Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-29 00:00:00

У жовтні 2018 року позивач публічне акціонерне товариство "Державний ощадний банк України" (далі - АТ "Ощадбанк") звернулося до суду в порядку цивільного судочинства з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовував тим, що 12 червня 2013 року між АТ "Ощадбанк" та [PERSON] укладено договір про відкриття та обслуговування рахунку і випуск платіжної картки [NUMBER], який було викладено у новій редакції додатковим договором до нього від 17 жовтня 2013 року №1. Згідно з укладеним договором банк видав відповідачеві кредитну картку, відкрив картковий рахунок та надав кредит у сумі 3100,00 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку. Процентна ставка за користування кредитом становила 26% річних; процентна ставка за несанкціонованим овердрафтом - 35% річних. АТ "Ощадбанк" стверджувало, що [PERSON] своєчасно не повернула кредит, не сплатила проценти за користування ним у строки, визначені договором. Зважаючи на те, що позичальник не дотримувалася умов договору про відкриття та обслуговування рахунку і випуск платіжної картки [NUMBER] в редакції від 17 жовтня 2013 року, позивач просив суд стягнути з відповідача заборгованість за вказаним договором у сумі 3638,56 грн, у тому числі заборгованість зі сплати кредиту (основного боргу) у сумі 3087,02 грн, проценти за користування кредитом у сумі 485,53 грн, заборгованість за розрахункове-касове обслуговування у сумі 9,00 грн, пеню за неналежне виконання зобов'язань за договором у сумі 29,84 грн, втрати від інфляції у сумі 11,50 грн, три проценти річних від простроченої суми у розмірі 15,67 грн. Також АТ "Ощадбанк" просило суд присудити з відповідача на його користь судовий збір у сумі 1762,00 грн. Представник позивача в судове засідання не з'явилася, позивач про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, представник позивача надіслав до суду заяву, в якій просив суд розглянути справу за його відсутності, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач у судові засідання, призначені на 14 год 15 хв 10 грудня 2018 року та 16 год 30 хв 30 січня 2019 року, не з'явилася, про дату, час та місце розгляду справи належним чином повідомлялася, про причини неявки в судові засідання суд не повідомила, відзив на позовну заяву не подала. За таких обставин та за відсутності заперечень представника позивача, суд ухвалив провести заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи, зібрані у справі докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Ч. 1 ст. 626 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Згідно з ст. 6, ч. 1 ст. 627 та ч. 1 ст. 628 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до ч. 1 ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією зі сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. За приписами ч. 1, ч. 2 ст. 639 ЦК України договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Судом встановлено, що 12 червня 2013 року між АТ "Ощадбанк" та [PERSON] укладено договір про відкриття та обслуговування рахунку, випуск та надання платіжної картки [NUMBER]. 17 жовтня 2013 року шляхом підписання додаткової угоди указаний договір було викладено у новій редакції (а. с. 6-7, 8-12). За умовами згаданого договору банк зобов'язався видати позичальнику [PERSON] кредитну картку, відкрити картковий рахунок та надати кредит у сумі 3100,00 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку. Сторони погодили, що процентна ставка за користування кредитом становитиме 27% річних, а процентна ставка за несанкціонованим овердрафтом - 35% річних. Згідно з ч. 1 ст. 1054 ЦК України кредитодавець зобов'язується за кредитним договором надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Кредитні кошти в обсязі, визначеному договором, були надані АТ "Ощадбанк" відповідачеві [PERSON], які вона використала у повному обсязі. Договір є обов'язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України). За змістом ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно з ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі) у строк та в порядку, що встановлені договором. Однак [PERSON] систематично не виконувала взяті на себе за договором про відкриття та обслуговування рахунку і випуск платіжної картки [NUMBER] в редакції від 17 жовтня 2013 року зобов'язання щодо своєчасного та у повному обсязі погашення кредиту, відсотків за його користування, станом на 03 липня 2018 року допустила заборгованість у сумі 3581,55 грн, у тому числі заборгованість зі сплати кредиту (основного боргу) у сумі 3087,02 грн, проценти за користування кредитом у сумі 485,53 грн, заборгованість за розрахункове-касове обслуговування у сумі 9,00 грн. Згідно зі ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). За приписами ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якшо він не приступив до виконання зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. За змістом ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошоаого зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Ч. 1 ст. 550 ЦК України визначено, що право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов'язання. Згідно з п. 4.4. договору про відкриття та обслуговування рахунку і випуск платіжної картки [NUMBER] в редакції від 17 жовтня 2013 року у разі порушення строку сплати платежів за договором клієнт зобов'язаний сплатити пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діяла в період, за який сплачується пеня, від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання зобов'язання. Пеня за неналежне виконання позичальником зобов'язань за кредитним договором складає 29,84 грн. Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу. З аналізу наведених законодавчих норм вбачається, що пред'явленням вимоги до позичальника є як направлення йому вимоги про дострокове погашення заборгованості за кредитним договором, так і пред'явлення до нього позову. Позивач реалізував своє право на дострокове стягнення усієї заборгованості за договором про відкриття та обслуговування рахунку і випуск платіжної картки [NUMBER] в редакції від 17 жовтня 2013 року шляхом надіслання поштою позичальнику [PERSON] письмової вимоги до про дострокове виконання грошових зобов'язань за кредитним договором. Проте відповідач залишила зазначену вимогу банку без реагування. За положеннями з ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Ч. 2 ст. 625 ЦК України передбачено, що у разі порушення грошового зобов'язання боржник, який прострочив його виконання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Втрати позивача від інфляції становлять 11,50 грн, а три проценти річних від простроченої суми - 15,67 грн. Повно та всебічно дослідивши обставини справи, оцінивши зібрані докази у сукупності, суд вважає, що позов слід задовольнити, стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за договором про відкриття та обслуговування рахунку і випуск платіжної картки [NUMBER] в редакції від 17 жовтня 2013 року у сумі 3638,56 грн, у тому числі заборгованість зі сплати кредиту (основного боргу) у сумі 3087,02 грн, проценти за користування кредитом у сумі 485,53 грн, заборгованість за розрахункове-касове обслуговування у сумі 9,00 грн, пеню за неналежне виконання зобов'язань за договором у сумі 29,84 грн, втрати від інфляції у сумі 11,50 грн, три проценти річних від простроченої суми у розмірі 15,67 грн. Відповідно до ст. 141 ЦПК України суд присуджує з відповідача на користь позивача судовий збір у сумі 1762,00 грн. З огляду на вищенаведене, відповідно до ст. ст. 15, 16, 258, 267, 526, 530, 533, 536, 549, 550, 610, 612, 625, 626-628, 634, 639, 1049, 1050, 1054, 1055 Цивільного кодексу України, та,

Outcome: approved