Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-15 00:00:00

[PERSON] звернувся з позовом до Першого Суворовського ВДВС у м. Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), АТ «Правекс Банк»про зняття арешту з майна. Позовні вимоги мотивовані тим, що позивачу стало відомо про наявність в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна запису про обтяження належного їй нерухомого майна. Згідно з інформаційною довідкою в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та Реєстрі прав власності на нерухоме майно, Державному реєстрі Іпотек, Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна на нерухомому майні [PERSON] , існує наступне обтяження: 1.реєстраційний номер обтяження 13119712; зареєстрований 16.10.2012 року 10:15:59; підстава обтяження: постанова про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, серія та номер: В-10/1195 ВП № 34721710, виданий 15.10.2012 року, видавник: Перший Суворовський відділ державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції, державний виконавець Шевченко Д. В.; вид обтяження арешт нерухомого майна; обтяжувач: Перший Суворовський відділ державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції; особа, майно/права якої обтяжується: [PERSON] , РНОКПП [NUMBER] ; опис предмета обтяження: все нерухоме майно; 2. реєстраційний номер обтяження 7379313; зареєстрований 17.10.2014 року 18:00:11; підстава обтяження: постанова про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, серія та номер: ВП № 43051415, виданий 23.04.2014 року, видавник: Перший Суворовський відділ державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції, державний виконавець Стьопін Д. К.; вид обтяження арешт нерухомого майна; обтяжувач: Перший Суворовський відділ державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції; особа, майно/права якої обтяжується: [PERSON] , РНОКПП [NUMBER] ; опис предмета обтяження: все нерухоме майно. В зв`язку з чим позивач звернувся із заявою до Першого Суворовського ВДВС у місті Одесі ПМУМЮ (м. Одеса) з проханням повідомити про те чи перебували або перебувають у провадженні ВДВС будь-які виконавчі провадження щодо примусового стягнення коштів з [PERSON] , та у випадку, якщо такі виконавчі провадження існують, надати копії виконавчих документів, на підставі яких здійснюється стягнення. Листом за вих. № 24008 від 01.06.2021 року повідомлено про те, що перевіркою в Автоматизованій системі виконавчих проваджень встановлено, що відкритих або/чи завершених виконавчих проваджень по стягненню коштів з боржника [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , адреса: [ADDRESS] , станом на 01.06.2021 року не перебувають. Таким чином, відсутню будь-яка законна необхідність у арешті нерухомого майна [PERSON] , накладеного відповідачем. Проте, з урахуванням обставин справи та в порушення наведених приписів законодавства арешт нерухомого майна [PERSON] , накладений Першим Суворовським ВДВС Одеського міського управління юстиції, існує неправомірно та його наявність порушує права [PERSON] , як власника цього майна. Державні виконавці можуть вчиняти виконавчі дії та виносити постанови лише в межах відкритого виконавчого провадження. Таким чином, враховуючи відсутність у Першому Суворовському ВДВС у м. Одесі ПМУМЮ (м. Одеса) будь-яких зареєстрованих виконавчих проваджень відносно [PERSON] , у державного виконавця на теперішній час відсутні повноваження щодо скасування за заявою позивача вищевказаного арешту. Виходячи з вищевикладеного у [PERSON] , є всі підстави для звернення до суду із позовом про зняття арешту із належного йому на праві власності нерухомого майна та виключення з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно запису про обтяження майна. Таким чином, вищевказаний арешт порушує права позивача, у зв`язку з чим він вимушений звертатися до суду за захистом своїх прав. На підставі викладеного, позивач просить: 1.Зняти арешт нерухомого майна [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ), накладений: -постановою Першого Суворовського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження ВП № 34721710 від 15.10.2012 року; -постановою Першого Суворовського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження ВП № 43051415 від 23.04.2014 року. 2.Виключити з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна запис про обтяження, а саме: -реєстраційний номер обтяження 13119712; зареєстрований 16.10.2012 року 10:15:59; підстава обтяження: постанова про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, серія та номер: ВП № 34721710, виданий 15.10.2012 року, видавник: Перший Суворовський відділ державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції, державний виконавець Шевченко Д. В.; вид обтяження арешт нерухомого майна; обтяжувач: Перший Суворовський відділ державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції; особа, майно/права якої обтяжується: [PERSON] , РНОКПП [NUMBER] ; опис предмета обтяження: все нерухоме майно. -реєстраційний номер обтяження 7379313; зареєстрований 17.10.2014 року 18:00:11; підстава обтяження: постанова про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, серія та номер: ВП № 43051415, виданий 23.04.2014 року, видавник: Перший Суворовський відділ державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції, державний виконавець Стьопін Д. К.; вид обтяження арешт нерухомого майна; обтяжувач: Перший Суворовський відділ державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції; особа, майно/права якої обтяжується: [PERSON] , РНОКПП [NUMBER] ; опис предмета обтяження: все нерухоме майно. В судове засідання представник позивача подав заяву, згідно якої просив задовольнити позовні вимоги у повному обсязі, а також справу розглянути за його відсутності. Відповідачі в судове засідання не з`явилися, про час та місце розгляду справи сповіщались належним чином. Перший Суворовський ВДВС у м. Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) надав до суду відзив. Відповідно до якого зазначає, що згідно даних ЄДРВП на виконанні у першому Суворовському відділі державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції, на теперішній час Перший Суворовський відділ державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) перебувало виконавче № 34721710 провадження з примусового виконання виконавчого листа № 6-490/12 виданого Суворовським районним судом м.Одеси від 11.10.2012 про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ КБ "Правекс - Банк" грошової суми у розмірі 2948786,00 грн. 29.10.2012 у зв`язку з невиконанням боржником вимог виконавчого документу, у встановлений державним виконавцем строк, а також не надано документального підтвердження про його виконання державним виконавцем було проведено перевірку майнового стану боржника та проведено ряд заходів, для забезпечення вимог стягувана, а саме: винесено постанову про розшук майна боржника, а саме: транспортного засобу, у зв`язку з чим винесено постанову про зупинення виконавчого провадження на підставі п.4 ч.1 ст.38 (розшук боржника, транспортних засобів або розшук дитини). 01.03.2013 винесено постанову про звільнення майна з під арешту. 01.03.2013 Звернення стягнення на кошти на рахунках боржника та постанова про арешт коштів боржника. 26.08.2013 винесено постанову про відкладення провадження виконавчих дій, у зв`язку з направленням подання до Суворовського районного суду м.Одеси про оголошення розшуку боржника. 13.09.2013 винесено Постанову про зупинення виконавчого провадження (п.4 ч.1 ст.38). 06.12.2013 державним виконавцем винесено постанову про поновлення виконавчого провадження. 26.06.2015 державним виконавцем винесено постанову про повернення виконавчого документу стягувану на підставі п.2 ч.1 ст.47 Закону України «Про виконавче провадження» (минулої редакції, а саме: ЗУ «Про виконавче провадження» від 24.03.1998, який втратив чинність 02.06.2016) у зв`язку з тим, що у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернуто стягнення, а здійснені державним виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявились безрезультатними. Також, згідно даних ЄДРВП на виконанні у першому Суворовському відділі державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції, на теперішній час Перший Суворовський відділ державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) перебувало виконавче № 4305145 провадження з примусового виконання виконавчого листа № 6-490/12 виданого Суворовським районним судом м.Одеси від 11.10.2012 про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ КБ "Правекс - Банк" грошової суми у розмірі 2948786,00 грн. 23.04.2014 державним виконавцем було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження та за заявою стягувана, одночасно винесено постанову про арешт майна боржника. 30.04.2014 Державним виконавцем винесено постанову про стягнення виконавчого збору у розмірі 294878.66 грн. та 03.10.2014 постанову про стягнення з боржника витрат на проведення виконавчих дій. 07.11.2014 державним виконавцем винесено постанову про повернення виконавчого документу стягувану на підставі п.10 ч.1 ст.49 Закону України «Про виконавче провадження» (минулої редакції, а саме: ЗУ «Про виконавче провадження» від 24.03.1998, який втратив чинність 02.06.2016) у зв`язку з тим, що відповідно до довідки з "Державного реєстру речових прав на нерухоме майно" та довідки з державного реєстру іпотек, старшому державному виконавцю стало відомо, що за боржником зареєстрована земельна ділянка, площею 0,1200 га, що Стор. 3 з 4 розташована за адресою: [ADDRESS] , та домоволодіння загальною площею 343,3 кв.м, що розташоване за адресою: [ADDRESS] , що за належністю відноситься до першого Київського відділу ДВС ОМУЮ. Інші відомості по вказаному виконавчому провадженню відсутні. Вказане виконавче провадження знищено (згідно Наказу № 1829/5 від 07.06.2017 про затвердження правил ведення діловодства та архіву в органах державної виконавчої служби та приватними виконавцями, термін зберігання архівних виконавчих проваджень становив 3 роки) у зв`язку з чим не мають можливості надати їх завірені копії. Згідно ст.60 (Зняття арешту з майна) та ст.50 (Наслідки завершення виконавчого провадження. Закону України «Про виконавче провадження» від 24.03.1998, який втратив чинність 02.06.2016, у державного виконавця були відсутні підстави для зняття арешту з майна боржника на момент повернення виконавчого документу стягувану. Боржником не надано доказів виконання виконавчого документу в повному обсязі, а також сплати виконавчого збору та витрат на проведення виконавчих дій за вище вказаними виконавчими провадженнями, що також є підставою для відмови у задоволенні позовних вимог про зняття арешту з майна боржника. На підставі вищевикладеного Перший Суворовський ВДВС у м. Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) просить суд відмовити в задоволені позовних вимог [PERSON] про зняття арешту з майна боржника. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовній вимоги підлягають задоволенню на підставі фактів, встановлених в судовому засіданні. Судом встановлено, що згідно з інформаційною довідкою в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та Реєстрі прав власності на нерухоме майно, Державному реєстрі Іпотек, Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна на нерухомому майні [PERSON] , існує наступне обтяження: 1.реєстраційний номер обтяження 13119712; зареєстрований 16.10.2012 року 10:15:59; підстава обтяження: постанова про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, серія та номер: В-10/1195 ВП № 34721710, виданий 15.10.2012 року, видавник: Перший Суворовський відділ державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції, державний виконавець Шевченко Д. В.; вид обтяження арешт нерухомого майна; обтяжувач: Перший Суворовський відділ державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції; особа, майно/права якої обтяжується: [PERSON] , РНОКПП [NUMBER] ; опис предмета обтяження: все нерухоме майно. 2.реєстраційний номер обтяження 7379313; зареєстрований 17.10.2014 року 18:00:11; підстава обтяження: постанова про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, серія та номер: ВП № 43051415, виданий 23.04.2014 року, видавник: Перший Суворовський відділ державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції, державний виконавець Стьопін Д. К.; вид обтяження арешт нерухомого майна; обтяжувач: Перший Суворовський відділ державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції; особа, майно/права якої обтяжується: [PERSON] , РНОКПП [NUMBER] ; опис предмета обтяження: все нерухоме майно. В зв`язку з чим позивач звернувся із заявою до Першого Суворовського ВДВС у місті Одесі ПМУМЮ (м. Одеса) з проханням повідомити про те чи перебували або перебувають у провадженні ВДВС будь-які виконавчі провадження щодо примусового стягнення коштів з [PERSON] , та у випадку, якщо такі виконавчі провадження існують, надати копії виконавчих документів, на підставі яких здійснюється стягнення. Листом за вих. № 24008 від 01.06.2021 року повідомлено про те, що перевіркою в Автоматизованій системі виконавчих проваджень встановлено, що відкритих або/чи завершених виконавчих проваджень по стягненню коштів з боржника [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , адреса: [ADDRESS] , станом на 01.06.2021 року не перебувають. Відповідно до приписів статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції, що діяла на момент вчинення виконавчих дій) виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, зазначених у цьому Законі, спрямованих на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які здійснюються на підставах, у спосіб та в межах повноважень, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, виданими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню (далі - рішення). Згідно з частиною 1 статті 50 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції, що діяла на момент вчинення виконавчих дій) звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті (опису), вилученні та примусовій реалізації. Як передбачено статтею 55 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції, що діяла на момент вчинення виконавчих дій) арешт на майно боржника може накладатися державним виконавцем шляхом: винесення постанови про відкриття виконавчого провадження, якою накладається арешт на майно боржника та оголошується заборона на його відчуження;винесення постанови про арешт коштів та інших цінностей боржника, що знаходяться на рахунках і вкладах чи на зберіганні в банках або інших фінансових установах; винесення постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження; проведення опису майна боржника і накладення на нього арешту. Державним виконавцем за постановою про відкриття виконавчого провадження або за постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження може бути накладений арешт у межах суми стягнення за виконавчими документами з урахуванням витрат, пов`язаних з проведенням виконавчих дій на виконання на все майно боржника або на окремо визначене майно боржника. У разі потреби постанова, якою накладено арешт на майно боржника та оголошено заборону на його відчуження, надсилається державним виконавцем до органу нотаріату та інших органів, що здійснюють реєстрацію майна або ведуть реєстр заборони на його відчуження. Копія постанови державного виконавця про арешт коштів чи майна боржника не пізніше наступного після її винесення дня надсилається боржнику та відповідно до банків чи інших фінансових установ або органів, зазначених у частині другій цієї статті. Арешт застосовується: 1) для забезпечення збереження майна боржника, що підлягає наступній передачі стягувачеві або реалізації; 2) для виконання рішення про конфіскацію майна боржника; 3) при виконанні ухвали суду про накладення арешту на майно, що належить відповідачу і знаходиться у нього чи в інших осіб. Відповідно до статті 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Частиною 1 статті 319 ЦК України