання не з`явився, направив до суду заяву про розгляд справи у його відсутність. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про місце і час судового розгляду повідомлений належним чином, подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, щодо задоволення позовних вимог заперечував з урахуванням позиції викладеної у відзиві. Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Отже, оскільки сторони не з`явилися в судове засідання, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин цієї справи, на які позивач послався як на підставу своїх вимог, що викладені у позовній заяві, з урахуванням обставин викладених у відзиві на позов, на засадах верховенства права, відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права, прийшов до висновку про можливість постановлення по справі рішення. Судовим розглядом встановлено, що 10.02.2014 р. ФОП [PERSON] через систему Інтернет- клієнт-банкінг приєдналась до "Умов та правил надання банківських послуг", Тарифів Банку, що розміщені в мережі Інтернет на сайті http://privatbank.ua, які разом складають Договір банківського обслуговування № Б/Н від 10.02.2014 р. та взяла на себе зобов`язання виконувати умови Договору. ФОП [PERSON] отримала від Відповідача кредит в розмірі 16200,00 грн. 13.06.2017р. приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Бондар Іриною Михайлівною було вчинено виконавчий напис за реєстровим № 5368, за яким стягнуто заборгованість з ФОП [PERSON] за Договором, яка виникла за період з 10.02.2014р. по 18.05.2017р. в розмірі 68 916,30 грн., що складається з заборгованості за кредитом - 16 200,00 грн., заборгованості за відсотками - 27 926,10 грн., комісійних платежів - 6152,00 грн., пені - 12 499,33 грн., штрафу - 3138,87 грн. та витрат, пов`язаних із вчиненням виконавчого напису в розмірі 3000,00 грн. На підставі вказаного виконавчого напису з позивача Міжрайонним відділом державної виконавчої служби по Холодногірському та Новобаварському районах м. Харків Головного територіального управління юстиції у Харківській області при виконанні виконавчого провадження № 54191063 було стягнуто 75 958,93 грн., з яких було перераховано 68 916,30 грн. відповідачу по справі, сплачено виконавчий збір в розмірі 6 891,63 грн. та 151,00 грн. витрат виконавчого провадження, що підтверджується розпорядженням № 54191063 від 10.08.2017р., складеним державним виконавцем Форсюк К.А., а також постановою ВП №54191063 від 10.08.2017р. про закінчення виконавчого провадження за виконавчим написом № 5368 від 13.06.2017р. приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Бондар І.М. Рішенням Господарського суду м. Києва від 15.11.2018 року у справі № 922/4244/17 було визнано виконавчий напис приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Бондар Ірини Михайлівни від 13.06.2017р. на кредитному договорі від 10.02.2014р., укладеного між [PERSON] та публічним акціонерним товариством комерційний банк "ПРИВАТБАНК", таким, що не підлягає виконанню. Стягнуто з ПАТ КБ "ПРИВАТБАНК" на користь фізичної особи-підприємця [PERSON] грошові кошти у розмірі 75 958 грн. 93 коп. та витрати по сплаті судового збору в розмірі 3200 грн. Господарський суд м. Києва 14.12.2018 р. видав наказ у справі № 922/4244/17. Державним виконавцем Печерського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві Лазюк Д.М. 27.03.2019 було відкрито виконавче провадження № 58729923 щодо примусового виконання наказу Господарського суду м.Києва № 922/4244/17 від 14.12.2018 p., що підтверджується постановою від 27.03.2019 р. у ВП № 58729923. Вищевказане рішення суду було виконане ДВС Міністерства юстиції України 06.12.2019 p., що підтверджується постановою від 10.12.2019 р. про закінчення виконавчого провадження № 58729923 в зв`язку з його фактичним виконанням. 22.07.2019 р. ФОП [PERSON] відступила право вимоги [PERSON] щодо стягнення з АТ КБ "ПРИВАТБАНК" 3% річних, інфляційних втрат відповідно до ст. 625 ЦК України за неналежне виконання обов`язків щодо повернення безпідставно набутих коштів згідно виконавчого напису нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Бондар І.