Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-22 00:00:00

Представник позивача в інтересах [PERSON] звернувся в суд з позовом до відповідача уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію публічного акціонерного товариства "Банк Форум" (надалі ПАТ "Банк Форум") про визнання кредитного договору недійсним. В обґрунтування позовних вимог представник позивача зазначив, що 04 червня 2008 року між ПАТ "Банк Форум" та позивачкою укладено кредитний договір № 0008/08/201-ZNv. За умовами цього договору позивачкою отримано кредитні кошти в розмірі 55000 доларів США, які банк надав на придбання квартири, тобто споживчих потреб. Вважає, що є достатні підстави для визнання даного кредитного договору недійсним, оскільки умови кредитного договору не відповідають вимогам Закону України "Про захист прав споживачів" та постанові Правління Національного банку України від 10.05.2007 року № 168 "Про затвердження Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупної вартості кредиту". Зокрема у договорі немає відомостей щодо детального розпису загальної вартості кредиту, немає умов, які п.п.3.1, 3.2., 3.4. зазначених Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту визнані обов'язковими. Не надавався банком і позивачу окремий письмовий документ з детальними розписом загальної вартості кредиту для споживача. Не надав банк [PERSON], як споживачу фінансових послуг в галузі споживчого кредитування, в письмовій формі повної інформації про умови кредитування, а також орієнтовану сукупну вартість кредиту, яка надається перед укладенням кредитного договору, чим було порушено вимоги чинного закону. Кредитний договір, в тому числі з урахуванням змін до нього, не містить графіку платежів у розрізі сум процентів за користування кредитом, вартості всіх супутніх послуг, а також інших фінансових зобов'язань за кожним платіжним періодом з урахуванням даних, передбачених у додатку до Правил. Тому, оспорюваний кредитний договір в момент укладення не відповідав вимогам щодо змісту таких правочинів та порядку їх укладення. Усі умови кредитного договору є несправедливими, суперечать принципу добросовісності, що є наслідком істотного дисбалансу договірних прав і обов'язків, спрямоване на погіршення становища споживача. Банком ні при укладенні кредитного договору, ні при внесенні змін до нього позивачки, як споживача, не було повідомлено про покладення на нього валютних ризиків, та не надано інформацію щодо методики, яка використовується банком для визначення валютного курсу, строків і комісій, пов'язаних з конвертацією валюти платежу у валюту зобов'язання під час погашення заборгованості за кредитом та процентами за користування ним. Тобто права позивача, як споживача фінансової послуги, зокрема права на необхідну, доступну та своєчасну інформацію про продукцію (послугу), належну якість продукції та обслуговування, були порушені. А позивачка, як споживач, не усвідомлювала та не могла усвідомити можливість збільшення обсягу своїх зобов'язань за оспорюваним кредитним договором в п'ять разів за умови стрімкого зростання курсу долара США по відношенню до гривні, а тому вважають, що даний правочин має бути визнаний недійсним, як такий, що вчинений ним під впливом помилки щодо обставин, що мають істотне значення. На підставі викладеного та інших порушень, позивачка та її представник просили суд визнати недійсним кредитний договір № 0008/08/201-ZNv від 04 червня 2008 року. Позивачка та її представник в судовому засіданні позов підтримали, з підстав викладених у позові. Просили суд позов задовольнити. Із запереченнями та заявою представника відповідача про застосування наслідків спливу позовної давності не погодилися. Представник відповідача ПАТ "Банк Форум" в судове засідання не з'явився, однак надав письмові заперечення на позов, в яких просив суд у задоволенні позову відмовити. Також подав заяву про застосування наслідків спливу позовної давності до виниклих між сторонами правовідносин. Проаналізувавши пояснення позивачки та її представника в сукупності із запереченнями представника відповідача та матеріалами справи, суд приходить до наступного. Дані обставини виникли з правовідносин, які регулюють правочин укладений у письмовій формі при наданні споживчого кредиту. Так згідно ст.215 Цивільного кодексу України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою, третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. При цьому згідно ст.ст.626, 628 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Сторони є вільними в укладенні договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства. За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти (ст.1054 ч.1 ЦК України). Відповідно до приписів ст.