Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-16 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою 02.02.2018 року, яка 26.02.2018 року була уточнена та відповідно до якої, останній просить суд: визнати за [PERSON] право власності в порядку спадкування за законом після смерті [INFO] [PERSON] на грошові вклади, що обліковуються у Філії АТ «Укрексімбанк» м. Кривого Рогу на рахунках № [NUMBER] та № [NUMBER] на ім`я [PERSON] , померлої [INFO] спадкоємицею якої була [PERSON] . Пред`явлені вимоги мотивовано тим, що [INFO] померла [PERSON] , громадянка України, яка на день смерті перебувала у США, та яка являється рідною сестрою позивача - [PERSON] . Після смерті сестри залишилося спадкове майно - квартира у [ADDRESS] та грошовий вклад у розмірі 13000 гривень, який знаходиться на рахунках у філії АТ «Укрексімбанку» в м. Кривому Розі згідно ощадкнижки та договору довгострокового банківського вкладу зі сплатою процентів щорічно від 29.03.2011 року, право на яке спадкоємиць [PERSON] отримала як спадкоємець першої черги після смерті батьків [PERSON] , померлого [INFO] , [PERSON] померлої [INFO] . На день смерті обох батьків [PERSON] проживала і була зареєстрована за адресою проживання і реєстрації батьків - [ADDRESS] , не заявляла про відмову від спадщини, що у відповідності до ч.3 ст.1268 ЦК України свідчить про прийняття нею спадщини. Як зазначає позивач, він у передбачений законом строк звернувся із заявою про прийняття спадщини до Сьомої Криворізької державної нотаріальної контори, однак в наслідок відсутності оригіналу правовстановлюючого документу на квартиру - визнання право власності на квартиру вирішувалося у судовому порядку. Звернувшись повторно до нотаріуса з приводу оформлення права на грошовий вклад [PERSON] отримав постанову від 20 липня 2016 року в якій державний нотаріус Сьомої Криворізької державної нотаріальної контори Грабевник О.В. відмовила у видачі останньому свідоцтва про право на спадщину за законом на грошовий вклад, що обліковується у Філії АТ «Укрексімбанк» на рахунках № [NUMBER] та № [NUMBER] , які належали [PERSON] , яка померла [INFO] і спадкоємцем якої була [PERSON] - донька померлої, яка також померла [INFO] та спадкоємцем якоє є [PERSON] . Свою відмову у видачі [PERSON] свідоцтва про право на грошовий вклад нотаріус мотивував тим, що 25 червня 2014 року до Сьомої Криворізької державної нотаріальної контори була подана заява [PERSON] про прийняття спадщини за заповітом, реквізити якої невідомі, справжність підпису якої засвідчено нотаріусом міста Нарва Естонської республіки. Крім заяви [PERSON] не надала нотаріусу ніяких документів на підтвердження своїх родинних стосунків з померлою, не надала заповіту або його реквізити, витягу з державного реєстру. Також позивач зазначає, що [PERSON] є племінницею [PERSON] або двоюрідною сестрою [PERSON] , яка померла [INFO] , остання не приймала ніякої участі у витратах на доставку праху сестри на батьківщину, її поховання. Окрім того, не заявляла ніяких вимог щодо спадщини та не заявляла про наявність заповіту, обсягу спадщини за ним, з часу смерті [PERSON] минуло 4 роки однак зі сторони [PERSON] до цього часу немає жодних контактів. На підставі чого вважає, що право власності на спадкові грошові кошти повинні бути визнані за позивачем, оскільки останній є рідним братом [PERSON] та безпосередньо є спадкоємцем другої черги на спадкування за законом, тому за захистом свої прав звернувся до суду з вищевказаним позовом. Ухвалою Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 26 лютого 2018 року прийнято до розгляду за правилами загального позовного провадження з призначенням підготовчого судового засідання (а.с.25-26 суддя Євтушенко О.І.). Ухвалою Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 12 червня 2018 року направлено судове доручення про надання правової допомоги, відповідно до якої Центральному органу Естонської республіки направлено судове доручення про надання правової допомоги про вручення судових та позасудових документів відповідачеві [PERSON] , [INFO] . Провадження у справі зупинено на час виконання доручення. (а.с.81-82 суддя Євтушенко О.І.). Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 08.11.2018 року справу передано у провадження судді Чернової Н.В. (а.с.86) Ухвалою Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 14 травня 2019 року провадження у справі було поновлено, справу призначено за правилами загального позовного провадження з призначенням підготовчого судового засідання. (а.с. 89-90 суддя Чернова Н.