Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-31 00:00:00

Позивачем подано до суду позов до відповідача про визнання особи такою, що втратила право користування житлом та зняття з реєстрації місця проживання. Вимоги мотивуються тим, що член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік. Зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі: судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням В судове засідання позивач не з'явився, подав заяву про розгляд справи у його відсутність, настоює на позовних вимогах про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням та зняття з реєстрації місця проживання. В судове засідання відповідач не з'явився, подав заяву про розгляд справи у його відсутність, визнав в повному обсязі позовні вимоги про визнання особи такою, що втратила право користування житлом та зняття з реєстрації місця проживання. В судове засідання представник третьої особи - Устинівського районного сектора УДМС України в Кіровоградській області не з'явився, подав заяву про розгляд справи у його відсутність, не заперечує проти позовних вимог про визнання особи такою, що втратила право користування житлом та зняття з реєстрації місця проживання. В судове засідання представник третьої особи - Докучаєвської сільської ради не з'явився, подав заяву про розгляд справи у його відсутність, не заперечує проти позовних вимог про визнання особи такою, що втратила право користування житлом та зняття з реєстрації місця проживання. Ознайомившись з матеріалами справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. У свідоцтві про право власності на жилий будинок з надвірними будівлями по [ADDRESS] (записано у реєстрову книгу №1, реєстр №296, 27 вересня 2007 року), власником нерухомого майна зазначено: [PERSON]. Статтею 150 ЖК України встановлено, що громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. [PERSON] зареєстрований за місцем проживання: [ADDRESS]. Статтею 405 ЦК України встановлено, що члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власни ком. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. У Цивільному Кодексі право членів сім'ї власника житла на користування ним визнається сервітутним правом. Це право є особистим сервітутом, оскільки виникає в інтересі певної особи - члена сім'ї власника житла. Суб'єктами даного сер вітутного правовідношення є, з одного боку, власник житла, а з іншого - член його сім'ї. Житлом відповідно до ст. 379 ЦК визнається житловий будинок, придатний для постійного проживання в ньому. Згідно актового запису про розірвання шлюбу за №30 від 26 липня 2008 року (свідоцтво про розірвання шлюбу), шлюб між чоловіком - [PERSON] та дружиною - [PERSON] - розірвано. Частиною 2 ст.405 ЦК України встановлений скорочений (порівняно з п.5 ч.І ст. 406 ЦК) строк невикористання сервітуту, зі спливом якого за умови відсутності поваж них причин своєї відсутності сервітуарій втрачає своє сервітутне право на житло. Поважними причинами відсутності члена сім'ї власника за аналогією зі ст. 71 ЖК України можуть бути визнані: призов на строкову військову службу, тимчасовий виїзд з постійного місця проживання за умовами і характером роботи або у зв'язку з навчанням тощо. Частиною 2 ст. 405 ЦК України, передбачено, спеціальні підстави для визнання особи такою, що втратила право на користування житлом власника: у разі відсутності без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Таким чином, у разі виникнення спору між власником та особами, які вселялися в житло у якості членів сім'ї, суд повинен врахувати, що право користування житлом має речово-правовий характер, у зв'язку з чим припинення цього права повинно відбуватися згідно з вимогами статей 405, 406 ЦК України, зокрема сервітут може бути припинений за рішенням суду на вимогу власника майна за наявності обставин, які мають істотне значення або через відсутність особи понад один рік у спірному житловому приміщенні. Згідно довідки Докучаєвської сільської ради, [PERSON] зареєстрований жителем за адресою: [ADDRESS], у погосподарській книзі сільської ради відсутній запис з якого часу [PERSON] не проживає адресою: [ADDRESS]. Частинами 1,2, ст.406 ЦК України встановлено, що сервітут припиняється у разі: поєднання в одній особі особи, особи, в інтересах якої встановлений сервітут, і власни ка майна, обтяженого сервітутом; відмови від нього особи, в інтересах якої встановлений сервітут; спливу строку, на який було встановлено сервітут; припинення обставини, яка була підставою для встановлення сервітуту; невикористання сервітуту протягом трьох років підряд; смерті особи, на користь якої було встановлено особистий сервітут. Сервітут може бути припинений за рішенням суду на вимогу власника майна за наявності обставин, які мають істотне значення. Сервітут може бути припинений за домовленістю сторін або у судовому порядку за наявності обставин, які мають істотне значення та передбачені законодавством або ви пливають з природи сервітутних правовідносин. Суд не може на власний розсуд припинити сервітут, а лише з тих підстав, які зазначені у законі. Під час розгляду справи встановлено, що з 06 травня 2008 року, відповідач після припинення шлюбних відносин з [PERSON], за зареєстрованим місцем проживання: [ADDRESS] постійно не проживає. Жилий будинок з надвірними будівлями по [ADDRESS] належить на праві власності [PERSON] Правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб (ч. 1 ст. 316 ЦК України). Встановлені в судовому засіданні обставини обґрунтовуються поданими позивачем доказами, відповідачем не подано доводів чи заперечень щодо невизнання цих обставин. Сервітут припиняється у разі, припинення обставини, яка була підставою для встановлення сервітуту (п.4 ч.1 ст.406 ЦК України). Відповідачем укладений шлюб із [PERSON] розірвано в установленому законом порядку, внаслідок чого припинено обставину, яка була підставою для встановлення сервітуту. Відповідач з 06 травня 2008 року житлом не користується, за місцем реєстрації місця проживання не проживає понад один рік без поважних причин, у сторін відсутні інші домовленості щодо житлового будинку. З 06 травня 2008 року відповідач втратив право на користування житловим будинком і при встановлених обставинах, позовні вимоги в частині про втрати права користування відповідачем житлом підлягають задоволенню, як законні та обґрунтовані. Пунктом 2 ч.1 ст.7 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" встановлено, що зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі: судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Згідно з ст. 7 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть. Відповідач втратив право на користування житловим будинком і при встановлених обставинах позовні вимоги в частині зняття відповідача з реєстрації місця проживання підлягають задоволенню відповідно до п. 2 ч.1 ст.7 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні", так як без згоди особи, її можна зняти з реєстрації, виключно за рішенням суду про позбавлення права користування житловим приміщенням. Судові витрати по справі за заявою позивача не відшкодовуються.

Outcome: approved