М. Згідно з ч. 1 ст. 1212 Цивільного кодексу України, особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Згідно з правовою позицією, яка висловлена Верховним Судом України в постанові від 02.03.2016 р. у справі № 6-2491цс15, положення статті 1212 ЦК України, відповідно до якого особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала, застосовується також і до вимог про повернення виконаного за недійсним правочином. Велика Палата Верховного Суду в постанові від 26.06.2018 у справі № 910/9072/17 висловила позицію, що, згідно з п. 3 ч. 3 ст. 1212 ЦК України, положення глави 83 цього Кодексу застосовуються також до вимог про повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні. Однак, необхідною умовою для цього є відсутність або відпадіння достатньої правової підстави. Аналогічна позиція висловлена Верховним Судом (Касаційним господарським судом) в постановах від 02.08.2018 р. у справі № 910/15363/17, від 10.08.2018 р. у справі №910/22442/16. Судом в рішенні встановлено безпідставність набуття відповідачем коштів у розмірі 75958,93 грн. за вищезгаданим виконавчим написом, який вчинено з порушенням вимог чинного законодавства. Тобто, правова підстава для стягнення з ФОП [PERSON] на користь відповідача коштів в сумі 75958,93 грн. відпала в зв`язку з визнанням в судовому порядку виконавчого напису приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Бондар Ірини Михайлівни від 13.06.2017 р. на кредитному договорі від 10.02.2014 р. таким, що не підлягає виконанню. Велика Палата Верховного Суду в постанові від 10 квітня 2018 року у справі № 910/10156/17 вказала, що: - відповідно до статті 1212 ЦК особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно; особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала (ч.31). - наслідки прострочення грошового зобов`язання, коли боржник повинен сплатити грошові кошти, але неправомірно не сплачує їх, також врегульовані законодавством. У цьому разі відповідно до частини другої статті 625 ЦК боржник зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.(ч.37). - стаття 625 ЦК поширює свою дію на всі види грошових зобов`язань. Тобто, у разі прострочення виконання зобов`язання, зокрема щодо повернення безпідставно одержаних чи збережених грошей, на винну сторону нараховуються 3 % річних та інфляційні втрати від простроченої суми відповідно до частини 2 статті 625 ЦК України (ч.41). Згідно приписів ст. 1212 ЦК України та правової позиції Великої Палати Верховного Суду, викладеної у вищезгаданій постанові, оскільки відповідачем порушене позадоговірне грошове зобов`язання, що виникло на підставі статті 1212 ЦК України, відповідач повинен сплатити 3 % річних та інфляційні втрати від простроченої суми за період прострочення. Велика Палата Верховного Суду в постанові від 19 червня 2019 р. у справі .49 646/14523/15-ц вказала, що в окремих випадках встановлені актами цивільного законодавства цивільні права та обов`язки можуть виникати з деліктного зобов`язання та рішення суду. Безпідставне користування відповідачем грошовими коштами ФОП [PERSON] почалося 10.08.2017 р. і закінчилося 06.12.2019 р. За таких обставин, за період з 10.08.2017 р. і по 05.12.2019 р. включно з вини відповідача вибули з обігу ФОП [PERSON] грошові кошти в розмірі 75958,93 грн. Згідно з нормами ст.ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Стаття 76 ЦПК України передбачає, що доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно з ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях, а відповідно до ч. 2 ст. 78 цього ж Кодексу обставини справи, які за законом мають бути підтверджені засобами доказування, не можуть бути підтверджені іншими засобами доказування. Відповідно до ст. 95 ЦПК України письмовими доказами є будь-які документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору. З огляду на зазначене, суд оцінюючи докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.,приходить до висновку, що вимоги позивача [PERSON] знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, є такими, що ґрунтуються на вимогах чинного законодавства України, у зв`язку з чим відповідач повинен сплатити за вищевказаний період інфляційні втрати та 3% річних від цієї суми згідно розрахунку наданого позивачем, який стороною відповідача у розумінні ст.ст. 77, 78 ЦПК України не спростований, а відтак позов підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір, оскільки позивач при поданні позову звільнений від його сплати. В порядку ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України суд вважає, що з ПАТ КБ «Приватбанк» (код ЄДРПОУ 14360570) слід стягнути судовий збір на користь Держави України у розмірі 840,80 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved