Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-11 00:00:00

До Малиновського районного суду м. Одеси звернулась з позовом [PERSON] до [PERSON] , за яким просить стягнути з відповідача [PERSON] , [INFO] (РНОКПП [NUMBER] ) на користь позивача на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , аліменти у розмірі 25% від всіх видів доходів щомісячно, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення нею повноліття; стягнути з відповідача [PERSON] , [INFO] (РНОКПП [NUMBER] ) на користь позивача додаткові витрати на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] . у розмірі 21953,44 грн., обґрунтовуючи свої вимоги таким. 21 жовтня 2000 року було укладено шлюб між [PERSON] та [PERSON] , про що було складено відповідний актовий запис №1016 від 21.10.2000 року. Під час шлюбу у них народилося двоє дітей - [INFO] донька [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] та [INFO] [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] . Під час перебування у шлюбі, з грудня 2018 року відносини між подружжям погіршилися, вони перестали вести спільне господарство, відповідач практично перестав надавати будь-яку матеріальну допомогу, та з лютого 2020 року відповідач став проживати окремо від позивачки. Діти проживають разом із матір`ю. Відповідач від виконання батьківських обов`язків ухиляється, участі у вихованні неповнолітньої дитини не бере, з дитиною не спілкується. На її прохання надавати гроші на утримання дитини, відповідач відповів відмовою. Наразі періодично відповідач надсилає дитині особисто на банківську карту дитини кошти, інколи як подарунки до свят, але не більше ніж 1000 грн на місяць, та для забезпечення гідного існування і гармонійного розвитку дитині цих коштів недостатньо. Відповідач [PERSON] , працює у ТОВ ВП «Біолонг» на посаді менеджера, де отримує постійний дохід, а тому відповідач має можливість надавати допомогу нашій неповнолітній дитині, яка таку допомогу потребує. У зв`язку з вихованням дітей, веденням домашнього господарства, піклуванням про членів сім`ї, карантином позивач не мала можливості працевлаштуватися і в теперішній час ніде не працює, будь-якого доходу в неї немає, що підтверджується відповідною довідкою. На утримання їх неповнолітньої дитини він витрачає приблизно 5000 гривень щомісячно, це і харчування, і сезонний одяг та взуття, кошти на придбання навчальної літератури, канцтоварів, гаджетів для потреб всього навчального процесу і інші повсякденні потреби дитини. Дочка [PERSON] з 4 років, тобто з 2011 року, займається художньою гімнастикою у КПНЗ КДЮСШ №1, має 1 спортивний розряд, та приймає участь у обласних, всеукраїнських та міжнародних змаганнях, що підтверджується копією довідки від 11.11.2020 року. Для зайняття цим видом спорту, для участі у змаганнях позивачем витрачаються гроші: на оренду залу для занять, гімнастичні предмети та аксессуари, форму та взуття для занять і для виступів у змаганнях, зачіски та макіяж для змагань, проїзд до міста тренувань, проїзд та проживання під час виїзних змагань, спортивні збори. У цих витратах відповідач участі ніколи не приймав та не приймає. Так, позивачкою витрачалися гроші на наступні потреби для розвитку здібностей дитини: - членські внески у розмірі 1000 грн. на змагання "Мотиви", що підтверджується копією квитанції від 25.10.2020 р.; - членські внески у розмірі 1000 грн. на змагання "Odessa-cup", що підтверджується копією квитанції від 18.09.2020 р.; - страхування від нещасного випадку 125 грн. згідно із договором страхування № 009498 на 2018 рік - 2019 рік та чеком від 04.09.2018 р., - страхування від нещасного випадку 125 грн. згідно із договором страхування № 010578 на 2019 рік - 2020 рік, - страхування від нещасного випадку 125 грн. згідно із договором страхування № 011388 на 2020 рік -2021рік та чеком від 04.09.2020р., - м`яч для виступу згідно з чеком від 22.05.2019 р. на суму 1953 грн., - наколінники та відскік згідно з чеком від 26.04.2019 р. на суму 1135 грн., - скакалка, стрічка, ковпачок, відскік згідно з чеком від 19.02.2019 р. на суму 1465 грн., - стрічка, карабіни, булави згідно з чеком від 10.01.2019 р. на суму 2515 грн., - тканина для шиття купальнику згідно з чеком від 14.02.2020 р. на суму 1277 грн., - тканина для шиття купальнику згідно з чеком від 29.02.2020 р. на суму 625 грн., - купальник згідно з розрахунком швачки від 08.05.2019 р. на суму 9092,50 грн., - взуття та одяг для тренувань на суму 2497,05 згідно з довідкою магазина "Мамбо" та витягом від 26.11.2020 року і чеками від 08.08.2020р., 11.08.2020р., 06.11.2020р., - рюкзак та чохли для обручів згідно із квитанцією грошового переказу від 02.12.2019 р. на суму 1025 грн., - напівчешки та обважнювачі згідно з чеком від 29.11.2020 р. на суму 474,30 грн., - одяг та товари для