Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-13 00:00:00

Позивачі Щебетівська селищна рада м. Феодосії, АР Крим, [PERSON] звернулися до суду із позовом до [PERSON] про зобов'язання відповідача звільнити самовільно зайняту земельну ділянку загального користування, площею 11,5 кв.м., розташовану біля багатоквартирного будинку [ADDRESS], шляхом знесення самочинно збудованої прибудови розмірами 1,45 м х 2,85 м х 2,40 м х 4,06 м та висотою 2,60 м., про стягнення моральної шкоди у розмірі 1000 грн.. Вимоги мотивовані тим, що відповідач без правовстановлюючих документів на земельній ділянці, що розташована біля багатоквартирного будинку [ADDRESS], яка належить Щебетівської селищної раді, самовільно побудував прибудову. Внаслідок збудування самовільної прибудови, позивачка [PERSON] була повністю позбавлена можливості користуватися належним їй гаражем, оскільки в'їзд до нього перегороджено. З приводу самочинної прибудови відповідачка отримували приписи з вимогою припинити самочинне будівництво, але незважаючи на це, відповідачка продовжувала будівництво самочинної прибудови. Відповідачка відмовляється у добровільному порядку знести самочинну прибудову, у зв'язку з чим, позивачі вимушені звернутися до суду. Ухвалою Феодосійського міського суду АР Крим від 31.01.2014 року цивільну справу за позовом [PERSON] до [PERSON] про зобов'язання знести самочинну будівлю, стягнення моральної шкоди об'єднано в одно провадження з цивільною справою за позовом Щебетівської селищної ради м. Феодосії АР Крим до [PERSON] про звільнення самовільно зайнятої земельної ділянки шляхом знесення самочинного будівництва (т. 1 а.с. 92). Представник позивача - Щебетівської селищної ради до суду не з'явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутністю, позовні вимоги повністю підтримує. Позивач [PERSON] та її представник до судового засідання не з'явилися, від представника позивача до суду надійшла заява про розгляд справи за його відсутністю, позовні вимоги повністю підтримує. В судовому засіданні, яке відбулося 01.10.2013 року, представник позивача, що діє на підставі належним чином оформленої довіреності, підтримав позовні вимоги та пояснив, що відповідачка безпосередньо перед в'їздом до належного позивачці гаражу літ. „Г" побудувала прибудову, внаслідок чого повністю перекрила в'їзд до гаражу. Позивачка навіть не може відкрити ворота гаражу, оскільки цьому заважає збудована відповідачкою самочинна прибудова. Самочинна прибудова, це додаткове ціле приміщення, яке відповідачка самочинно прибудувала до будинку [ADDRESS]. Так, спочатку позивачка влаштувала у своїй кімнаті дверний пройм, який виходів із її кімнати безпосередньо на вулицю, а потім, до цього пройму прибудувала приміщення, яке є кімнатою із виходом на вулицю, внаслідок чого замість однієї кімнати у позивачці є дві кімнати, одна із яких збудована самочинно і знаходиться за межами будинку [ADDRESS], тобто на земельної ділянки, яка не находиться у користування [PERSON] та [PERSON], а належить Щебетівської селищної ради м. Феодосії. Відповідачка запропонувала позивачці, щоб остання влаштувала в'їзд до гаражу літ. „Г" в іншому місці, але це не можливо, оскільки гараж має певну форму та розташування, у зв'язку з чим, використовувати його, як гараж можливо лише при наявності того в'їзду, який існує на теперішній час. Відповідач та її представники до суду не з'явилися, надали заяву про розгляд справи за їхньою відсутністю, з позовом згодні. Раніше в судовому засіданні, яке відбулося 01.10.2013 року, пояснювали, що відповідачці в жилому будинку [ADDRESS] квартири [NUMBER] по [ADDRESS] у житловому будинку літер „А" належить кімната 1-4 площею 19,6 кв.м.. Вхід до цієї кімнати був через кімнати позивачки [PERSON], для того, щоб мати можливість проходити до свій кімнати не скрізь кімнати [PERSON], відповідачка у стіні своєї кімнати прорубала вхід на вулицю, заклала дверний прохід між своєю кімнатою та кімнатою [PERSON], проти чого остання не заперечувала. Фактично за мировою угодою, затвердженою ухвалою Феодосійського міського суду від 23.05.2008 року, у відповідачки залишилася одна кімната без туалету, душу, коридору тощо, в зв'язку з чим, вона вимушена була самочинно прибудувати до стіни будинку [ADDRESS] м. Феодосії приміщення, в якому можливо влаштувати коридор, кухню, санітарну кімнату. Прибудова, яка самочинно збудована відповідачкою дійсно перекриває в'їзд до гаражу літ. „Г", який належить [PERSON]. Земельну ділянку, на якої знаходиться самочинна прибудова не було відведено відповідачці, вона не має дозволу на здійснення цього будівництва, реконструкції тощо. Суд, з'ясувавши думку сторін, вивчивши матеріали справи, всебічно з'ясувавши обставини, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог та заперечень, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні, вважає установленими такі факти та відповідні ним правовідносини. Ухвалою Феодосійського міського суду від 23.05.2008 року по цивільній справі №2-281-08 визнано мирову угоду між [PERSON] і [PERSON] у справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про визнання договору купівлі-продажу домоволодіння недійсним на наступних умовах: За [PERSON] визнається право приватної власності в житловому будинку [ADDRESS] квартира [NUMBER] по [ADDRESS]: у житловому будинку літер „А" на кімнату 1-4 площею 19,6 кв.