Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-04 00:00:00

Позивач звернувся в суд із позовом до відповідачів про спонукання до виконання умов мирової угоди. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 14.11.2008 року між ВАТ "Фольксбанк", правонаступником якого є ПАТ "ВіЕс Банк", та відповідачем [PERSON] укладено кредитний договір № 61-2/232 (далі-Договір). Згідно Договору відповідач отримав кредитні кошти у розмірі 985000 грн. строком на 15 років до 13.11.2023 року та зобов`язався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку, встановлених Договором. Також зобов`язання за вказаним договором забезпечено договорами поруки, укладеними 14.11.2008 року з поручителями [PERSON] та [PERSON] , які є солідарними боржниками. У зв`язку з недотриманням умов кредитного договору банк звернувся до суду і 23.09.2013 року Івано-Франківським міським судом винесено ухвалу у справі № 0907/2-4863/2011, якою затверджено мирову угоду укладену 16.07.2013 року між ВАТ "Фольксбанк" та відповідачами. 29 грудня 2017 року між ПАТ "ВіЕс Банк" та ТзОВ "Фінансова компанія "ТРАСТ ФІНАНС" було укладено договір про відступлення права вимоги за кредитом № 61-2/232 від 14.11.2008 року та мировою угодою від 16.07.2013 року у справі № 0907/2-4863/2011 відповідно до якого останнє набуло право грошової вимоги за вищевказаним кредитним договором та угодою. Оскільки в добровільному порядку відповідачі умови мирової угоди не виконують, то заборгованість за кредитним договором та мировій угоді становить 939032,84 грн. Враховуючи те, що відповідачі в добровільному порядку її не погашають, просить позов задовольнити, а також стягнути суму сплаченого судового збору. Представник позивача в судовому засіданні вимоги позову підтримав з підстав викладених в позові. Просив позов задовольнити, не заперечив проти заочного розгляду справи. Відповідачі, які належним чином повідомлялися про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явилися у зв`язку з чим ухвалено провести заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що 14.11.2008 року між ВАТ "Фольксбанк", правонаступником якого є ПАТ "ВіЕс Банк" та відповідачем [PERSON] укладено кредитний договір №61-2/232. Згідно Договору відповідач отримав кредитні кошти у розмірі 985000 грн. строком на 15 років до 13.11.2023 року та зобов`язався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку, встановлених Договором. Також зобов`язання за вказаним договором забезпечено договорами поруки, укладеними 14.11.2008 року з поручителями [PERSON] та [PERSON] , які відповідно до вимог ст.554 ЦК України є солідарними боржниками. У зв`язку з недотриманям умов кредитного договору банк звернувся до Івано-Франківського міського суду з позовом до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості за вищевказаним кредитним договором. Рішенням від 01.06.2013 року позов задоволено. Ухвалою Івано-Франківського міського суду від 23.09.2013 року у справі № 0907/2-4863/2011, на стадії виконання рішеня суду, визнано та затверджено мирову угоду між ПАТ "Фольксбанк" та [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , згідно з якою сторони підтвердили, що заборгованість боржника перед стягувачем, станом на 16.07.2013 року становить 1142214,82 грн. Також сторони домовились, що зобов`язуються погасити вказану заборгованість перед ПАТ «Фольксбанк» в строк не пізніше 31.08.2018 року в повному обсязі відповідно до визначеного графіку. Однак, відповідачі у справі свої договірні зобов`язання не виконали, не погашували заборгованість у порядку, вказаному в угоді, боржником сплачено тільки 203181,98 грн., у зв`язку з чим їхня заборгованість перед банком станом на день звернення до суду становить 939032,84 грн. заборгованості за тілом кредиту. Відповідно до вимог ст.175 ЦПК України (в редакції чинної на день затвердження мирової угоди) мирова угода укладається сторонами з метою врегулювання спору на основі взаємних поступок і може стосуватися лише прав та обов`язків сторін та предмета позову. У разі укладення сторонами мирової угоди суд постановляє ухвалу про закриття провадження у справі. Закриваючи провадження у справі, суд за клопотанням сторін може постановити ухвалу про визнання мирової угоди. У ст.207 ЦПК України (у редакції від 15 грудня 2017 року) визначено умови та порядок затвердження мирової угоди, а саме мирова угода укладається сторонами з метою врегулювання спору на підставі взаємних поступок і має стосуватися лише прав та обов`язків сторін. У мировій угоді сторони можуть вийти за межі предмета спору за умови, що мирова угода не порушує прав чи охоронюваних законом інтересів третіх осіб. Відповідно до вимог ст.208 ЦПК України (у редакції від 15 грудня 2017 року) виконання мирової угоди здійснюється особами, які її уклали, в порядку і в строки, передбачені цією угодою. Ухвала про затвердження мирової угоди є виконавчим документом та має відповідати вимогам до виконавчого документа, встановленим Законом України "Про виконавче провадження". У разі невиконання затвердженої судом мирової угоди ухвала суду про затвердження мирової угоди може бути подана для її примусового виконання в порядку, передбаченому законодавством для виконання судових рішень. Згідно із п.2 ч.1 ст.3 Закону України «Про виконавче провадження» виконанню державною виконавчою службою підлягають … 2) ухвали, постанови судів у цивільних, господарських, адміністративних справах, справах про адміністративні правопорушення, кримінальних провадженнях у випадках, передбачених законом. Вимоги до виконавчого документа закріплено у ст.4 цього Закону. Відповідно до п.7 ч.4 ст.7 Закону України "Про виконавче провадження" виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання, якщо: виконання рішення не передбачає застосування заходів примусового виконання рішень. Наведене свідчить, що на час набрання чинності судовим рішенням про визнання мирової угоди та закриття провадження у справі, зазначена ухвала не відносилась до судових рішень, які підлягали виконанню державною виконавчою службою. За своєю суттю мирова угода, укладена між сторонами, є угодою про заміну одного зобов`язання іншим. Відповідно до статті 202 ЦК України затверджена судом мирова угода є багатостороннім правочином, який відповідно до статей 11, 509 ЦК України є підставою для виникнення цивільних прав та обов`язків. Згідно зі ст. 509 Цивільного кодексу України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Згідно із ч. 1 ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Статтею 525 ЦК України визначено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. У ч.1 ст. 530 ЦК України визначено, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) Згідно зі ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Частиною першою статті 612 ЦК України передбачено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. В даному випадку відповідачі порушили умови мирової угоди та кредитного договору, а саме не надавали своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, що свідчить про ухилення [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] від виконання своїх зобов`язань за кредитним договором та мировою угодою. Відповідно до ст.512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). 29 грудня 2017 року між ПАТ "ВіЕс Банк" та ТзОВ "Фінансова компанія "ТРАСТ ФІНАНС" було укладено договір про відступлення права вимоги за кредитом № 61-2/232 від 14.11.2008 року та мировою угодою від 16.07.2013 року у справі № 0907/2-4863/2011 відповідно до якого останнє набуло право грошової вимоги за вищевказаним кредитним договором та угодою. Оскільки обов`язок відповідачів сплатити на користь банку грошові кошти встановлено судом, тому обов`язок виник на підставі цього судового рішення та належним способом захисту цивільного права або інтересу в такому випадку є спонукання до виконання умов мирової угоди і примусове виконання взятого на себе обов`язку в натурі. Виходячи з вищевказаних норм закону, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають до задоволення. Судові витрати, відповідно до вимог ст.141 ЦПК України, слід покласти на відповідачів. На підставі наведеного, ст.ст. 512, 526, 527, 530, 1050, 1054 ЦК України,

Outcome: approved