Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-03 00:00:00

ПАТ "Державний експортно-імпортний банк України" звернулося до суду з вищевказаним позовом, в якому зазначає, що 22.10.2014 року з [PERSON] було укладено договір про відкриття у рамках зарплатного проекту карткового рахунку та кредитної лінії №8202963735БД/2014-10. Відповідно до умов вищевказаної угоди, банком було відкрито відповідачу кредитну лінію з лімітом не більше 3000 грн. для проведення операцій із застосуванням пластикової картки на строк до 31.10.2017 року. В свою чергу [PERSON] повинен був повернути банку отримані кредитні кошти та сплатити проценти за їхнє використання в розмірі та порядку встановлених договором. У звязку неналежним виконанням позичальником своїх зобовязань, станом на 13.12.2018 року виникла заборгованість в сумі 8148,25 грн., яка складається з: заборгованості по кредиту 2901,78 грн., заборгованості по процентам 3328,65 грн., пені за несвоєчасне погашення заборгованості по кредиту 983,82 грн., пені за несвоєчасне погашення процентів за кредитом 934,00 грн. Таким чином, позивач просить стягнути з відповідача вказану суму боргу та судові витрати по сплаті судового збору. Справу розглянуто згідно ч.3 ст.211 ЦПК України у відсутності представника позивача, який заявою просив розглянути справу за його відсутності, позовні вимоги підтримав та просив позов задовольнити. Відповідач у судове засідання не зявився, про дату, час і місце судового засідання повідомлявся своєчасно та у встановленому законом порядку. Причини неявки суду не повідомив, відзив не подав. Згідно ч.3 ст. 131 ЦПК України учасники судового процесу зобов'язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з'явилися в судове засідання без поважних причин. Виходячи з наведеного, відповідно до ст. 280 ЦПК України, суд розглядає справу у відсутності відповідача і ухвалює заочне рішення, проти чого представник позивача у своїй заяві не заперечує. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Згідно ч.1 ст.509 ЦК України зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку. Як вбачається з матеріалів справи, 22.10.2014 року між ПАТ "Державний експортно-імпортний банк України" та [PERSON] був укладений договір про відкриття у рамках зарплатного проекту карткового рахунку та кредитної лінії №8202963735БД/2014-10. Пунктом 2.1 договору сторони погодили, що банк на підставі заяви клієнта відкриває останньому поточний рахунок № [NUMBER], проводить за цим рахунком операції, видає клієнту картку, яка зазначена в заяві, а також надає інші банківські послуги. В свою чергу клієнт взяв на себе обовязок сплачувати банківські послуги на умовах визначених договором. Клієнту було надано кредит з лімітом не більше 3000 грн. для проведення операцій з застосуванням картки, а клієнт зобовязався повернути кредит банку та сплатити проценти за фіксованою процентною ставкою у розмірі 40% річних за користування кредитом (п. 2.4, 2.10). Згідно п. 7.2.15-7.2.16 договору, в обовязки клієнта входить сплата банку процентів, нарахованих за користування кредитом, щомісяця не пізніше останнього банківського дня місяця, наступного за місяцем, у якому вони були нараховані. А також у разі виникнення заборгованості за овердрафтом клієнт повинен щоразу повертати таку заборгованість та сплачувати проценти з користування овердрафтом до 20 числа місяця. В порядку ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов Договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Відповідач порушив умови договору в частині своєчасного повернення кредиту та сплати інших платежів передбачених його умовами, внаслідок чого, станом на 13.12.2018 рік виникла заборгованість перед позивачем у розмірі 8148,25грн., що підтверджується довідкою про розмір заборгованості. Відповідно до ч.1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Таким чином, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню в частині стягнення з відповідача заборгованості по кредитному договору, які складаються з: заборгованості по кредиту 2901,78 грн. та заборгованості по процентам 3328,65 грн.. Відповідно до вимог ст.611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки. Згідно ст. 549 ЦК України різновидами неустойки є штраф та пеня, які обчисляються у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання та у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання, відповідно. Відповідно до п. 8.1.1 у разі прострочення сплати заборгованості за кредитом та/або овердрафтом, процентами, клієнт сплачує банку за кожний день прострочення, включаючи день сплати, пеню. Пеня нараховується на суму прострочених платежів із розрахунку фактичної кількості прострочених днів, починаючи з дня виникнення простроченої заборгованості до дня погашення відповідної заборгованості у повному обсязі, у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період за який сплачується пеня. Виходячи з вищевикладеного, позовні вимоги про стягнення з відповідача пені за несвоєчасне погашення заборгованості по кредиту в сумі 983,82 грн. та пені за несвоєчасне погашення процентів за кредитом в сумі 934,00 грн. також підлягають задоволенню в повному обсязі. Відповідно до положень ст. 141 ЦПК України, на користь ПАТ "Державний експортно-імпортний банк України" також підлягають стягненню з відповідача судові витрати понесені позивачем за сплату судового збору у розмірі 1762,00 грн.

Outcome: approved