Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-08 00:00:00

30 травня 2014 року до суду надійшла вказана позовна заява. В позовній заяві позивач просить: стягнути солідарно з відповідачів на користь позивача заборгованість за кредитним договором №СL-007/524/2006 від 22.06.2006 року в розмірі 2 720 307,87 грн., стягнути з [PERSON] на користь позивача суму заборгованості за договором №007/993/06/1 про кредитування поточного рахунку (овердрафт) від 22.06.2006 року в розмірі 99 233,65 грн. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що на підставі кредитного договору №СL-007/524/2006 від 22.06.2006 року, укладеного між відповідачем [PERSON] та Акціонерним комерційним банком "Райффайзенбанк Україна", правонаступником якого є ПАТ "ОТП Банк", було надано [PERSON] кредит в сумі 100 000,00 доларів США зі сплатою фіксованої процентної ставки в розмірі 12,50% річних. Відповідач зобов'язався прийняти кошти, належним чином використати їх та повернути Банку у строки передбачені п.2 частини №1 договору, сплатити відповідну плату за користування кредитними коштами і виконати всі інші зобов'язання, визначені договором. Як зазначає позивач, з його боку були виконані умови договору, однак відповідач належним чином не виконує свої зобов'язання за кредитним договором, в зв'язку з чим у відповідача утворилась заборгованість, яка станом на 08.04.2014 року становить: залишок заборгованості за кредитом - 27 617,87 доларів США, що еквівалентно 323 906,99 грн., сума несплачених відсотків за користування кредитом - 22 263,11 доларів США, що еквівалентно 261 105,47 грн., пеня за прострочення виконання зобов'язань в розмірі 2 135 295,41 грн. З метою забезпечення виконання зобов'язань відповідача [PERSON] за кредитним договором, між Акціонерним комерційним банком "Райффайзенбанк Україна" та відповідачем [PERSON] 22.06.2006 року укладено договір поруки. За даним договором відповідач зобов'язувався відповідати за повне та своєчасне виконання [PERSON] його боргових зобов'язань перед кредитором за Кредитним договором №СL-007/521/2006 від 22.06.2006 року, в повному обсязі таких зобов'язань. Крім того, як зазначає позивач, 22.06.2006 року між Акціонерним комерційним банком "Райффайзенбанк Україна" та [PERSON] було укладено Договір №007/993/06/1 про кредитування поточного рахунку (овердрафту), згідно якого, Банк надав [PERSON] овердрафт шляхом кредитування поточного рахунку [NUMBER] в розмірі ліміту 28 800,00 грн. зі сплатою 21,0% річних та 36,0% річних за користування простроченим кредитом. Як зазначає позивач, з його боку були виконані умови договору, однак відповідач належним чином не виконує свої зобов'язання за договором, в зв'язку з чим у [PERSON] утворилась заборгованість, яка станом на 08.04.2014 року становить: залишок заборгованості за кредитом - 33 673,24 грн., сума несплачених відсотків за користування кредитом - 65 560,41 грн., а всього 99 233,65 грн. За договором факторингу №27/01/12 від 27.01.2012 року до позивача перейшло право вимоги за вказаними договорами. Заочним рішенням Шевченківського районного суду м.Києва від 15.09.2014 року заявлені вимоги були задоволені, але ухвалою Шевченківського районного суду м.Києва від 26.11.2014 року заочне рішення скасоване та справу призначено до розгляду в загальному порядку. В судовому засіданні представник позивача заявлені вимоги підтримав та просив їх задовольнити в повному обсязі. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні заперечувала проти задоволенн6я заявлених вимог на тій підставі, що порука [PERSON] припинилась так як в строки, визначені діючим законодавством позивач не звертався до відповідача з вимогою про виконання зобов'язань, а визначення строку дії договору поруки - до повного виконання боргових зобов'язань за кредитним договором не є встановленим сторонами строком припинення дії поруки (зазначена правова позиція викладена в постановах Верховного Суду України від 23.05.2012 року та 21.05.2012 року). Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, хоча належним чином повідомлявся про час та місце слухання справи, про поважні причини неявки в судове засідання суд не повідомив. А тому суд у відповідності до вимог ст.169 ЦПК України продовжив слухання справи у відсутність відповідача [PERSON] Відповідно до ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, тобто обов'язок доказування покладений на сторони. Вивчивши матеріали справи, вислухавши представника позивача та представника відповідача [PERSON], оцінивши в сукупності надані в судовому засіданні докази, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог, виходячи з наступного. В судовому засіданні встановлено, що 22.06.2006 року між [PERSON] (далі - Позичальник) та Акціонерним комерційним банком "Райффайзенбанк Україна", правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство "ОТП Банк" був укладений кредитний договір №СL-007/524/2006. За даним договором Банк надав Позичальнику кредит у сумі 100 000,00 доларів США для придбання автомобіля зі сплатою фіксованої процентної ставки в розмірі 12,50 % річних строком до 22.06.2012 року (п.2, 3 Базових умов кредитування). Позичальник зобов'язаний сплатити Банку проценти за користування Кредитом, в порядку і на умовах, що визначені в Кредитному договорі (п.3 частини №1 Договору та п.1.4 частини №2 Договору), а саме: рівними частинами до на протязі всього строку дії Кредитного договору. Договір підписаний сторонами, що свідчить про те, що вони погодились з його умовами. В якості забезпечення виконання зобов'язань [PERSON] за кредитним договором, між Акціонерним комерційним банком "Райффайзенбанк Україна" та відповідачем [PERSON] 22.06.2006 року укладено договір поруки №SR-007/524/2006. Як зазначено в п.1.1 Договору, Поручитель взяв на себе зобов'язання перед Банком відповідати за повне та своєчасне виконання Боржником його Боргових зобов'язань за Кредитним договором №СL-007/524/2006 від 22.06.2006 року, в повному обсязі таких зобов'язань. За умовами п.1.2 Договору поруки, Поручитель та Боржник відповідають як солідарні боржники, що означає, що Кредитор може звернутись з вимогою про виконання боргових зобов'язань як до Боржника, так і до Поручителя, чи до обох одночасно. Договір підписаний всіма сторонами, що свідчить про те, що вони погодились з його умовами. [PERSON], як вбачається з матеріалів справи, умови Кредитного договору не виконав належним чином внаслідок чого станом на 08.04.2014 року заборгованість [PERSON] за кредитним договором становить: залишок заборгованості за кредитом - 27 617,87 доларів США, що еквівалентно 323 906,99 грн., сума несплачених відсотків за користування кредитом - 22 263,11 доларів США, що еквівалентно 261 105,47 грн., пеня за прострочення виконання зобов'язань в розмірі 2 135 295,41 грн. Статтею 526 ЦК України визначено, що зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору. Відповідно до ст.525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Статтею 549 ЦК України визначено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання зобов'язання. Відповідно до п. 3.1.1 частини №2 Договору, за порушення прийнятих на себе зобов'язань стосовно повернення кредитних коштів, сплати процентів за користування кредитними коштами визначені цим Договором строки, Позичальник зобов'язаний сплатити Банку пеню в розмірі 1% (одного відсотка) від суми несвоєчасно виконаного зобов'язання за кожний день прострочки. Зазначена пеня сплачується додатково до прострочених сум, що підлягають сплаті згідно цього Договору. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, не надав суду доказів, що на даний час заборгованість відсутня або є меншою. За договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником (ст.553 ЦК України). У разі порушення боржником зобов'язання забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки (ст.554 ЦК України). З розрахунку заборгованості вбачається, що позивачем нарахована пеня за невиконання умов Кредитного договору №СL-007/524/2006 від 22.06.2006 року в розмірі 2 135 295,41 грн. при загальній заборгованості за кредитом та відсотках - 585 012,46 грн. Відповідно до ст.551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. Застосовуючи ст. 551 ЦК України та зменшуючи розмір пені суд виходить з того, що пеня значно перевищує суму основного боргу, більш ніж в три рази, відповідач частково виконує свої зобов'язання за кредитом, а тому зменшує її розмір до розміру суми основного боргу, тобто до 585 012,46 грн. Постанова Пленуму Вищого спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 "Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин" в пункті 27 роз'яснює, що положення частини третьої статті 551 ЦК України про зменшення розміру неустойки може бути застосовано судом лише за заявою відповідача до відсотків, які нараховуються як неустойка, і не може бути