Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-16 00:00:00

В січні 2015 року до суду надійшла зазначена позовна заява. В позовних вимогах позивач просить: визнати недійсним Договір №1/01-10 відступлення прав вимоги (цесії), який був укладений 01.10.2012 року між ТОВ «Кредекс Фінанс» і кіпрською компанією «Хагворд Менеджмент Лімітед» та посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Хоміч О.М. за №2257, 2258; визнати недійсним договір про відступлення права за Іпотечним договором, який був укладений 05.10.2012 року між ТОВ «Кредекс Фінанс» і кіпрською компанією «Хагворд Менеджмент Лімітед» та посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Хоміч О.М. за №2310. Свої вимоги позивач обгрунтовував тим, що 01.10.2012 року між ТОВ «Кредекс Фінанс» і кіпрською компанією «Хагворд Менеджмент Лімітед» був укладений Договір №1/01-10 відступлення права вимоги (цесії). В договорі зазначається, що він укладений у відповідності до вимог ст.ст.512-519 ЦК України. За умовами вказаного Договору до кіпрської компанії «Хагворд Менеджмент Лімітед» від ТОВ «Кредекс Фінанс» перейшло право вимоги в тому числі і за Договами кредита та іпотечними договорами де позичальником та іпотекодавцем виступає [PERSON] 05.10.2012 року між зазначеним сторонами був укладений договір про відступлення права за Іпотечним договором та підписаний Акт виконання умов договору №1/01-10 відступлення прав вимоги (цесії). Позивач зазначає, що про укладення зазначених вище договорів вона дізналася 18.12.2013 року, ознайомившись з матеріалами справи в Бабушкінському районному суді м.Дніпропетровська. Позовні вимоги кіпрської компанії «Хагворд Менеджмент Лімітед» були обгрунтовані саме цими договорами та було звернуто стягнення на квартири, які належали позивачці на праві власності. Позивачка в обгрунтуванні позовних вимог зазначає, що оспорювані договори є удаваними, та були вчинені для приховування іншого правочину - факторингу, який відповідачі вчинили насправді та виконали, хоча за законом не мали на це права. В судовому засіданні представник позивача заявлені вимоги підтримав та просив задовольнити. Відповідачі представників в судове засідання не направили, хоча належним чином були повідомлені про час та місце слухання справи, про поважні причини неявки в судове засідання суд не повідомили, до суду не надійшли пояснення чи заперечення на позовні вимоги. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. 4 ст. 60 ЦПК України). Вислухавши представника позивача, вивчивши матеріали справи, оцінивши в сукупності надані в судовому засіданні докази, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні заявлених вимог за наступних підстав. Стаття 235 ЦК України визначає, Удаваним є правочин, який вчинено сторонами для приховання іншого правочину, який вони насправді вчинили. 2. Якщо буде встановлено, що правочин був вчинений сторонами для приховання іншого правочину, який вони насправді вчинили, відносини сторін регулюються правилами щодо правочину, який сторони насправді вчинили. Пунктом 25 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.2009 N 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» роз'яснено, що за удаваним правочином (стаття 235 ЦК (435-15)) сторони умисно оформляють один правочин, але між ними насправді встановлюються інші правовідносини. На відміну від фіктивного правочину, за удаваним правочином права та обов'язки сторін виникають, але не ті, що випливають зі змісту правочину. Встановивши під час розгляду справи, що правочин вчинено з метою приховати інший правочин, суд на підставі статті 235 ЦК ( 435-15 ) має визнати, що сторонами вчинено саме цей правочин, та вирішити спір із застосуванням норм, що регулюють цей правочин. Якщо правочин, який насправді вчинено, суперечить закону, суд ухвалює рішення про встановлення його нікчемності або про визнання його недійсним. До удаваних правочинів наслідки недійсності, передбачені статтею 216 ЦК (435-15), можуть застосовуватися тільки у випадку, коли правочин, який сторони насправді вчинили, є нікчемним або суд визнає його недійсним як оспорюваний. Як встановлено в судовому засіданні, 01.10.2012 року між ТОВ "Кредекс Фінанс" (далі - Цедент) та Хагворд Менеджмент Лімітед (далі - Цесіонарій), юридична особа за законодавством республіки Кіпр у відповідності зі статтями 512-519 ЦК України уклали Договір відступлення права вимоги (далі- Договір). За умовами зазначеного Договору Цедент в повному обсязі передає, а Цесіонарій приймає всі права вимоги за Кредитними договорами, згідно переліку, наведеному у Додатку 1 до Договору та за Іпотечним договорами, згідно переліку, наведеному в додатку 2 до цього Договору. Як вбачається з Додатків до Договору, до Цесіонарія перейшло право вимоги за Кредитними договорами №№30.840.06 від 07.03.2007 року, 94.840.06.14 від 30.06.2006 року, та 20.840.06.21 від 25.09.2006 року та Договором іпотеки №30.840.06.1 від 07.03.2006 року, 20.840.06.21.1 від 25.09.2006 року та 94.840.06.14.1 від 30.06.2006 року , укладеним із [PERSON] 05.10.2012 року між ТОВ "Кредекс Фінанс" (далі - Первісний іпотекодержатель) та Хагворд Менеджмент Лімітед (далі - Новий іпотекодержатель), був підписаний Договір про відступлення права за іпотечним договором. Пунктом 1.1 зазначеного договору визначено, що у зв'язку з укладенням між Первісним іпотекодержателем та новим іпотекодержателем 01.10.2012 року Договору №1/01-10 відступлення прав вимоги (цесії) відповідно до якого Первісний іпотекодержатель відступив новому іпотекодержателю всі права вимоги за кредитним договором №20.840.0.6.21 від 21.09.2006 року, укладеним між ЗАТ "Агробанк" та Боржником - [PERSON], Первісний іпотекодержатель відступає, а Новий іпотекодержатель набуває права первісного іпотекодержателя, належні первісному іпотекодержателю згідно з іпотечними договорами. Договори підписані сторонами, що свідчить про те, що вони погодились з його умовами. 