Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-21 00:00:00

Позивач звернувся в Могилів-Подільський міськрайонний суд з позовом до Бронницької сільської ради Могилів-Подільського району Вінницької області про визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування, мотивуючи тим, що він без реєстрації шлюбу в органах РАЦС, починаючи з 1954 року проживав однією сім'єю з [PERSON], [INFO], в [ADDRESS]. В даному шлюбі у них народилося дві дочки [PERSON], [INFO], та [PERSON] [INFO]. На протязі всіх років життя вони мали спільний бюджет, вели спільне господарство. В 2001 році він з дружиною переїхав на проживання до [ADDRESS], де придбав частину будинковолодіння по [ADDRESS], де і проживали разом. [INFO] [PERSON] померла, про що свідчить виписка з медичної карти та свідоцтво про смерть серії [NUMBER]. Тобто, як зазначив позивач в позовній заяві, з 1954 року по [INFO] він проживав однією сім'єю з [PERSON] та до часу її смерті опікувався нею, матеріально забезпечував її, вів спільне господарство, доглядав під час хвороби. Факт спільного проживання однією сім'єю понад п'ять років також підтверджуються фотокартками, які були зроблені на протязі всього часу спільного проживання. А тому позивач вважає, що всі вище перелічені обставини достеменно підтверджують факт його спільного проживання однією сім'єю з [PERSON] понад 5 років, що в силу норм ст.12 64 ЦК України дає йому право на спадкування у четверту чергу. На час смерті його дружини [PERSON] у [INFO] про наявність іншого майна, крім будинку, в якому вони разом проживали по [ADDRESS], він не був обізнаний. Тобто, він фактично прийняв спадщину від [PERSON] з моменту її відкриття [INFO]. При цьому, крім нього право на прийняття спадщини мали їхні спільні дочки [PERSON] та [PERSON] Але, останні не заявили про свої права на вступ у спадщину протягом строку, встановленого ст.1270 ЦК України, що позбавило їх права на дану спадщину. У 2012 році позивач став обізнаний про те, що його покійна дружина є власником земельного паю в [ADDRESS], площею 2,69 га, що підтверджується Державним актом на право приватної власності на землю серії [NUMBER]. Про наявність даного акту йому стало відомо від представника Кукавської сільської ради, який повідомив йому про його існування. При цьому, коли позивач з'явився до сільської ради для отримання даного акту, то побачив, що Державний акт на землю містить виправлення, а саме, у графі ПІБ міститься прізвище "[PERSON]" та поряд з цим рукописне виправлення "[PERSON]" та містяться застереження щодо даного виправлення, завірені сільським головою та печаткою Кукавської сільської ради та стоїть дата " 22.05.2012". Таким чином, в зв'язку з наявними помилками, які були допущені при оформленні державного акту у 2000 році, даний акт не був отриманий [PERSON] та зберігався у Кукавській сільській раді до часу внесення виправлень, тобто до 22.05.2012 року. Отже, у 2012 році позивач став обізнаний про наявність спадкового майна, на яке він мав би право за умови визнання судом факту проживання однією сім'єю з [PERSON] понад 5 років, визнання його спадкоємцем 4 черги та перевід його до першої черги спадкоємців, відповідно до ст.1259 ЦК України. Оціночна вартість вищезазначеної земельної ділянки складає 97533,26 грн. Встановлення факту спільного проживання однією сім'єю позивача з померлою без шлюбу необхідно для реалізації ним права на спадщину. Дійсно, [PERSON] померла [INFO] року, тобто на час коли діяв ЦК УРСР в редакції 1963 року, а саме: до 01.01.2004 року. Проте про існування майна - земельної ділянки позивач став обізнаний лише після 22.05.12, тобто після отримання державного акту, можливість заявити про своє право на спадкове майно у позивача виникла лише в 2012 році, тобто під час дії ЦК в редакції 2004 року. Як зазначено в позовній заяві, державний акт на землю був виданий Кукавською сільскою радою 26.11.1999 року, але помилково був виписаний на "[PERSON]", а виправлення на [PERSON] органом місцевого самоврядування було зроблено 22.05.2012, тобто, до 22.05.2012 позивач фактично не міг довести право власності на земельну ділянку навіть на [PERSON] Крім того, відповідачі - [PERSON] та [PERSON] стали обізнані про наявність земельної ділянки також у 2012 році та в силу норм ст.257 ЦК України у останніх не сплив строк позовної давності щодо вимог про визнання за ними права власності на дану земельну ділянку. А тому, позивач просить суд встановити факт проживання однією сім'єю з [PERSON], змінити черговість одержання права на спадкування з четвертої черги на першу та визнати за ним право власності на спадкове майно, а саме: земельну ділянку площею 2,69 га, яка знаходиться в [ADDRESS], право на яку підтверджується державним актом на право приватної власності на землю. Представники позивача [PERSON]., [PERSON] в судовому засіданні викладене в позовній заяві підтвердили, позовні вимоги підтримали, просили суд їх задовольнити. Відповідачі [PERSON], [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги визнали, не заперечували щодо їх задоволення. Суду пояснили, що є доньками позивача, на спадщину після померлої матері вони не претендують. Представник відповідача Кукавської сільської ради Могилів-Подільського району Вінницької області Фельчин Н.