Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-05 00:00:00

[PERSON] 08.02.2017 року звернувся до суду з позовом до [PERSON] управління Держгеокадастру у Кіровоградській області про визнання договору оренди землі поновленим та зобовязання вчинити певні дії. Позовні вимоги, враховуючи заяву про зміну підстав позову подану до суду 21.05.2018 року, обґрунтовує тим, що 06 травня 2009 року між ним та Голованівською райдержадміністрацією Кіровоградської області було укладено договір оренди земельної ділянки сільськогосподарського призначення, площею 0,5 га., кадастровий номер 3521481300:02:000:9040, яка знаходиться на території Ємилівської сільської ради Голованівського району Кіровоградської області. Договір укладено на 5 років та зареєстровано 06.05.2009 року у Голованівському районному відділі КРФ ДП ЦДЗК про що у Державному реєстрі земель вчинено запис за №04:09:368:00029, тобто строк дії договору оренди землі сплив 06.05.2014 року. Разом з тим, після закінчення строку договору оренди землі позивач безперервно продовжує користуватися земельною ділянкою, своєчасно та в повному обсязі сплачує орендну плату та виконує інші зобов'язання орендаря, визначені цим договором. Позивач зазначає, що після закінчення строку дії договору оренди землі відповідач, який з 01.01.2013 року наділений повноваженнями щодо розпорядження спірною земельною ділянкою, не надсилав йому жодних листів у яких би заперечував проти продовження використання земельної ділянки та не вимагав повернення цієї земельної ділянки орендодавцеві. Враховуючи те, що позивач продовжує після закінчення строку дії договору оренди землі користуватися земельною ділянкою, а відповідач протягом одного місяця після закінчення строку договору не направив на адресу позивача листа-повідомлення про заперечення у поновленні договору оренди землі, цей договір вважається поновленим на той самий строк і на тих самих умовах, які були ним передбачені. Посилаючись на ч. 6 ст. 33 Закону України "Про оренду землі", враховуючи Рішення Європейського суду з прав людини від 24.06.2003 року у справі "Стретч проти Об'єднаного Королівства Великобританії та Північної Ірландії" та у справі "Девелопмент ЛТД" та інші проти Ірландії", позивач просить визнати поновленим договір оренди землі укладений 06 травня 2009 року між ним та Голованівською райдержадміністрацією Кіровоградської області про оренду земельної ділянки сільськогосподарського призначення, площею 0,5 га., кадастровий номер 3521481300:02:000:9040, яка знаходиться на території Ємилівської сільської ради Голованівського району Кіровоградської області на тих самих умовах, що були передбачені цим договором на строк до 05.05.2019 року та зобовязати відповідача укласти з ним угоду про поновлення цього договору оренди землі. Ухвалою суду від 22 лютого 2017 року в даній справі відкрито провадження та призначено справу до судового розгляду. 14 серпня 2017 року за клопотанням позивача судом постановлено ухвалу про витребування доказів, якою у [PERSON] управління Держгеокадастру у Кіровоградській області витребувано заяву позивача від 05.02.2014 року про поновлення договору оренди земельної ділянки за кадастровим номером 3521481300:02:000:9040, на виконання якої до суду надійшла відповідь від управління про те, що надати витребувані докази неможливо, оскільки така заява в програмі ДОК ПРОФ 2.0 відсутня. 06 квітня 2018 року за клопотанням представника позивача судом постановлено ухвалу про витребування доказів, якою у [PERSON] управління Держгеокадастру у Кіровоградській області витребувано належним чином завірені копії документів, які надійшли від [PERSON], на виконання якої до суду надійшли копія звернення [PERSON] до управління від 21.05.2014 року, копія повідомлення Ємилівської сільської ради Голованівського району від 06.02.2014 року та копія відповіді відповідача від 25.06.2014 року адресоване [PERSON] 11 травня 2018 року за клопотанням представника позивача ухвалою суду у зв'язку з набранням чинності 15 грудня 2017 року Закону України від 03.10.2017 року №2147-VІІІ "Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів" (далі - Закон №2147-VІІІ), яким викладено в новій редакції Цивільний процесуальний кодекс України (далі - ЦПК України), було призначено підготовче засідання. 07 серпня 2018 року проведено підготовче засідання, закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. Відповідач за нормами ЦПК України в редакції, що діяла до 15.12.2017 року, подав до суду заперечення на позов, в якому не визнав позовні вимоги та вважає їх необґрунтованими. Зазначив, що позивачем не вчинено всі необхідні дії, передбачені ст. 33 Закону України "Про оренду землі", а тому його право не порушено, просить відмовити в задоволенні позову (а.с. 84-86). Позивач в судовому засіданні позов підтримав повністю та просив його позовні вимоги задовольнити. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні позов підтримав з підстав, зазначених у заяві про зміну підстав позову, вказав, що позивач не повідомляв відповідача про намір продовжити договір оренди землі, укладений 06.05.2009 року між позивачем та Голованівською райдержадміністрацією, як і не повідомляв відповідач позивача про повернення орендованої земельної ділянки після закінчення строку договору оренди. Позивач в свою чергу належним чином виконує всі умови договору оренди землі, сплачує орендну плату та продовжує користуватися спірною земельною ділянкою. Позивач мав законне сподівання на реалізацію передбаченого договором права на продовження договору оренди землі, що в розумінні ст. 1 Першого протоколу Конвенції про\~захист прав\~людини і\~основоположних свобод 1950 року (далі - Конвенція), відноситься до частини майнових прав. Також порушуються правомірні очікування позивача щодо поновлення договору оренди землі. Просить задовольнити позов повністю. Представник відповідача в судове засідання не зявився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений своєчасно та належним чином, відповідно до ст.ст. 128, 130 ЦПК України, подав до суду заяву, в якій просить судове засідання проводити у його відсутність, заперечує щодо задоволення позову. Враховуючи норми ст.\~223\~ЦПК України неявка у судове засідання представника відповідача не перешкоджає розгляду справи по суті, оскільки він належним чином повідомлений про дату, час і місце засідання. Заслухавши пояснення позивача та його представника, вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов задоволенню не підлягає з таких підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 16 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту цивільних прав, передбачених ч. 2 ст. 16 ЦК України, є визнання права. За нормами частин 1, 3 ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Нормами частин 1-3 ст. 12 ЦПК України визначено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтею 13\~ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Судом встановлено, що 06 травня 2009 року між Голованівською районною державною адміністрацією Кіровоградської області та [PERSON] було укладено договір оренди землі, який зареєстрований 06.05.2009 року у Голованівському районному відділі КРФ ДП ЦДЗК, про що у Державному реєстрі земель вчинено запис за №04:09:368:00029, за умовами якого, Голованівська райдержадміністрація передала позивачу в оренду земельну ділянку сільськогосподарського призначення, площею 0,5 га., кадастровий номер 3521481300:02:000:9040, яка знаходиться на території Ємилівської сільської ради Голованівського району Кіровоградської області для ведення особистого селянського господарства на строк 5 років, зі сплатою орендної плати в розмірі 2% від проведеної грошової оцінки, яка становить 92 грн. 35 коп. в рік (а.с. 7-15). Відповідно до п. 8 договору оренди землі, договір укладено на 5 років. Після закінчення строку договору орендар має переважне право поновлення його на новий строк. У цьому разі орендар повинен не пізніше ніж за 90 днів до закінчення строку дії договору повідомити письмово орендодавця про намір продовжити його дію. Отже, строк дії договору оренди землі закінчувався 06 травня 2014 року. Як вбачається з листа-відповіді відповідача від 31.03.2014 року, позивач 05 лютого 2014 року звертався до управління із заявою про поновлення договору оренди землі від 06.05.2009 року, зареєстрованого за №04:09:368:00029, на що відповідач, розяснюючи норми ч. 2 ст. 33 Закону України «Про оренду землі» в редакції Закону\~України від 17.02.2011 року №3038-VI та п. 8 договору оренди землі, заперечував у поновленні цього договору (а.с. 16). Згідно наданої позивачем копії податкового повідомлення-рішення від 18.06.2015 року Гайворонської ОДПІ ГУ ДФС (Голованівське відділення), позивачу визначалась орендна плата в сумі 643 грн. 40 коп. (а.с. 17). Відповідно довідки Ємилівської сільської ради Голованівського району Кіровоградської області від 29.03.2016 року за №408, земельна ділянка за договором оренди під кадастровим номером 3521481300:02:000:9040, загальною площею 0,5 га. сільськогосподарського призначення, оброблялась позивачем на протязі 2014-2015 років (а.с. 23). Звертаючись до суду з позовом про захист порушеного права на укладення договору оренди земельної ділянки на новий строк, позивач посилався на невизнання орендодавцем його права, передбаченого договором оренди землі та частиною шостою ст. 33 Закону України «Про оренду землі», вважаючи, що захист порушеного права має відбутись шляхом визнання договору оренди землі поновленим на тих самих умовах. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд, у відповідності до ч. 4 ст. 263 ЦПК України враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постанові Верховного Суду від 10.04.2018 року по справі №594/376/17-ц. Відповідно до ст. 1 Першого протоколу до Конвенції кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Стаття 41 Конституції України гарантує кожному право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Відповідно до ч. 4 ст. 373 ЦК України, власник земельної ділянки має право використовувати її на свій розсуд відповідно до її цільового призначення. Частиною другою статті 792 ЦК України визначено, що відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом, зокрема Законом України «Про оренду землі». За нормами частин першої-третьої статті 124\~Земельного кодексу\~України в редакції, яка діяла на час закінчення дії договору оренди землі та дії на час розгляду справи, передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування згідно з їх повноваженнями, визначеними статтею 122 цього Кодексу, чи договору купівлі-продажу права оренди земельної ділянки (у разі продажу права оренди) шляхом укладення договору оренди земельної ділянки чи договору купівлі-продажу права оренди земельної ділянки. Передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється за результатами проведення земельних торгів, крім випадків, встановлених частинами другою, третьою статті 134 цього Кодексу. Передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, громадянам, юридичним особам, визначеним частинами другою, третьою статті 134 цього Кодексу, здійснюється в порядку, встановленому статтею 123 цього Кодексу. У відповідності до ч. 1 ст. 123 ЗК України в редакції Закону\~України від 02.07.2013 р. №366-VII, яка діяла на час закінчення дії договору оренди землі, надання земельних ділянок державної або комунальної власності у користування здійснюється Верховною Радою Автономної Республіки Крим, Радою міністрів Автономної Республіки Крим, органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування. Згідно з ч. 4 ст. 122 ЗК України в редакції Закону\~України від 06.09.2012 року №5245-VI, яка діяла на час закінчення дії договору оренди землі, повноваження, щодо передачі земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності, крім випадків, визначених частиною восьмою цієї статті, у власність або у користування для всіх потреб, визначались за центральним органом виконавчої влади з питань земельних ресурсів у галузі земельних відносин та його територіальними органами. Такі повноваження за центральним органом виконавчої влади з питань земельних ресурсів у галузі земельних відносин та його територіальними органами визначені ч. 4 ст. 122 ЗК України в редакції, що діє на час розгляду справи. Отже, Головне управління Держгеокадастру у Кіровоградській області, на час закінчення строку дії договору оренди землі укладеного між позивачем та Голованівською райдержадміністрацією, за 90 днів до його закінчення та після цього уповноважена щодо передачі у користування земельної ділянки сільськогосподарського призначення площею 0,5 га., кадастровий номер 3521481300:02:000:9040, яка знаходиться на території Ємилівської сільської ради Голованівського району Кіровоградської області. Згідно із частиною першою статті 626\~ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обовязків. Згідно ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Відповідно до частин 1, 2 ст. 651 ЦК України, зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина перша статті 627 ЦК України). Правовою підставою набуття права орендного землекористування є укладення договору оренди земельної ділянки. За договором оренди земельної ділянки кожна із сторін наділяється певними правами і водночас на неї покладаються певні обовязки. Так, частинами першою-пятою статті 33 Закону України «Про оренду землі» в редакції Закону\~України від 17.02.2011 року №3038-VI, яка діяла на час виникнення спірних правовідносин, було передбачено, що по закінченню строку, на який було укладено договір оренди землі, орендар, який належно виконував обов'язки за умовами договору, має переважне право перед іншими особами на укладення договору оренди землі на новий строк (поновлення договору оренди землі). Орендар, який має намір скористатися переважним правом на укладення договору оренди землі на новий строк, зобов'язаний повідомити про це орендодавця до спливу строку договору оренди землі у строк, встановлений цим договором, але не пізніше ніж за місяць до спливу строку договору оренди землі. До листа-повідомлення про поновлення договору оренди землі орендар додає проект додаткової угоди. При поновленні договору оренди землі його умови можуть бути змінені за згодою сторін. У разі недосягнення домовленості щодо орендної плати та інших істотних умов договору переважне право орендаря на укладення договору оренди землі припиняється. Орендодавець у місячний термін розглядає надісланий орендарем лист-повідомлення з проектом додаткової угоди, перевіряє його на відповідність вимогам закону, узгоджує з орендарем (за необхідності) істотні умови договору і, за відсутності заперечень, приймає рішення про поновлення договору оренди землі (щодо земель державної та комунальної власності), укладає з орендарем додаткову угоду про поновлення договору оренди землі. За наявності заперечень орендодавця щодо поновлення договору оренди землі орендарю направляється лист-повідомлення про прийняте орендодавцем рішення. Таким чином, відповідно