виступів з художньої гімнастики згідно з чеком від 21.05.2019 р. на суму 1021,20 грн., - товари для виступів з художньої гімнастики згідно з чеком від 19.10.2019 р. на суму 455,70 грн., товари для виступів з художньої гімнастики згідно з чеком від 04.02.2018 р. на суму 2970,03 грн., - одяг згідно з чеком від 02.06.2018 р. на суму 70 грн., - ліцензія гімнастки та реєстрація у реєстрі ФГУ згідно з квитанцією від 05.12.2020р. на суму 450 грн., - косметика для макіяжу на виступи згідно з чеком від 07.11.2020 р. на суму 199 грн. -косметика для макіяжу на виступи згідно з чеком від 09.11.2020 р. на суму 896 грн., - аксесуари для зачіски згідно з чеком від 23.08.19р. на суму 27,90 грн., - паличка для стрічки згідно з чеком від 19.03.19р. на суму 1075грн., - тканина для шиття купальнику згідно з чеком від 24.09.2020 р. на суму 551грн., - тканина для шиття купальнику згідно з чеком від 04.10.2020 р. на суму 900грн., - стрічки згідно з чеком від 19.03.2019р. на суму 560,03 грн., - взуття згідно з чеком від 06.08.2019 р. на суму 213,90 грн., - одяг згідно з чеком від 06.08.2019 р. на суму 148,80 грн., - тканина для шиття купальнику згідно з чеком від 24.08.2020 р. на суму 270,75 грн., - внески на оренду зала в розмірі 1100 грн., що підтверджується квитанцією від 05.10.2020р., - внески на оренду зала в розмірі 1100 грн., що підтверджується квитанцією від 13.11.2020р., - косметика для макіяжу на виступи згідно з чеком від 10.11.2020 р. на суму 40 грн., - за період 2019-2020 рр. тренування відбувалися 5 разів на тиждень що підтверджується довідкою. Проїзд з місця, де ми мешкаємо до місця тренувань складає 7 гривень на маршрутному автобусі . В обидві сторони це 14 гривень (з дому до місця тренування та звідти додому). За тиждень це 10 поїздок, що коштує 70 гривень. За два роки 2019р. -2020р. на проїзд на тренування було витрачено гроші в сумі 6160 грн., - стрічка згідно з чеком від 29.11.2019р. на суму 220 грн., - квиток на потяг до Львова до місця змагань від 12.12.2020р. на суму 500,21 грн., що підтверджується дипломом та медаллю, - квиток на потяг зі Львова до Одеси зі змагань від 13.12.2020р. на суму 543,51 грн., що підтверджується дипломом та медаллю. Таким чином позивачем за вказаний період було витрачено суму грошей, на які у неї є квитанції та чеки, у розмірі: 1000грн. + 1000 грн+625 грн.+ 2970.03 грн.+ 125 грн.+ 125 грн.+ 125 грн.+ 1953 грн.+ 1135 грн.+ 1465 грн.+ 2515 грн.+ 1277 грн.+ 9092,50 грн.+ 2497,05+1025 грн. + 474,30 грн.+ 1021,20 грн.+ 455,70 грн.+ 70 грн.+ 450 грн. + 199грн. + 896 грн. + 27,90 грн. + 1075 грн. + 551грн. + 900 грн. + 560,03 грн. + 213,90 грн. + 148,80 грн. + 270,75 грн. + 40 грн. +1100 грн. + 1100грн. + 6160 грн. + 220грн.+ 500,21 грн. + 543,51 грн.= 43906,88 грн. Половину цієї суми, яка була фактично понесена позивачкою, а саме 21953,44 грн., має бути стягнуто з відповідача на її користь. Відповідач [PERSON] надав до суду клопотання про поновлення пропущеного строку на подання відзиву, зазначивши, що в провадженні суду знаходиться справа за заявою [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини да понесених додаткових витрат. 10.02.2021 року, між [PERSON] та адвокатом Проніною О.М. було укладено договір про надання правничої допомоги за № 6. Встановлені ухвалою суду строки для подання відзиву було пропущено з поважних причин, а саме відсутності у відповідача можливості самому подати відзив на позовну заяву, юридично обґрунтувавши її. Позивач після отримання поштою ухвали про відкриття провадження у справі розпочав пошук представника - адвоката, який би був фахівцем у даній категорії справ, зміг би належним чином проаналізувати позовну заяву із долученими доказами та підготував би відзив чи зустрічний позов, зміг би належним чином представити інтереси Позивача у суді. Враховуючи вищевикладене та норми права, зокрема завдання цивільного судочинства, з метою забезпечення відповідача правом на захист, у зв`язку з обставинами, через які [PERSON] не міг у визначений судом час надати відзив на позовну заяву, через причини незалежних від волі відповідача. Тому, просить поновити строк на подання відзиву. [PERSON] надав до суду відзив на позов, в якому просить відмовити позивачу в задоволені позову в повному обсязі, посилаючись на таке. 17 грудня 2020 року позивач звернулась до Малиновського районного суду м. Одеси із позовною заявою про стягнення аліментів та додаткових витрат на неповнолітню дитину - [PERSON] , [INFO] . У якості підстав для стягнення аліментів на неповнолітню дитину, Позивач зазначила, що Відповідач ухиляється від добровільної допомоги на утримання дитини, не спілкується з нею, крім того, донька - [PERSON] [INFO] займається художньої гімнастикою у КПНЗ КДЮСШ № 1, має 1 спортивний розряд та приймає область у