Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-12 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом про визнання за неюправа власності на 13/200 частин житлового літ."А-1" з прибудовами літ."А1-1", літ."А2-1" та літ. "а6" з ганками літ."а3", літ."а8" та тамбуром літ."а7" загальною площею 138 кв.м., житловою - площею 68,9 кв.м., розташованого за адресою: [ADDRESS] з наступними надвірними будівлями та спорудами: льохами літ."Г" та "Е", вбиральнями літ."Д" та "О", сараями літ. "К", "М", "Н", гаражем літ."Л", душем літ."П" та огорожами №1-3 та 5-7 в порядку набувальної давності. В подальшому [PERSON] зменшила свої позовні вимоги і просила визнати за нею право власності на 13/200 частин житлового будинку загальною площею 138 кв.м., житловою - площею 68,9кв.м., з відповідною частиною надвірних будівель ( без урахування самочинних споруд) розташованого за адресою: [ADDRESS] в порядку набувальної давності. В обгрунтування своїх позовних вимог [PERSON] посилалась на те, що 09.02.2010 р. вона отримала право власності на 25/100 частин житлового будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS] на підставі Свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті бабусі - [PERSON] , яка відповідно володіла зазначеною часткою на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом з 2003 року. Зареєстрована [PERSON] в даному будинку та проживає з 2003 року. На даний час співвласниками житлового будинку є також [PERSON] , яка володіє 137/200 частинами на підставі договору купівлі-продажу від 22.04.1988р. , а також [PERSON] , якій належить 13/200 частин згідно свідоцтва про право власності від 23.11.1971р. Згідно Технічного паспорту в житловому будинку склався певний порядок користування між співвласниками будинок має дві квартири, однією з яких користується позивач з родиною (чоловіком та сином), в іншій мешкає родина співвласниці [PERSON] Співвласницю [PERSON] позивачка ніколи не бачила та не знала, що вона є співвласником, в будинку вона ніколи не була зареєстрована, за інформацією сусідів ймовірніше її немає серед живих, оскільки вона орієнтовно 1917 року народження. За свідченнями [PERSON] на її 25/100 ідеальних частин в спірному будинку належить 34,5 кв.м загальної площі та 17,22 кв.м. житлової площі, але фактично і вона, і її бабуся - спадкодавець користувались 52,1кв.м. загальної площі та 21,5 кв.м. житлової площі. Різниця в площі пояснюється тим, що фактично до складу квартири №1 , в якій мешкає позивач, входить не тільки житлова площа, що належить позивачу, а і площа, яка належить [PERSON] на 13/200 частин . На зазначену долю припадає 8,97 кв.м. загальної площі та 4,48 кв.м. житлової площі. Як стверджує позивач, частиною будинку, де вона постійно проживає, [PERSON] опікується одноособово, за останні десять років в будинку зробила низку ремонтних робіт, в тому числі провела водогін, замінила вікна, утеплила будинок, тощо. Про те, що в частині будинку, якою вона користується, є частка власності іншої особи - [PERSON] дізналася тільки рік тому, коли стало питання про продаж належної частини та оформлення відповідних документів. За таких обставин [PERSON] вважає, що має право на 13/200 частин спірного житлового будинку, які належать [PERSON] в порядку набувальної давності ( а.с.133-134). В судовому засіданні позивач та її представник підтримали позовні вимоги та просили їх задовольнити. Представник відповідача - Харківської міської ради надав відзив на позовну заяву, в якому стверджує, що спірний житловий будинок має самочинні переобладнання, прибудови та надвірні будівлі, у зв`язку з цим у позові належить відмовити та просить суд розглядати справу за його відсутності, за наявними у справі матеріалами ( а.с. 69-73, 122-125). Позивач надала відповідь на відзив, стверджуючи, що вона не знала та не могла знати про володіння чужим майном, оскільки в цій частині будинку проживала вона разом зі спадкодавцями та ніколи не чула про [PERSON] ( а.с. 98-100). 3 особа- [PERSON] - власник 137/200 частини домоволодіння проти задоволення позовних вимог заперечувала, надавши відзив на позов та зазначивши, що сараї літ."М","Н", гараж літ."Л" та душ літ."П" знаходяться на частині земельної ділянки, якою користується [PERSON] , позивачка жодного відношення до них не має. Також згідно рішення виконавчого комітету Жовтневого району м. Харкова №68-19 від 16.05.1989р. "Про дозвіл на прибудову приміщень по [ADDRESS] прибудову до будинку було також здійснено [PERSON] за дозволом та без участі [PERSON] ( а.