Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-18 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідачів [PERSON] сільської ради Дубровицького району Рівненської області, [PERSON], [PERSON] про визнання права власності за набувальною давністю. Свої вимоги мотивує тим, що починаючи з 2003 року він постійно проживав та був зареєстрований за адресою: [INFO]. 21 вересня 2007 року померла сестра його матері - [PERSON]. [PERSON] мала двох дітей - [PERSON] та [PERSON]. Після смерті [PERSON] залишився будинок, що розташований в с. Бережниця, вул. Шкільна, 40, Дубровицького району Рівненської області, який вона заповіла своєму сину [PERSON] Його матір - [PERSON], домовилася із [PERSON] щодо придбання вказаного житлового будинку. На підтвердження передачі коштів у розмірі 2000 доларів США за вказаний будинок, [PERSON] видав розписку. Його матір повідомила, що передала грошові кошти [PERSON], якому залишилось оформити деякі документи на будинок на її ім'я. Відразу з після цього, приблизно з листопада місяця 2007 року, він почав проживати у вищевказаному будинку, сплачувати комунальні послуги, вважаючи, що він придбаний матір'ю та належить їй. Жодних заперечень щодо його проживання в будинку, ніхто не мав. 11 жовтня 2015 року померла його матір [PERSON], а 24 лютого 2017 року батько [PERSON] У 2018 році він домовився з братом [PERSON] про обмін будинками. Він мав передати брату будинок за адресою: с. Бережниця, вул. Шкільна, 40, Дубровицького району Рівненської області, а брат йому будинок за адресою: с. Бережниця, вул. Комунальна, 49, Дубровицького району Рівненської області. Під час збирання всіх необхідних документів для подачі їх нотаріусу, з'ясувалося, що жодних документів на будинок за адресою: с. Бережниця, вул. Шкільна, 40, Дубровицького району Рівненської області, у його батьків не було. Згідно витягу зі Спадкового реєстру №51313314 від 21 березня 2018 року, після смерті [PERSON] спадкова справа не заводилася, свідоцтво про право на спадщину не видавалося. З довідки №136 від 02 лютого 2018 року, виданої виконавчим комітетом [PERSON] сільської ради вбачається, що будинок №40 по вул. Шкільна в с. Бережниця, Дубровицького району Рівненської області, рахується за [PERSON]. Вважає, що оскільки він добросовісно заволодів майном [PERSON], вважаючи при цьому, що воно було придбане його матір'ю [PERSON] у [PERSON], та відкрито, безперервно володіє нерухомим майном протягом десяти років, то існують підстави для визнання за ним права власності на це майно за набувальною давністю. В судовому засіданні, яке було призначено судом на 16 травня 2018 року позивач та його представник - адвокат [PERSON] позов підтримали в повному обсязі. Позивач та його представник - адвокат [PERSON] в судове засідання 20 червня 2018 року не з'явилися, подавши до суду заяву про розгляд справи без їх участі, позов підтримують. Представник відповідача [PERSON] сільської ради Дубровицького району Рівненської області у судове засідання не з'явився, подав до суду письмову заяву про розгляд справи за відсутності представника, позов визнає. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не з'явилися, подавши до суду письмові заяви про розгляд справи без їх участі, позовні вимоги визнають та не заперечують проти визнання права власності на житловий будинок №40 по вул. Шкільна в с. Бережниця, Дубровицького району за набувальною давністю за [PERSON] Допитана в судовому засіданні 16 травня 2018 року свідок [PERSON] пояснила, що дійсно [PERSON] починаючи з 2007 року безперервно проживає в [INFO]. Останній сплачує комунальні послуги та користується присадибною ділянкою. \~ \~ \~ \~Відповідно до частини 2\~статті 247 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Заслухавши пояснення позивача, його представника, допитавши свідка, дослідивши та всебічно проаналізувавши обставини справи в їх сукупності, оцінивши зібрані по справі докази виходячи зі свого внутрішнього переконання, яке ґрунтується на повному та всебічному дослідженні обставин справи та встановивши, що вимоги позивача не зачіпають інтереси третіх осіб, а прийняте рішення суду не суперечить вимогам чинного законодавства, суд дійшов висновку, що позов слід задоволити з наступних підстав. Як вбачається з копії свідоцтва про смерть серії 1-ГЮ №044555, [PERSON] померла 21 вересня 2007 року (а.с.7). Згідно заповіту, посвідченого 31 березня 2000 року секретарем Бережницької сільської ради Дубровицького району Рівненської області, [PERSON] все своє рухоме і нерухоме майно, а саме жилий будинок з надвірними будівлями і все, що знаходиться в ньому заповіла своєму сину - [PERSON] (а.с.8). Згідно розписки [PERSON] вбачається, що останній отримав від [PERSON] грошові кошти у розмірі 2000 (двох тисяч) доларів США за будинок. Претензій до [PERSON] не має (а.с.18). \~ \~ \~ \~З довідки №136 від 02 лютого 2018 року, виданої виконавчим комітетом [PERSON] сільської ради Дубровицького району Рівненської області вбачається, що будинок №40 по вул. Шкільна в с. Бережниця, Дубровицького району Рівненської області, рахується за [PERSON] (а.с.11). \~ \~ \~ \~Згідно довідки №139 від 05 лютого 2018 року, виданої виконавчим комітетом [PERSON] сільської ради Дубровицького району Рівненської області вбачається, що [PERSON] дійсно проживає в житловому будинку №40 по вул. Шкільна в с. Бережниця, Дубровицького району, без реєстрації місця проживання (а.