обласних, всеукраїнських та міжнародних змаганнях. Позивач стверджує, що [PERSON] гроші на утримання дитини відмовляється надавати, в той же час, надає на особистий рахунок доньки 1000 грн. щомісячно. Відповідачка офіційно не працевлаштована. У зв`язку з чим, просить суд стягнути з відповідача [PERSON] аліменти на утримання дитини у розмірі 25% всіх доходів та половину понесених витрат на заняття художньою гімнастикою у розмірі 21953,44 грн. Так, у своїй позовній заяві позивач не зазначила, що [PERSON] є інвалідом II групи відповідно до довідки МСЕК серії 12 ААВ № 168005, тобто він не є, на відміну від Позивачки здорового, працездатною особою. Відповідно до довідки від 17.02.2021 року, наданої ТОВ «БІОЛОНГ», сума заробітної платні [PERSON] становить в середньому 2356,58 грн. Відповідно Довідки про доходи, виданої Головним управлінням пенсійного фонду Одеської області, розмір пенсії становить 2940,43 грн. Отже, щомісячний дохід відповідача, враховуючи пенсію, становить - 5297,01 грн. Після розлучення у 2020 році, відповідач не мешкає у квартирі, яка є спільною власністю подружжя, та орендує за домовленістю кімнату. Вказане підтверджується угодою від 22 березня 2020 року, згідно якої Власник [PERSON] , передав на 12 місяців квартиру за адресою [ADDRESS] - [PERSON] . Пунктом 2. Угоди, мешканець зобов`язався сплачувати самостійно комунальні послуги в рахунок оплати проживання. Примірна сплата комунальних послуг становить приблизно 2000 грн/ на місяць. Крім того, позивач добровільно допомагає колишній дружині сплачувати комунальні платежі за квартиру по [ADDRESS] . Позивач зазначає, що [PERSON] не відмовляється від грошової допомоги спільним дітям - [PERSON] , [PERSON] , і добровільна сума допомоги становить 1000 гривень на кожну дитину і надає її у відповідності до своїх доходів. Тобто, сума коштів, яка залишається Відповідачу на прожиття становить 1297,01 грн. Крім того, Відповідач одноособово сплачує навчання старшої дочки на факультеті міжнародних відносин ОНУ ім. І.І. Мечникова: - 27.08.2018 року Відповідачем було сплачено 9865,00 грн в рахунок оплати навчання [PERSON] за І семестр навчання; - 07.02.2019 року Відповідачем було сплачено 9865,00 грн в рахунок оплати навчання [PERSON] за II семестр навчання; - 03.10.2019 року Відповідачем було сплачено 10851,50 грн в рахунок оплати навчання [PERSON] за III семестр навчання; - 06.03.2020 року Відповідачем було сплачено 11535,00 грн в рахунок оплати навчання [PERSON] за IV семестр навчання; - 27.10.2020 року Відповідачем було сплачено 13208,50 грн та 63,00 гривень пені в рахунок оплати навчання [PERSON] за V семестр навчання. Вказані кошти були запозичені у друзів і родичів Відповідача, і він досі повертає борг. Сума вже сплачених коштів на навчання складає 55 тисяч 324 гривні 50 копійок. Однак, позивачка не позбавлялась обов`язку утримання повнолітньої [PERSON] , оплати її навчання та інших витрат з принципу рівноправності сторін і із позовом про стягнення половини сплачених коштів за навчання Відповідач до суду не звертався. Враховуючи, що здійснення оплати навчання за контрактом здійснює саме відповідач, не маючи при цьому відповідного доходу за запозичені кошти, та те, що забезпечення отримання дитиною гідної освіти є більш пріоритетним ніж відвідування дитиною спортивної секції та відсутність у відповідача доходу, який би забезпечував вказані витрати у повному обсязі, тому відповідач вважає подання вказаного позову безпідставним і недоцільним. Стосовно відвідування дитиною спортивної секції, зазначив наступне. Позивач надала у якості підтверджень своїх вимог квитанції за 2019 рік, на період коли сторони ще знаходились у зареєстрованому шлюбі та проживали разом. Доказів про сплату вказаних сум саме нею, з власних коштів позивач не надала. - Квитанція з магазину «ФОКС» на загальну суму 1953,00 грн. від 22.05.2019 р.; - Квитанція з магазину «ФОКС» на загальну суму 1135,00 грн. від 26.04.2019 р.; - Квитанція з магазину «ФОКС» на загальну суму 1465,00 грн. 19.02.2019 р.; - Квитанція з магазину «ФОКС» на загальну суму 2515,00 грн. 10.01.2019 р.; - Тканини у магазині Lіve на загальну суму 2027,00 грн. від 14.02.2020 р.; - Розрахунок прикрас та фурнітури на загальну суму 9092,50 грн. від 08.05.2019 р.; - Покупка у магазині «Мамбо» на загальну суму 455,70 грн від 19.0.2019 р.; - Грошовий переказ Вестерн Юніон від 02.12.2019 р. на суму 1000 грн; - Квитанція магазину «МАМБО» від 04.02.2018 р. на суму 2970 грн; - Квитанція магазину «МАМБО» від 21.05.2019 р. на суму 1021,20 грн; - Квитанція ТД «ГРАНД ПРІ» на суму 560,03 грн від 19.03.2019 р.; - Квитанція магазину «МАМБО» на суму 213 грн від 06.08.2019 р.; - Квитанція магазину «МАМБО» на суму 148,00 грн від 06.08.2019 р.; - Квитанція ТД «ГРАНД ПРІ» на суму 220,00 грн від 