Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-11 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом про захист честі, гідності та ділової репутації і, після уточнення позову, просить: - визнати недостовірною інформацію, поширену відповідачем, а саме: «…Вот эта бандитско-воровская группа … Юридическую поддержку этой группе Иванющенко [PERSON] оказывает фирма почетного консула [PERSON] [PERSON] фирма «АНК»; - встановити, що висловлювання: «…Вот эта бандитско-воровская группа, которая зашла. Они ставят предпринимателей в такие рамки. И это одесситов, нас, унижают. И мало того, со средств массовой информации как нам вообще реагировать, корда мы видим, что там есть и свои дипломаты, оказывается. Юридическую поддержку этой группе Иванющенко [PERSON] оказывает фирма почетного консула [PERSON] [PERSON] фирма «АНК». Вы можете мне объяснить, что это такое?» порочить честь і гідність Позивача як громадянина і порочить його ділову репутацію; - зобов'язати відповідача спростувати поширену ним недостовірну інформацію: «…Вот эта бандитско-воровская группа … Юридическую поддержку этой группе Иванющенко [PERSON] оказывает фирма почетного консула [PERSON] [PERSON] фирма «АНК» у такий же спосіб, яким вона була поширена шляхом проведення прес-конференції, в ходя якої Відповідач спростує інформацію щодо супроводження Позивачем бандитсько-воровської групи [PERSON]; - стягнути з відповідача на користь позивача 500 000 гривень моральної шкоди. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилається на те, що у червні 2015 року відповідачем було розповсюджено негативну недостовірну інформацію про його особу шляхом випуску у ЗМІ і публікації в Інтернеті фрази «…Вот эта бандитско-воровская группа, которая зашла. Они ставят предпринимателей в такие рамки. И это одесситов, нас, унижают. И мало того, со средств массовой информации как нам вообще реагировать, корда мы видим, что там есть и свои дипломаты, оказывается. Юридическую поддержку этой группе Иванющенко [PERSON] оказывает фирма почетного консула [PERSON] [PERSON] фирма «АНК». Вы можете мне объяснить, что это такое?» В судовому засіданні представники позивача [PERSON] та [PERSON] підтримали позовні вимоги довірителя у повному обсязі. Пояснили, що розповсюджені відомості порочать честь, гідність та ділову репутацію позивача, оскільки: вони не відповідають дійсності, носять негативний характер відносно особи Позивача, а також відносно його професійної і дипломатичної посади, їх розповсюдження є порушенням гарантій адвокатської діяльності, дипломатичних гарантій, проявом тиску на адвоката і дипломатичного діяча, демонстрацією неповаги до адвокатури і інституту консульства як елементів правової держави. Відповідач та його представник заперечували проти задоволення позову у повному обсязі, пояснивши у судовому засіданні, що прес-конференція, на яку посилається позивач, відбувалась з приводу направлення громадською організацією «Спілка підприємців малого та середнього бізнесу в Одеській області «Підприємці Одещини» звернень до органів державної влади, їх посадових осіб стосовно численних заяв підприємців Одеської області щодо ситуації на промтоварному ринку «7 кілометр», і що висловлена ним фраза стосовно позивача була сприйнята ним з засобів масової інформації та не є твердженням Відповідача, а відноситься до запитань, адресованих органам державної влади. Отже, інформація, яка поширювалась відповідачем на прес-конференції 18 червня 2015 року, стосувалась лише направлення громадською організацією, яку він очолює, звернень до органів державної влади. Тому, на думку, відповідача підстав для задоволення позову [PERSON] немає. Представник третьої особи - Товариства з обмеженою відповідальністю «Ріак-Інформ» в судовому засіданні не заперечувала проти задоволення позову. Інші треті особи в судове засідання не зявились, про дату, час і місце судового засідання повідомлялися у встановленому законом порядку. Суд, дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення сторін, їх представників, представника третьої особи, допитавши свідків, вважає що позовні вимоги [PERSON] обґрунтованими, доведеними і такими, що підлягають частковому задоволенню. При цьому суд виходить з наступного. Позивач є адвокатом і засновником юридичної фірми «АНК». Юридична фірма «АНК» на підставі угоди про надання правової допомоги від 12 березня 2012 року надає ТОВ «Промтоварний ринок» юридичні послуги консультаційного та інформаційного характеру, повязані із забезпеченням діяльності Замовника (пункту 1.1. Угоди, аркуш справи 18, том 1). Відповідач є керівником громадської організації «Спілка підприємців малого та середнього бізнесу в Одеські області «Підприємці Одещини». 