Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-24 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом в якому зазначила, що [INFO] померла її мати [PERSON] , яка до смерті постійно проживала та була зареєстрована в [ADDRESS] . Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на належне їй на день смерті майно, зокрема на житловий будинок [ADDRESS] , на земельні ділянки: площею 0,25 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, та площею 0,36 га для ведення особистого селянського господарства. Крім того, до складу спадкового майна на яке відкрилась спадщина після смерті [PERSON] також належить право на земельну частку (пай) розміром 3,64 в умовних кдастрових гектарах, яка перебувала в колективній власності КСП "Старосільське", та на яку на ім`я [PERSON] був виданий Сертифікат на право на земельну частку (пай) серії ЖТ №0063990. За життя [PERSON] був складений заповіт, відповідно до положень якого спадкодавиця заповіла належне їй на день смерті майно позивачці [PERSON] . Інших спадкоємців немає. При цьому, позивачка прийняла спадщину, яка відкрилась після смерті [PERSON] шляхом звернення до Андрушівської державної нотаріальної контори Житомирської області із заявою про прийняття спадщини та частково реалізувала свої спадкові права шляхом отримання свідоцтва про право на спадщину заповітом на житловий будинок та присадибні земельні ділянки. Однак, позивачка не в змозі в позасудовому порядку в повному обсязі реалізувати свої спадкові права після смерті матері [PERSON] , а саме право на вищевказану земельну частку (пай) розміром 3,64 в умовних кадастрових гектарах, оскільки Сертифікат на право на земельну частку (пай) серії ЖТ №0063990 був втрачений, про що в районній газеті "Новини Андрушівщини" розміщено відповідне оголошення. Враховуючи вищезазначене, позивачка просить суд, визнати за нею, [PERSON] право на земельну частку (пай) розміром 3,64 в умовних кадастрових гектарах, яка перебувала в колективній власності КСП "Старосільське", та на яку був виданий Сертифікат на право на земельну частку (пай) серії ЖТ №0063990, як на спадщину за заповітом після смерті матері [PERSON] , яка померла [INFO] . Судовий збір з відповідача просить не стягувати. 09 квітня 2021 року від представника відповідача Волицької сільської ради на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву в якому останній просив відмовити в задоволенні позовних вимог. В обґрунтування поданого відзиву представник відповідача зазначив, що позивачка не скористалася своїм правом на отримання дубліката Сертифіката на право на земельну частку (пай) шляхом звернення до районної державної адміністрації із заявою про видачу дубліката Сертифіката (а.с.40-41). Позивачка та її представник адвокат Павлушко Л.А. в судове засідання не з`явилися. Від представника позивачки на адресу суду надійшла заява в якій вона просить розгляд справи провести у її відсутність та у відсутність позивачки, позовні вимоги підтримують, позов просять задовольнити. Представник відповідача Волицької сільської ради в судове засідання не з`явився, надіслав на адресу суду клопотання в якому розгляд справи просить провести у його відсутність, при вирішенні справи покладається на розсуд суду. У відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України, в зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, суд дійшов наступного висновку. Згідно копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] вбачається, що [INFO] померла [PERSON] (а.с.4). Позивачка є дочкою померлої [PERSON] , факт родинних відносин підтверджується копією свідоцтва про народження позивачки серії [NUMBER] (а.с.13). На день смерті [PERSON] постійно проживала та була зареєстрована одна за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується довідкою виданою виконавчим комітетом Волицької сільської ради від 11 березня 2021 року №104 (а.с.5). Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на належне їй на день смерті майно, зокрема на право на земельну частку (пай) розміром 3,64 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), яка перебувала у власності Колективного сільськогосподарського підприємства "Старосільське", та на яку на ім`я [PERSON] був виданий Сертифікат на право на земельну частку (пай) серії ЖТ №0063990 (а.с.6). Вказаний вище Сертифікат на право на земельну частку (пай) серії ЖТ №0063990 був втрачений, про що розміщено відповідне оголошення в газеті "Новини Андрушівщини" випуск №10 (10063) від 12 березня 2021 року (а.с.8). За життя, а саме 16 січня 2001 року [PERSON] був складений заповіт, посвідчений секретарем виконкому Старокотельнянської сільської ради Андрушівського району Житомирської області Гебрич Н.