Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-12 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія" Європейська агенція з повернення боргів" звернулось до суду з позовом, яким просив стягнути із [PERSON] заборгованість за кредитним договором № 150237220 від 26.12.2012 року в розмірі 8809,83грн. та понесені судові витрати. В судове засідання представник позивача надала заяву про розгляд справи у її відсутності, вимоги підтримала. Відповідач про день та час розгляду справи повідомлений належним чином. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги слід задовольнити, з наступних підстав. Судом встановлено, що 26.12.2012 року між ТОВ "Фінансова компанія "Центр Фінансових рішень" та [PERSON] укладено кредитний договір № 150237220, відповідно якого позичальнику було надано грошовий кредит в сумі 4663,79 грн., зі сплатою процентної ставки 24,00 % річних, строком на 36 місяців. Зобов'язання Кредитором виконано в повному обсязі. 28 березня 2014 року між ТОВ "Фінансова компанія "Центр Фінансових рішень" та ТОВ "ФК "Європейська агенція з повернення боргів" укладено Договір відступлення права вимоги № 37/14-ФНКю, згідно з умовами якого первісний кредитор зобовязався передати Новому кредитору [PERSON] вимоги, а Новий кредитор зобовязався сплатити грошові кошти та прийняти [PERSON] вимоги, на умовах встановлених цим Договором. [PERSON] вимоги за цим договором вважається таке [PERSON] грошової Вимоги, строк виконання зобовязань за якою настав або виникне в майбутньому до третіх осіб - Боржників, включаючи суму основного зобовязання (кредиту), плату за кредитом ( плату за управління кредитом, плату за річною процентною ставкою), пеню за порушення грошових зобовязань та інші платежу, право на одержання яких належить Клієнту на підставі документів, що підтверджують таке [PERSON] Вимоги відповідно до Документації. Перелік Боржників, підстави виникнення [PERSON] грошової Вимоги до Боржників, сума грошових вимог, назва кредитного продукту та інші дані зазначені в Реєстрі Боржників згідно Додатку №1, який є невід"ємною частиною Договору. Відповідно до Додатку №1 до Договору відступлення права вимоги № 37/14-ФНКю від 28.03.2014 року позивач набув права грошової вимоги до відповідача в сумі 8809,83 грн.. На виконання п. 1.3 Договору відступлення права вимоги № 37/14-ФНКю від 28.03.2014 року [PERSON] направлено повідомлення про відступлення права грошової вимоги до ТОВ "Фінансова компанія" Європейська агенція з повернення боргів". Кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок: 1) передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги); 2) правонаступництва; 3) виконання обов'язку боржника поручителем або заставодавцем (майновим поручителем); 4) виконання обов'язку боржника третьою особою. Кредитор у зобов'язанні може бути замінений також в інших випадках, встановлених законом. Кредитор у зобов'язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом. До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (ст.ст. 512, 514 ЦК України). Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за Кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ч. 1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. У відповідності до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Статтею 536 ЦК України визначено, що за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Відповідно до статті 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 629 ЦК України також передбачено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами. Відповідач зобов'язання перед позивачем належним чином не виконав, внаслідок чого станом на 28.03.2014 року утворилась заборгованість у розмірі 8809,83 грн., а саме: заборгованість за основною сумою боргу 4482,96 грн., заборгованість за відсотками 1131,69 грн., заборгованість за платою за управління кредитом 1218,29 грн., заборгованість за пенею 1976,89 грн., розрахунок якої додається. У відповідності до ч. 1 ст. 546 ЦК України, виконання зобовязання може забезпечуватися неустойкою. Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання ( ст. 549 ЦК України). Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: сплата неустойки. Суд вважає, що розмір неустойки (пені), який визначений Банком у заборгованості за вказаним кредитним договором значно перевищує розмір збитків Банку, а тому, відповідно до положень ч. 3 ст. 551 ЦК України, підлягає зменшенню до 500 грн. Відповідно до ч. 3 ст. 551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. Така ж правова позиція викладена у постанові Верхового Суду України у справі № 6-100 цс/14 від 3 вересня 2014 року, яка є обов'язковою для застосування у відповідності до вимог ст. 360-7 ЦПК України. Таким чином, суд вважає за необхідне частково задовольнити вимоги позивача. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої постановлено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 243,60 грн. - судового збору.

Outcome: partial