Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-09 00:00:00

Позивач звернулася до суду із позовом до відповідача в якому просила змінити спосіб стягнення аліментів - з 1/4 частини від усіх видів щомісячних доходів на тверду грошову суму, а саме просила стягнути з [PERSON] , [INFO] , який зареєстрований за адресою: [ADDRESS] на утримання неповнолітньої дитини - [PERSON] , [INFO] аліменти у розмірі 3000 (три тисячі) грн. щомісячно, але не менше розміру прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття, на користь матері дитини - [PERSON] . Свій позов обґрунтовувала тим, що [PERSON] є спільною донькою з відповідачем по справі - [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження [NUMBER] , виданим відділом реєстрації актів цивільного стану Броварського міськрайонного управління юстиції Київської області 23.12.2010 р. актовий запис № 1285. ІПН Рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 27 січня 2015 року, справа № 361/10233/14-ц, позов задоволено та стягнуто з відповідача на користь [PERSON] на утримання неповнолітньої доньки, [PERSON] , аліменти у розмірі 1/4 частини від усіх видів щомісячних доходів, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно. Враховуючи динаміку прожиткового мінімуму, матеріальне утримання дитини стало обходитись значно дорожче, адже з віком потреби дитини зростають, що в свою чергу, тягне постійне зростання витрат, зокрема з боку позивача, як матері, з якою проживає дитина, на її утримання, на забезпечення освіти, гармонійного розвитку, відпочинку. Відповідач, який являється батьком неповнолітньої [PERSON] , [INFO]., є здоровою дорослою людиною, та має фізичну можливість заробляти. За професією позивач є лікарем-стоматологом, офіційно працевлаштований у стоматологічній поліклініці міста Бровари та за сумісництвом працює у стоматології "ЮВЕНТАЛЬ". Окрім цього, відповідач має бізнес у сфері реалізації кавових напоїв. Виходячи з наведеного, позивач вважає, що її колишній чоловік має абсолютну можливість забезпечувати гідний та достатній рівень життєдіяльності спільної доньки, яка проживає з позивачем, і перебуває на її утриманні. 15 квітня 2019 року ухвалою судді Броварського міськрайонного суду Київської області прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за вказаним позовом за правилами спрощеного позовного провадження. Призначено судове засідання для розгляду справи по суті. Позивач в судовому засіданні позов підтримала в повному обсязі, пояснення надала аналогічні змісту позовної заяви, та просила її задовольнити. Суду пояснила також, що дитина відвідує дитячі гуртки: танці при школі Hip-hop вартістю 70 грн. одне заняття, "Вейкар" студію - вартість заняття - 70 грн. Крім того, зазначила, що вони із донькою відпочивали влітку 2019 року в Єгипті та в Закарпатті. На відпочинок дитини позивач витрати значні особисті кошти, оскільки відповідач жодної копійки не надав, а саме витрати на відпочинок у Єгипті на дитину склали 20000 грн., в Закарпатті - 15000 грн. Таким чином, позивач зазначила, що аліменти розмір яких був визначений рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 27 січня 2015 року на сьогодні не відповідає реальним витратам на утримання дитини. Представник відповідача заперечував проти задоволення позову, посилаючись на те, що відповідач у межах своїх отриманих доходів добросовісно виконує вказане рішення суду, заборгованості з виплати аліментів не має. Відповідач дійсно працює лікарем в КНП "Броварська багатопрофільна клінічна лікарня" та до 31 травня 2019 року працював за сумісництвом лікарем - стоматологом-терапевтом ПП "Колективна медицина". З 31 травня 2010 року відповідач не працює у ПП "Колективна медицина", оскільки відповідно до наказу № 15к від 03 травня 2019 року звільнений згідно ст. 38 КЗпП України. Представник відповідача посилався на те, що відповідач [PERSON] отримував та отримує за місцем своєї роботи невеликий дохід, з якого в обов"язковому порядку щомісячно відбувалось і відбувається відрахування аліментів на утримання доньки. Будь-яких інших доходів відповідач не має. Доводи позивача проте, що відповідач [PERSON] має бізнес у сфері реалізації кавових напоїв взагалі не відповідає дійсності та не підтверджені документально позивачем. Суд вислухавши позивача, представника відповідача, дослідивши письмові докази у справі, встановивши обставини справи та відповідні їм правовідносини, дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 27 січня 2015 року щодо стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на утримання дитини [PERSON] - [INFO] в розмірі ј частини від усіх видів щомісячних доходів, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно до досягнення дитиною повноліття, починаючи з дня пред`явлення позову і до повноліття дитини, тобто з 17 грудня 2014 року по [INFO] Відповідно ч .1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Відповідно ч. 1, 2, 3 ст.77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Відповідно ч.1, 2 ст. 80 ЦПК Україн и достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Відповідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Під час подання позову до суду та розгляду справи позивач, не надала будь-яких доказів на підтвердження своїх вимог в частині збільшення розміру стягуваних аліментів, окрім копії свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , виданого Відділом реєстрації актів цивільного стану Броварського управління юстиції Київської області, із відміткою про розірвання шлюбу на підставі рішення Броварського міськрайонного суду Київської області у справі № 361/7535/14 від 07 листопада 2014 року. (а.