18 червня 2015 року відповідач проводив прес-конференцію у приміщенні Інформаційного агентства «Контекст Причорноморя». В матеріалах справи наявний відеозапис даної прес-конференції, наданий ТОВ ТРК Нова Одеса телерадіокомпанією, представники якої брали участь у прес-конференції і здійснювали її відеозапис (Відеозапис на диску формату DVD, доданого до листа № 226-10 від 29.10.2015 року (аркуш справи 32, том 2). З відеозапису вбачається, що відповідач в ході прес-конференції (11 хвилина 26 секунда) висловлює таку фразу: «…Вот эта бандитско-воровская группа, которая зашла. Они ставят предпринимателей в такие рамки. И это одесситов, нас, унижают. И мало того, со средств массовой информации как нам вообще реагировать, корда мы видим, что там есть и свои дипломаты, оказывается. Юридическую поддержку этой группе Иванющенко [PERSON] оказывает фирма почетного консула [PERSON] [PERSON] фирма «АНК». Вы можете мне объяснить, что это такое?». За результатами прес-конференції в ефірі міських телеканалів виходили репортажі з відповідним інтервю відповідача. А саме, як повідомляє ТОВ Промтоварний ринок в листі № 1136 від 31.10.2015 року (аркуш справи 35, том 2), відповідно до даних моніторингу прес-служби Промринку зафіксовані наступні випадки появи у ЗМІ зазначених відомостей про позивача: -18 і 19 червня випуски репортажу в ефірі 7 каналу (телекомпанія Ріак); -25 червня 2015 року на телеканалі Репортер (телерадіокомпанія Репортер); -18 липня 2015 року на третьому цифровому каналі (телерадіокомпанія Репортер). Факт поширення відомостей про позивача в ефірі міських телеканалів підтверджено також поясненнями ТОВ Ріак-Інформ, в яких третя особа повідомляє, що сюжет з прес-конференції [PERSON] виходив в ефірі телеканалу 18 червня 2015 року о 20.00. Далі телеканалом був вилучений з відео матеріалу фрагмент, де згадувався пан [PERSON] 19 червня р 17.20 сюжет вийшов в повторі, але без згадки про [PERSON] З пояснень, допитаного у судовому засіданні, свідка [PERSON], вбачається, що 18 червня ввечері дивився новини, і на одному з міських телеканалів (свідок не зазначив, який саме це був телеканал, однак, зазначив точну дату випуску, заваживши, що запамятав цей день, оскільки цей день повязаний з особистою подією для свідка) почув інформацію про те, що позивач, почесний консул, якого він заочно знає, оскільки юристи юридичної фірми позивача надають правову підтримку ТОВ Промтоварний ринок, допомагає групі Іванющенко-Аврамова. Свідок звернув увагу на цей сюжет, оскільки він стосувався підприємства, з яким повязана його робота, і оскільки йому було відоме прізвище позивача і, за словами свідка, його здивувало, що позивач як дипломат надає підтримку групі Іванющенко-Аврамова,, яка має негативну оцінку у суспільстві. Крім поширення інформації про позивача в ефірі телеканалів дану інформацію також було поширено в Інтернеті, а саме: - на сайті Цензор.Нет публікація від 18.06.2015 року о 12:49, яка містить висловлювання: Более того, на рынке даже есть свои дипломаты. Ведь юридическую поддержку ОПГ Иванющенко оказывает фирма почетного консула [PERSON] [PERSON]. А смотрящий за рынком от Енакиевского - [PERSON] - почетный консул Болгарии. У нас вопрос, знают ли в Евросоюзе, что их дипломаты работают на Иванющенко, на которого в ЕС наложены санкции, а в Украине ведется розыск? - заявил бизнесмен. Станом на день прийняття рішення дана публікація набрала більш ніж 35 000 переглядів і більш ніж 120 коментарів. - на сайті АНТИКОР публікація від 18.06.2015 року о 15:27, яка містить висловлювання: Более того, на рынке даже есть свои дипломаты. Ведь юридическую поддержку ОПГ Иванющенко оказывает фирма почетного консула [PERSON] [PERSON]. А смотрящий за рынком от Енакиевского - [PERSON] - почетный консул Болгарии. У нас вопрос, знают ли в Евросоюзе, что их дипломаты работают на Иванющенко, на которого в ЕС наложены санкции, а в Украине ведется розыск?, - заявил бизнесмен. Станом на