м., 7/10 часток літній кухні літер „Б", тамбур літер „б", сарай літер „В", сарай літер „Д", душ літер „З", огорожа № 1, брама № 2, ? частка огорожі № 3, що складає 8/25 часток у квартирі [NUMBER] домоволодіння [ADDRESS], вартістю 55534 грн.. За [PERSON] визнається право приватної власності в жилому будинку [ADDRESS] квартира [NUMBER] по [ADDRESS]: у житловому будинку [ADDRESS] квартира [NUMBER] по [ADDRESS]: у житловому будинку літер „А" на веранду 1-1 площею 10,0 кв.м., кімнату 1-2 площею 17,9 кв.м., кухню 1-3 площею 11,6 кв.м., туалет 1-5 площею 2,0 кв.м., ванную 1-6 площею 3,1 кв.м., коридор 1-7 площею 54,4 кв.м., гараж літер „Г", що складає 6/25 часток у квартирі [NUMBER] домоволодіння [ADDRESS], вартістю 41629 грн. (т.1 а.с. 15, 16). Відповідно до інформаційної довідки з Реєстру прав власності на нерухоме майно та довідки КРФ ДП „Центр ДЗК", 14/25 доля будинку, яка складає квартира [NUMBER], розташована за адресою: [ADDRESS]. За співвласниками зареєстровано право власності у наступних частках: за [PERSON] - 8/26 частки, [PERSON] - 8/25 частки (т.1 а.с. 55, 64-71). Цільове призначення земельної ділянки за зазначеною адресою - будівництво та обслуговування житлового будинку. Судом встановлено, що [PERSON] біля будинку [ADDRESS], на земельної ділянці, яку не було відведено їй для будівництва, не отримавши дозвіл на право виконувати будівельні роботи, самочинно прибудувала до стіни зазначеного будинку прибудову. Відповідно до листа та акту Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю в АР Крим, відповідно від 28.05.2013 року та від 19.07.2013 року, актів Щебетівської ради м. Феодосії від 02.04.2013 року, 05.07.2013 року, відомостей наданих Держземагенством, земельна ділянка, на якої відповідачкою здійснено будівництво прибудови, не надавалася їй ані на праві власності, ані на праві користування (т.1 а.с. 50, 67, т. 2 а.с. 5-7). Відповідно до вимог частини 1 статті 11 ЦПК України, якою закріплений принцип диспозитивності цивільного судочинства, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін чи інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст.10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно з ч.ч.1, 2, 4 ст.376 ЦК України, житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без належного дозволу чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил. Особа, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього. Власник (користувач) земельної ділянки, який заперечує проти визнання права власності на нерухоме майно за особою, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво на його земельній ділянці, майно підлягає знесенню особою, яка його здійснила або за її рахунок. Відповідно до змісту зазначеної статті, при зверненні до суду вимога власника (користувача) земельної ділянки про знесення самочинного будівництва не обов'язково повинна бути мотивована. Відповідно до вимог статті 376 ЦК України право на звернення до суду з позовом про знесення або перебудову самочинно збудованого об'єкта нерухомості мають як органи державної влади, так і органи місцевого самоврядування. У випадках порушення прав інших осіб право на звернення до суду належить і таким особам за умови, що вони доведуть наявність порушеного права. Позов про знесення самочинно збудованого нерухомого майна може бути пред'явлено власником чи користувачем земельної ділянки або іншою особою, права якої порушено, зокрема, власником (користувачем) суміжної земельної ділянки з підстав, передбачених статтями 391, 396 ЦК, статтею 103 ЗК. Статтею 12 Земельного кодексу України визначені повноваження сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст. Крім того, саме органи місцевого самоврядування здійснюють від імені народу право власності на землю. Відповідно до ч.1 ст.374 ЦК України та ст.80 ЗК України власниками земельної ділянки можуть бути фізичні особи, юридичні особи, держава та територіальні громади. На підставі викладеного, з урахуванням того, що сторонами не заперечуються та обставина, що побудована відповідачкою самочинна прибудова заважає [PERSON] користуватися належним їй гаражем літ. „Г", прибудову побудовано відповідачкою за відсутністю дозвільних документів, відвід земельної ділянки для цієї прибудови не здійснювався, самочинна прибудова знаходиться на території земель Щебетівської селищної ради м. Феодосії, АР Крим, суд прийшов до висновку про те, що спосіб захисту порушених прав, обраний позивачами відповідає ст. 16 ЦК України, а тому позовні вимоги в цієї частині підлягають задоволенню. Враховуюче те, що позивачка [PERSON] не надала суду доказів на підтвердження заподіяння їй моральної шкоди з боку відповідача, суд прийшов до висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог в частині стягнення з відповідача на користь [PERSON] моральної шкоди у розмірі 1000 грн.. Розподіл судових витрат суд проводить відповідно до норм ст. 88 ЦПК України. В судовому засіданні 14.02.2014 року оголошені вступна та резолютивна частини рішення, повний текст рішення виготовлений 19.02.2014 року.

Outcome: partial