Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-20 00:00:00

Кредитна спілка "Центр фінансових послуг" звернулась до суду з позовною заявою до [PERSON], [PERSON] про стягнення несплачених процентів, нарахованої пені та застосованих штрафних санкцій. Свої вимоги мотивує тим, що 24 червня 2008 року між КС "Центр фінансових послуг" та [PERSON], як позичальником, і [PERSON], як поручителем, було укладено кредитний договір за №В-10/0181/08/22/09, за яким позичальник отримав кредит в розмірі 20 000,00 грн. з платою за користування кредитом - 0,164% за день. Також 25.06.2008 р. між позивачем та відповідачем [PERSON] укладено Додаткову угоду №1, згідно якої позивач надав транш відповідачу - 1 у розмірі 10 000,00 грн., водночас було погоджено графік платежів по кредиту та відсоткам. Крім того 21.07.2008 року між позивачем та відповідачем - 1 було укладено Додаткову угоду № 2 відповідно до якої позивач надав додатково [PERSON] транш у розмірі 10 000,00 грн. та було погоджено новий графік платежів по кредитку та відсоткам, з врахування раніше сплачених платежів. Позивач виконав умови Додаткових угод та надав [PERSON] кошти, що підтверджується касовими ордерами № 2320/9 від 25.06.2008 р. та №2735/9 від 21.07.2008 р. Крім того, 24.06.2008 р. між позивачем та відповідачем [PERSON] було укладено Договір поруки №В-10/0181/08/22/09, відповідно до якого поручитель зобов'язався солідарно з відповідачем відповідати перед позивачем за виконання зобов'язань [PERSON] за Кредитним договором. Станом на 27.06.2011 року [PERSON] не сплатив позивачу заборгованість у розмірі 14496,46 грн. З них: 4496,46 грн. - заборгованість по сплаті процентів та пені; 10000,00 грн. - штраф (отримав кредит в іншій фінансовій установі, не повідомивши про це КС «Центр фінансових послуг»). Просить позов задоволити та стягнути з відповідачів солідарно заборгованість у розмірі 14496,46 грн. Під час судового розгляду позивач змінив предмет позову та збільшив позовні вимоги. Свої вимоги мотивує тим, що згідно укладеного Кредитного договору №В-10/0181/08/22/09 та Додаткових угод № 1 та № 2 відповідач [PERSON] станом на 23.04.2013 р. заборгованість складає 41070,98 грн. З яких: 8381,42 грн. - пені за період з 24.03.2011р. по 24.03.2013р.; 12225,33 грн. - несплачених процентів станом на 23.04.2013р., 10464,23 грн. - залишок заборгованості по кредиту, 10000,00 грн. - штрафу. Просить позов задоволити та стягнути з відповідачів солідарно заборгованість у розмірі 41070,98 грн. Відповідач [PERSON] подав зустрічний позов до КС «Центр фінансових послуг» про відмову у задоволенні позовних вимог КС «Центр фінансових послуг» про стягнення несплачених процентів, нарахованої пені та застосованих штрафних санкцій. Свої вимоги мотивує тим, що 23.06.2008 року він звернувся в структурний підрозділ КС «Центр фінансових послуг» для оформлення та отримання короткострокового кредиту на соціальні потреби у сумі 10 000,00 грн. терміном на один рік. Проте працівником первісного позивача було нав'язливо запропоновано оформити кредит на 20 000,00 грн. терміном на 5 років на пільгових умовах без збільшення кінцевих сум проплат. Додаткові угоди №1 та №2 він отримав лише 21.08.2008 р. При отриманні першого траншу він отримав не 10 000,00 грн. як зазначено у меморіальному ордері, а лише 9 300,00 грн. При отриманні другого траншу він отримав не 10 000,00 грн., а лише 9 000,00 грн. На руки позивачу не було видано жодної квитанції до прибуткового касового ордера чи іншого документу, що підтверджує отримання ним кредиту у розмірі 20 000,00 грн. Без належного повідомлення [PERSON] про зміну відсоткової ставки, КС «Центр фінансових послуг» збільшив відсоткову ставку по кредиту з 700 грн. до 1000 грн. Він належним чином сплачував кредит та відсотки згідно Додаткової угоди № 1. Просить відмовити в первісному позові за безпідставністю. Відповідач [PERSON] проти первісного позову заперечив, зазначив, що він виступає лише поручителем за Кредитним договором від 24.06.2008 року, натомість 25.06.2008 р. між Кредитною спілкою «Центр фінансових послуг» і [PERSON] було укладено Додаткову угоду № 1 без його присутності та 21.07.2008 р. між тими ж сторонами укладено Додаткову угоду № 2 також без його присутності. Згідно норм і правил ведення фінансових операцій, якщо вносяться якісь корективи або визначаються нові параметри взаємовідносин між сторонами по угоді, то при її новому підписанні повинні бути присутні всі учасники процесу, а точніше сторони, які брали участь при підписанні базової або початкової угоди. Просить виключити його з числа відповідачів, оскільки жодного відношення до підписаних Додаткових угод №1 та № 2 він не має. У судовому