Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-20 00:00:00

\~ \~ \~ \~ 08 травня 2020 року заступник керівника Вознесенської місцевої прокуратури Миколаївської області в інтересах держави звернувся до суду з позовною заявою до Головного управління Держгеокадастру у Миколаївській області, [PERSON] про визнання незаконним та скасування наказу Головного управління Держгеокадастру в Миколаївській області, скасування запису в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, повернення земельної ділянки. Позов обґрунтований тим, що наказом ГУ Держгеокадастру у Миколаївській області від 27.12.2016 року № 14-13718/14-16-СГ [PERSON] затверджено проект землеустрою та надано у власність земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства загальною площею 2 га з кадастровим номером 4821755100:01:000:0896, розташовану в межах території Веселинівської селищної ради Веселинівського району Миколаївської області. На підставі вказаного наказу державним реєстратором Веселинівської селищної ради Рябоконь І.О. 01.03.2017 за № 19341142 зареєстровано право власності [PERSON] на вказану земельну ділянку. Прокурор вважає, що зазначений наказ прийнятий з порушенням вимог чинного законодавства, оскільки [PERSON] вже використав своє право на безоплатне отримання у власність земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства, оскільки на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку, серія та номер ЯО305333, виданого Веселинівською РДА 27.12.2012 року, вже отримував земельну ділянку, площею 1,9704 га з кадастровим номером 4821783000:01:000:0216, для ведення особистого селянського господарства в межах території Новосвітлівської сільської ради Веселинівського району Миколаївської області. Таким чином, відповідач [PERSON] повторно звернувся до органу виконавчої влади за отриманням безоплатно з земель державної чи комунальної власності земельної ділянки одного і того ж виду призначення, при цьому вже скориставшись раніше таким правом, а відповідач Головне управління Держгеокадастру в Миколаївській області, не перевіривши використання [PERSON] раніше цього права, безпідставно передало у власність останнього земельну ділянку для особистого селянського господарства площею 2 га, що є порушенням ч.4 ст.116,\~ч.1ст.121 ЗК України. За таких обставин просить визнати незаконним та скасувати вищезазначений наказ Головного управління Держгеокадастру в Миколаївській області, скасувати запис в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, витребувати земельну ділянку. Прокурор Могила С.М. в судовому засіданні позовні вимоги підтримав повністю з підстав, викладених в позовній заяві, просив позов задовольнити. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги визнав повністю. Представник Головного управління Держгеокадастру в Миколаївській області (далі - Головне управління) в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. у відзиві на позовну заяву від 20.07.2020 року просив суд відмовити в задоволенні вимоги щодо визнання наказу Головного управління Держгеокадастру в Миколаївській області незаконним та його скасування в зв`язку з тим, що підстав для відмови у наданні дозволу [PERSON] на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність не було. Заслухавши вступне слово прокурора Могили С.М., відповідача [PERSON] , дослідивши письмові матеріали справи, суд дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що наказом ГУ Держгеокадастру у Миколаївській області від 27.12.2016 року № 14-13718/14-16-СГ [PERSON] затверджено проект землеустрою та надано у власність земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства загальною площею 2 га з кадастровим номером 4821755100:01:000:0896, розташовану в межах території Веселинівської селищної ради Веселинівського району Миколаївської області. На підставі вказаного наказу державним реєстратором Веселинівської селищної ради Рябоконь І.О. 01.03.2017 за № 19341142 зареєстровано право власності [PERSON] на вказану земельну ділянку. Відповідно до ст. 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» учасникам бойових дій, крім іншого, надаються такі пільги: першочергове відведення земельних ділянок для індивідуального житлового будівництва, садівництва і городництва. Згідно зі ст. 116 \~ЗК України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону. Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування. Безоплатна передача\~земельних\~ділянок\~у\~власність\~громадян\~провадиться\~у разі , в тому числі, одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності, в межах норм безоплатної приватизації, визначених цим Кодексом. Передача земельних ділянок безоплатно у власність громадян у межах норм, визначених цим Кодексом, провадиться один раз по кожному виду використання. Відповідно до ст. 121 ЗК України громадяни України\~мають\~право\~на безоплатну\~передачу\~їм\~земельних ділянок\~із\~земель\~державної або\~комунальної\~власності\~в таких\~розмірах:\~зокрема, для ведення особистого селянського господарства - не більше 2,0 гектара. Тобто, надання у власність земельних ділянок учасникам АТО здійснюється у порядку, визначеному ст. 118 ЗК України, за умови, що учасник бойових дій не скористався своїм правом на безоплатне отримання у власність земельної ділянки. Судом встановлено, що [PERSON] є власником земельної діляни площею 1,9704 га з кадастровим номером 4821783000:01:000:0216, для ведення особистого селянського господарства в межах території Новосвітлівської сільської ради Веселинівського району Миколаївської області. Таким чином, [PERSON] використав своє право на безоплатне отримання земельної ділянки із земель державної власності або комунальної власності для ведення особистого селянського господарства в межах норм, передбачених ст. 121 ЗК України. Незважаючи на це, 16 травня 2016 року відповідач [PERSON] звернувся до Головного управління Держгеокадастру у Миколаївській області із заявою про надання йому, як учаснику АТО, дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки загальною площею 2,00 га для ведення особистого селянського господарства із земель державної власності в межах території Веселинівської селищної ради Веселинівського району Миколаївської області. При цьому, в заяві [PERSON] зазначив, що право на безоплатну приватизацію земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства ним не використовувалось. Наказом ГУ Держгеокадастру у Миколаївській області від 27.12.2016 року № 14-13718/14-16-СГ [PERSON] затверджено проект землеустрою та надано у власність земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства загальною площею 2 га з кадастровим номером 4821755100:01:000:0896, розташовану в межах території Веселинівської селищної ради Веселинівського району Миколаївської області. Згідно з\~ч.\~1\~ст.\~15-1\~ЗК\~України \~до повноважень\~центрального органу\~виконавчої влади,\~що реалізує\~державну політику\~у сфері\~земельних відносин,\~належить,\~зокрема, розпорядження землями державної власності в межах, визначених Земельним кодексом. Відповідно до ч. 4 ст. 122 ЗК України центральний орган виконавчої влади з питань земельних ресурсів у галузі земельних відносин та його територіальні органи передають земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності, крім випадків, визначених частиною восьмою цієї статті, у власність або у користування для всіх потреб. Відповідно до пункту 4 Положення про Головне управління Держгеокадастру в області, затвердженого наказом Міністерства аграрної політики та продовольства України від 29.09.2016 року № 333, вказаний орган розпоряджається землями державної власності сільськогосподарського призначення в порядку, визначеному чинним законодавством, здійснює державний нагляд (контроль) в агропромисловому комплексі у частині дотримання земельного законодавства, використання та охорони земель усіх категорій та форм власності, в тому числі за веденням державного обліку і реєстрації земель, достовірністю інформації про наявність та використання земель; дотриманням вимог земельного законодавства в процесі передачі у власність, надання у користування, в тому числі в оренду, вилучення (викупу) земельних ділянок; дотриманням органами державної влади, органами місцевого самоврядуванян, юридичними та фізичними особами вимог земельного законодавства та встановленого порядку набуття і реалізації права на землю. Отже, Головне управління Держгеокадастру у Миколаївській області, окрім того, що розпоряджається земельними ділянками сільськогосподарського призначення державної власності, ще є органом контролю, а тому зобов`язаний вживати всіх заходів щодо недопущення порушень вимог законодавства, в тому числі в своїй діяльності. Крім цього, відповідно до ч.3 ст.5 Закону України "Про Державний земельний кадастр" Кабінет Міністрів України постановою №1051 від 17.10.2012 року затвердив Порядок ведення Державного земельного кадастру (далі Порядок), згідно з пунктом 5 якого, до складу Держгеокадастру та його територіальних органів входять державні кадастрові реєстратори. Відповідно до ст. 30 Закону України "Про Державний земельний кадастр" для державних кадастрових реєстраторів інформація з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно у зв`язку із здійсненням ними повноважень, визначених цим Законом, надається в електронній формі шляхом безпосереднього доступу до цього реєстру відповідно до Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень". Таким чином, суд вважає, що Головне управління Держгеокадастру у Миколаївській області мало можливіть перевірити та надати належну оцінку дійсному волевиявленню громадянина в отриманні спірної земельної ділянки, не допустити порушень вимог ч.4 ст.116 ЗК України, а отже, запобігти незаконному вибуттю земельної ділянки з державної власності. Згідно з ч. 1 ст. 155 ЗК України у разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акта, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним. Відповідно до ч. 1 ст. 393 ЦК України правовий акт органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, який не відповідає законові і порушує права власника, за позовом власника майна визнається судом незаконним та скасовується. З огляду на викладене, прийнятий Головним управлінням Держгеокадастру у Миколаївській області наказ від 27.12.2016 року № 14-13718/14-16-СГ про затвердження документації із землеустрою та передання у власність [PERSON] земельної ділянки площею 2 га для ведення особистого селянського господарства суперечить вимогам ч.4 ст.116, ст. 121 ЗК України, а тому має бути визнаний незаконним та скасованим. Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно підставою для реєстрації за [PERSON] права власності на земельну ділянку площею 2 га з кадастровим номером 4821755100:01:000:0896, розташовану в межах території Веселинівської селищної ради Веселинівського району Миколаївської області, був наказ Головного управління Держгеокадастру у Миколаївській області від 27.12.2016 року № 14-13718/14-16-СГ. Тобто реєстрація права власності є похідним від спірного наказу, а тому з визнанням даного наказу незаконним, підлягає скасуванню і проведена за ним державна реєстрація речових прав. Крім того, відповідно до частини другої ст.26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (далі Закон № 1952 ІV) у разі скасування на підставі рішення суду документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію права, а також у випадку, передбаченому підпунктом «а» пункту 2 ч.6 ст.37 цього Закону, до Державного реєстру вноситься запис про скасування державної реєстрації прав. Відповідно до пункту 1 частини першої статті 2 Закону № 1952 ІV державна реєстрація речових права на нерухоме майно та їх обтяжень це офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення таких відомостей до державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Державний реєстр прав містить записи про зареєстровані речові права на нерухоме майно, об`єкти незавершеного будівництва, їх обтяження, про об`єкти та суб`єктів цих прав, відомості та електронні копії документів, поданих у паперовій формі, або документи в електронній формі, на підставі яких проведено реєстраційні дії, а також документи, сформовані за допомогою програмних засобів ведення Державного реєстру прав у процесі проведення таких реєстраційних дій (частина перша статті 12 Закону № 1952 ІV). З огляду на вказане, суд вважає, що вимога прокурора про скасування запису у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за №19341142 від 01.03.2017 року про реєстрацію права власності на земельну ділянку з кадастровим номером 4821755100:01:000:0896 за [PERSON] , підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 387 ЦК України власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним. Згідно з ч.3 ст. 388 ЦК України, якщо майно було набуте безвідплатно в особи, яка не мала права його відчужувати, власник має право витребувати його від добросовісного набувача у всіх випадках. Таким чином, оскільки спірна земельна ділянка була передана [PERSON] не з волі власника (держави), а внаслідок того, що [PERSON] при зверненні до ГУ Держгеокаадстру із заявами про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою та його затвердження, зазначив недостовірні дані про те, що правом на безоплатну приватизацію земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства він не скористався, та внаслідок незабезпечення ГУ Держгеокадастру у Миколаївській області законного надання земельної ділянки, що призвело до подвійного отримання [PERSON] земельних ділянок, то за такого, задоволенню також підлягає і вимога про витребування земельної ділянки від відповідача [PERSON] . Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При зверненні до суду прокуратурою Миколаївської області сплачено судовий збір в загальному розмірі 6306,00 грн., тобто по 2102,00 грн. за кожною з вимог та 1051,00 грн. судового збору за заявою про забезпечення позову. Із заявлених 3 позовних вимог задоволено три вимоги повністю, а тому суд вважає за необхідне стягнути з відповідачів на користь позивача сплачений судовий збір за позовною заявою (за три позовні вимоги) та за заяву про забезпечення позову в розмірі 3678,50 грн. з кожного (6306,00 грн. / 2 + (1051,00 грн. / 2). \~Відповідно до положень, визначених ч. 6\~ст. 141 ЦПК України,\~якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Відповідач [PERSON] відповідно до посвідчення серії [NUMBER] , виданого 30 березня 2016 року, на підставі п. 13 ч. 1 ст. 5 "Про судовий збір" має пільги як учасник бойових дій, а тому судовий збір, який має бути стягнутий з нього в розмірі 3678,50 грн., підлягає компенсуванню прокуратурі за рахунок держави. На підставі викладеного,

Outcome: approved