Г. в судовому засіданні позовні вимоги визнав, не заперечував проти їх задоволення. Суду пояснив, що дійсно при написанні державного акту помилково було зазначено іншу особу. Свідки [PERSON], [PERSON] в судовому засіданні підтвердили обставини зазначені позивачем та те, що позивач з 1954 року та до дня смерті [PERSON] постійно проживав з нею однією сім'єю як чоловік та жінка без реєстрації шлюбу, у них було двоє дітей: доньки [PERSON] та [PERSON]. Крім того, [PERSON] зазначила, що є онукою померлої [PERSON] та позивача по справі [PERSON] Заслухавши сторони та їх представників, свідків, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав: [PERSON], [INFO] (а.с.12), померла [INFO], що підтверджується свідоцтвом про смерть (а.с.11). Померла [PERSON] була зареєстрована та проживала разом з позивачем у належній йому частці будинковолодіння за адресою: [ADDRESS], з 2001 року до дня смерті, згідно довідки Асоціації органів самоорганізації населення [ADDRESS] квартального комітету "Центральний" від 14 серпня 2014 року №417; що також підтверджується випискою з медичної карти, де зазначено діагнози померлої, та листом управління Пенсійного фонду України в місті Вінниці, де померла отримувала пенсію; копією паспорта позивача з відміткою про місце реєстрації; довідкою КП Вінницьке МБТІ від 23 вересня 2014 року №4234 (а.с.12,13,14). Факт проживання позивача однією сім'єю з померлою [PERSON], крім показів відповідачів та свідків, підтверджується також сімейними фотокартками (а.с.15-20). Відповідно до п.2 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику у справах про спадкування" N 7 від 30.05.2008, справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов'язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними. Згідно свідоцтв про народження (а.с.21,23), [PERSON] є матір'ю [PERSON] та [PERSON]. Останні після реєстрації шлюбів змінили дошлюбне прізвище "[PERSON]" відповідно на "[PERSON]" та "[PERSON]", що підтверджується свідоцтвами про шлюб (а.с.22,24). Як зазначено позивачем, на час смерті його дружини [PERSON] у [INFO] про наявність іншого майна, крім будинку, в якому вони разом проживали по [ADDRESS], він не був обізнаний. Про наявність державного акту серії [NUMBER] про право приватної власності на землю, площею 2,69 га, що заходиться в [ADDRESS], позивач дізнався лише в 2012 році. Як вбачається з копії державного акту на право приватної власності на землю серії [NUMBER], який був виданий Кукавською сільською радою Могилів-Подільського району Вінницької області 18 січня 2000 року, державний акт містить виправлення закреслено ім'я "[PERSON]" та дописано [PERSON]. Дані виправлення внесено 22.05.2012 року (а.с.25). Згідно звіту про експертну грошову оцінку, вартість земельної ділянки, площею 2,69 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що знаходиться на території Кукавської сільської ради Могилів-Подільського району Вінницької області, складає 97533,26 грн. (а.с.26-30). Тобто, як встановлено в судовому засіданні та не заперечується сторонами, після смерті [PERSON] відкрилася спадщина до складу якої входила також належна їй земельна ділянка, площею 2,69 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що знаходиться на території Кукавської сільської ради Могилів-Подільського району Вінницької області. Позивач є спадкоємцем четвертої черги після померлої [PERSON], як особа яка проживала з нею однією сім'єю понад 5 років. Крім нього, спадкоємцями першої черги є їхні спільні дочки [PERSON] та [PERSON], які спадщину не приймали та на неї не претендують, що підтвердили в ході розгляду справи. В силу правил ч.3 ст.1068 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом з спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст.1270 ЦК України не заявив про відмову від неї. У відповідності до ч.2 ст.1259 ЦК України фізична особа яка є спадкоємцем за законом наступних черг може за рішенням суду одержати право на спадкування разом із спадкоємцями тієї черги, яка має право на спадкування, за умови, що вона тривалого часу опікувалася, надавала допомогу спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу, або каліцтво був у безпорадному стані. З огляду на викладене, в силу норм ст. 1259 ЦК України, позивач має право на одержання спадкування у першу чергу. Пунктом п. 21 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року №7 "Про судову практику у справах про спадкування", при вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила ч. 2 ст.3 СК України про те, що сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Зазначений