застосовано до сум, які нараховуються згідно з частиною другою статті 625 ЦК, які мають іншу правову природу. При цьому проценти, які підлягають сплаті згідно з положеннями статей 1054, 1056-1 ЦК, у такому порядку не підлягають зменшенню через неспівмірність із розміром основного боргу, оскільки вони є платою за користування грошима і підлягають сплаті боржником за правилами основного грошового боргу. Проте суд вважає, що застосування ст.551 ЦК Українидо правовідносин, які виникли між сторонами є правомірним, оскільки Закон - це нормативно-правовий акт, який приймається в особливому порядку органом законодавчої влади, регулює найбільш важливі суспільні відносини, виражає волю й інтереси більшості населення, має вищу юридичну силу щодо інших нормативно-правових актів, є загальнообов'язковим для всього населення і держави та охороняється державною владою. Крім того, за змістом ч. 4 ст. 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Відповідно до ч. 1 ст. 251 ЦК України строком є певний період у часі, зі спливом якого пов'язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами (ч. 1 ст. 252 ЦК України). Разом з тим із настанням певної події, яка має юридичне значення, законодавець пов'язує термін, який визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати (ст. ст. 251, 252 ЦК України). Таким чином, умови договору поруки про його дію до повного припинення всіх зобов'язань боржника не свідчать про те, що договором установлено строк припинення поруки в розумінні ст. 251, ч. 4 ст. 559 ЦК України, тому в цьому разі підлягають застосуванню норми ч. 4 ст. 559 ЦК України про те, що порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя (постанова Верховного Суду України від 23.05.2012 року №6-33цс12). Отже, так як в позивач не звернувся із вимогою про виконання зобов'язань до поручителя протягом шести місяців, починаючи з 22.06.2012 року (суду не було надано доказів на підтвердження звернення до поручителя), а з позовом позивач звернувся лише 26.05.2014 року, тому порука [PERSON] є припиненою та відповідальність за неналежне виконання зобов'язання має нести позичальник. А тому суд приходить до висновку про стягнення заборгованості з відповідача [PERSON] на користь позивача, що становить: залишок заборгованості за кредитом - 27 617,87 доларів США, що еквівалентно 323 906,99 грн., сума несплачених відсотків за користування кредитом - 22 263,11 доларів США, що еквівалентно 261 105,47 грн., пеня за прострочення виконання зобов'язань в розмірі 585 012,46 грн. Крім того, 22.06.2006 року між Акціонерним комерційним банком "Райффайзенбанк Україна" правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство "ОТП Банк" та [PERSON] був підписаний договір №007/993/06/1 про кредитування поточного рахунку (овердрафт). За даним договором Банк надав Позичальнику Овердрафт шляхом кредитування поточного рахунку [NUMBER] в розмірі ліміту овердрафта, який становить 28 800,00 грн., а Позичальник приймає Кредит, зобов'язується належним чином використати та повернути Банку суму отриманого кредиту і сплатити відповідну плату за користування Кредитом та виконати інші зобов'язання, як це зазначено в цьому договорі (п.1.1 Договору). За користування непростроченим кредитом Позичальник зобов'язаний сплатити Банку плату у вигляді відсотків в розмірі 21,00% річних, а за користування простроченим до повернення Кредитом Позичальник сплачує Банку плату в розмірі 36% річних (п.п.4.1.1, 4.1.2 Договору). За умовами п.6.1 Договору овердрафту, будь-який Кредит, виданий в рамках Овердрафту, має бути погашений не пізніше останнього робочого дня місяця наступного за місяцем надання такого кредиту. Як встановлено в судовому засіданні та підтверджується матеріалами справи, [PERSON] належним чином не виконав свої зобов'язання за вказаним договором, що призвело до утворення заборгованості, яка станом на 08.04.2014 року становить: залишок заборгованості за кредитом - 33 673,24 грн., сума несплачених відсотків за користування кредитом - 65 560,41 грн., а всього 99 233,65 грн. До ТОВ "ОТП Факторинг Україна" перейшло право вимоги за Договорами до відповідачів на підставі Договору купівлі-продажу кредитного портфелю від 18.03.2011 року та Договору факторингу №27/01/12 від 27.01.2012 року. Крім того, на підставі ст.88 ЦПК України з відповідачів на користь позивача підлягають стягненню судові витрати. На підставі вищевикладеного та

Outcome: partial