05.10.2012 року між сторонами був підписаний Акт виконання умов Договору №1/01-10 відступлення права вимоги (цесії) (прийому-передачі документів). Згідно з вимогами ч.3 ст.61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Рішенням Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 26.11.2013 року, яке набрало законної сили, у справі за позовом компанії «Хагворд Менеджмент Лімітед» до Дніпропетровської міської ради, [PERSON], [PERSON], третя особа - реєстраційна служба Дніпропетровського міського управління юстиції про визнання недійсними договорів купівлі-продажу, звернення стягнення на предмет іпотеки, припинення права власності, витребування з чужого незаконного володіння нерухомого майна та застосування наслідків недійсності правочинів встановлено, що 01.10.2012 року між ТОВ «Кредекс Фінанс» та компанією «Хагворд Менеджмент Лімітед» був укладений договір відступлення прав вимоги (цесії) №1/01-10, а 05.10.2012 року між цими ж сторонами був укладений договір про відступлення права за іпотечним договором. З рішення суду не вбачається що сторони оспорювали укладення вказаних договорів. Крім того, рішенням суду встановлено, що право власності на квартири до позивача перейшло з порушенням норм чинного законодавства та по значно заниженій вартості, а також судом не було визнано [PERSON] добросовісним набувачем. Також суд вважає за необхідне зауважити, що вказаним рішенням встановлено, що позивач придбала квартири у [PERSON], яка не мала права власності на квартири. За вказаним рішенням суду визнано недійсним договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS] від 09 лютого 2012 року, укладений між [PERSON] та [PERSON], посвідчений приватним нотаріусом ДМНО Петренко К.В. зареєстрований в реєстрі № 192; витребувано з чужого незаконного володіння [PERSON] на користь компанії «Hagworth Management Limited» квартиру [ADDRESS]; опис об'єкта: в житловому будинку з вбудованими нежитловими приміщеннями літ. В - 25, ВІ - 1, ВІІ - 1, в - 1 квартира № 168, яка складається з: 1 - житлова, 2 - санвузол, I - лоджія, загальна площа 152,2 кв.м.; житлова площа 132,8 кв.м.; витребувано з чужого незаконного володіння [PERSON] на користь Компанії «Hagworth Management Limited» квартиру [ADDRESS], опис об'єкта: в житловому будинку з вбудованими нежитловими приміщеннями літ. В - 25, ВІ - 1, ВІІ - 1, в - 1 квартира № 169, яка складається з: 1 - житлова, 2 - санвузол, I - лоджія, загальна площа 124,2 кв.м.; житлова площа 100,7 кв.м.; застосовані наслідки недійсності правочину договору купівлі-продажу квартири [ADDRESS] від 08 лютого 2011 року, укладений між [PERSON] та [PERSON], зобов'язавши [PERSON] повернути [PERSON], отримані за договором купівлі-продажу грошові кошти в сумі 839 606 грн.; застосовані наслідки недійсності правочину договору купівлі-продажу квартири [ADDRESS] від 09 лютого 2011 року, укладений між [PERSON] та [PERSON] зобов'язавши [PERSON] повернути [PERSON], отримані за договором купівлі-продажу грошові кошти в сумі 630 600 гривень. Як зазначив в судовому засіданні представник позивача, право [PERSON] порушено тим, що внаслідок відступлення права вимоги за спірним договором, відповідач - іноземна компанія набуло права вимоги до позивача на майно, яке їй належало на праві власності. Судом встановлено та вбачається з копій договорів, що позивач не є стороною оспорюваних договорів. Як вбачається з оспорюваного позивачем договору про відступлення права вимоги від 01.10.2012р., фактично відбулася заміна кредитора у зобов'язанні, що передбачено пунктом 1 частини 1 ст.512 ЦК України, яка вказує, що кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Обґрунтування позову тим, що, на думку позивача, спірний договір про відступлення права вимоги є удаваним правочином, який за своєю правовою природою містить всі ознаки договору факторингу, не знайшли свого підтвердження в суді. Крім того, відповідачі не позбавлені права укладати зазначені договори. Крім того, звертаючись із даним позовом до суду, позивач не надав суду доказів про те, яке саме його цивільне право або інтерес порушено укладенням спірними договорами. Оскільки позивач не є стороною договору, тому, виходячи із правового змісту частини 1 ст.516 ЦК України, вона не має права оспорювати договори. Таким чином, суд приходить до висновку, що у разі задоволення позову [PERSON] не вбачається, що в такий спосіб буде відновлено будь-яке конкретне порушене право або інтерес позивача, оскільки при укладенні договорів купівлі-продажу квартир було порушено вимоги Закону України «Про іпотеку» та попередній власник - [PERSON] не була власником квартир на момент їх відчуження, що встановлено рішенням суду. Виходячи з встановлених обставин справи, позивач не довів, що діями відповідачів порушені його права та інтереси, а тому суд вважає відсутніми підстави для визнання оспорюваних договорів удаваним правочином. З огляду на викладене, оцінивши докази по справі у їх сукупності, суд приходить до висновку про безпідставність та необґрунтованість вимог, а тому в позові слід відмовити. На підставі вищевикладеного та

Outcome: dismissed