М., зареєстрований в реєстрі за №2, відповідно до положень якого спадкодавиця заповіла [PERSON] житловий будинок, надвірні споруди, речі звичайної домашньої обстановки і вжитку, земельну ділянку, земельну частку (пай), вклад в зберкасі, а також виплати за перебування в Німеччині (а.с.28-29). Вищевказаний заповіт не змінено та не скасовано. Відповідно до копії спадкової справи №316 заведеної Андрушівською державною нотаріальною конторою Житомирської області до майна померлої [INFO] [PERSON] вбачається, що спадщину, яка відкрилась після її смерті за заповітом прийняла дочка померлої - [PERSON] та на її ім`я держнотконторою 16 жовтня 2003 року було видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом на житловий будинок та приватизовану земельну ділянку площею 0,6100 га, що розташовані в [ADDRESS] (а.с.25-36). В позасудовому порядку позивачка не в змозі в повному обсязі реалізувати свої спадкові права після смерті матері [PERSON] , а саме право на вищезазначену земельну частку (пай) розміром 3,64 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), у зв`язку з тим, що Сертифікат на право на земельну частку (пай) серії ЖТ №0063990 був втрачений, що стало причиною відмови нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, що підтверджується повідомленням державного нотаріуса Андрушівської державної нотаріальної контори Житомирської області Фещука В.А. (а.с.25). Відповідно до положень п.1 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30 травня 2008 року "Про судову практику у справах про спадкування" відносини спадкування регулюються правилами Цивільного кодексу України, якщо спадщина відкрилася не раніше 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців. Згідно ст.534 ЦК Української РСР від 1963 року кожний громадянин може залишити за заповітом усе своє майно або частину його (не виключаючи предметів звичайної домашньої обстановки і вжитку) одній або кільком особам як тим, що входять, так і тим, що не входять до кола спадкоємців за законом, а також державі або окремим державним, кооперативним та іншим громадським організаціям. Згідно ст.548 ЦК Української РСР від 1963 року для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Відповідно до ст.549 ЦК Української РСР від 1963 року визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Відповідно до п.17 розділу X Перехідних положень ЗК України від 25.10.2001, Сертифікати на право на земельну частку (пай), отриманні громадянами, вважаються правовстановлюючими документами при реалізації ними права вимоги на відведення земельної частки (паю) в натурі (на місцевості) відповідно до законодавства. Сертифікат на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення власниками земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості) земельних ділянок та видачі їм державних актів на право власності на землю. Відповідно до ч.5 ст.22 ЗК України, землі сільськогосподарського призначення не можуть передаватись у власність іноземцям, особам без громадянства, іноземним юридичним особам та іноземним державам. Згідно ч.ч.2, 3 ст.81 ЗК України, іноземці та особи без громадянства можуть набувати права власності на земельні ділянки несільськогосподарського призначення в межах населених пунктів, а також на земельні ділянки несільськогосподарського призначення за межами населених пунктів, на яких розташовані об`єкти нерухомого майна, що належать їм на праві приватної власності. Іноземці та особи без громадянства можуть набувати права власності на земельні ділянки відповідно до частини другої цієї статті у разі: а) придбання за договором купівлі-продажу, ренти, дарування, міни, іншими цивільно - правовими угодами; б) викупу земельних ділянок, на яких розташовані об`єкти нерухомого майна, що належать їм на праві власності; в) прийняття спадщини. Згідно ч.4 ст.81 ЗК України, землі сільськогосподарського призначення, прийняті у спадщину іноземцями, а також особами без громадянства, протягом року підлягають відчуженню. Відповідно до п.23 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30 травня 2008 року "Про судову практику у справах про спадкування" у разі відмови нотаріуса в оформлені права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Враховуючи вищезазначене, суд дійшов висновку, що позивачка має право на спадкування майна спадкодавиці [PERSON] , однак в позасудовому порядку позбавлена можливості його оформити у зв`язку з відсутністю відповідних правовстановлюючих документів, тому позов підлягає задоволенню в межах заявлених позовних вимог.

Outcome: approved