Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-01 00:00:00

Позивач у жовтні 2020 року звернувся до Святошинського районного суду м. Києва про відшкодування шкоди, завданої внаслідок незаконного знищення майна та стягнення моральної шкоди, яким просить з урахуванням заяви про зменшення позовних вимог стягнути з відповідача на його користь компенсацію шкоди, завданої внаслідок незаконного знищення майна машиномісце [NUMBER] у розмірі 50000,00 грн. Позов обґрунтований тим, що [PERSON] є власником гаражного боксу [NUMBER], площею 64,20 кв.м. що знаходиться за адресою: м. Київ, пр-т Ак. Корольова, 5 . В ніч з 28 травня 2017 року на 29 травня 2017 року працівниками Комунального підприємства «Київблагоустрій» виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) проводились незаконні дії по фізичному знищенню та руйнуванню приватних гаражів, які знаходяться в обслуговуючому кооперативі «Кооперативна-3», за адресою: м. Київ, пр-т Ак. Корольова, 5, у тому числі і його власного гаражу № [NUMBER] , а також невідомі особи вивозили на автомобілях демонтовані гаражні ворота та інші конструкції. У результаті незаконних дій по фізичному знищенню та руйнуванню приватних гаражів за вказаною адресою, працівниками Комунального підприємства «Київблагоустрій» власниками гаражів було викликано поліцію на місце події. Працівники Святошинського управління поліції ГУ НП в м. Києві, з`явившись на виклик, зафіксували дану подію та складено протокол. Внаслідок незаконних дій працівників КП «Київблагоустрій», йому як власнику гаражного боксу № [NUMBER] , розташованого за адресою: м. Київ, пр-т Ак. Корольова, 5 , було завдано матеріальних збитків на суму 50000,00 грн. Його право власності на гаражний бокс № [NUMBER] підтверджується довідкою виданою обслуговуючим кооперативом «Кооперативна-3» №86 від 15.11.2016 року, а також технічним паспортом на гараж. Позивач зазначив, що на звернення щодо незаконності дій працівників комунального підприємства «Київблагоустрій» та прохання надати відповідні приписи на демонтаж, складені адміністративні протоколи, рішення суду про демонтаж та вилучення приватного майна у їх власників, працівники комунального підприємства «Київблагоустрій» повідомили, що гаражі це - самовільне будівництво і надали тільки можливість сфотографувати договір №68 від 10.05.2017 року, де КП «Київблагоустрій» доручає ТОВ «Вістекс-компані» надати послуги по демонтажу самовільно розміщених об`єктів на території м Києва та лист Департаменту міського благоустрою від 23.11.2016 року № 064-11370 адресований саме КП «Київблагоустрій» на знесення гаражів за адресою м. Київ, пр-т Корольова, 5 , тобто взагалі не за цією адресою де проводилось знищення приватного майна. Його як власника майна гаражного боксу № [NUMBER] взагалі ніхто не попереджав про демонтаж, не проводились комісійні обстеження за його участі, не складались ніякі акти порушень, не вручались ніякі приписи про усунення порушень, не викликали до суду, ні працівники КП «Благоустрій», ні працівники державної архітектурно-будівельної інспекції. Зазначив, що демонтаж/знесення приватної власності (гаражних боксів) проводилось працівниками КП «Київблагоустрій» незаконно і у варварський спосіб, шляхом повного руйнування майна. Посилаючись на вказані обставини, просив суд задовольнити позовні вимоги. Відповідно до заяви від 26.04.2021 р. зменшив заявлені позовні та посилаючись на наведені вище обставини просив стягнути з відповідача компенсацію шкоди завданої наслідок незаконного знищення майна в розмірі 50000 грн. В судове засідання позивач та його представник не з`явились, про день, час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином. Від представника позивача до суду надійшла заява, якою він підтримує позовні вимоги, просить їх задовольнити в повному обсязі та розгляд справи провести за його відсутності та відсутності позивача. Представник відповідача в судовому засіданні заперечував проти задоволення позовів, посилаючись на їх необґрунтованість. Представник Департаменту міського благоустрою виконавчого органу Київської міської ради (КМДА) в судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Суд, заслухавши пояснення представника відповідача, вивчивши матеріали справи та дослідивши надані докази, встановив наступні обставини та відповідні правовідносини. Так, згідно з довідкою №86 від 15.11.2016 року обслуговуючого кооперативу «Кооперативна-3», гаражний бокс [NUMBER] за адресою: м. Київ, пр-т Ак. Корольова, 5 , належить [PERSON] . Судом встановлено, що згідно із дорученням Департаменту міського благоустрою та збереження природного середовища від 23 листопада 2016 року №064-11370 було надано доручення КП «Київблагоустрій» на вжиття заходів щодо демонтажу самовільно встановлених елементів благоустрою, а саме: гаражів, за адресою: м. Київ, пр-т Ак. Корольова, 5 , на території Автокооперативу «Кооперативна-3». 