засіданні представник первісного позивача КС «Центр фінансових послуг» не з'явився, однак подав клопотання про розгляд справи без його участі, просить позов задоволити. Відповідач [PERSON] проти первісного позову заперечив, надав пояснення аналогічні викладеним у зустрічному позові, просить у позові відмовити. Відповідач [PERSON] проти первісного позову заперечив, надав пояснення аналогічні викладеним у запереченнях, просить виключити його із числа відповідачів. Суд, оцінивши докази у їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому їх дослідженні, заслухавши пояснення відповідачів, встановивши правовідносини, що відповідають встановленим обставинам у справі, приходить до висновку про необхідність відмовити Кредитній спілці «Центр фінансових послуг» у задоволенні позову в повному обсязі та задовольнити зустрічні позовні вимоги [PERSON] з наступних підстав. Відповідно до вимог ч.3 ст.60 ЦПК України доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. В судовому засіданні встановлено, що 24 червня 2008 року, між позивачем та [PERSON] було укладено кредитний договір № В-10/0181/08/22/09 (а.с. 8). Згідно умов договору, [PERSON] було надано кредит на соціальні потреби в сумі 20 000 грн. 00 коп., зі сплатою 0,164% на день за фактичну кількість календарних днів користування кредитом. За приписами ст. 60 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. ст. 1, 11 Закону України «Про кредитні спілки» кредитна спілка це неприбуткова організація, заснована фізичними особами, професійними спілками, їх об'єднаннями на кооперативних засадах з метою задоволення потреб її членів у взаємному кредитуванні та наданні фінансових послуг за рахунок об'єднаних грошових внесків членів кредитної спілки. Кредитна спілка є фінансовою установою, виключним видом діяльності якої є надання фінансових послуг, передбачених цим Законом. Відповідно до ч.ч. 1, 3, 5 ст. 10 Закону «Про кредитні спілки», членами кредитної спілки можуть бути громадяни України, іноземці та особи без громадянства, які постійно проживають на території України, об'єднані хоча б за однією з ознак, зазначених у частині першій статті 6 цього Закону, мають повну цивільну дієздатність, з урахуванням обмежень, передбачених частиною другою цієї статті. Члени кредитної спілки мають право одержувати від кредитної спілки кредити та користуватися послугами, які надаються членам кредитної спілки відповідно до її статуту. Прийняття до кредитної спілки та виключення з її складу провадяться на підставі письмової заяви особи за рішенням спостережної ради кредитної спілки, крім випадків припинення членства у зв'язку із смертю особи або виключенням члена за рішенням загальних зборів у разі порушення ним статуту кредитної спілки. Членство у кредитній спілці настає з дня сплати особою вступного та обов'язкового пайового внесків у порядку, передбаченому статутом кредитної спілки. У разі коли вступний та обовязковий пайовий внески сплачено у різні дні, першим днем членства вважається день сплати обовязкового пайового внеску (ст. ст. 10, 11 Закону України «Про кредитні спілки»). Позивач [PERSON] у своєму зустрічному позові вказує, що укладений кредитний договір суперечив Закону України «Про кредитні спілки», а саме ч. 1 ст. 21, оскільки кредитні спілки відповідно до свого статуту мають право надавати кредити лише своїм членам, а як стверджує позивач, на момент укладення кредитного договору він не був членом кредитної спілки та жодних заяв до її вступу не писав. Позивачем не подано жодного доказу сплати позичальником за кредитним договором пайового внеску, прийняття спостережною радою спілки рішення про прийняття члена кредитної спілки, також не доведено обставину щодо членства відповідачів у громадській організації «Всеукраїнська Асоціація захисту прав позичальників». Таким чином, під час укладення оскаржуваного кредитного договору первісний позивач КС «Центр фінансових послуг» припустилася порушень вимог ст. ст. 1, 5, 6, 10 Закону, що полягають у наданні кредиту особі, яка не перебувала у членстві в кредитній спілці. Крім того, членство позивача в ній на момент укладення спірного кредитного договору було неможливим у зв'язку із його невідповідністю вимогам закону щодо ознак об'єднання членів кредитної спілки, оскільки позивач не був членом вказаної вище громадської організації та не пов'язаний з іншими членами спілки за ознаками місця роботи, участі у профспілці, проживання в одній області. Згідно із ч. 3 ст. 5, п. 3 ч. 1 ст. 34 Закону України "Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг" таким видом діяльності є надання фінансових кредитів за рахунок залучених коштів, до яких не відносяться внески членів