день прийняття рішення публікація набрала більш ніж 3 000 переглядів. - на сайті Odessa Daily публікація від 19.06.2015 року о 16:38, яка містить висловлювання: Более того, на рынке даже есть свои дипломаты. Ведь юридическую поддержку ОЗУ Иванющенко оказывает фирма почетного консула [PERSON] [PERSON]. А смотрящий за рынком от Енакиевского - [PERSON] - почетный консул Болгарии. У нас вопрос, знают ли в Евросоюзе, что их дипломаты работают на Иванющенко, на которого в ЕС наложенные санкции, а в Украине ведется розыск? - заявил бизнесмен». Кількість переглядів не зазначено; - на сайті FinObzor публікація від 18.06.2015 року о 13:19, яка містить висловлювання: Более того, на рынке даже есть свои дипломаты. Ведь юридическую поддержку ОПГ Иванющенко оказывает фирма почетного консула [PERSON] [PERSON]. А смотрящий за рынком от Енакиевского - [PERSON] - почетный консул Болгарии. У нас вопрос, знают ли в Евросоюзе, что их дипломаты работают на Иванющенко, на которого в ЕС наложены санкции, а в Украине ведется розыск?, - заявил бизнесмен». Публікація набрала 280 переглядів. - на сайті Інформаційного агентства Контекст Причорноморя публікація від 02 липня 2015 року о 12:29, яка містить висловлювання: На рынке есть свои дипломаты юридическую поддержку ОПГ Иванющенко оказывает фирма почетного консула [PERSON] [PERSON]. А «смотрящий» над рынком [PERSON] почетный консул Болгарии. Вот кто сейчас рулит на рынке. Статтею 34 Конституції України\~кожному гарантується право на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань. Кожен має право вільно збирати, зберігати, використовувати і поширювати інформацію усно, письмово або в інший спосіб - на свій вибір. Правилом\~статті 10 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка ратифікованою Україною та набула для неї сили 11.09.1997 року, передбачено право кожного на свободу вираження поглядів. Це право включає свободу дотримуватися своїх поглядів, одержувати і передавати інформацію та ідеї без втручання органів державної влади і незалежно від кордонів. Свобода дотримуватися своїх поглядів є основною передумовою інших свобод, гарантованих\~статтею 10 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~1950 року, і вона користується майже абсолютним захистом у тому сенсі, що можливі обмеження, закладені в пункті 2 цієї статті. Крім того, поряд з інформацією чи даними, що підлягають перевірці, стаття 10 захищає і погляди, критичні зауваження або припущення, правдивість яких не може бути піддана перевірці на правдивість. В статтях\~3,\~28,\~68 Конституції України\~зазначено, що людина, її життя і здоровя, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю, кожен має право на повагу до його гідності, ніхто не може бути підданий такому поводженню, що принижує його гідність, кожен зобовязаний неухильно додержуватися\~Конституції України\~та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей. Відповідно до статей 270, 297, 299 Цивільного кодексу України\~фізична особа має право на повагу до гідності та честі. Гідність та честь фізичної особи є недоторканими. Фізична особа має право звернутися до суду з позовом про захист її гідності та честі. Відповідно до роз'яснень, викладених у п. 4\~постанови від 27 лютого 2009 року № 1 Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи», під гідністю розуміється визнання цінності кожної фізичної особи як унікальної біопсихосоціальної цінності, а з честю пов'язується позитивна соціальна оцінка особи в очах оточуючих, яка ґрунтується на відповідності її діянь (поведінки) загальноприйнятим уявленням про добро і зло. Поняття гідності та честі є взаємопов'язаними, але між ним існує різниця, яка полягає в тому, що честь означає саме зовнішнє визнання, оцінку дій, діяльності особистості з боку інших, тобто честь пов'язана із суспільною оцінкою і визнанням моральних заслуг і достоїнств людини як члена суспільства. Під діловою репутацією, зокрема, адвокатів, інших осіб розуміється оцінка їх підприємницької, громадської, професійної чи іншої діяльності, яку здійснює така особа як учасник суспільних відносин. З урахуванням зазначених положень законодавства Пленуму Верховного Суду України у п. Постанови від 27 лютого 2009 року № 1 «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» зазначає, що суди при вирішенні справ про захист