Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-24 00:00:00

Згідно позовної заяви, заяви про зменшення позовних вимог та пояснень позивачки в судовому засіданні, з 27.07.2002 року вона перебувала в зареєстрованому шлюбі з відповідачем, який розірвано рішенням Нетішинського міського суду від 09.01.2014 року. За час перебування в шлюбі за кошти спільного сімейного бюджету вони придбали автомобіль марки RENAULT, моделі Premium, білого кольору, тип - сідловий тягач, номер шасі (кузова, рами) [NUMBER], повна маса 19000, категорія Е, об'єм двигуна 11100, тип пального - дизельне паливо, державний номерний знак "[NUMBER]", який зареєстрований на позивачку. Вказаний автомобіль є об'єктом спільної сумісної власності подружжя. В добровільному порядку відповідач відмовляється здійснити поділ автомобіля. На підставі наведеного позивачка просила провести поділ спільного майна подружжя шляхом визнання за нею права власності на 1/2 частку автомобіля марки RENAULT, моделі Premium, білого кольору, тип - сідловий тягач, номер шасі (кузова, рами) [NUMBER], повна маса 19000, категорія Е, об'єм двигуна 11100, тип пального - дизельне паливо, державний номерний знак "[NUMBER]". Визнати за [PERSON] право власності на 1/2 частку автомобіля марки RENAULT, моделі Premium, білого кольору, тип - сідловий тягач, номер шасі (кузова, рами) [NUMBER], повна маса 19000, категорія Е, об'єм двигуна 11100, тип пального - дизельне паливо, державний номерний знак "[NUMBER]". Також позивачка просила стягнути на її користь судові витрати у справі, в тому числі витрати на правову допомогу в розмірі 1600 гривень. Витрати на підготовку клопотання про долучення доказів в сумі 200 гривень просила не стягувати, оскільки таке клопотання в суд не подавалося. Представник позивачки позовні вимоги підтримав, посилаючись на обставини викладені в позові. В судовому засіданні відповідач позовні вимоги визнав. Пояснив, що дійсно спірний автомобіль був придбаний за час перебування в шлюбі з позивачкою і є їх спільною сумісною власністю подружжя. Треті особи [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не з'явилися, хоча про день та час розгляду справи повідомлялися. Вислухавши сторони, представника позивачки, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних міркувань. Відповідно до ст.60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Рішенням Нетішинського міського суду Хмельницької області від 09 січня 2014 року, яке набрало законної сили 20.01.2014 року, розірвано шлюб між [PERSON] та [PERSON], зареєстрований 27.07.2002 року у відділ реєстрації актів цивільного стану Нетішинського міського управління юстиції в Хмельницькій області, актовий запис № 146. Як вбачається з свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER], [PERSON] є власником автомобіля марки RENAULT, моделі Premium, білого кольору, тип - сідловий тягач, номер шасі (кузова, рами) [NUMBER], повна маса 19000, категорія Е, об'єм двигуна 11100, тип пального - дизельне паливо, державний номерний знак "[NUMBER]". Реєстрація проведена 08.06.2010 року. З наведеного вбачається, що спірний автомобіль набутий позивачкою та відповідачем за час перебування в шлюбі і тому є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, що сторонами не оспорюється. Відповідно до ч.1 ст.70 СК України, у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. В силу ч.ч.1, 2 ст.71 СК України, майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Крім цього, відповідно до п. 25 Постанови Пленуму Верховного Суду України №11 від 21 грудня 2007 року "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя", вирішуючи питання про поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, зокрема неподільної речі, суди мають застосовувати положення частин 4, 5 ст.71 СК щодо обов`язкової згоди одного з подружжя на отримання грошової компенсації та попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду. У разі коли жоден із подружжя не вчинив таких дій, а неподільні речі не можуть бути реально поділені між ними відповідно до їх часток, суд визнає ідеальні частки подружжя в цьому майні без його реального поділу і залишає майно у їх спільній частковій власності. Враховуючи наведене, суд вважає, що позовні вимоги слід задоволити та в порядку поділу спільного майна подружжя визнати за [PERSON] та [PERSON], за кожним, право власності на 1/2 частку автомобіля марки RENAULT, моделі Premium, білого кольору, тип - сідловий тягач, номер шасі (кузова, рами) [NUMBER], повна маса 19000, категорія Е, об'єм двигуна 11100, тип пального - дизельне паливо, державний номерний знак "[NUMBER]". Згідно ст.79, ст.88 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи, зокрема: витрат на правову допомогу. Стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Як вбачається з приходного касового ордеру № 7/15 від 03.02.2015 року, акту прийомки виконаних робіт від 25.02.2015 року, договору про надання послуг у сфері права від 11.12.2014 року, позивачка [PERSON] понесла витрати на отримання правової допомоги фахівця в галузі права [PERSON] в сумі 1800 гривень, з яких: підготовка позовної заяви (3 год.) - 615 гривень, підготовка заяви про забезпечення позову (2 год.) - 300 гривень, підготовка заяви про допуск представника до участі у справі (1 год.) - 100 гривень, підготовка клопотання про долучення доказів (1 год.) - 200 гривень, підготовка заяви про зменшення позовних вимог (1 год.) - 225 гривень, надання правової допомоги під час розгляду справи у Нетішинському міському суді 25.12.2014 року (10 хв.) - 80 гривень, 20.01.2015 року (5 хв.) - 40 гривень, 25.02.2015 року (30 хв.) - 240 гривень. Відповідно до ст.1 Закону України "Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах", розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, не може перевищувати 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні. Згідно Закону України "Про Державний бюджет України на 2014 рік", Закону України "Про Державний бюджет України на 2015 рік" мінімальний розмір заробітної плати складає 1218 гривень, а 40% розміру мінімальної заробітної плати за годину на день розгляду справи, винесення рішення складає 487 гривень 20 копійок. З матеріалів справи вбачається, що фахівець в галузі права здійснював підготовку позовної заяви та інших процесуальних документів, брав участь в судових засіданнях 25.12.2015 року - 13 хв., 20.01.2015 року - 2 хв., 25.02.2015 року - 30 хв., а всього 45 хв., тому розрахунок вартості наданої правової допомоги відповідає вимогам Закону України "Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах". На підставі вищевикладеного, враховуючи зменшення позивачкою вимог в частині стягнення витрат на підготовку клопотання про долучення доказів в сумі 200 гривень, з відповідача слід стягнути на користь позивачки витрати на правову допомогу в сумі 1600 гривень. Відповідно до вимог ст.88 ЦПК України з відповідача також слід стягнути на користь позивачки судовий збір за подання позовної заяви та заяви про забезпечення позову, яка була судом задоволена, в сумі 371 гривня 80 копійок.

Outcome: approved