с. 6) та свідоцтва про народження дитини [PERSON] , серії [NUMBER] від 23 грудня 2010 року. ( а.с. 7). Судом також встановлено, що відповідач працює лікарем в КНП "Броварська багатопрофільна клінічна лікарня" та за період з лютого по липень 2019 року отримав дохід в розмірі 25044 грн. 39 коп., з якого 5040 грн. 20 коп. сплачені аліменти, що підтверджується довідкою про доходи від 20 серпня 2019 року.(а.с. 34) Також згідно довідки від 31 травня 2019 року за № 88 отримав доходи у ПП "Колективна медицина" в якому працював за сумісництвом, в розмірі 26375 грн. 28 коп. за період з червня 2018 року по травень 2019 року. (а.с. 35) З 31.05.2010 року відповідач дійсно не працює у ПП "Колективна медицина", оскільки накаому № 15 к від 03.05.2019 року звільнений згідно ст. 38 КЗпП України. (а.с.48) Згідно відомості з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків про суми виплачених доходів та утриманих податків Броварської ОДПІ від 18 вересня 2019 року № 829 відповідач [PERSON] за період 1-2 квартал 2019 року отримував доходи із ПП "Колективна медицина" та КНП "Броварська БКЛ " БРР БМР. (а.с. 52) Відповідно до частин першої та другої статті 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789XII (78912) та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно з частиною першою статті 8 Закону України "Про охорону дитинства" кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. За змістом статті 180 СК України (у редакції від 08 липня 2017 року) батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Згідно із частиною третьою статті 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Відповідно до статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до положень статей 183, 184 СК України суд за заявою одержувача може визначити розмір аліментів у вигляді частки від заробітку (доходу) матері, батька дитини або у твердій грошовій сумі. Таким чином, підстави визначення розміру аліментів у частках від заробітку (доходу) або у твердій сумі визначаються з урахуванням як положень статті 182 СК України, так і положень статей 183, 184 СК України. У частині першій статті 192 СК України встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. СК України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження (частина третя статті 181 СК України). Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених у судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Право вимагати заміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених статтями 182-184 СК України, не може обмежуватися разовим її здійсненням. З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями статті 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки). Отже, у спірних правовідносинах підлягає застосуванню не тільки стаття 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (стаття 182 "Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів", стаття 183 "Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини", стаття 184 "Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі"). Розмір аліментів і спосіб стягнення аліментів може бути визначений судом з урахуванням фактичних обставин справи, які встановлені судом та на які посилався позивач. При цьому право застосування норми закону належить виключно суду. Такий висновок викладено у постанові Верховного Суду України від 05 лютого 2014 року у справі № 6-143цс13. Таким чином, вимога одержувача аліментів про зміну способу їх стягнення може мати місце і внаслідок виникнення необхідності у збільшенні розміру аліментів. Водночас, правомірність такого способу захисту встановлюється судом з урахуванням фактичних обставин справи та залежить від наявності відповідних підстав, передбачених положеннями статей 182-184, 192 СК України. Статтею 7 Закону України "Про державний бюджет України на 2019 рік" встановлено прожитковий мінімум дітям віком до 6 років: з 1 січня 2019 року 1 626 грн. 00 коп., з 1 липня 2019 року - 1 699 грн. 00 коп., з 1 грудня 2019 року - 1 779 грн. 00 коп.; дітям віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2019 року - 1 921 грн. 00 коп., з 1 липня 2019 року - 2 007 грн. 00 коп., з 1 грудня 2019 року - 2 102 грн. 00 коп. Таким чином, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову, в частині зміни способу стягнення аліментів позовні вимоги підлягають задоволенню, в частині розміру аліментів в твердій грошовій сумі, які слід стягнути із відповідача, частковому задоволенню у розмірі 1059 грн. 00 коп. виходячи із визначеного законом прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку.

Outcome: partial