кредитної спілки, що спрямовуються на формування капіталу кредитної спілки. Отже, за змістом зазначених вище норм закону діяльність кредитної установи лише з надання фінансових кредитів за рахунок капіталу самої кредитної установи не потребує отримання ліцензії. Також слід зазначити, ст. 20 Закону України "Про кредитні спілки" визначено поняття капітал, резерви та інші фонди кредитної спілки. Так, капітал кредитної спілки складається з пайового, резервного та додаткового капіталів, а також залишку нерозподіленого доходу спілки і не може бути меншим 10 відсотків від суми її загальних зобов'язань. Пайовий капітал кредитної спілки формується за рахунок обов'язкових та додаткових пайових членських внесків членів кредитної спілки. Резервний капітал кредитної спілки формується за рахунок вступних внесків членів кредитної спілки та частини доходів кредитної спілки до моменту досягнення ним не менш як 15 відсотків від суми активів, зважених на ризик кредитної спілки. Додатковий капітал кредитної спілки формується за рахунок цільових внесків членів спілки, благодійних внесків фізичних та юридичних осіб, безоплатно отриманого майна і необоротних засобів. Позивачем на надано належних і допустимих доказів щодо того, що кредит надавався [PERSON] саме за рахунок капіталу кредитної спілки.. Відповідно до п.1.2. Ліцензійних умов провадження діяльності кредитних спілок з надання фінансових послуг для залучення внесків (вкладів) членів кредитної спілки на депозитні рахунки та використання таких коштів для надання кредитів членам кредитної спілки, а також розміщення їх кредитною спілкою на депозитних рахунках в установах банків, в об'єднаній кредитній спілці, у державні цінні папери, кредитна спілка зобов'язана отримати ліцензію на здійснення діяльності по залученню внесків (вкладів) членів кредитної спілки на депозитні рахунки. З матеріалів справи вбачається, що ліцензія на надання фінансових послуг по залученню внесків (вкладників) членів кредитної спілки на депозитні рахунки) виданої станом на 24 червня 2008 року дата укладення кредитного договору на споживчі потреби у вигляді кредитної лінії з [PERSON] відсутня. Відповідно ч. 1 ст. 227 ЦК України правочин юридичної особи, вчинений нею без відповідного дозволу (ліцензії), може бути визнаний судом недійсним. Згідно ч. 1 ст. 216 цього Кодексу недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю. Частиною 5 ст. 216 ЦК України вимога про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину може бути пред'явлена будь-якою заінтересованою особою. Згідно ч. 1 ст. 203 Цивільного кодексу України, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Статтею 215 ЦК України закріплено положення про те, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. У випадках, встановлених цим Кодексом, нікчемний правочин може бути визнаний судом дійсним. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). Окрім викладених обставин, згідно п.1 резолютивної частини Рішення Конституційного Суду України у справі про захист прав споживачів кредитних послуг від 10.11.2011 р. № 15-рп/2011, положення пунктів 22, 23 ст.1, ст.11 Закону України «Про захист прав споживачів» у взаємозв'язку з положеннями ч.4 ст.42 Конституції України треба розуміти так, що їх дія поширюється на правовідносини між кредитодавцем та позичальником (споживачем) за договором про надання споживчого кредиту, що виникають як під час укладення, так і виконання такого договору. Згідно п.3.10 Ліцензійних умов провадження діяльності кредитних спілок з надання фінансових послуг в редакції, яка діяла на момент укладення Кредитного договору передбачено, що кредитна спілка зобов'язана здійснювати діяльність з надання фінансових послуг, зазначену у відповідній ліцензії на підставі договору, який має відповідати вимогам в тому числі ст.11 Закону України «Про захист прав споживачів». Умови спірного Кредитного договору суперечать ч.ч.2, 4 ст.11 Закону України «Про захист прав споживачів», які передбачають, що перед укладенням договору про надання споживчого кредиту кредитодавець зобов'язаний повідомити споживача у письмовій формі про кредитні умови, зокрема орієнтовну сукупну вартість кредиту та вартість послуги з оформлення договору про надання кредиту (перелік усіх витрат, пов'язаних з одержанням кредиту, його обслуговуванням та поверненням, зокрема таких, як адміністративні витрати, витрати на страхування, юридичне оформлення тощо). Крім того, згідно вказаної норми, у договорі про надання споживчого кредиту зазначається детальний розпис загальної вартості кредиту для споживача. З врахуванням обставин щодо примусу при підписані Кредитного договору та виходячи з його