29.11.2019р. Взагалі, сума витрат за період 2019 року складає 24774 грн. Тобто, вказані витрати здійснювались у період шлюбу та проживання сторін і не надано доказів того, що позивач витрачала власні кошти, а не кошти сім`ї. З урахуванням всіх обставин справи, вимоги позивачки про стягнення з відповідача додаткових витрат на утримання неповнолітньої [PERSON] в розмірі 21953,44 грн. не можуть бути задоволені в повному обсязі, оскільки по-перше, вказані кошти було витрачено в період шлюбу, по-друге в разі стягнення з відповідача вказаної суми будуть порушені інтереси другої дитини відповідача та можливість відповідача на повноцінне матеріальне існування, по-третє, сума додаткових витрат перевищує доходи відповідача. Підсумовуючи, відповідач надає добровільну грошову допомогу у розмірах, які відповідають його фактичному сукупному заробітку. Всупереч доводам позивачки, відповідач надає квитанції про надання добровільної допомоги спільним дітям - [PERSON] та [PERSON] . Відповідач одноособово сплачує вартість контракту старшої дочки - [PERSON] . Відповідач добровільно надає допомогу колишній дружині по сплаті комунальних платежів за житло, де він не мешкає. Відповідач є інвалідом II групи, та не має власного житла. Сукупність щомісячного доходу не дозволяє відповідачу покрити понесені позивачкою витрати. Відповідачем заявлені додаткові витрати на дитину у період офіційного шлюбу сторін та не надано доказів, що вказані витрати вона понесла з власних коштів а не з сукупного доходу сім`ї. [PERSON] надала відповідь на відзив, в якому просить відмовити [PERSON] у задоволенні клопотання про поновлення строку на подання відзиву у зв`язку з тим, що законом не передбачено поновлювати процесуальні строки, встановлені судом; відмовити [PERSON] у продовженні строку на подання відзиву у зв`язку з тим, що відповідного клопотання до спливу цього строку ним не подавалося; визнати письмові докази, надані відповідачем разом з відзивом на позовну заяву поза строками, встановленими судом, як неналежні та недопустимі докази на підставах, визначених у відповіді на відзив; вирішити справу за наявними у справі доказами, наданими стороною позивача; задовольнити позовні вимоги, викладені у позовній заяві у повному обсязі, посилаючись на таке. У грудні 2020 року позивач звернулася до Малиновського районного суду м. Одеси з позовною заявою до [PERSON] про стягнення аліментів та додаткових витрат на неповнолітню дитину. 02 лютого 2021 року Малиновським районним судом м. Одеси було винесено ухвалу про відкриття провадження у справі. В ухвалі суду зазначено, що відповідачу визначено п`ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву, а також зазначені вимоги , передбачені ст. 178 ЦПК України щодо надання суду доказів разом з відзивом, обов`язку надсилання відзиву стороні позивача, та застереження щодо наслідків неподання відзиву у встановлений судом строк, (ч. 8 ст. 178 ЦПК України). Копію зазначеної ухвали з копією позовної заяви та доданих документів відповідач [PERSON] отримав особисто у суді 19.02.2021 року. 09.03.2021 року було подано до суду відзив на позовну заяву адвокатом Проніною О.М. - представником відповідача, з якою ним було укладено договір про надання правової допомоги від 19.02.2021 року. Позивач вважає, що відзив відповідача (представника) не може прийматися до уваги судом з наступних підстав. Порушення процесуального закону при поданні відзиву. 09.03.2021 року представником відповідача разом з відзивом на позов було надано суду клопотання про поновлення строку на подання відзиву в порядку ст. 127 ЦПК України. Представник відповідача зазначає у клопотанні, що 10.02.2021 року (тобто ще до отримання позовної заяви) було укладено договір №6 між [PERSON] та адвокатом Проніною O.M. про надання правничої допомоги, а встановлені судом строки для подання відзиву були пропущені з поважних причин, а саме відсутності у відповідача можливості самому подати до суду відзив, юридично обґрунтувавши його. Також зазначає, що позивач не є фахівцем у галузі права і не має спеціальних знань для складання відзиву на позовну заяву. А тому закономірним є те, що Позивач після отримання поштою ухвали про відкриття провадження по справі розпочав пошук представника - адвоката, який би міг належним чином проаналізувати позовну заяву та підготувати відзив. Але з доданих адвокатом Проніною О.