гідності, честі та ділової репутації повинні забезпечувати баланс між конституційним правом на свободу думки і слова, правом на вільне вираження своїх поглядів та переконань, з одного боку, та правом на повагу до людської гідності, конституційними гарантіями невтручання в особисте і сімейне життя, судовим захистом права на спростування недостовірної інформації про особу, з іншого боку. З огляду на це, реалізація особою конституційного права на свободу думки не повинна порушувати конституційного права іншої особи на повагу до її честі, гідності і ділової репутації. Відповідно до пункту 6\~постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної юридичної особи» № 1 від 27.02.2009 року Позови про захист гідності, честі чи ділової репутації вправі пред'явити фізична особа у разі поширення про неї недостовірної інформації, яка порушує її особисті немайнові права, а також інші заінтересовані особи (зокрема, члени її сім'ї, родичі), якщо така інформація прямо чи опосередковано порушує їхні особисті немайнові права. Як вбачається з прямої мови [PERSON] на перс-конференції, в даній справі інформацію поширено безпосередньо про позивача зазначено його імя і назву фірми, повязаної з позивачем відносинами контролю. Відповідно до\~ст. 277 ЦК України\~не є предметом судового захисту оціночні судження, думки, переконання, критична оцінка певних фактів і недоліків, які, будучи вираженням суб'єктивної думки і поглядів відповідача, не можна перевірити на предмет їх відповідності дійсності (на відміну від перевірки істинності фактів) і спростувати, що відповідає прецедентній судовій практиці Європейського суду з прав людини при тлумаченні положень ст. 10 зазначеної Конвенції. Про це зазначено й в пункті 19\~постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної юридичної особи» № 1 від 27.02.2009 року: вирішуючи питання про визнання поширеної інформації недостовірною, суди повинні визначати характер такої інформації та зясовувати, чи є вона фактичним твердженням, чи оціночним судженням. Згідно зі ст. 47-1\~Закону України «Про інформацію»\~під інформацією розуміється документовані або публічно оголошені відомості про події та явища, що відбуваються у суспільстві, державі та навколишньому природному середовищі. Ніхто не може бути притягнутий до відповідальності за висловлення оціночних суджень. Відповідно до частини другої статті 47-1 Закону України «Про інформацію» оціночними судженнями, за винятком образи чи наклепу, є висловлювання, які не містять фактичних даних,зокрема критика, оцінка дій, а також висловлювання, що не можуть бути витлумачені як такі, що містять фактичні дані, з огляду на характер використання мовних засобів, зокрема гіпербол, алегорій, сатири. Оціночні судження не підлягають спростуванню та доведенню їх правдивості. Європейський суд з прав людини у своєму рішенні від 08 липня 1986 року в справі Лінгенса проти Австрії («Lingens v. Austria») (12/1984/84/131) зазначив, що необхідно розмежовувати факти та оціночні судження. Наявність фактів можна довести, а правдивість оціночних суджень\~не можна. Відповідно до пункту 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 1 від 27.02.2009 року «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» відповідно до статті 40 Конституції України усі мають право направляти індивідуальні чи колективні письмові звернення або особисто звертатися до органів державної влади, органів місцевого самоврядування та посадових і службових осіб цих органів, що зобов'язані розглянути звернення і дати обґрунтовану відповідь у встановлений законом строк. Суди повинні мати на увазі, що у випадку, коли особа звертається до зазначених органів із заявою, в якій міститься та чи інша інформація, і в разі, якщо цей орган компетентний перевірити таку інформацію та надати відповідь, проте в ході перевірки інформація не знайшла свого підтвердження, вказана обставина не може сама по собі бути підставою для задоволення позову, оскільки у такому випадку мала місце реалізація особою конституційного права, передбаченого статтею 40 Конституції, а не поширення недостовірної інформації. Як [PERSON] особисто пояснив у судовому засіданні, він не звертався до відповідних органів для перевірки інформації, яку він побачив про [PERSON] в інтернеті, а просто озвучив її на прес-конференції у вищевказаному