с. 109-111). Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з`явилася, про час і місце розгляду справи повідомлялась належним чином. Ухвалою Жовтневого районного суду м.Харкова від 11.11.2019 р., за клопотанням представника позивача [PERSON] , витребувана з КП «Харківське міське бюро технічної інвентаризації» копія договору про порядок користування жилим будинком [ADDRESS] , посвідченого 5-ю Харківською державною нотаріальною конторою 12.12.1987 р. та зареєстрованого КП «Харківське міськБТІ» 17.12.1987 р. за № 90( а.с. 157-158). Суд, вислухавши пояснення позивача та представника, допитавши свідка, перевіривши матеріали справи , оцінившиналежність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, приходить до наступного. Судом встановлено, що 25/100 частин житлового будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS] на підставі Свідоцтва про право на спадщину за заповітом, виданого державним нотаріусом П`ятої Харківської державної нотаріальної контори Кожушною Л.М., реєстровий № 2-74 від 09 лютого 2010 року, належать [PERSON] (дівоче прізвище " [PERSON] "). Зазначена частка успадкована позивачем від бабусі - [PERSON] , яка володіла нею на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом , виданого П`ятою Харківською державною нотаріальною конторою 16 квітня 2003 року, реєстровий № 5-159 ( а.с. 9-11,13). Згідно рішення І сесії Харківської міської ради VII скликання "Про перейменування об`єктів топоніміки м. Харкова" від 02.02.2016р. назва "вулиця Луначарського" змінена на "вулиця Врубеля", що підтверджується довідкою ТОВ "Архілаін" від 27 листопада 2018р. № 6827/18. Відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна що до об`єктів нерухомого майна № 155017819 від 04.02.2019р. співвласниками житлового будинку за адресою: [ADDRESS] також є в 137/200 частинах - [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу р.№3-1056 від 22.04.1988р. , посвідченого 5 ХДНК та в 13/200 частинах - [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності б/н від 23.11.1971р. виданого РЖУ Жовтневого району м. Харкова, загальна площа житлового будинку - 138кв.м., житлова площа - 68,9 кв.м. ( а.с. 117-119). Згідно технічного паспорту від 27 листопада 2018 року , виготовленого ТОВ "Архілаін" за адресою: [ADDRESS] розташовані: житловий будинок літ."А-1" з прибудовами літ."А1-1" , літ."А2-1" та літ. "а6" з ганками літ."а3", літ."а8" та тамбуром літ."а7" загальною площею 138 кв.м., житловою - площею 68,9кв.м. з наступними надвірними будівлями та спорудами: льохами літ."Г" та "Е", вбиральнями літ."Д" та "О", сараями літ. "К", "М", "Н", гаражем літ."Л", душем літ."П" та огорожами №1-3 та 5-7. У якості самочинних будівель зазначений сарай літ. "Н". Як вбачається з Технічного паспорту та Договору про порядок користування житловим будинком між учасниками спільної дольової власності, посвідченого 12.12.1987 р. 5-ою Харківською Держнотконторою за р. № 3 -2804 та зареєстрованим в Харківському міському бюро технічної інвентаризації 17.12.1987 року, [PERSON] , [PERSON] , прож. по [ADDRESS] та [PERSON] , яка прож. по [ADDRESS] встановили порядок користування житловим будинком, який складався з двох окремих квартир з надвірними будівлями. У користування [PERSON] і [PERSON] перейшли приміщеннями 1-4, 1-5 ( житлові кімнаті пл. 21,5 кв.м.), 1-2, 1-3, 1-6, 1-7, прим. 1-1. На даний час до квартири №1 , якою користується [PERSON] відносяться приміщення: №1-1 - коридор, №1-2 - кухня, №1-3 коридор, №1-4 житлова кімната, №1-5 житлова кімната, № 1-6 санвузол, №1-7 - коридор. Загальна площа квартири №1 складає 52,1 кв.м., житлова - 21,5кв.м. До квартири №2 , якою користується [PERSON] належать приміщення: №2-4 - коридор, №2-5 - житлова кімната, №2-6 - житлова кімната, №2-7 житлова кімната, №2-8 житлова кімната, №2-12 - коридор, №2-13 - санвузол, №2-14 - кухня. Загальна площа квартири №2 якою користується [PERSON] складає - 85,9 кв.м., житлова - 47,4 кв.м.( а.с. 19-28, 164-167). Як вбачається з будинкової книги, інформації з реєстру територіальної громади м.Харкова [PERSON] , [INFO] зареєстрована в будинку [ADDRESS] з 23.07.2003 року по даний час. Разом з нею в будинку проживає і зареєстрований син - [PERSON] , 2017 року народження. [PERSON] в будинку зареєстрована не була ( а.