М. документів вбачається, що договір №6 про надання правничої допомоги було укладено не 10.02.2021 року, а 20.02.2021 року (наступного дня після отримання позовної заяви), не з [PERSON] , а з [PERSON] , який є не позивачем, а відповідачем по справі, та позовну заяву він отримав не поштою, а особисто у суді. Незрозумілим становиться, чи то представник [PERSON] проаналізував матеріали позову та документи до нього не належним чином, чи додані документи , або подане клопотання не стосуються зазначеної цивільної справи. Також, зазначене клопотання про поновлення строку не містить відомостей про те, що заважало (які були поважні причини) відповідачу та його представнику до спливу встановленого судом строку, тобто до 06 березня 2021 року подати відзив на позов, бо у їх розпорядженні було достатньо часу - саме ті 15 днів (з 20 лютого по 6 березня), встановлених судом. Крім цього, немає законних підстав для поновлення строку відповідачу на подання відзиву. Тобто, так як строк на подання відзиву встановлюється не законом, а судом, у разі його пропуску з поважних причин, він може бути продовжений судом, та заява про таке продовження мала бути подана до закінчення цього строку, тобто до 06 березня 2021 року (19 лютого +15 днів = 6 березня), але така заява відповідачем та його представником до суду не подавалася. Такий строк не може бути поновлений, так як поновленню підлягають строки, встановлені законом, а не судом. Також, відповідно до вимог ч. 4 ст. 178 ЦПК України Копія відзиву та доданих до нього документів іншим учасникам справи повинна бути надіслана (надана) одночасно з надісланням (наданням) відзиву до суду. Та в порядку ч. 5 ст. 178 ЦПК України документи, що підтверджують надіслання (надання) відзиву і доданих до нього доказів іншим учасникам справи, додаються до відзиву. Але відповідачем не було направлено стороні позивача копію відзиву, та не було долучено до відзиву, який подано до суду, документів на підтвердження такого надіслання (надання) відзиву і доданих до нього доказів стороні позивача. За таких обставин, є всі підстави вважати не поданим відзив відповідача (представника) [PERSON] та додані до нього документи, та не приймати їх до уваги при розгляді справи, а справу вирішувати за наявними матеріалами в порядку вимог ч. 8 ст. 178 ЦПК України. Про наявність відзиву на позовну заяву сторона позивача дізналася лише 15.04.2021 року, коли прибула на судове засідання, призначене на цю дату, та отримала відзив 15.04.2021 року, про що розписалися у розписці про повідомлення про наступну дату судового засідання. Пояснення щодо наведених відповідачем у відзиві заперечень. Позивач не погоджуюсь з наведеними відповідачем у відзиві запереченнями. Так, не погоджується з позовними вимогами позивача, відповідач зазначає, що нею стверджується у позові те, що відповідач відмовляється надавати гроші на утримання дитини, та разом з тим надається на рахунок доньки 1000 грн. щомісяця. Так, дійсно, відповідачем нерегулярно, але все ж таки надаються гроші на рахунок доньки [PERSON] , яка на час подання позову є малолітньою. Ці гроші надаються у якості добровільної матеріальної допомоги. Але надання відповідачем добровільної матеріальної допомоги малолітній донці є як правом, так і обов`язком батька. Та надання такої добровільної допомоги не звільняє відповідача від обов`язку сплачувати аліменти на утримання малолітньої дитини. Також, відповідач зазначив, що позивач є здоровою особою та не працює. Але її фізичне здоров`я за час перебування у шлюбі з відповідачем значно погіршилося. У 2011 р. позивач перенесла операцію по видаленню парауретральної кісти. У 2018 році позивач перенесла операцію по видаленню яєчника та маточної труби, яка відбулася через запущений стан хвороби, бо її колишній чоловік, [PERSON] , відмовляв їй у допомозі і коштах на лікування. Це призвело до погіршення їх відносин і стало вагомою причиною для їх розлучення. Стан здоров`я позивача обтяжений супутніми захворюваннями: пролапс мітрального клапану, атрофічний дуоденіт, недостатність стравоходо-шлункового з`єднання, гастропатія, захворювання щитовидної залози, молочних залоз, міома матки, гормональні розлади, травма хребта. Не дивлячись на те, що у шлюбі Відповідач був до неї неуважний, турботи та піклування не виявляв до неї, інформація про її здоров`я йому відома. Наявність хвороб підтверджується копіями виписок з медичних карт та довідок з результатами обстежень. За наполяганням відповідача в інтересах сім`ї позивач була змушена звільнитися з постійного місця роботи. За професією вона викладач української мови та літератури. Робила і продовжує робити спроби працевлаштування. Позивач шукала роботу через Центр занятості, що підтверджується копією довідки, але працевлаштуватися не змогла. Працевлаштуванню перешкоджає ще й пандемія, оголошена як в Україні, так і по всьому світу. У м. Одеса дотримуються правил карантину і кадрові питання у шкільних закладах протягом року не вирішуються. Тому позивач потребує фінансової участі на утримання малолітньої дитини з боку її батька, та у даному випадку має право звернутися до суду з позовом про стягнення аліментів на утримання дитини. Що стосується висловлення відповідача відносно