с.19). \~ \~ \~ \~Згідно копій рахунків та квитанцій про оплату комунальних послуг, а саме спожиту електроенергію (а.с.20-24, 54-56), [PERSON] оплачує комунальні послуги за користування електроенергією за адресою: с. Бережниця, вул. Шкільна, 40, Дубровицького району Рівненської області. \~ \~ \~ \~Як вбачається з копій свідоцтв про смерть, батьки позивача [PERSON], мати [PERSON] померла 11 жовтня 2015 року, а батько [PERSON] помер 24 лютого 2017 року (а.с.25-26). 08 лютого 2018 року [PERSON] у КП «Рівненське обласне бюро технічної інвентаризації» було виготовлено технічний паспорт на будинок №40 по вул. Шкільна в с. Бережниця, Дубровицького району Рівненської області, на ім'я [PERSON] (а.с.12-16). \~ \~ \~ \~Згідно витягу зі Спадкового реєстру №51313314 від 21 березня 2018 року, після смерті [PERSON], яка померла 21 вересня 2007 року, спадкова справа не заводилася, свідоцтво про право на спадщину не видавалося (а.с.10). \~ \~ \~ \~Згідно довідки №356 від 29 травня 2018 року, виданої виконавчим комітетом [PERSON] сільської ради Дубровицького району Рівненської області вбачається, що [PERSON] дійсно на даний час проживає в житловому будинку №40 по вул. Шкільна в с. Бережниця, Дубровицького району, без реєстрації місця проживання (а.с.52). Вирішуючи позовну вимогу про визнання права власності на нерухоме майно за набувальною давністю, суд враховує наступне. Відповідно до статті 41 Конституції України, статей 321, 328 Цивільного кодексу України, право власності є непорушним та набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Набувальна давність визначається як засіб закріплення майна за суб'єктами, що ним володіють, у випадках, коли вони не мають можливості через певні обставини підтвердити підстави виникнення прав, а також в інших ситуаціях. Право власності за набувальною давністю може бути набутим як на безхазяйні речі, так і на майно, яке належить за правом власності іншій особі. Відповідно до частини 1 статті 344 Цивільного кодексу України, особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Набуття права власності за набувальною давністю регулюється законом. Право власності на нерухоме майно, що підлягає державній реєстрації, виникає за набувальною давністю з моменту державної реєстрації. Згідно пунктів 9, 11, 13, 14 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ за №5 від 07 лютого 2014 року "Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав", особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено Цивільним кодексом. При вирішенні спорів, пов'язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні враховувати, зокрема, таке: - володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності; - володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні. Вжиття звичайних заходів щодо забезпечення охорони майна не свідчить про приховування цього майна; - володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності. Відповідно до положень статей 335, 344 Цивільного кодексу України, право власності за набувальною давністю може бути набуто на майно, яке належить на праві власності іншій особі (а не особі, яка заявляє про давність володіння), а також на безхазяйну річ. Можливість пред'явлення до суду позову про визнання права власності за набувальною давністю випливає з положень статей 15, 16 Цивільного кодексу України, а також частини 4 статті 344 Цивільного кодексу України, згідно з якими захист цивільних прав здійснюється судом шляхом визнання права. У зв'язку з цим особа, яка заявляє про давність володіння і вважає, що у неї є всі законні підстави бути визнаною власником майна за набувальною давністю, має право звернутися до суду з позовом про визнання за нею права власності. Відповідачем за позовом про визнання права власності за набувальною давністю є попередній власник майна або його правонаступник. У разі якщо попередній власник нерухомого майна не був і не міг бути відомим давнісному володільцю, то відповідачем є орган, уповноважений управляти майном відповідної територіальної громади (пункт 13 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ за №5 від 07 лютого 2014 року "Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав") Виходячи зі змісту частини 1 статті 344 Цивільного кодексу України, відсутність державної реєстрації права власності на нерухоме майно не є перешкодою для визнання права власності на це майно у зв'язку зі спливом строку набувальної давності, оскільки така державна реєстрація може бути здійснена після визнання права власності за набувальною давністю. Рішення суду, що набрало законної сили, про задоволення позову про визнання права власності за набувальною давністю є підставою для реєстрації права власності в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно (пункт 14 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ за №5 від 07 лютого 2014 року "Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав"). Таким чином, враховуючи вищевикладене, а також те, що позивач добросовісно заволодів чужим майном, продовжує відкрито, безперервно володіти вказаним майном протягом десяти років, виготовив технічний паспорт на будинок, постійно сплачує комунальні послуги за цією адресою, суд вважає, що позов [PERSON] є обґрунтованим та підлягає задоволенню. На підставі викладеного та

Outcome: approved