Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-26 00:00:00

03.11.2014 року [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою, в якій просила стягувати з [PERSON] на її користь аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], в розмірі 1/3 частки від заробітку відповідача, щомісячно починаючи з дня подання позовної заяви до досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування позовної заяви зазначила, що вона знаходилась у фактичних шлюбних відносинах з [PERSON], від шлюбу вони мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Їх неповнолітній син [PERSON] знаходиться на її повному утримані, вона здійснює догляд за ним, надає за можливістю необхідну матеріальну допомогу. На її чисельні прохання стосовно стабільної виплати допомоги на утримання сина, відповідач відмовляється вирішити це питання в добровільному порядку і надає допомогу на свій розсуд, чим змусив її звернутися до суду за захистом прав їхньої дитини. Відповідач має стабільний прибуток та працевлаштований на основному місці роботі на Південній залізниці в ДЕПО "Основа", на посаді слюсаря. Вона не має можливості в повному обсязі забезпечити сина матеріально. В зв'язку з тим, що відповідач офіційно працевлаштований, має регулярний дохід, він повинен сплачувати аліменти в частині від свого заробітку та доходу. Позивачка [PERSON] в судове засідання не з'явилася, від позову не відмовилася, подала заяву про судовий розгляд справи за її відсутністю, підтримала позовні вимоги у повному обсязі з підстав, викладених у позовній заяві. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, подав заяву про судовий розгляд справи за його відсутністю, позовні вимоги визнав у частково, просив стягувати з нього аліменти в розмірі 1/4 частини заробітної плати. Зважаючи на те, що всі особи, які беруть участь у справі в судове засідання не з'явилися, відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою. звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд дійшов наступного: З копії свідоцтва про народження вбачається, що [PERSON] та [PERSON] мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. (а. с. 6). Даними довідки про доходи від 26.01.2014 року підтверджується, що [PERSON] з 15.09.1998 року працює слюсарем-ремонтником у Відокремленому підрозділі "Локомотивне депо Основа" Державного підприємства "Південна залізниця" та отримав дохід з липня 2014 року по грудень 2014 року - 19364 грн. 81 коп. (а. с. 24). Сторонами визнаються та, відповідно до ч. 1 ст. 61 ЦПК України, не підлягають доказуванню ті обставини, що неповнолітній [PERSON] перебуває на утриманні матері, а батько, який має постійне місце роботи, ухиляється від надання коштів на утримання сина. Згідно зі ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. У відповідністю з ч. 2 ст. 182 СК України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених ст. 184 цього Кодексу. Відповідно до ст. 183 Сімейного Кодексу України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідач [PERSON] визнав позовні вимоги частково і це не суперечить закону та не порушує права чи інтереси інших осіб. Враховуючи відомості щодо майнового стану сторін, розміру отримуваного відповідачем доходу, виходячи з часткового визнання позову відповідачем, є законні підстави для стягування з нього аліментів у розмірі 1/4 частини доходів. За таких обставин, позовна заява [PERSON] про стягнення на її користь аліментів на утримання неповнолітньої дитини є обґрунтованою і підлягає частковому задоволенню. З відповідача належить стягнути судовий збір на користь держави.

Outcome: partial