заперечень на сплату додаткових витрат на дитину. Відповідачем зазначено, що він вважає, що сплачені позивачкою у 2019 році кошти за відвідування дитиною спортивної секції були сплачені у період знаходження у шлюбі та у той час, коли вони проживали разом, а доказів про сплату вказаних сум саме позивачкою з власних коштів, нею не надано. По-перше, донька не відвідує секцію, як то каже відповідач, а навчається у спортивній школі, розвиваючи свої здібності. Як зазначено позивачем у позові та надано докази - вона займається художньою гімнастикою у КПНЗ КДЮСШ №1, має 1 спортивний розряд, та спортивна школа не є секцією. У той час, коли дитина навчається у спортивній школі, займається спортом, має спортивний розряд, приймає участь у спортивних змаганнях, займає призові міста на змаганнях. У липні 2020 року відповідач звернувся до Малиновського районного суду м. Одеси з позовною заявою про розірвання шлюбу, укладеного між сторонами 21.10.2000 року, та у позовній заяві саме [PERSON] зазначені дійсні обставини їх проживання, що з грудня 2018 року по час подання позовної заяви вони з відповідачем шлюбні відносини не підтримували, спільне господарство не вели, а з лютого 2020 року проживають окремо. Тому у 2019 році, хоча вони з відповідачем і проживали в одній квартирі, але спільного господарства не вели, спільних коштів у них не було, тому позивач витрачала на дитину саме свої особисті кошти, які отримувала як допомогу від своїх батьків. Факти отримання коштів від батьків підтверджується копіями грошових переказів на картку позивача та картку дитини з карток батьків позивача. Також, відповідач зазначає, що він офіційно працевлаштований та отримує пенсію по інвалідності, та його дохід у місяць становить 5297 грн., а тому ним наведено свої розходи, щоб створити у суду враження, що у нього і без сплати аліментів скрутне матеріальне становище, та на прожиття у нього і так залишається лише 1297 грн. Так, відповідачем зазначені наступні розходи: - сплата комунальних послуг за рахунок проживання у орендованої кімнаті у квартирі по [ADDRESS] - на суму приблизно 2000 грн. щомісяця; - допомога позивачці у сплаті комунальних платежів за квартиру, яка є спільною сумісною власністю, в якої він не мешкає, за адресою [ADDRESS] - сума не зазначена; - сплата навчання старшої доньки у ОНУ ім. І. І. Мечникова - у 2018 році (під час шлюбу) - 9865 грн, у 2019 році (коли шлюбні відносини були припинені та спільного господарства не велося) - 9865 грн. та 10851,50 грн.; - у 2020 році - 11535 грн. та 13208,50 грн. Але ці доводи відповідача не мають бути прийняті судом до уваги виходячи з наступного. Стосовно сплати комунальних послуг за рахунок проживання у орендованої кімнаті у квартирі по [ADDRESS] відповідачем не надано жодного доказу такої сплати на будь-яку суму, у тому числі на суму 2000 грн. щомісяця, та його витрати не підтверджені. Стосовно допомоги позивачці у сплаті комунальних платежів за квартиру, яка є спільною сумісною власністю, в якій він не мешкає, за адресою [ADDRESS] . Ця квартира є спільним сумісним майном з визначенням часток кожного співвласника - по Ѕ частки належить позивачці та відповідачу. Відповідач, як співвласник нерухомого майна несе тягар щодо утримання цього нерухомого майна, крім цього він продовжує користуватися приміщенням цієї квартири, у нього є ключі від неї, він коли бажає, приходить до квартири, зберігає в ній свої особисті речі. А тому він зовсім не надає позивачці будь-якої допомоги у сплаті комунальних платежів, а сплачує за свою частку, і то не в повній мірі, тому що по квартплаті є великі борги. Будь-яких доказів (квитанцій) щодо сплати комунальних платежів по цій квартирі ним не надано, та його витрати не підтверджені. Надані відповідачем чеки з терміналу: від 25.12.2020р на суму 1183,41 грн., від 17.10.2020 р. на суму 1159,84 грн., від 19.08.2020 р. на суму 436,66 грн., (дві копії одного чеку), від 27.07.2020 р. на суму 1033,99 грн., від 26.06.2020 р. на суму 513,62 грн., від 29.05.2020 р. на суму 1399,34 грн. не підтверджують обставин, на які посилається відповідач, тому як невідомо ким і за що сплачувалися ці кошти. Квитанція про сплату електроенергії за 5 місяць 2020 року на суму 143,16 грн. не підтверджує суми витрат, яку зазначив відповідач. Разом з тим, позивачкою по мірі можливості сплачуються комунальні платежі, частково сплачує за воду. Сплачувати свою частку в повному обсязі коштів не має. Позивач вважає забезпечення потреб двох дітей більш пріоритетним. Тому його участь у сплаті комунальних платежів не є допомогою для позивачки, а є лише виконанням зобов`язань по утриманню спільного житла. Стосовно сплати за навчання старшої доньки, позивач зазначає, що у період її навчання 2018 рік - вони перебували у шлюбі та сплачувалися спільні