тексту, відповідачем не було повідомлено позивача про орієнтовну сукупну вартість кредиту, вартість послуг з оформлення договору про надання кредиту, не надано розрахунок або розпис загальної вартості кредиту. З огляду на це Кредитний договір не відповідає положенням ч.2 та ч.4 ст.11 Закону України «Про захист прав споживачів». Статтею 16 Цивільного кодексу України передбачено право кожної особи на звернення до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Суд вважає, що спірний Кредитний договір від 24.06.2008р. є таким, що вчинений з порушенням вимог ст. ст. 1, 6, 10 Закону України «Про кредитні спілки», а відтак позивач за зустрічним позовом вправі, відповідно до ст. ст. 15, 16 ЦК України, вимагати визнання його недійсним. Задоволення зустрічних вимог виключає можливість задоволення первісного позову, з огляду на відсутність дійсного зобов'язання, оскільки спірний кредитний договір, у відповідності з ч. 1 ст. 216 ЦК України, не створює правових наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю. Викладені обставини в їх сукупності свідчать про невідповідність Кредитного договору вимогам ст.203 ЦК України та наявність підстав для застосування правових наслідків, встановлених ст.231,233 ЦК України. Суд вважає, що факт існування спірного кредитного договору призводить до порушень прав позивача за зустрічним позовом, оскільки передбачає його обов'язок виконувати договірні зобов'язання, дійсність яких викликає сумнів. Суд може застосувати наслідки недійсності нікчемного правочину з власної ініціативи. Також з метою забезпечення виконання зобов'язань за Кредитним договором, 24 червня 2008 року, між Кредитною спілкою «Центр фінансових послуг» та [PERSON] було укладено договір поруки № В-10/0181/08/22/09. Ст. 553 ЦК України зазначено ,що за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку . Відповідно ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов'язань, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники . Згідно із ч.4 ст.559 ЦК України та роз'яснень Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у Постанові Пленуму «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів ,що виникають із кредитних правовідносин від 30 березня 2012 року порука припиняється після закінчення терміну, встановленого договором поруки. У разі , якщо такий строк не встановлено, порука припиняється,якщо кредитор протягом шести місяців з дня настання строку виконання зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя . У матеріалах справи відсутній Договір поруки від 24.06.2008 р., укладений між Кредитною спілкою «Центр фінансових послуг» та [PERSON], тому встановити та оцінити підстави на яких укладено вищезазначений договір суд не має можливості. Відповідно до ч. 1 ст. 559 ЦК порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов'язання, а також у разі зміни зобов'язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності. Відповідно до ч. 1 ст. 598 ЦК зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі. Аналіз зазначений норм дає підстави для висновку, що до припинення поруки призводять такі зміни умов основного зобов'язання без згоди поручителя, які призвели або можуть призвести до збільшення обсягу відповідальності останнього. Оскільки між [PERSON] відповідно до укладеного договору отримав два транші кредиту у розмірі по 10 000,00 грн., а відповідач [PERSON] був присутній лише при підписанні Кредитного договору від 24.06.2008р., а не при укладенні Додаткових угод № 1, 2, обсяг відповідальності поручителя збільшився, оскільки змінились істотні умови Кредитного договору від 24.06.2008р. Окрім того позивачем КС «Центр фінансових послуг» надано суду копію письмової вимоги від 02.06.2011 р. поручителю про невиконання зобов'язань [PERSON] з вимогою про сплату заборгованості за Кредитним договором від 24.06.2008р. Однак, будь-які докази, які б свідчили про одержання поручителем [PERSON] цього повідомлення, позивачем КС «Центр фінансових послуг» суду не надано. На підтвердження факту належного повідомлення поручителя по договору не надано допустимих доказів такого повідомлення. Відповідно до п. 8 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 06.11.2009 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» відповідно до частини першої статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання стороною (сторонами) вимог, які встановлені статтею 203 ЦК, саме на момент вчинення правочину. Оскільки судом встановлено недійсність Кредитного договору №В-10/0181/08/22/09 від 24.06.2008 р., то відповідно недійсність основного договору тягне за собою недійсність Договору поруки від 24.06.2008р. На підставі зазначеного та

Outcome: approved