Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-10 00:00:00

06 листопада 2020 року АТ КБ "ПриватБанк" звернулося до суду із вищезазначеним позовом, в обґрунтування якого позивач посилається на те, що 12\~листопада 2014 року між ПАТ\~КБ "ПриватБанк", правонаступником якого за установчими документами є АТ\~КБ\~"ПриватБанк" та [PERSON] укладений кредитний договір №\~б/н, на підставі якого банк надав відповідачеві кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Зі своєї\~сторони,\~банк виконав\~всі умови\~підписаного договору,\~і надав\~ [PERSON] \~кредит у\~зазначеному вище\~розмірі,\~однак,\~відповідач в\~порушення взятих\~на себе\~зобов`язань,\~своєчасно не\~сплачував кредит\~та відсотки\~за користування\~кредитом,\~в результаті\~чого станом\~на 14\~вересня 2020\~року виникла\~заборгованість за\~кредитом у\~розмірі 31348,94\~грн.,\~яка складається\~з: заборгованості за тілом кредиту 16312,63 грн., в тому числі : заборгованості за поточним тілом кредиту - 0,00 грн.; заборгованості за простроченим тілом кредиту 16312,63 грн.; заборгованості за нарахованими відсотками 0,00 грн.; заборгованості за простроченими відсотками 0,00 грн.; заборгованості за відсотками, нарахованими на прострочений кредит згідно зі ст.\~625\~ЦК України 5700,08 грн.; нарахована пеня 9336,23 грн.; нараховано комісії - 0,00\~грн.\~Зазначену суму, а також судові витрати позивач просить стягнути з відповідача. Ухвалою суду від 11 листопада 2020 року позовну заяву було залишено без руху з наданням строку для усунення її недоліків (а.с.63-64). 30 листопада 2020 року позивач усунув недоліки позовної заяви (а.с.67-108). 04\~січня 2021 року через канцелярію суду надійшла інформація про зареєстроване місце проживання (перебування) відповідача (а.с.111). Ухвалою суду від 05 січня 2021 року було прийнято позовну заяву до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін і відкрито провадження у справі (а.с.112-113). У судове\~засідання представник\~позивача не\~з`явився, але надав суду клопотання, в якому просив розглядати справу без його участі, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, проти розгляду справи у заочному порядку не заперечував (а.с.61). Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, причин неявки суду не повідомив, клопотань про відкладення розгляду справи та відзиву на позовну заяву не подавав. Згідно ч. 4 ст. 223 ЦПК України, у\~разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). За згодою представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. У зв`язку з неявкою осіб, які приймають участь у справі, суд розглядає справу у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Суд, дослідивши зібрані письмові докази, дійшов наступного висновку. Судом установлено,\~що позивач\~12\~листопада 2014 року відкрив відповідачеві [PERSON] рахунок на умовах договору, укладеного відповідно до ст.ст.\~634, 1066\~ЦК України в формі приєднання позичальником до "Умов та правил надання банківських послуг" та "Тарифів Банку", що викладені на банківському сайті, що обов`язкові для сторін згідно з ст.\~629 ЦК України, і підтверджується підписаною відповідачем анкетою-заявою (а.с.68, 69, 70-98). На цих умовах позивач зобов`язався виконувати розпорядження про перерахування і видачу відповідних сум з цього рахунка та проводити інші операції за рахунком, ініційовані [PERSON] згідно з п.\~1.14 ч. 1 ст. 1 Закону України "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні" за допомогою платіжної картки "Универсальная". При цьому, відповідно до п. 1.1.7.3 та п. 1.1.7.12 "Умов та правил надання банківських послуг" картрахунки відкриті на невизначений строк, а договір діє на протязі 12 місяців з моменту підписання, а якщо на протязі цього строку жодна зі сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії договору, він автоматично лонгується на той самий строк. Позивач за цим договором згідно з ст.ст. 1054, 1056, 1069 ЦК\~України\~зобов`язався в майбутньому кредитувати рахунок під проценти за ставкою 32,40 % річних, яка з згодом збільшена до 42,00%, а потім зменшена до 40,80% (а.с.5-10), визначивши початковий кредитний ліміт 8000,00 грн., який згодом зменшено до 0,00 грн. (а.с. 12). \~ \~ \~ \~Відповідач зобов`язався відповідно до умов надання кредиту за п. 2.1.1.5.5 ''Умов та правил надання банківських послуг'' погашати заборгованість по кредиту, відсотків за його використання, на перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених договором, на користь відповідача, що він мав виконати згідно з ст. 526 ЦК України. \~ \~ \~ \~Зобов`язання відповідача за укладеним договором щодо дотримання строків виконання відповідно до ст.ст.\~548,\~551 ЦК України\~забезпечені в п.2.1.1.12.6.1 ''Умов та правил надання банківських послуг'' пенею. Відповідно до п.2.1.1.12.10 ''Умов та правил надання банківських послуг'', банк має право вимагати дострокового виконання боргових зобов`язань у цілому або в певній банком частці у разі невиконання боржником своїх боргових та інших зобов`язань за цим договором. Суд за браком доказів підтвердження відповідачем виконання зобов`язання за правилами\~ст. 545 ЦК України\~дійшов висновку згідно з ст.ст.\~12,\~81 ЦПК України\~про відсутність сумнівів в істинності перевірених в судовому засіданні розрахунків суми грошового боргу, виконаних позивачем, які з огляду на не спростовану вірогідність відомостей про несплачені позивачу суми безспірно спростовують добросовісність відповідача. Оскільки іншого не доведено, за внутрішнім переконанням суд дійшов висновку, що відповідач [PERSON] в порушення ст.ст.\~529,\~530,\~536\~ЦК\~України\~відступив від умов про повернення суми кредиту в межах ліміту і від строків виконання за договором, чим прострочив виконання згідно з\~ст.