тексті і це виглядало як звернення з питанням «що нам робити?». Проте судом встановлено, що [PERSON] у той час у залі не було та до нього [PERSON] не звертався. Тим самим, він оприлюднив ту інформацію, яку ні він, ні хтось інший міг і не бачити раніше в інтернеті. При цьому [PERSON] не заперечує, що інформація була поширена і не зміг пояснити для чого він її проголосив на прес-конференції, якщо вірити його доводам, що ця інформація була раніше кимось висловлена. Конституційний Суд України у пункті 3 рішення від 10 квітня 2003 року у справі N 1-9/2003 за конституційним зверненням громадянина [PERSON] про офіційне тлумачення положення частини першої статті 7 Цивільного кодексу Української РСР (справа про поширення відомостей) зазначає: звернення громадян до правоохоронного органу, що містять певні відомості про недодержання законів посадовими або службовими особами, передаються чи повідомляються не з метою доведення таких відомостей до громадськості чи окремих громадян, а з метою їх перевірки уповноваженими на це законом іншими посадовими особами. Тому такі звернення за змістом частини першої статті 7 Цивільного кодексу не можуть вважатися поширенням відомостей, які порочать честь, гідність чи ділову репутацію або завдають шкоди інтересам посадової чи службової особи правоохоронного органу. Проблеми, пов'язані з особливостями реалізації права громадян на свободу вираження поглядів і критику стосовно дій (бездіяльності) посадових та службових осіб, неодноразово були предметом розгляду Європейського суду з прав людини. Застосовуючи положення статті 10 Конвенції про захист прав людини та основних свобод в рішеннях у справах "Нікула проти Фінляндії" "Яновський проти Польщі" та інших, Суд підкреслює, що межі допустимої інформації щодо посадових та службових осіб можуть бути ширшими порівняно з межами такої ж інформації щодо звичайних громадян. Тому, якщо посадові чи службові особи діють без правових підстав, то мають бути готовими до критичного реагування з боку суспільства. Суд, проаналізувавши обставини даної справи, доходить до висновку, що в даному випадку посилання на статтю 40 Конституції України як на обґрунтування поширення відповідачем відповідних відомостей про позивача, не може братися до уваги зважаючи на те, що чинним законодавством встановлено вимоги до оформлення звернень громадян, а форма, в якій виступив [PERSON] не може розцінюватися як звернення громадян. Згідно зі статтею 5 Закону України Про звернення громадян звернення адресуються органам державної влади і органам місцевого самоврядування, підприємствам, установам, організаціям незалежно від форми власності, обєднанням громадян або посадовим особам, до повноважень яких належить вирішення порушених у зверненнях питань. Звернення може бути подано окремою особою (індивідуальне) або групою осіб (колективне). Звернення може бути усним чи письмовим. Усне звернення викладається громадянином на особистому прийомі або за допомогою засобів телефонного звязку через визначені контактні центри, телефонні "гарячі лінії" та записується (реєструється) посадовою особою. Письмове звернення надсилається поштою або передається громадянином до відповідного органу, установи особисто чи через уповноважену ним особу, повноваження якої оформлені відповідно до законодавства. Письмове звернення також може бути надіслане з використанням мережі Інтернет, засобів електронного звязку (електронне звернення). У зверненні має бути зазначено прізвище, імя, по батькові, місце проживання громадянина, викладено суть порушеного питання, зауваження, пропозиції, заяви чи скарги, прохання чи вимоги. Письмове звернення повинно бути підписано заявником (заявниками) із зазначенням дати. В електронному зверненні також має бути зазначено електронну поштову адресу, на яку заявнику може бути надіслано відповідь, або відомості про інші засоби звязку з ним. Застосування електронного цифрового підпису при надсиланні електронного звернення не вимагається. В даному випадку інформацію було поширено на прес-конференції без дотримання зазначених законодавчих вимог ані до усного, ані до письмового звернення. Зважаючи на це, суд вважає неможливим ототожнити поняття звернення до органів державної влади, органів місцевого самоврядування та їх посадових осіб і поширення інформації на прес-конференції