Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-23 00:00:00

15.05.2019 від акціонерного товариства "Мегабанк" до суду надійшла позовна заява до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитними договорами №63-107-850-2-18-Г (з ануїтетними платежами) від 14.06.2018 у розмірі 8268,69 грн. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 14.06.2018 між акціонерним товариством "Мегабанк" та [PERSON] укладено Кредитний договір №63-107-850-2-18-Г (з ануїтетними платежами). Згідно з п. 1.1., 1.2. та та 2.2, 2.3, 2.4 Кредитного договору позивач надав відповідачу грошові кошти шляхом видачі з каси банку готівкою в розмірі 5186,72 грн. на строк з 14.06.2018 по 13.06.2019 зі сплатою 15,00% річних, а відповідач зобов`язався на умовах, передбачених Договором, повернути кредит, сплатити проценти, комісійні винагороди та виконати всі інші зобов`язання згідно з Договором. Відповідно до п. 4.1 Кредитного договору повернення кредиту та сплата процентів за користування ним здійснюється щомісячними ануїтетними платежами передбаченими Договором. Згідно з п. 3.2.3 Кредитного договору відповідач зобов`язаний своєчасно та в повній сумі сплачувати щомісячні платежі за договором на передбачених договором умовах. Пунктом 2.9 Кредитного договору визначено, що розмір щомісячного платежу, який включає суму ануїтетного платежу та суму щомісячної комісійної винагороди складає 600,34 грн. Банк виконав взяті на себе зобов`язання. Відповідач, отримавши кредитні кошти, не виконує належним чином зобов`язання за договором, в результаті чого виникла прострочена заборгованість, яка станом на 01.02.2019 становить 8268,69 грн. та складається з наступного: суми залишку заборгованості за кредитом в розмірі 5186,72 грн; суми залишку нарахованих та несплачених відсотків за період з 01.07.2018 по 31.01.2019 в розмірі 229,27 грн; залишок нарахованої та несплаченої комісії за період з липня 2018 по жовтень 2019 в розмірі 518,68 грн., суми штрафу, нарахованого відповідно до розділу 6 Кредитного договору №1 у розмірі 2334,02 грн. Ухвалою Зміївського районного суду Харківської області від 27.05.2019 відкрито спрощене провадження у справі та призначено судовий розгляд. Представник позивача Черкасов І.Р. у судове засідання не з`явився, на адресу суду направив клопотання про розгляд справи за відсутності представника. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про поважність причин неявки в судове засідання не повідомив, відзиву на позовну заяву не подавав. За загальним правилом частини першої статті 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. При цьому, відповідно до частини третьої названої статті Кодексу якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки у судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки. За положенням ч. 5 ст. 279 ЦПК України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Згідно з ч. 6 ст. 279 ЦПК України, суд може відмовити в задоволенні клопотання сторони про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін за одночасного існування таких умов: 1) предметом позову є стягнення грошової суми, розмір якої не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; 2) характер спірних правовідносин та предмет доказування у справі не вимагають проведення судового засідання з повідомленням сторін для повного та всебічного встановлення обставин справи. У відповідністю до ч. 7 ст. 279 ЦПК України, клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін відповідач має подати в строк для подання відзиву, а позивач-разом з позовом або не пізніше п`яти днів з дня отримання відзиву. З огляду на це та, враховуючи одночасне існування умов, перелічених у частині п`ятій статті 279 ЦПК України, відповідно до якої, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін, визнавши достатніми наявні в справі матеріали для встановлення прав і взаємовідносин сторін, суд за згодою представника позивача, наданою ним у письмовій заяві про розгляд справи без його участі, вважає за можливе розглянути справу за відсутності належно повідомленого про судове засідання відповідача. Відповідно до частини 2 статті 247 Цивільного процесуального кодексу України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, розглянувши матеріали справи і оцінивши наявні в справі письмові докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні, вирішуючи справу, виходить з такого. Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (ч. 1 ст. 4 ЦПК України). Згідно принципу диспозитивності суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ч. 1 ст. 13 ЦПК України). Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (ст. 5 ЦПК України). Так, 14.06.2018 між акціонерним товариством "Мегабанк" та [PERSON] укладено Кредитний договір №63-107-850-2-18-Г (з ануїтетними платежами) за умовами якого позивач надав відповідачу грошові кошти шляхом видачі з каси банку готівкою в розмірі 5186,72 грн. на строк з 14.06.2018 по 13.06.2019 зі сплатою 15,00% річних, а відповідач зобов`язався на умовах, передбачених Договором, повернути кредит, сплатити проценти, комісійні винагороди та виконати всі інші зобов`язання згідно з Договором. (а. с. 4, 5, 7) Відповідач, отримавши кредитні кошти, не виконує належним чином зобов`язання за договором №63-107-850-2-18-Г, в результаті чого виникла прострочена заборгованість, яка станом на 01.02.2019 становить 8268,69 грн. та складається з наступного: суми залишку заборгованості за кредитом в розмірі 5186,72 грн; суми залишку нарахованих та несплачених відсотків за період з 01.07.2018 по 31.01.2019 в розмірі 229,27 грн; залишок нарахованої та несплаченої комісії за період з липня 2018 по жовтень 2019 в розмірі 518,68 грн., суми штрафу, нарахованого відповідно до розділу 6 Кредитного договору №1 у розмірі 2334,02 грн. (а. с. 6). Стаття 509 ЦК України передбачає, що зобов`язанням є правовідносини, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію, у т.ч. сплатити гроші, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Згідно ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Непогашення відповідачем заборгованості перед банком за кредитним договором свідчить про порушення ним його умов, а також вимог ст. 525 ЦК України, які встановлюють неприпустимість односторонньої відмови від виконання зобов`язань. Стаття 1050 ЦК України встановлює, що якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Таким чином, суд дійшов висновку про те, що відповідачем [PERSON] не виконувалися належним чином, відповідно до умов укладених кредитних договорів, зобов`язання щодо сплати суми кредиту та процентів за користування ним, у зв`язку з чим позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі. Відповідно до положення ст. 141 ЦПК України з відповідача належить стягнути на користь позивача на відшкодування витрат по сплаті судового збору 1921,00 грн.

Outcome: approved