\~612\~цього Кодексу\~щодо повернення кредиту та сплати процентів. Таким чином, відповідач [PERSON] порушив взяте перед позивачем зобов`язання, на підставі чого з урахуванням визнаних позивачем сум, як ним отриманих, його права згідно ст. 611 ЦК України підлягають захисту з присудженням з відповідача 16312\~гривень\~63\~коп. боргу за кредитом. Так само, за перевіреним в судовому засіданні розрахунком позивача на його користь відповідно до ст. 550 ЦК України відповідач зобов`язаний сплатити 9336\~гривень 23\~коп. пені. Внаслідок викладеного, суд приходить до висновку що аргументи позивача, наведені в позові в цій частині, обґрунтовані та підтверджені належними, допустимими й достовірними доказами, а тому - є всі підстави для задоволення позову в частині присудження до стягнення на користь позивача з відповідача вищезазначеної заборгованості за кредитним договором, яка підтверджена розрахунками, доданими до позову та заявленому позивачем до стягнення. Щодо позивних вимог про стягнення з відповідача процентів на\~\~підставі\~\~статті 625\~ЦК України\~в розмірі 5700,08 грн., суд зазначає наступне. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 лютого 2020 року у справі №\~912/1120/16 (провадження № 12-142гс19) вказано, що у межах кредитного договору позичальник отримує позичені кошти у своє тимчасове користування на умовах повернення, платності і строковості. У постановах Великої Палати Верховного Суду уже неодноразово вказувалося на те, що цивільне законодавство передбачає як випадки, коли боржник правомірно користується наданими йому коштами та має право не сплачувати кредитору свій борг протягом певного узгодженого часу, так і випадки, коли боржник повинен сплатити борг кредитору, однак не сплачує коштів, користуючись ними протягом певного строку неправомірно. Зокрема, відносини щодо сплати процентів за одержання боржником можливості правомірно не сплачувати кредитору борг протягом певного часу врегульовані частиною першою\~статті 1048 ЦК України. Такі проценти є звичайною платою боржника за право тимчасово користуватися наданими йому коштами на визначених договором та законодавством умовах, тобто у межах належного та добросовісного виконання сторонами договірних зобов`язань, а не у випадку їх порушення. Натомість наслідки прострочення грошового зобов`язання (коли боржник повинен сплатити грошові кошти, але неправомірно не сплачує їх) також урегульовані законодавством. У випадках, коли боржник порушив умови договору, прострочивши виконання грошового зобов`язання, за частиною першою\~статті 1050 ЦК України\~застосуванню у таких правовідносинах підлягає положення\~статті 625 цього Кодексу. За наведеним у цій статті регулюванням відповідальності за прострочення грошового зобов`язання на боржника за прострочення виконання грошового зобов`язання покладається обов`язок сплатити кредитору на його вимогу суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Проценти, встановлені\~статтею 625 ЦК України, підлягають стягненню саме при наявності протиправного невиконання (неналежного виконання) грошового зобов`язання. Тобто, проценти, що стягуються за прострочення виконання грошового зобов`язання за частиною другою\~статті 625 ЦК України\~є спеціальним видом відповідальності за таке порушення зобов`язання. На відміну від процентів, які є звичайною платою за користування грошима, зокрема за договором позики, до них застосовуються загальні норми про цивільно-правову відповідальність. За період до прострочення боржника підлягають стягненню проценти від суми позики (кредиту) відповідно до умов договору та частини першої\~статті 1048 ЦК України\~як плата за надану позику (кредит), а за період після такого прострочення підлягають стягненню річні проценти відповідно до частини другої\~статті 625 ЦК України\~як грошова сума, яку боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання, тобто як міра відповідальності за порушення грошового зобов`язання. Із матеріалів справи вбачається, що укладений між сторонами кредитний договір від 12 листопада 2014 року у вигляді анкети-заяви, підписаної сторонами, не містить строку повернення кредиту (користування ним), строку дії кредитного договору (а.с. 68). Згідно з ч. 2\~ст. 530 ЦК України\~якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства. Доказів звернення до відповідача з письмовою вимогою до пред`явлення позовної заяви у даній справі - суду не представлено. Клопотань про надання доказів чи про витребування відповідних доказів судом - учасниками справи не заявлено, що підтверджується письмовими матеріалами справи. Відповідно до наданого позивачем розрахунку заборгованості, сума заборгованості за процентами на підставі\~статті 625 ЦК України\~нарахована за період з 01 жовтня 2019 року по 29\~лютого 2020 року (а.с. 10), тобто до пред`явлення даного позову. Виходячи з викладеного, надавши належної оцінки представленим у справі доказам, у їх сукупності; приймаючи до уваги, що строк дії кредитного договору сторонами не визначений; встановивши, що з вимогою про повернення (стягнення) кредитної заборгованості банк звернувся шляхом подання позовної заяви у даній справі 06\~листопада\~2020 року, що підтверджується відміткою суду про отримання позовної заяви (а.с.1), - суд дійшов висновку, що умови кредитного договору діяли до пред`явлення позову. Як зазначено вище, під час дії кредитного договору (враховуючи, що в анкеті-заяві не передбачено періодичне повернення грошових коштів) положення частини другої\~статті 625 ЦК України\~не застосовуються, а позовні вимоги з підстав частини першої\~статті 1048 ЦК України\~банком не заявлені. З урахуванням наведеного, позовна вимога про стягнення процентів нарахованих на прострочений кредит на підставі ч. 2\~ст. 625 ЦК України\~за період дії кредитного договору задоволенню не підлягає. Відповідно до\~ст. 141 ЦПК України\~судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.\~ На підставі викладеного,

Outcome: partial