встановлено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Як передбачено частиною 1 статті 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Проте, з урахуванням обставин справи та в порушення наведених приписів законодавства арешт нерухомого майна [PERSON] , накладений Першим Суворовським ВДВС Одеського міського управління юстиції, існує неправомірно та його наявність порушує права [PERSON] , як власника цього майна. Державні виконавці можуть вчиняти виконавчі дії та виносити постанови лише в межах відкритого виконавчого провадження. Таким чином, враховуючи відсутність у Першому Суворовському ВДВС у м. Одесі ПМУМЮ (м. Одеса) будь-яких зареєстрованих виконавчих проваджень відносно [PERSON] , у державного виконавця на теперішній час відсутні повноваження щодо скасування за заявою позивача вищевказаного арешту. Згідно з статтею 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту є відновлення становища, яке існувало до порушення. Статтею 391 ЦК України закріплено право власника майна вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Як зазначено в Постанові ВСУ, від 16.11.2016 року, у справі № 6-709цс16, згідно з положенням статті 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Зазначена норма матеріального права визначає право власника, у тому числі житлового приміщення або будинку, вимагати будь-яких усунень свого порушеного права від будь-яких осіб будь-яким шляхом, який власник вважає прийнятним. Визначальним для захисту права на підставі цієї норми права є наявність у позивача права власності та встановлення судом наявності перешкод у користуванні власником своєю власністю. Частиною 5 статті 59 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що у всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду. Стаття 17 Загальної декларації прав людини, проголошує право приватної власності як основне і невідчужуване право людини. Конвенція про захист прав і основоположних свобод є міжнародним договором, який закріплює певний перелік найбільш важливих для людини суб`єктивних прав. Складовою цієї Конвенції є окремі протоколи, які доповнюють та розвивають її положення. Статтею 1 Протоколу №1 до Конвенції встановлено, що «кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна, інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальним принципам міжнародного права». Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого або майнового права та інтересу. Способами захисту своїх цивільних прав та інтересів можуть бути, серед іншого, припинення дії, яка порушує право. Відповідно, ч. 5 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» вказує, що арешт може бути знятий за рішенням суду. Відповідно до ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Відповідно до ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17.07.1997 року відповідно до Закону України «Про ратифікацію Конвенції» про захист прав людини основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції» від 17.07.1997 року, закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися та розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно ч. 1 ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Частина 1 ст. 319 ЦК України передбачає, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Відповідно до ст. 386 ЦК України, власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Відповідно до ч. 2 ст. 3 ЦК України загальними засадами цивільного законодавства є: неприпустимість свавільного втручання у сферу особистого життя людини; 2) неприпустимість позбавлення права власності, крім випадків, встановлених Конституцією України та законом; 3) свобода договору; 4) свобода підприємницької діяльності, яка не заборонена законом; 5) судовий захист цивільного права та інтересу; 6) справедливість, добросовісність та розумність. Згідно ч. 5 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» арешт може бути знятий за рішенням суду. Зі змісту ст. 40 Закону України «Про виконавче провадження» вбачається, що у разі закінчення виконавчого провадження, повернення виконавчого документа до суду, який його видав, арешт, накладений на майно (кошти) боржника, знімається, відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників, скасовуються інші вжиті виконавцем заходи щодо виконання рішення, а також проводяться інші необхідні дії у зв`язку із закінченням виконавчого провадження. Згідно ч. 1 ст. 319 Цивільного кодексу України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно з приписами ч.ч.1,2 ст. 321 Цивільного кодексу України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Зі змістом ст. 1216-1218 Цивільного кодексу України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Статтею 391 ЦК України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Також, підставою для зняття арешту майна є рішення суду (такої ж думки притримуються і суди при розгляді подібних спорів з таким же предметом і таким же суб`єктивним складом осіб). Згідно п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 року № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» заходи забезпечення позову мають тимчасовий характер і діють до виконання рішення суду, яким закінчується розгляд справи по суті. Згідно норм ст. ст. 55, 124 Конституції України та ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. На підставі викладеного,

Outcome: approved