за участю представників преси і наступне розповсюдження інформації у ЗМІ. З огляду на це, суд не вбачає підстав для звільнення відповідача від відповідальності за поширення ним відомостей про позивача як таких, що поширені з метою реалізації конституційного права на звернення. Згідно з пунктом 15 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної юридичної особи» № 1 від 27.02.2009 року негативною слід вважати інформацію, в якій стверджується про порушення особою, зокрема, норм чинного законодавства, вчинення будь-яких інших дій (наприклад, порушення принципів моралі, загальновизнаних правил співжиття, неетична поведінка в особистому, суспільному чи політичному житті тощо) і яка, на думку позивача, порушує його право на повагу до гідності, честі чи ділової репутації. Аналіз висловлювання відповідача свідчить про те, що воно сприяє негативній соціальній оцінці позивача в очах оточуючих, поширенню враження невідповідності поведінки позивача загальноприйнятим уявленням про добро і зло (юридична підтримка злочинців дипломатом). Крім того, відповідач пояснював своє висловлення критичним оціночним судженням, тобто, не заперечував той факт, що поширена ним інформація є негативною. Також відповідач зазначив, що інформація позивача поширювалась у звязку зі зверненням до державних органів, які містили інформацію про порушення і інтересів прав підприємців тобто, за змістом своїм були негативними. Про негативність інформації свідчить і її сприйняття свідком [PERSON], який повідомив суду, що зрозумів інформацію як те, що «дипломати на ринку допомагають злочинцям». З огляду на це, суд доходить до висновку, що поширена відповідачем інформація є негативною Відповідно до пункту 15 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної юридичної особи» № 1 від 27.02.2009 року недостовірною вважається інформація, яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто містить відомості про події та явища, яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності (неповні або перекручені). Так, згідно з даними Єдиного державного реєстру юридичних осіб і фізичних осіб підприємців кінцевими бенефіціарними вламниками (контролерами) ТОВ «Промтоварний ринок» є: [PERSON]; [PERSON]; [PERSON]; [PERSON]. Власниками істотної участі, крім даних осіб, зазначено: [PERSON], [PERSON]. Таким чином, інформація про те, що позивач надає юридичну підтримку [PERSON] через посередництво ТОВ «Промтоварний ринок» спростовується офіційними даними ЄДРЮОФОП та наявною у справі угодою. Твердження про те, що фірма почесного консулу Германії надає юридичну підтримку групі Іванющенко-Аврамова є перекрученням того факту, що Юридична фірма «АНК. Бізнес адвокати» надає правову допомогу ТОВ «Промтоварний ринок». Крім того, до суду надано лист за підписом Позивача, в якому він зазначає, що юридична фірма «АНК» з моменту свого створення не укладала і не вела переговорів з укладення ані усних, ані письмових угод, які б передбачали надання правових послуг у будь-якій формі пану [PERSON] або іншим належним йому особам. Відповідач на підтвердження достовірності свого висловлювання надав до суду копію протоколу зборів учасників ТОВ Промтоварний ринок від 28.06.2010 року, в якому зазначено, що учасники ТОВ «Промтоварний ринок» передають 25% своїх часток підприємству Parrox corporation limited, акціонером якого є [PERSON], а довіреною особою [PERSON]. Однак, достовірність цього протоколу не була підтверджена державним реєстратором Реєстраційної служби Овідіопольського районного управління юстиції, в якого судом витребувано оригінал або посвідчену копію відповідного протоколу. У листі від 16.03.2016 року № 377.04.3-19 державний реєстратор зазначив про відсутність вказано протоколу в реєстраційній справі. Таким чином суд не приймає копію протоколу зборів учасників ТОВ Промтоварний ринок від 28.06.2010 року в якості належного та допустимого доказу. Згідно з ч.7\~ст.277 ЦК України\~спростування недостовірної інформації здійснюється у такий же спосіб, у який вона була поширена. У пункті 15 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 1 від 27.02.2009 року «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи під поширенням інформації слід розуміти: опублікування її у пресі, передання по радіо, телебаченню чи з використанням інших засобів масової