с.30-39) . В будинку зареєстровані та проживають також [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . В судовому засіданні позивач пояснила, що зі слів сусідів дата народження [PERSON] [INFO] Згідно відповіді Відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання ГУ державної міграційної служби України в Харківській області від 29.11.2019р. [PERSON] , [INFO] зареєстрованою в Харківській області не значиться. Відповідно до Договору про порядок користування житловим будинком, посвідченого 5-ою Харківською Державною нотконторою 12.12.1987 року за р. № 3 -2804, який був підписаний в тому числі [PERSON] , місце її проживання зазначено : [ADDRESS] . На теперішній час за цією адресою ( [ADDRESS] ) згідно Інформаційної довідки з Реєстру територіальної громади м. Харкова від 13.12.2019 року зареєстровані інші особи з 2016 р. Актами Комітету району в місті жителів приватного сектору Новобаварського району м. Харкова № 42 від 01.03.2019р. та № 16 від 29.01.2019р., складеними сусідами по [ADDRESS] підтверджено, що [PERSON] [INFO] за адресою: [ADDRESS] з 01.12.2000р. по даний час не мешкає. Допитаний у якості свідка [PERSON] пояснив, що мешкає по сусідству з позивачем з дев`яностих років. Позивача знає ще з підліткового віку, також добре спілкувався з її бабусею - [PERSON] . Про відповідача [PERSON] ніколи не чув та її не бачив. Будинок по [ADDRESS] розподілений на дві окремі квартири. В одній половині мешкає [PERSON] , в іншій - [PERSON] з родиною. Підтвердив, що [PERSON] провела водогін, замінила вікна, утеплила будинок, виконує інші роботи по господарству. Позивачем надані суду копії квитанцій за 2009-2018 роки про оплату нею особисто комунальних послуг ( а.с. 40-49). Відповідно до ч. 1 ст. 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. За змістом цих норм визначаються ознаки володіння, а саме: володіння мусить бути відкритим, очевидним для всіх третіх осіб, які повинні мати можливість спостерігати за ним та володіння повинно бути безперервним протягом зазначених строків. Перебіг строку набувальної давності на нерухоме майно починається з моменту виникнення володіння За вимогами п. 8 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, правила статті 344 Цивільного кодексу України про набувальну давність поширюються також на випадки, коли володіння майном почалося за три роки до набрання чинності цим Кодексом. Відтак, початком перебігу строку набувальної давності є 01 січня 2001 року. Згідно роз`яснень, що містяться в п.п.9, 11, 14 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 07.02.2014 р. «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» при вирішенні спорів, пов`язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні враховувати, зокрема, таке: володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності; володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні. Вжиття звичайних заходів щодо забезпечення охорони майна не свідчить про приховування цього майна; володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності. У разі втрати не із своєї волі майна його давнісним володільцем та повернення цього майна протягом одного року або пред`явлення протягом цього строку позову про його витребування набувальна давність не переривається (ч.3 ст. 344 ЦК)). Не переривається набувальна давність, якщо особа, яка заявляє про давність володіння, є сингулярним чи універсальним правонаступником, оскільки в цьому разі вона може приєднати до часу свого володіння увесь час, протягом якого цим майном володіла особа, чиїм спадкоємцем (правонаступником) вона є (ч.2 ст. 344 ЦК). Виходячи зі змісту ч.1ст. 344 ЦК, відсутність державної реєстрації права власності на нерухоме майно не є перешкодою для визнання права власності на це майно у зв`язку зі спливом строку набувальної давності, оскільки така державна реєстрація може бути здійснена після визнання права власності за набувальною давністю. За таких обставин, враховуючи, що позивач тривалий строк відкрито, добросовісно та безперервно володіє частиною домоволодіння по [ADDRESS] , суд вважає, що позов [PERSON] підлягає задоволенню . Рішення суду, що набрало законної сили, про задоволення позову про визнання права власності за набувальною давністю є підставою для реєстрації права власності в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно (пункт 5 частини першої статті 19 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень"). На підставі викладеного і

Outcome: approved