ст.11, 18 Закону України "Про захист прав споживачів" до договорів зі споживачами про надання споживчого кредиту застосовуються положення цього Закону про несправедливі умови в договорах, зокрема про встановлення обов'язкових для споживача умов, з якими він не мав реальної можливості ознайомитися перед укладенням договору; надання продавцю (виконавцю, виробнику) права в односторонньому порядку змінювати умови договору на власний розсуд або на підставах, не зазначених у договорі; передбачення зміни в будь-яких витратах за договором, крім відсоткової ставки. Продавець (виконавець, виробник) не повинен включати в договори зі споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов'язків на шкоду споживача. Якщо положення договору визнано несправедливим, включаючи ціну договору, таке положення може бути змінене або визнане недійсним. Положення, що було визнане недійсним, вважається таким з моменту укладення договору. Положення договору про споживчий кредит, які містять умови про зміни у витратах, зокрема щодо плати за обслуговування кредиту та плати за дострокове його погашення є несправедливими і це є підставою для визнання таких положень договору недійсними, однак не є наслідком недійсності договору в цілому. Закон України "Про захист прав споживачів" застосовується до спорів, які виникли з кредитних правовідносин, лише в тому разі, якщо підставою позову є порушення порядку надання споживачеві інформації про умови отримання кредиту, типові процентні ставки, валютні знижки тощо, які передують укладенню договору (ця правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 02 грудня 2015 року у справі №6-1341цс15). По даній цивільній справі судом встановлено, що 04 червня 2008 року між ПАТ "Банк Форум" та [PERSON] укладено кредитний договір № 0008/08/201-ZNv (а.с.8-10) із змінами, внесеними додатковим договором № 3 від 25 січня 2013 року. За умовами цього договору позивачкою отримано кредитні кошти в розмірі 55000 доларів США, який надано в споживчих цілях на придбання житла, строком по 03 червня 2018 року. Оцінюючи докази, надані сторонами та доведені перед судом про їх переконливість, суд вважає, що позов є безпідставним та таким, який не підлягає до задоволення. Свій висновок суд обґрунтовує наступним. У п.2.5 даного кредитного договору визначено, що проценти за користування кредитними коштами сплачуються позичальником згідно з п.2.7 цього Договору. Несплата позичальником процентів в терміни, встановлені в п.2.7 цього Договору дати, є підставою для вимоги банку про дострокове повернення кредитних коштів, стягнення процентів за користування кредитними коштами, неустойки та є підставою для звернення банком стягнення на заставлене майно. За п.2.6 сплата процентів позичальником здійснюється за фактичний строк користування кредитними коштами. При розрахунку плати за користування кредитом приймається місяць, рівний календарній кількості днів і рік рівний 360 днів. А за п.2.7 визначено, що проценти за користування кредитними коштами позичальник сплачує самостійно на рахунок 22081500000539 в Коростенському відділенні ЖФ АКБ "Форум" щомісячно, не пізніше 20-го числа місяця, наступного за місяцем користування кредитним коштами, якщо цей день припадає на вихідні або святкові дні, проценти за користування кредитом позичальник сплачує у перший робочий банківський день після вихідних або святкових днів. Відповідно до п.3.2.2. Договору, банк має право вимагати дострокового повернення кредитних коштів та сплати процентів за користування кредитними коштами у випадку невиконання чи неналежного виконання позичальником своїх зобов'язань за цим Договором, а також у випадку невиконання чи неналежного виконання позичальником та/або поручителем зобов'язань за договорами, які є забезпеченням виконання зобов'язань. Пунктом 3.3.8 кредитного Договору визначено, що позичальник зобов'язаний достроково повернути кредит та сплатити проценти за користування ним на письмову вимогу банку у випадках, передбачених цим Договором та договором/ми застави, укладеним/и із позичальником (майновим поручителем), зокрема: у випадку порушення справи про банкрутство майнового поручителя; якщо майно, що надане банку в заставу позичальником чи майновим поручителем не застраховане на користь банку (не продовжено дію договору/ів страхування); при наявності виконавчих документів, рішень суду, будь-яких інших органів, що можуть призвести до невиконання або неналежного виконання позичальником зобов'язань по цьому Договору; в інших випадках, передбачених цим договором, договором застави (іпотеки) та чинним законодавством України. За п.7.2. Договору сторони фіксують свою згоду з тим, що ними узгоджені усі істотні умови, і зобов'язуються надалі ніяких претензій одна до одної з цього приводу не мати. Цей