інформації; поширення в мережі Інтернет чи з використанням інших засобів телекомунікаційного зв'язку; викладення в характеристиках, заявах, листах, адресованих іншим особам; повідомлення в публічних виступах, в електронних мережах, а також в іншій формі хоча б одній особі. З наявних у справі і зазначених вище доказів вбачається, що недостовірну інформацію про позивача було поширено шляхом проведення прес-конференції за участю представників преси, після чого було поширено в ефірі місцевих телеканалів і опубліковано в Інтернет Таким чином, вимога позивача про зобов'язання відповідача спростувати поширену інформацію шляхом проведення прес-конференції відповідає вимогам законодавства і підлягає задоволенню. Згідно з частиною 2 статті 23 Цивільного кодексу України моральна шкода полягає, зокрема, у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Статтею 32 Конституції України кожному гарантується судовий захист права спростовувати недостовірну інформацію про себе і членів своєї сім'ї та права вимагати вилучення будь-якої інформації, а також право на відшкодування матеріальної і моральної шкоди, завданої збиранням, зберіганням, використанням та поширенням такої недостовірної інформації. Відповідно до пункту 11 Постанови Пленуму ВСУ N 4 від 31.03.95 «Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Позивач є почесним консулом Федеративної Республіки Німеччини, про що свідчать рішення Президента ФРН, Міністерства закордонних справ Німеччини, і що не заперечується сторонами. Відповідно до пункту 2 Положення про нештатних (почесних) консулів України, затвердженого Указом Президента України від 17 лютого 1997 року N 150/97, почесними консулами можуть бути громадяни України, іноземні громадяни, які займають помітне становище в суспільстві держави перебування і мають необхідні особисті якості, бездоганну репутацію, добре знають особливості державного, політичного та суспільного устрою держави перебування, мають вагомий суспільний статус та сталі контакти з представниками урядових, ділових та громадських кіл держави перебування, орієнтуються в законодавстві. Суд також приймає до уваги в контексті вимоги про відшкодування моральної шкоди спосіб поширення інформації про позивача: репортажі виходили в ефірі місцевих телеканалів неодноразово, у різні дні тижня і у різний час, що дозволяло охопити велику кількість людей. Як свідчать дані сайтів, де поширено негативну інформацію про позивача, ці публікації переглянуло близько 40 000 людей. Крім того, ці дані залишаються у відкритому доступі, і кількість переглядів може зростати. Окрім посади почесного консулу позивач також займає посаду члена Ради адвокатів Одеської області, що свідчить про визнання колегами його професійних досягнень. Поширення негативної інформації про позивача принижує його статус також як і члена Ради. Вбачається, що негативна інформація про нього була поширена, окрім інших людей, серед членів його родини, друзів, знайомих, колег, які були неприємно вражені даними відомостями, а також і серед клієнтів його фірми, що призвело до зниження комерційного попиту послуг фірми. Зважаючи на посади, які займає позивача, з огляду на те, що почесні консули обираються з числа громадян України, які мають бездоганну репутацію, суд погоджується з доводами позивача про істотну шкоду його репутації внаслідок поширення недостовірної інформації про нього і вважає що витребувана позивачем моральна шкода є співрозмірною його втратам і моральним стражданням з урахуванням способу поширення інформації і обсягу обхваченої аудиторії, а також заходам для відновлення репутації, які повинен буде вжити позивач для залишення на посаді почесного консулу. Крім того, як вбачається з матеріалів справи, розміщення інформації на сайтах і випуск репортажів в ефір є платною послугою, яка, за даними телеканалів, може коштувати до 120 000 гривень. Отже, виходячи з принципу розумності і справедливості, суд, якщо витрати повинні бути понесені для порушення права, вважає, що тим очевидніше витрати повинні бути понесені для відновлення порушеного права і компенсації моральної шкоди. З огляду на викладені доводи суд вважає справедливим розміром для відшкодування моральної шкоди [PERSON] 300 000 (триста тисяч) гривень, а тому зменшує розмір моральної шкоди, відшкодувати яку просив позивач.

Outcome: partial