Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-10 00:00:00

24 вересня 2021 року АТ КБ "Приватбанк" звернулося до Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. Позов мотивований тим, що відповідно до укладеного договору № б/н від 19 червня 2013 року відповідач отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. [PERSON] підписом у анкеті-заяві підтвердив свою згоду на те, що ця заява разом з Умовами та Правилами надання банківських послуг та Тарифами банку складають між ним та банком договір, яким передбачено порядок та умови погашення кредиту, погашення заборгованості за кредитом, сплату нарахованих за період користування кредитом відсотків, інших витрат. Відповідач зобов`язання за договором належним чином не виконував, внаслідок чого утворилась заборгованість. 26 лютого 2019 року між позивачем та відповідачем укладена додаткова угода, відповідно до якої банк здійснює анулювання частини заборгованості, а саме пені в розмірі 143169,09 грн та штрафу в розмірі 2674,79 грн, якщо [PERSON] здійснить платіж в розмірі та строки, визначені п. 1.5.1 додаткової угоди. Відповідач порушив терміни погашення кредиту, внаслідок чого станом на 9 вересня 2021 року утворилась заборгованість в розмірі 143169,09 грн, з яких: 143169,09 грн пеня. Представник позивача в судове засідання не з`явився, в позовній заяві просив справу розглядати у його відсутності, проти ухвалення заочного рішення не заперечував. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце судового розгляду повідомлений належним чином, заяв, клопотань, відзиву не надав. За одночасного існування умов, визначених ч. 1 ст. 280 ЦПК України, судом ухвалено проводити заочний розгляд справи. Суд, дослідивши наявні у справі матеріали та оцінивши докази в їх сукупності, дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що 19 червня 2013 року між АТ КБ "Приватбанк" та [PERSON] , було укладено кредитний договір № б/н, у відповідності до якого відповідач отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок (а.с. 8). 26 лютого 2019 року між АТ КБ "Приватбанк" та [PERSON] укладено додаткову угоду до договору № SAMDN51000134058442, згідно якої сума заборгованості, що виникла в період з дати укладення Договору до дати підписання угоди складає 173071,78 грн (п.1.1 Угоди). Банк анульовує частину заборгованості, а саме здійснює прощення пені на 143169,09 грн, штрафу на 2674,79 грн (п. 1.2 Угоди). Встановлено строк повернення кредиту до 25 березня 2019 року (п. 1.3. Угоди). Відсоткова ставка по кредиту складає 0,01% (п.1.4 Угоди). Клієнт зобов`язується здійснювати погашення заборгованості до Договору у розмірі не менше 26227,92 грн. у строк не пізніше 26 лютого 2019 року (п. 1.5.1 Угоди). Подальше погашення заборгованості здійснюється Клієнтом шляхом здійснення платежів у розмірі 999, 98 грн до 25 числа місяця протягом 1 місяців (п. 1.5.2 Угоди). Відповідно до п. 1. 6 Додаткової угоди ця угода відповідно до ст. 212 ЦК України укладається під відкладальну обставину, а саме: в разі належного виконання клієнтом зобов`язань, передбачених договором та п. 1.5 угоди, вступають в дію умови про анулювання заборгованості, визначенні п. 1.2 угоди, умова про зміну процентної ставки, передбачене п. 1.4 угоди. Пунктом 1.6.1 угоди встановлено, що в разі прострочення виконання Клієнтом будь-якого з зобов`язань, передбачених п. 1.5.2 угоди та/чи будь-якого із зобов`язань, передбачених договором на 31-й день, умова про анулювання частини заборгованості, передбачене п.1.2, умова про зміну процентної ставки, передбачене п.1.4 угоди не застосовується. Відповідно до п. 1.7 угоди в разі порушення клієнтом термінів по погашенню кредиту, зазначених в п. 1.5.2 понад 31 безперервно: 1.7.1 терміном повернення кредиту є 31-й день з моменту такого порушення (але не пізніше терміну, вказаного в п. 1.3 даної угоди). Згідно з п. 1.7.2 угоди вся заборгованість по кредиту, починаючи з дня, наступного за днем повернення кредиту (визначається п. 1.7.1 Угоди), є простроченою (а.с.9). Із додатку № 1 до додаткової угоди від 26 лютого 2019 року відповідачем також було підписано графік погашення боргу за реструктуризацією на термін 1 місяць, щомісячний платіж становив 999,98 грн. (а.с.10). З виписки з 26 лютого 2019 року по 9 вересня 2021 року вбачається, що відповідачем погашення здійснювалось з порушенням умов, 26 лютого 2021 року ним було сплачено 14901, 45, в подальшому жодних платежів не здійснювалось (а.с.11). Таким чином, згідно з п. 1.6.1 додаткової угоди, в разі порушення [PERSON] умов погашення боргу за Додатковою угодою від 26 лютого 2019 року, умови про прощення частини заборгованості анулювалися. У порушення умов додаткової угоди, відповідач зобов`язання за вказаною додатковою угодою не виконав, кредит станом на дату повернення - 25 березня 2019 року, не погасив, в результаті чого, станом на 9 вересня 2021 року утворилась заборгованість у розмірі 143169,09 грн., яка складається з заборгованість за пенею в розмірі 143169,09 грн., що підтверджується розрахунком заборгованості (а.с.7). Статтею 634 ЦК України передбачена можливість укладення договору приєднання, тобто договору, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Згідно ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦПК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Приписами ч. 1 ст. 530 ЦК України визначено, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Статтею 1054 ЦК України визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, якщо при цьому були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Отже, враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про те, що шляхом підписання Анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в ПриватБанку між АТ КБ "Приватбанк" та [PERSON] 19 червня 2013 року укладено кредитний договір. Додаткова угода, укладена між сторонами у справі 26 лютого 2019 року містить відкладальну обставину відповідно до ст. 212 ЦК України. Відповідно до ч. 1 ст. 212 ЦК України особи, які вчиняють правочин, мають право обумовити настання або зміну прав та обов`язків обставиною, щодо якої невідомо, настане вона чи ні (відкладальна обставина). Враховуючи, що відповідачем не виконано умови додаткової угоди, тобто відкладальна обставина не настала, в результаті чого анулювання частини заборгованості за кредитним договором, передбачене додатковою угодою не відбулося, а тому вимоги позивача про стягнення заборгованості є законними. Згідно до ст. 58 ЦПК України, належними доказами є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Відповідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Таким чином, доказування є юридичним обов`язком сторін і інших осіб, які беруть участь у справі, за правилами ч. 5 ст. 12 ЦПК України суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених ЦПК України. Аналогічна позиція вказана в постанові Верховного Суду України у справі 623/2518/17 від 22.04.2019 року та у справі 400/232/18 від 26.09.2019 року. Враховуючи, що [PERSON] взяті на себе зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконує, докази про погашення кредитної заборгованості за договором в матеріалах справи відсутні, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги АТ КБ «Приватбанк» є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі. На підставі ст.ст.212, 526, 530, 549, 1046, ч. 2 ст. 1050, 1054 ЦК України,

Outcome: approved