Договір відображає повне розуміння сторонами предмету та інших питань, зазначених у цьому Договорі. Умови кредитування, відповідно до п.2 ст.11 Закону України "Про захист прав споживачів" позичальником отримано до укладення цього Договору. Відповідно до ст.4 ч.1 п.4 Закону України "Про захист прав споживачів", споживачі під час придбання, замовлення або використання продукції, яка реалізується на території України, для задоволення своїх особистих потреб мають право на необхідну, доступну, достовірну та своєчасну інформацію про продукцію, її кількість, якість, асортимент, а також про її виробника (виконавця, продавця). Підпунктом "д" п.2 ч.2 ст.11 цього ж Закону (в редакції чинній на час укладення договору) передбачено, що перед укладенням договору про надання споживчого кредиту кредитодавець зобов'язаний повідомити споживача у письмовій формі про кредитні умови, зокрема, орієнтовну сукупну вартість кредиту та вартість послуги з оформлення договору про надання кредиту (перелік усіх витрат, пов'язаних з одержанням кредиту, його обслуговуванням а поверненням, зокрема таких, як адміністративні витрати, витрати на страхування, юридичне оформлення тощо). На підставі наданих сторонами доказів та дослідженими в судовому засіданні вбачається, що банком вказані вимоги Закону дотримані, а перед укладенням оспорюваного кредитного договору із позивачкою, остання отримала Умови кредитування, про що свідчить п.7.2. оспорюваного Договору, який позивачка підписала прочитавши зміст Договору. Цієї обставини ні позивачка, ні її представник не оспорювали в судовому засіданні. Тому суд не приймає до уваги висновок експерта судово-почеркознавчої експертизи від 19.08.2016 року № 5669/5670/16-32. Суд вважає, що [PERSON] була повідомлена про орієнтовну сукупну вартість кредиту, валюту кредиту, строк на який надаються кредитні кошти, відсоткову ставку за наданим кредитом, порядком його повернення та сплатою процентів, тощо, про що також свідчить його підпис в Договорі та в додатках до нього. Також суд вважає, що посилання представника позивача на те, що відповідач не дотримався усіх вимог Закону при укладенні даного Договору, а саме не надав позивачці в письмовій формі "Умови кредитування фізичних осіб в АКБ "Форум", бо підпис у рядку "Умови кредитування отримав" виконані не [PERSON], не заслуговують на увагу, оскільки, як вже було зазначено вище, позивачка підписала прочитавши зміст Договору, де зазначено й про "Умови кредитування фізичних осіб в АКБ "Форум" Виходячи з наведених положень Закону та встановлених обставин справи, суд вважає, що посилання представника позивача на те, що оспорюваний ним кредитний договір вчинено під впливом помилки не заслуговують на увагу, оскільки позивачка на власний розсуд погодилася на запропоновану вартість споживчого кредиту в сумі 55000 доларів США та суму щомісячного платежу, а також розмір процентної ставки і строк повернення отриманого кредиту, вважаючи їх прийнятними для себе. При цьому [PERSON] була вільною у виборі фінансових установ для отримання кредиту, так і у виборі форми кредитування (у національній чи іншій валюті), а її особистий підпис на спірному договорі та визнання обставин отримання кредитних коштів на споживчі цілі свідчить про вільне волевиявлення учасників спірного правочину під час його укладення. Тому суд вважає, що кредитний договір № 0008/08/201-ZNv від 04 червня 2008 року про отримання споживчого кредиту підписаний сторонами, які досягли згоди з усіх істотних умов договору, мали необхідний обсяг цивільної дієздатності, а їх волевиявлення було вільним і відповідало їхній внутрішній волі; позивачка на момент укладення договору не заявляла додаткових вимог щодо умов спірного правочину та в подальшому виконувала його умови; відповідач надав позивачу документи, які передували укладенню кредитного договору, у тому числі й щодо сукупної вартості кредиту, реальної процентної ставки, а тому правові підстави для визнання недійсним оспорюваного правочину відсутні. Судом не встановлено, що відповідачем порушено права [PERSON], як споживача фінансової послуги в розрізі Закону України "Про захист прав споживачів". Адже відповідно до ч.1 ст.60 Цивільного процесуального кодексу України - "Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях." (ч.4 ст.60 Цивільного процесуального кодексу України). Оскільки позивачем не наведено жодного належного доказу для доведення тих обставин, на які вона посилається, а отже, не доведено порушення Банком вимог чинного законодавства, зокрема і Закону України "Про захист прав споживачів". На підставі викладеного вище, суд приходить до переконання, що в даному випадку права позивачки не порушені, а тому в задоволенні позову слід відмовити.

Outcome: dismissed