В.) Ухвалою Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 27 грудня 2018 року судом направлено судове доручення про надання правової допомоги, відповідно до якої Центральному органу Естонської республіки направлено судове доручення про надання правової допомоги про вручення судових та позасудових документів відповідачеві [PERSON] , [INFO] . Провадження у справі зупинено на час виконання доручення. (а.с.105-106 суддя Чернова Н.В.). Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 19.05.2020 року справу передано до провадження судді Ковтун Н.Г., згідно розпорядження від 19 травня 2020 року №435, у зв`язку з перебуванням судді Чернової Н.В. у оплачуваній відпустці по вагітності і пологам з 13.04.2020 по 16.08.2020 року. (а.с.111). Ухвалою суду від 19 червня 2020 року задоволено клопотання представника позивача [PERSON] - адвоката Зеленкіної Н.Г. про направлення судового доручення. Доручено компетентному суду Естонської Республіки вручити судові та позасудові документи відповідачеві [PERSON] . Провадження у справі зупинено. (а.с.119-120). 21 вересня 2021 року ухвалою Саксаганського районного м. Кривого Рогу Дніпропетровської області провадження у справі відновлено та призначено справу до підготовчого судового засідання Ухвалою суду від 26 жовтня 2021 року підготовче провадження у справі зупинено та справу призначено до судового розгляду по суті. (а.с.137-138). Позивач правом на участь в судовому засіданні не скористався, подавши заяву про розгляд справи за його відсутності, пред`явлені вимоги підтримав. Представник відповідача виконавчого комітету Саксаганської районної в місті ради міста Кривого Рогу в судове засідання не з`явився, подавши 22.05.2018 заяву про розгляд справи за її відсутності, при вирішенні справи покладаючись на розсуд суду, відзив на поз0ов не надав. Відповідач [PERSON] , будучи громадянкою Естонської Республіки, в судове засідання не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлена згідно чинного законодавства належним чином - на її адресу направлено копію позовної заяви у перекладі на російську мову із окремим судовим дорученням для їх вручення компетентним судом Естонської Республіки щодо вчинення окремих процесуальних дій, із дотриманням Інструкції про порядок виконання міжнародних договорів з питань надання правової допомоги в цивільних справах. У порядку виконання судового доручення компетентним судом Естонської Республіки вчинені процесуальні дії: вручені відповідачу [PERSON] подану позивачем позовну заяву у перекладі на російську мову, ухвалу Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 19.06.2020 року з перекладом на російську мову (а.с. 132-133). Дослідивши матеріали цивільної справи, матеріали спадкової справи № 280/2014 щодо майна померлої [PERSON] , витребуваної судом з Сьомої Криворізької державної нотаріальної контори (а.с. 52-76 ), у їх сукупності, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню із наступних підстав. 15 грудня 2017 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» № 2147-VIIІ від 03 жовтня 2017 року, яким зокрема Цивільний процесуальний кодекс викладений в новій редакції. Відповідно до п. 9 розділу ХІІ Перехідних положень ЦПК України справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу. Принцип захисту судом порушеного права особи будується при встановленні порушення такого права. Так, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч.1 ст. 15 ЦК України). Правом звернення до суду за захистом наділена особа, права якої порушені, невизнані або оспорені. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Відповідно до ст. 16 ЦК України особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового права або майнового права та інтересу у визначені цією статтею способи. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (ст. 5 ЦПК України). Захист цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення. Способи захисту суб`єктивних цивільних прав розуміють як закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав, як вплив на правопорушника. Загальний перелік таких способів захисту цивільних прав та інтересів передбачений статтею 16 ЦК України. Справа розглядалась у порядку загального позовного провадження із проведеним підготовчого судового засідання. Спадкові відносини в Україні регулюються Цивільним кодексом України, 2003 року, законами України "Про нотаріат", "Про міжнародне приватне право", іншими законами та підзаконними нормативними актами, як нормами матеріального та процесуального права, крім того, у судовій практиці застосовується постанова Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 N 7 "Про судову практику у справах про спадкування" та іншими нормативно-правовими актами. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] - народився [PERSON] , [INFO] , у графі «батько» вказаний [PERSON] , у графі «мати» [PERSON] . (а.с.31). Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] народилася [PERSON] , у графі «батько» зазначений [PERSON] , у графі «мати» [PERSON] . Факт родинних відносин між [PERSON] та [PERSON] підтверджується свідоцтвом про народження (32). [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] . (а.с.3). [INFO] померла [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] Спадщину після смерті матері прийняла фактично, [PERSON] оскільки була зареєстрована з померлою на день її смерті, що підтверджується матеріалами спадкової справи. За життя на ім`я [PERSON] у філії АТ «Укрексімбанк» в м. Кривому Розі оформлено депозитний договір № 22987-14121 від 29.03.2011 року. За умовами договору Вкладнику були відкриті рахунки [NUMBER] та [NUMBER] (а.с.6) Номери даних рахунків були змінені філією АТ «Укрексімбанк» в Кривому Розі в односторонньому порядку на № [NUMBER] та [NUMBER] відповідно. Залишок коштів на 07.05.2018 року по рахунку № [NUMBER] (депозитні кошти) складає 13000,00 грн, по рахунку № [NUMBER] (відсотки по депозиту) -13849,92 грн. (а.с.50) [INFO] померла [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть , № [NUMBER] , виданим Департаментом здоров`я штату Джорджия 16 січня 2014 року (а.с.5). За життя [PERSON] заповіту не склала. Після її смерті заяву про прийняття спадщини подав: рідний брат - [PERSON] (а.с.57). Окрім того, з заявою про прийняття спадщини за заповітом звернулася [PERSON] , що підтверджується (а.с.58), копією спадкової справи, наданої на запит суду. 20.07.2016 року постановою державного нотаріуса Сьомої криворізької державної нотаріальної контори Грабевник О.В.- [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті його сестри [PERSON] , померлої [INFO] , на грошові вклади, що обліковуються у Філії АТ «Укрексімбанк» на рахунках № [NUMBER] та № [NUMBER] , які належали [PERSON] , померлій [INFO] , спадкоємицею якої є [PERSON] , померла [INFO] , оскільки не встановлено коло спадкоємців та порядок закликання до спадкоємства після смерті [PERSON] (а.с.73). Відповідно до листа- роз`яснення в.о. завідувача Сьомої криворізької державної нотаріальної контори, адресованому Любові Шульзі, щодо оформлення спадщини після смерті [PERSON] повідомлено, що право на спадкування мають особи визначені за заповітом. У разі відсутності заповіту , визнання його недійсним , неприйняття спадщини або відмову від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, зазначені у статтях 1261-1265 ЦК України. У зв`язку з тим, що окрім заяви [PERSON] до Сьомої нотаріальної контори було подано також заяву особою, що має право на спадкування за законом на підставі статті 1260 ЦК України, а у матеріалах спадкової справи №280/2014 до майна померлої [INFO] [PERSON] відсутні відомості, щодо складеного на користь останньої заповіту, прохають [PERSON] направити на адресу нотаріальної контори копію заповіту. (а.с.76). В свою чергу до матеріалів справи не надано заповіту, про який вказує [PERSON] у своїй заяві від 14.05.2014 року. На підставі вищевикладеного, суд вважає, що відповідно до статті 1262 ЦК України позивач [PERSON] , являється спадкоємцем другої черги спадкування за законом після смерті його рідної сестри - [PERSON] . В основі спадкування за законом знаходиться принципі черговості, який полягає у встановленні пріоритету прав одних спадкоємців за законом перед іншими. Кожна черга - це визначене коло осіб, з урахуванням ступеня їх близькості спадкодавцеві, яке встановлене законом на підставі припущення про те, що спадкодавець залишив би своє майно найближчим родичам, членам сім`ї, утриманцям і (або) іншим родичам до шостого ступеня споріднення. Спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців) (стаття 1216 ЦК України). Відповідно до частин першої, другої статті 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу). Стаття 1218 ЦК України визначає, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців) - стаття 1216 ЦК України. Спадкодавець - це фізична особа, права та обов`язки якої після смерті переходять до інших осіб. Спадкоємці - це особи, що набувають право на спадщину (особи, які є живими на момент відкриття спадщини, особи, що були зачаті за життя спадкодавця і народилися після відкриття спадщини, а також юридичні особи та держава). Право спадкування тісно пов`язане з правом власності, оскільки спадкування є одним із засобів набуття права власності. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Оскільки обставини, які входять до предмета доказування відповідно до Листа від 16.05.2013 № 24-753/0/4-13 Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» у зазначеній категорії справ, можна встановити лише при дослідженні документів, наявних у спадковій справі, й суд встановлював їх на підставі матеріалів спадкової справи, витребуваної у нотаріуса Сьомої Криворізької державної нотаріальної контори. Належними доказами щодо фактів, які необхідно встановити для вирішення спору про право спадкування, є копії документів відповідної спадкової справи, зокрема, поданих заяв про прийняття спадщини, виданих свідоцтв про право на спадщину, свідоцтв про народження з метою встановлення факту родинних відносин між позивачем як спадкоємцем та померлим як спадкодавцем, й суд відповідно до ухвали Саксаганського районного суду міста Кривого Рогу витребував за клопотанням позивача у нотаріуса Сьомої Криворізької державної нотаріальної контори копію спадкової справи щодо майна померлої [PERSON] , які стали предметом дослідження в ході розгляду цієї справи, й встановлені правовідносини та докази покладені в основу рішення суду про задоволення позову. Відповідно до п. 4.18 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України за відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів нотаріус роз`яснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку. Так, відповідно до Листа від 16.05.2013 № 24-753/0/4-13 Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» суди при розгляді справ даної категорії мають звертати увагу на наявність у матеріалах справи обґрунтованої постанови про відмову нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії, зокрема, відмови у видачі свідоцтва про право на спадщину. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно з частиною п`ятою статті 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Встановивши, що позивач є спадкоємицем другої черги за законом після смерті рідної сестри, він звернувся до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 ЦК України, не відмовившись від спадщини, що підтверджується матеріалами спадкової справи, а тому суд приходить до висновку, що позивач вважається таким , що прийняв спадщину - грошові кошти, які знаходяться у філії АТ «Укрексімбанк» в м. Кривому Розі, після померлої [INFO] його сестри - [PERSON] .. У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки (ст. 1261 ЦК України). Відповідно до ст. 1262 ЦК України у другу чергу право на спадкування за законом мають рідні брати та сестри спадкодавця, його баба та дід як з боку батька, так і з боку матері. Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст. 1217 ЦК України). Відповідно до норм ст.1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Відповідач [PERSON] нічим не підтвердила факт складання за життя [PERSON] заповіту на її ім"я, а також не підтвердила її право спадкування за законом 1 чи 2 черги., тобто не надала доказів щодо її права на спадкування після смерті [PERSON] . Подавши свої докази, сторони реалізували своє право на доказування і одночасно виконали обов`язок із доказування, оскільки ст. 81 ЦПК закріплює правило, за яким кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Обов`язок із доказування покладається також на осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб, або державні чи суспільні інтереси (ст.43 ЦПК України). Тобто, процесуальними нормами встановлено як право на участь у доказуванні, так і обов`язок із доказування обставини при невизнані них сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Інші доводи сторін, які наведені у позові, не впливають на висновку суду та не потребують детального обґрунтування, що відповідає практиці Європейського суду з прав людини. Зокрема, Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи ("Проніна проти України", N 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18.07.2006). За таких підстав позов у цілому є обґрунтованим, доведеним й таким, що підлягає задоволенню, обставини, що спростовують позовні вимоги, судом не встановлені. Враховуючи характер та предмет спору, та відсутність клопотання про стягнення з відповідача судових витрат, відповідно до ст. 141 ЦПК України суд вважає за доцільне судові витрати по справі покласти на позивача.

Outcome: approved