Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-11 00:00:00

Позивач Публічне акціонерне товариство "Дельта Банк" звернувся до суду з позовною заявою до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором № 001-20721-150113 від 15.01.2013 року у розмірі 10897,38 грн., яка складається з 6910,52 грн. заборгованості за сумою кредиту, 496,86 грн. заборгованості за відсотками та 3490,00 грн. заборгованості за комісіями. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що відповідач не виконав належним чином свої договірні зобов'язання, у зв'язку з чим утворилась заборгованість, яка до цього часу не погашена. Представник позивача до судового засідання не з'явився. В матеріалах справи міститься заява представника позивача Духота І.В., який діє на підставі довіреності, про розгляд справи без його участі, в якій він підтримав заявлені позовні вимоги та не заперечував проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся шляхом направлення судових повісток на адресу місця реєстрації відповідача, які повернулись на адресу суду з відміткою поштової установи: "за закінченням терміну зберігання". Відповідно до ч. 5 ст. ст. 74 ЦПК України судова повістка разом із розпискою, а у випадках, встановлених цим Кодексом, разом з копіями відповідних документів надсилається поштою рекомендованим листом із повідомленням або через кур'єрів за адресою, зазначеною стороною чи іншою особою, яка бере участь у справі. У разі ненадання особами, які беруть участь у справі, інформації щодо їх адреси, судова повістка надсилається фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. У разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, за такою адресою, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином Враховуючи викладене, відповідач належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи. Відповідно до ст. 224 ЦПК України, на підставі наявних у справі доказів, суд вважає можливим ухвалити заочне рішення, з урахуванням того, що позивач не заперечує проти такого вирішення справи. З'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, всебічно та повно дослідивши матеріали справи та надані позивачем докази, суд встановив наступне. 15.01.2013 року між Публічним акціонерним товариством "Дельта Банк" та відповідачем - [PERSON], укладено договір № 001-20721-150113, відповідно до умов якого відповідач отримав 10000,00 грн. з кінцевим терміном повернення та сплати всіх виплат передбачених договором не пізніше 14.01.2016 року. Згідно умов договору відповідач зобов'язався щомісяця та у визначені строки здійснювати погашення частини суми заборгованості, проценти за користування кредитом та комісію. З матеріалів справи вбачається, що банк свої зобов'язання виконав. На підтвердження надання [PERSON] грошових коштів в сумі 10000,00 грн. в матеріалах справи міститься належним чином завірена копія меморіального ордеру № 2327506 від 16.01.2013 року. Доказів не отримання грошових коштів відповідач не надав. Відповідач, у свою чергу, порушив свої договірні зобов'язання та станом на 06.08.2014 року має прострочену заборгованість в сумі 10897,38 грн., яка згідно розрахунку, наданого позивачем, складається з суми заборгованості за кредитом у розмірі 6910,52 грн., заборгованості за відсотками у розмірі 496,86 грн. та 3490,00 грн. заборгованості за комісіями. Такі обставини на думку позивача свідчать про порушення його прав та охоронюваних законом інтересів і є підставою для їх захисту у вказаний у позові спосіб. Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам, суд виходить з наступного. Згідно ч. 1 ст. 509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є право відношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Згідно з вимогами ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов'язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Згідно зі статтею 610, 612 ЦК України - порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Згідно зі статтею 625 ЦК України - боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Судовим розглядом встановлено, що до теперішнього часу заборгованість за кредитним договором відповідачем на погашена. Доказів оплати заборгованості відповідач не надав. За таких обставин, у зв'язку з невиконанням відповідачем своїх договірних зобов'язань, суд вважає позовну вимогу позивача про стягнення з відповідача заборгованості за договором № 001-20721-150113 від 15.01.2013 року у сумі 6910,52 грн., законною, обґрунтованою та підлягаючою задоволенню. Крім того, позивачем наданий обґрунтований розрахунок заборгованості за відсотками та комісіями, нарахованих відповідно до умов укладеного договору № 001-20721-150113 від 15.01.2013 року, таким чином суд вважає позовну вимогу про стягнення з відповідача заборгованість за відсотками у розмірі 496,86 грн. та комісій у розмірі 3490,00 грн. законною, обґрунтованою та підлягаючою задоволенню. Відповідно до п. 1 статті 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Таким чином, суд вважає за необхідне стягнути судові витрати в сумі 243,60 грн. з відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: approved