кошти. Інші сплати хоч і здійснювалися відповідачем, але в теперішній час він припинив сплату, та у 2021 році вона сплачувала вже свої кошти, що підтверджується копіями квитанцій, тому з часу подання позовної заяви він не несе таких витрат, а те, що він сплачував до подання позову, до уваги прийматися не може, тому що позивач не просить стягнути з нього аліменти за попередній період. Також позивач вважає за необхідне повідомити, що відповідач має інший дохід від своєї діяльності, який отримував і тоді, коли вони перебували у шлюбі, і отримує в теперішній час. Саме завдяки цьому доходу він міг в минулому оплачувати навчання старшої доньки. Та саме такому доходу відповідач постійно подорожує по країні та за кордон. Так, у період з 24.10.2018 року по 04.11.2018 та з 03.08.2019 р. по 14.08 2019 р. він виїжджав на відпочинок у Данію . Восени 2019 року він виїжджав на відпочинок до Німеччини. На такі подорожі потрібні чималі кошти, та у будь-якому випадку ці поїздки за кордон свідчать про те, що такі витрати відповідача перевищують його офіційні доходи, що в свою чергу свідчить на те, що він отримує неофіційні доходи від своєї діяльності, які ніде не декларує. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити із частковим задоволенням позову. Судом встановлені такі фактичні обставини на підставі представлених сторонами письмових доказів. 21 жовтня 2000 року між [PERSON] та [PERSON] був укладений шлюб, що підтверджується свідоцтвом про одруження від 21 жовтня 2000 року, запис №1016. Від шлюбу подружжя має двох доньок: [PERSON] , [INFO] , відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 04 липня 2001 року, запис № 371, та [PERSON] , [INFO] , відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 09 червня 2007 року, запис №387, де батьками зазначені мати - [PERSON] , батько - [PERSON] . Діти проживають разом із матір`ю. Відповідно до рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 29 жовтня 2020 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. [PERSON] не відмовляється від грошової допомоги спільним дітям - [PERSON] , [PERSON] , і добровільна сума допомоги становить 1000 гривень на кожну дитину і надає нерегулярно. [PERSON] є інвалідом II групи відповідно до довідки МСЕК серії 12 ААВ № 168005. Відповідно до довідки від 17.02.2021 року, наданої ТОВ «БІОЛОНГ», сума заробітної платні [PERSON] становить в середньому 2356,58 грн. Відповідно Довідки про доходи, виданої Головним управлінням пенсійного фонду Одеської області, розмір пенсії становить 2940,43 грн. Отже, щомісячний дохід відповідача, враховуючи пенсію, становить 5297,01 грн. Доказів отримання відповідачем додаткових доходів позивачем до суду не надано. Суд виходить з того, що аліменти на утримання дитини можуть виплачуватись: - за угодою сторін. Батькам надано право добровільно та самостійно визначити порядок сплати аліментів на дитину шляхом укладення відповідного договору, який підлягає нотаріальному посвідченню. Умови договору про сплату аліментів на дитину (про розмір аліментів, строки їх виплати тощо) не повинні порушувати її права. При цьому, розмір аліментів сторони визначають за домовленістю між собою, але за жодних обставин він не може бути меншим від передбаченого у частині другій статті 182 Сімейного кодексу України (50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку). Розмір аліментів, визначений домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше (стаття 184 Сімейного Кодексу України). Батьками не досягнуто згоди щодо розміру аліментів. - на підставі рішення суду. У випадку коли взаємної згоди між батьками щодо сплати аліментів на дитину не досягнуто той з батьків, з ким проживає дитина, вправі звернутися до суду. Суд визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 Сімейного Кодексу України, а саме: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Будь-які витрати на утримання дітей мають визначатися за домовленістю між батьками або за рішенням суду. У разі спору суд має визначати не лише сам факт стягнення витрат, а також їхній розмір. Отже, спір щодо витрат на утримання дитини може містити незгоду між батьками, як щодо самого факту сплати аліментів, так і щодо розміру аліментів, які сплачуються добровільно. Факт відсутності у батька або матері можливості надавати дитині відповідного розміру утримання не фігурує в переліку обставин, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів. Ця обставина не звільняє батьків від обов`язку по утриманню дитини. Суд має виходити з необхідності забезпечення рівності не тільки прав, але й обов`язків батьків щодо догляду та матеріального забезпечення неповнолітньої дитини. При вирішенні спору суд має врахувати положення ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», за якою кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки дитини мають рівні обов`язки з надання утримання дитині, оскільки згідно ч. 1 ст. 141 Сімейного кодексу України мати і батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини. Судом враховано, що неповнолітня дочка проживає з матір`ю, мати здійснює догляд за нею, можливості матері по наданню утримання на дитину є обмеженими. Згідно ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ст. 181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Суд керується тим, що згідно Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів» від 17 травня 2017 року в ч. 2 ст. 182 Сімейного кодексу України внесені зміни, за яким розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. З огляду на вказані обставини суд має задовольнити позовні вимоги в частині стягнення аліментів. Суд роз`яснює, що відповідно до ч. 1 ст. 192 Сімейного кодексу України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них. Щодо стягнення додаткових витрат на навчання в спортивній школі. Відповідно до ст. 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо).Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно. Позивач надала у якості підтверджень своїх вимог щодо стягнення додаткових витрат надала до суду: - Квитанція з магазину «ФОКС» на загальну суму 1953,00 грн. від 22.05.2019 р.; - Квитанція з магазину «ФОКС» на загальну суму 1135,00 грн. від 26.04.2019 р.; - Квитанція з магазину «ФОКС» на загальну суму 1465,00 грн. 19.02.2019 р.; - Квитанція з магазину «ФОКС» на загальну суму 2515,00 грн. 10.01.2019 р.; - Тканини у магазині Lіve на загальну суму 2027,00 грн. від 14.02.2020 р.; - Розрахунок прикрас та фурнітури на загальну суму 9092,50 грн. від 08.05.2019 р.; - Покупка у магазині «Мамбо» на загальну суму 455,70 грн від 19.0.2019 р.; - Грошовий переказ Вестерн Юніон від 02.12.2019 р. на суму 1000 грн; - Квитанція магазину «МАМБО» від 04.02.2018 р. на суму 2970 грн; - Квитанція магазину «МАМБО» від 21.05.2019 р. на суму 1021,20 грн; - Квитанція ТД «ГРАНД ПРІ» на суму 560,03 грн від 19.03.2019 р.; - Квитанція магазину «МАМБО» на суму 213 грн від 06.08.2019 р.; - Квитанція магазину «МАМБО» на суму 148,00 грн від 06.08.2019 р.; - Квитанція ТД «ГРАНД ПРІ» на суму 220,00 грн від 29.11.2019р. Загальна сума витрат за період 2019 року складає 24774 грн. Позивач посилається на те, що з грудня 2018 року по час подання позовної заяви вони з відповідачем шлюбні відносини не підтримували, спільне господарство не вели, а з лютого 2020 року проживають окремо, про що сам [PERSON] вказав в позовній заяві про розірвання шлюбу. [PERSON] вказує, що вказані витрати здійснювались у період шлюбу та проживання сторін і стороною позивача не надано доказів того, що позивач витрачала власні кошти, а не кошти сім`ї. Відповідно до рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 29 жовтня 2020 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. За текстом рішення позов про розірвання шлюбу поданий у липні 2020 року. Із поданих сторонами заяв вбачається, що сторони припинили шлюбні відносини, спільне господарство не ведуть, проживають окремо. Таким чином, вказаним рішенням не встановлено час, з якого сторони не ведуть спільне господарство. [PERSON] звернулася до суду із позовом про стягнення аліментів та додаткових витрат на дитину 23.12.2020 року. Будь-яких інших доказів на підтвердження або відсутність обставин щодо спільного ведення господарства у 2019-2020 році сторонами не надано. Відповідно до частини другої ст. 89 ЦПК України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. За викладених обставин суд має в частині вимог про стягнення додаткових витрат на дитину відмовити. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно з пунктом 9 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору звільняються інваліди I та II груп, законні представники дітей-інвалідів і недієздатних інвалідів I та II груп. Статтею 88 ЦПК України передбачено, що якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від оплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, що їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. ВСУ звернув увагу, що зазначене стосується й випадку, коли рішення ухвалено на користь позивача, а відповідач звільнений від сплати судового збору (постанова ВСУ від 01.03.2017 у справі № 6-152цс17). Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися в суд за захистом свого цивільного права у випадку його порушення з вимогою про примусове виконання зобов`язання в натурі. Згідно ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. Відповідно до ч. 1 ст. 354 ЦПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. В разі оголошення лише вступної та резолютивної частини рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Outcome: partial