Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-18 00:00:00

\~ \~ \~ \~Публічне акціонерне товариство комерційний банк "ПРИВАТБАНК" ( далі - АТ КБ "ПРИВАТБАНК") звернулось до суду із позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. Посилаючись на те, що 09 грудня 2013 року між ПАТ КБ "ПРИВАТБАНК" та відповідачем укладено кредитний договір № б/н, відповідно до якого йому було надано кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» і «Тарифами Банку», складає між ним та Банком договір, що підтверджується підписом у заяві. Оскільки відповідач в порушення взятих на себе зобов'язань згідно умов договору не погасив кредит в повному обсязі, а тому просить стягнути з відповідача 34412,42 гривень заборгованості та оплачений судовий збір. В судове засідання представник позивача не зявився, подавши до суду клопотання про розгляд справи у його відсутності, на підставі доказів в матеріалах справи. Заявлені позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить суд їх задовольнити, не заперечує проти заочного розгляду справи та постановлення заочного рішення (а.с. 6). Відповідач в судове засідання не зявився, надав суду заперечення та просить застосувати строк позовної давності та відмовити позивачу в задоволенні позову(а.с. 118). У звязку з неявкою в судове засідання учасників справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши письмові докази у справі, суд приходить до наступного висновку. Статтею 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України - кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до ч.1 ст. 95 ЦПК України - письмовими доказами є документи, які містять дані про обставини, які мають значення для правильного вирішення спору. Із доданих до позовної заяви доказів встановлено, що 09 грудня 2013 року між ПАТ КБ ПРИВАТБАНК та відповідачем [PERSON] підписано заяву № б/н, відповідно до якої [PERSON] отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку. У анкеті-заяві [PERSON] вказано, що він ознайомлений і згідний з Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також тарифами банку про нарахування банком відсотків за користування кредитом з розрахунку 360 календарних днів на рік та зобовязаннями слідкувати за витратами коштів в межах платіжного ліміту, заяву власноручно підписав (а.с. 9). Разом з тим, пунктом 1.1.1.45 Умов та правил надання банківських послуг встановлено, що кредитним лімітом (кредитом, кредитною лінією) є розмір грошових коштів, наданих банком клієнту на строк, визначений у договорі, на умовах платності та зворотності (повернення), а пунктом 1.1.1.46 що кредитна картка це платіжна карта з встановленим кредитним лімітом (а.с.12). Відповідно до п. п. 2.1.1.2.11, 2.1.1.2.12 Умов та правил надання банківських послуг карта діє до останнього дня місяця, вказаного на лицевій стороні картки включно. По закінченню строку дії відповідна карта продовжується банком на новий строк шляхом надання клієнту карти з новим строком дії при зверненні клієнта до банку, згідно діючим тарифам. Перевипуск карти на новий строк здійснюється при виконанні клієнтом умов обслуговування карти, передбачених договором. Правилами користування платіжною карткою передбачено, що після закінчення строку дії відповідна картка продовжується банком на новий строк (шляхом надання клієнту картки з новим строком дії), якщо раніше (до початку місяця закінчення строку дії) не надійшла письмова заява держателя про закриття рахунку. Суд не приймає до уваги посилання позивача на неодноразову пролонгацію договору, оскільки пролонгація договору передбачає продовження строку дії договору після виконання сторонами його умов і переукладання договору на тих самих умовах, на яких він був укладений, але позивач не надав доказів того, що після закінчення строку дії договору банк видавав відповідачу нові платіжні картки, при цьому суд зважає на те, що боржник своїх зобов'язань за договором від 09 грудня 2013 року не виконав і на момент закінчення його дії мав заборгованість, про що свідчить наданий позивачем розрахунок. Про викладене вище зазначив Верховний Суд України в правовій позиції, викладеній в постанові від 24 вересня 2014 року у справі N 6-103цс14. ПАТ КБ ПриватБанк звернулось до суду з позовною заявою про захист свого порушеного права 05 квітня 2018 року. \~ \~ \~ \~ \~Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. \~ \~ \~ \~ \~Сплив позовної\~давності,\~про застосування\~якої заявлено\~стороною у\~спорі,\~є підставою\~для відмови\~у позові\~(частина\~четверта статті 267 ЦК України). Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну. \~ \~ Загальна\~позовна давність\~встановлюється тривалістю\~у три\~роки (стаття 257 ЦК України). \~ \~ \~Згідно зі\~статтею 266 ЦК України зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги. Для окремих видів вимог законом встановлена спеціальна позовна давність. \~ \~ \~ \~ Зокрема,\~частина друга\~статті 258 ЦК України передбачає, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). \~ \~ \~ \~Відповідно до\~статті 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок. \~ \~ \~ \~За загальним\~правилом перебіг\~загальної і\~спеціальної позовної\~давності починається\~від дня,\~коли особа\~довідалася або\~могла довідатися\~про порушення\~свого права\~або про\~особу,\~яка його\~порушила;\~за зобов'язаннями\~з визначеним\~строком виконання\~перебіг позовної\~давності починається\~зі спливом\~строку виконання\~(частини\~перша та\~п'ята\~статті 261 ЦК України). Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. Таким чином, у разі неналежного виконання позичальником зобов'язань за кредитним договором позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу. З наданого позивачем розрахунку заборгованості за укладеним з відповідачем кредитним договором від 09 грудня 2013 року вбачається, що останній платіж на погашення кредиту відповідачем було зроблено 26 червня 2014 року в сумі 500 грн. 00 коп., а позивач звернувся до суду з позовною заявою про захист свого порушеного права 05 квітня 2018 року, після спливу 3 років з дати внесення відповідачем останнього платежу, тобто зі спливом позовної давності. \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ Відповідно\~до ст. 264 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов'язку. Позивачем не надано будь-яких даних, з яких вбачається, що перебіг строку позовної давності був перерваний, зважаючи на що, посилання відповідача [PERSON] на пропуск строку позовної давності є обґрунтованим та таким, що підтверджується матеріалами справи. Оскільки позивач позов до суду подав лише 05 квітня 2018 року, тобто із пропуском встановленого законом трирічного строку позовної давності, клопотання про поновлення строку не заявив і доказів поважності причин пропуску не надав, а також враховуючи заяву відповідача про застосування строку позовної давності, суд вважає, що у задоволенні вимог позивачу необхідно відмовити.

Outcome: dismissed