10 травня 2017 року між КП «Київблагоустрій» (замовник) та ТОВ «Вістекс-компані» (виконавець) було укладено договір № 68 згідно з п.1.1 якого замовник доручає, а виконавець приймає на себе зобов`язання з надання послуг з демонтажу самовільно розміщених та території міста Києва об`єктів (будівель, споруд, елементів благоустрою, залишків будівельних матеріалів, безхазяйного майна тощо) та доставкою таких об`єктів (або їх конструктивних елементів) на майданчик тимчасового зберігання, а КП «Київблагоустрій», в свою чергу, зобов`язувався оплатити надані послуги. В ніч з 28 на 29 травня 2017 року працівниками ТОВ «Вістекс-компані» за участю представника КП «Київблагоустрій» та Департаменту міського благоустрою та збереження природного середовищ, було зламано огорожу обслуговуючого кооперативу «Кооперативна 3» по пр-ту Ак. Корольова, 5 в м. Києві та здійснено демонтаж гаражних боксів, в тому числі і гаражу № [NUMBER] , що належать позивачу. Відповідно до вимог ч.4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до постанови Окружного адміністративного суду міста Києва від 14 грудня 2017 року, яка було залишена без змін постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 14 березня 2018 року, було визнано протиправними дії Департаменту міського благоустрою та збереження природного середовища виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) щодо видачі доручення №064-11370 від 23 листопада 2016 року та скасовано вказане доручення №064-11370 від 23 листопада 2016 року. Статтею 41 Конституції України гарантовано, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Використання власності не може завдавати шкоди правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію і природні якості землі. Відповідно до частини першої статті 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно з частиною першою статті 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до частини першої статті 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Змістом права власності є правомочності щодо права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Згідно зі статтею 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Згідно з рішенням Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) у справі "Спорронґ і Льоннрот проти Швеції" від 23 вересня 1982 року будь-яке втручання у права особи передбачає необхідність сукупності таких умов: втручання повинне здійснюватися "згідно із законом", воно повинне мати "легітимну мету" та бути "необхідним у демократичному суспільстві". Якраз "необхідність у демократичному суспільстві" і містить у собі конкуруючий приватний інтерес; зумовлюється причинами, що виправдовують втручання, які, у свою чергу мають бути "відповідними і достатніми"; для такого втручання має бути "нагальна суспільна потреба", а втручання - пропорційним законній меті. У своїй діяльності ЄСПЛ керується принципом пропорційності, як дотримання "справедливого балансу" між потребами загальної суспільної ваги та потребами збереження фундаментальних прав особи, враховуючи те, що заінтересована особа не повинна нести непропорційний та надмірний тягар. Конкретному приватному інтересу повинен протиставлятися інший інтерес, який може бути не лише публічним (суспільним, державним), але й іншим приватним інтересом, тобто повинен існувати спір між двома юридично рівними суб`єктами, кожен з яких має свій приватний інтерес, перебуваючи в цивільно-правовому полі. Відповідно до статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини. Зокрема, відповідно до ст. 1 Протоколу № 1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Крім того, як зазначив Європейський суд з прав людини в справі "Золотас проти Греції" стаття 1 Протоколу № 1, яка має за головну мету захистити особу від будь-якого посягання держави на повагу до її майна, може також вимагати позитивних зобов`язань, відповідно до яких держава має вжити певних заходів, необхідних для захисту права власності, зокрема, якщо існує прямий зв`язок між заходом, якого заявник може правомірно очікувати від влади, і ефективним користуванням ним своїм майном (Zolotas v. Greece, № 66610/09). Подібний висновок викладений у рішенні Європейського суду з прав людини в справі "Капітал Банк АД проти Болгарії" (Capital Bank AD v. Bulgaria, № 49429/99). Як вбачається із матеріалів справи позивачу належить на праві приватної власності гараж № [NUMBER] , в обслуговуючому кооперативі «Кооперативна-3». Відповідачем вказаний факт не оспорюється та не спростований належними допустимими доказами. Згідно із ч.ч.1, 2 ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Відповідно до положень п.13.1.1 Правил благоустрою міста Києва, затверджених рішенням Київської міської ради від 25 грудня 2008 року, порядок розміщення малих архітектурних, форм та тимчасових споруд визначений Єдиними правилами ремонту і утримання автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, правил користування ними та охорони, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 30 березня 1994 року, Положенням про розміщення малих архітектурних форм та тимчасових споруд у м. Києві, затвердженим рішенням Київської міської ради від 27 листопада 2008 року, Правилами забудови м. Києва, затвердженими рішенням Київської міської ради від 27 січня 2005 року, правилами (положеннями), встановленими Київською міською радою. Також п. 20.2.11. вказаних правил передбачено, що у разі виявлення силами Головного управління контролю за благоустроєм м. Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) самовільно встановлених елементів благоустрою, його власнику вноситься припис з вимогою усунення порушень шляхом проведення демонтажу у триденний термін. Таким чином, вказаними нормативними актами врегульовано порядок дій органів місцевого самоврядування та відповідних комунальних підприємств відносно проведення демонтажу самовільно встановлених елементів благоустрою, з попереднім внесенням його власнику припису з вимогою усунення порушень. Як вбачається із матеріалів справи, 23.11.2016 року першим заступником директора Департаменту міського благоустрою та збереження природного середовища виконавчого органу КМР (КМДА) було прийнято рішення (доручення) № 064-11370 про вжиття заходів шляхом демонтажу самовільно встановлених елементів благоустрою, а саме гаражів Автокооперативу «Кооперативна-3» за адресою: м. Київ, пр-т Ак. Корольова, 5-А. Разом з тим, матеріали справи не містять доказів того, що Департаментом міського благоустрою та збереження природного середовища виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) позивачу направлявся припис щодо усунення порушень Правил благоустрію у зв`язку з будівництвом гаражу, що свідчить про те, що позивач не знав і не міг знати про наявні претензії Департаменту до ОК «Кооперативна-3», та відповідно і не мав можливості надати Департаменту та відповідачу правовстановлюючі документи, які підтверджують її право власності на гараж № [NUMBER] в обслуговуючому кооперативі «Кооператив-3», що розташований за адресою: м. Київ, пр-т Ак. Корольова, 5. В силу п. 13.3.2. Правил благоустрою м. Києва, у разі якщо власники (користувачі або особи, які здійснили розміщення (встановлення) малої архітектурної форми, тимчасової споруди торговельного, побутового, соціально-культурного чи іншого призначення для здійснення підприємницької діяльності, об`єкта сезонної дрібнороздрібної торговельної мережі не здійснили демонтаж в строки, зазначені в приписі, Департамент міського благоустрою та збереження природного середовища виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), районні в місті Києві державні адміністрації вживають заходів щодо демонтажу самовільно розміщеної (встановленої) малої архітектурної форми, тимчасової споруди торговельного, побутового, соціально-культурного чи іншого призначення для здійснення підприємницької діяльності, об`єкта сезонної дрібнороздрібної торговельної мережі, а Департамент промисловості та розвитку підприємництва - щодо демонтажу об`єкта сезонної дрібнороздрібної торговельної мережі на підставі рішень, зазначених у підпункті 13.3.3 пункту 13.3 цих Правил, за кошти міського бюджету або з інших джерел, не заборонених законодавством, з наступним відшкодуванням усіх витрат згідно з абзацом 3 цього підпункту. Згідно із частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша статті 77 ЦПК України). Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (стаття 79 ЦПК України). Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина перша статті 80 ЦПК України). Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (частина перша статті 12 ЦПК України). Відповідно до положень частини третьої статті 12, статті 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. У частині першій статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Таким чином, позивачем доведено позовні вимоги щодо завданої матеріальної шкоди і дана шкода була спричинена неправомірними діями саме відповідача у справі. Доводи представника відповідача, що вказана шкода спричинена не діями його працівників та на думку відповідача взагалі відсутні підтвердження про наявність такої шкоди, суд відхиляє, оскільки представник відповідача не спростував належними та допустими доказами свої заперечення з цього питання. Із матеріалів справи вбачається, що вказані дії щодо знесення гаражів позивача вчинялися хоч і працівниками ТОВ «Вістекс-компані», але на виконання відповідного договору, саме за дорученням відповідача у справі, за присутності його представника. У вказаному договорі саме КП «Київблагоустрій» було замовником дій щодо знесення гаражу позивача. Будь-яких претензій до ТОВ «Вістекс-компані», в тому числі і щодо демонтажу не того об`єкту, чи не за тією адресою, чи щодо не тих осіб, відповідач у справі КП «Київблагоустрій» виконавцю - ТОВ «Вістекс-компані» не пред`являв. При цьому суд звертає увагу, що шкода позивачу завдана за вказаних обставин безпосередньо неправомірними діями відповідача, що свідчить про причинно-наслідковий зв`язок між шкодою позивача та винним діями відповідача. Судом встановлено, що підрядна організація, яка виконувала доручення відповідача, не перевірила точної адреси нерухомого майна, та зруйнувала ті об`єкти, які знаходились поряд та були схожі на гаражі. Відповідно до ч.1 ст. 1166 Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної особи або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до ст. 1172 ЦК України юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків. Згідно ст. 1192 ЦК України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Згідно ч. 2 ст. 1192 Цивільного кодексу України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Відповідно до ч. 2 ст. 49 ЦПК України, крім прав та обов`язків, визначених у статті 43 цього Кодексу: позивач вправі відмовитися від позову (всіх або частини позовних вимог), відповідач має право визнати позов (всі або частину позовних вимог) на будь-якій стадії судового процесу. Відповідно до ч. 1 ст. 206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. За таких обставин, суд вважає позовні вимоги в частині відшкодування матеріальної шкоди законними та обґрунтованими, та такими що доведені з боку позивача, та не спростовані належними та допустимими доказами з боку відповідача, а тому підлягають задоволенню. Повно та всебічно дослідивши обставини справи, оцінивши зібрані докази у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги з урахуванням заяви про меншення заявлених вимог, обґрунтовані та такі, що підлягають задоволенню в повному обсязі.

Outcome: approved