п'ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім'єю до набрання чинності цим Кодексом. Статтею 1264 ЦК України, який діяв на час відкриття спадщини, передбачено, що у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали із спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини. Статтею 1258 ЦК України передбачено, що спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, передбачених ст.1259 ЦК України. Крім того, відповідно до частини 2 статті 1259 ЦК України черговість одержання права на спадкування може бути змінена на підставі рішення суду підставами для прийняття якого є встановлення в ході судового розгляду факту здійснення опіки над спадкодавцем, його матеріальне забезпечення, надання будь-якої іншої допомоги, тобто такої допомоги, яка має матеріалізоване вираження, - прибирання приміщення, приготування їжі, ремонт квартири; тривале здійснення таких дій; безпорадний стан спадкодавця, тобто такий стан, під час якого особа неспроможна самостійно забезпечувати свої потреби, викликаний похилим віком, тяжкою хворобою або каліцтвом. Як вбачається з п.5.2 листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 № 24-753/0/4-13 "Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування" судовий порядок зміни черговості спадкування застосовується на підставі задоволення позову спадкоємця наступних черг до спадкоємців тієї черги, які безпосередньо закликаються до спадкування. Право на пред'явлення позову про зміну черговості спадкування мають лише спадкоємці за законом. Відповідно до ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять всі права та обов'язки, що належали спадкодавцю на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Стаття 1225 ЦК України встановлює, що право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Згідно з ч.1 ст. 25 Земельного Кодексу України при приватизації земель державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій земельні ділянки передаються працівникам цих підприємств, установ та організацій, працівникам державних та комунальних закладів освіти, культури, охорони здоров'я, розташованих на території відповідної ради, а також пенсіонерам з їх числа з визначенням кожному з них земельної частки (паю). Особи, зазначені у статті, мають гарантоване право одержати свою земельну частку (пай), виділену в натурі (на місцевості). Згідно пункту "г" ч. 1 ст. 81 ЗК України, громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини. Захист прав громадян на земельні ділянки здійснюється, в тому числі, шляхом визнання права, як передбачено п. 1 ч. 3 ст.152 ЗК України. Відповідно до п. 3.5. листа Вищого спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року, спори про визнання права власності на земельну ділянку та права на земельну частку (пай) в порядку спадкування, зокрема у випадках, якщо відсутній отриманий спадкодавцем державний акт про право власності на земельну ділянку, зареєстрований належним чином, якщо спадкодавцем не був отриманий державний акт про право власності на земельну ділянку, або в державному акті є неточності, які підлягають виправленню, розглядаються судами з урахуванням вимог закону та роз'яснень, викладених в пунктах 10, 11 ППВСУ від 30 травня 2008 року N 7 про те, що відповідно до статті 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. Відповідно до п.7 ст. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року "Про судову практику у справах про спадкування" у разі коли спадщина, яка відкрилась до набрання чинності ЦК і строк її прийняття не закінчився до 01.01.2004 року, спадкові відносини регулюються новим ЦК України. Згідно вимог ст. 549 ЦК України ( ред.1963 р.) визнається, що спадкоємець прийняв спадщину якщо він фактично вступив в користування чи володіння спадковим майном або подав нотаріальному органу по місцю відкриття спадщини заяву про її прийняття. В судовому засіданні встановлено, що позивач дізнався про наявність спадкової земельної ділянки лише в 2012 році. Однак фактично вступив в володіння і користування спадковим майном, з тих підстав, що на час смерті [PERSON], проживав з нею однією сім'єю за адресою по [ADDRESS]. Аналізуючи зібрані в судовому засіданні докази, враховуючи вище викладене, суд вважає за необхідне позовні вимоги задовольнити та встановити юридичний факт, що [PERSON], та [PERSON], яка померла [INFO], проживали однією сім'єю, як чоловік та жінка, з 1954 року по день її смерті [INFO]. Змінити черговість одержання права на спадкування з четвертої черги на першу та визнати за [PERSON] право власності на земельну ділянку, площею 2,69 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що знаходиться на території Кукавської сільської ради Могилів-Подільського району Вінницької області, в порядку спадкування після померлої [INFO] [PERSON]. На підставі ст. 25, 81 ЗК України, ст. 549 ЦК України (в редакції 1963р.), ст.3 СК України, ст. 1218, 1225, 1258, 1259, 1264, 1268, 1270 ЦК України, та

Outcome: approved