до положень статті 33 Закону України «Про оренду землі» в редакції Закону\~України від 17.02.2011 року №3038-VI, яка діяла на час виникнення спірних правовідносин, реалізація переважного права на поновлення договору оренди землі можлива лише за умови дотримання встановленої цією нормою процедури та наявності волевиявлення сторін. У разі недосягнення домовленості щодо істотних умов договору, передбачених статтею 15 цього Закону, переважне право орендаря на укладення договору оренди землі припиняється. Отже, для застосування частини першої статті 33 Закону України «Про оренду землі» та визнання за орендарем переважного права на поновлення договору оренди землі необхідна наявність таких юридичних фактів: орендар належно виконує свої обовязки за договором; орендар до закінчення строку дії договору повідомив орендодавця в установлені строки про свій намір скористатися переважним правом на укладення договору на новий строк; до листа-повідомлення орендар додав проект додаткової угоди; орендодавець протягом місяця не повідомив про наявність заперечень щодо поновлення договору та своє рішення. Разом з тим, частиною шостою статті 33 Закону України «Про оренду землі» в редакції Закону\~України від 17.02.2011 року №3038-VI, яка діяла на час виникнення спірних правовідносин та діє на час розгляду справи, передбачено іншу підставу поновлення договору оренди землі: у разі, якщо орендар продовжує користуватися земельною ділянкою після закінчення строку договору оренди і за відсутності протягом одного місяця після закінчення строку договору листа-повідомлення орендодавця про заперечення у поновленні договору оренди землі, такий договір вважається поновленим на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені договором. Таким чином, для поновлення договору оренди землі з підстав, передбачених частиною шостою статті 33 Закону України «Про оренду землі», необхідна наявність таких юридичних фактів: орендар належно виконує свої обовязки за договором оренди; до закінчення строку дії договору він повідомив орендодавця в установлені строки про свій намір скористатися переважним правом на укладення договору на новий строк; до листа-повідомлення орендар додав проект додаткової угоди, продовжує користуватись виділеною земельною ділянкою; орендодавець письмово не повідомив орендаря про відмову в поновленні договору оренди. Частинами восьмою, девятою статті 33 Закону України «Про оренду землі», яка діяла на час виникнення спірних правовідносин та діє на час розгляду справи, передбачено, що додаткова угода до договору оренди землі про його поновлення має бути укладена сторонами у місячний строк в обовязковому порядку. Відмова, а також наявне зволікання в укладенні додаткової угоди може бути оскаржена в суді. Отже, аналіз зазначених правових норм дає підстави для висновку, що переважне право орендаря, яке підлягає захисту відповідно до статті 3 ЦПК України, буде порушене при наявності зволікання в укладенні додаткової угоди при дотриманні процедури повідомлення орендаря про намір реалізувати переважне право, продовження користування земельною ділянкою після закінчення строку дії договору оренди і відсутності протягом місяця після закінчення строку дії договору оренди заперечень орендодавця щодо поновлення договору. Як встановлено в судовому засіданні та стверджував позивач та його представник, позивач не повідомляв відповідача про свій намір скористатися переважним правом на укладення договору на новий строк, за 90 днів до закінчення строку дії цього договору, а тому, суд приходить до висновку, що позивачем не дотримано процедури, визначеної частинами 1-5 ст. 33 Закону України "Про оренду землі", у зв'язку з чим, відсутні підстави для поновлення договору оренди землі за ч. 6 цієї статті. Суд не застосовує Рішення Європейського суду з прав людини від 24.06.2003 року у справі "Стретч проти Об'єднаного Королівства Великобританії та Північної Ірландії" та у справі "Девелопмент ЛТД" та інші проти Ірландії", оскільки правовідносини в цих справах виникли за інших обставин на відмінну від справи, що розглядається, в якій орендарем не дотримано всіх вимог законодавства для пролонгації договору оренди землі. Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов'язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України (ч. 6 ст. 141 ЦПК України). Як вбачається з наданої позивачем копії посвідчення серії АГ №487454, виданого 14.12.2005 року, останній має інвалідність другої групи, у зв'язку з чим, судом ухвалою суду від 22.02.2017 року йому було повернуто сплачений ним судовий збір за одну вимогу немайнового характеру в сумі 640 грн., а тому, враховуючи заявлені дві вимоги немайнового характеру, які не підлягають задоволенню, судові витрати в сумі 1280 грн. мають бути компенсовані за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Підстави для допущення до негайного виконання судового рішення та для скасування заходів забезпечення позову відсутні. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed