Jurisdiction: civil
Date: 2020-04-12 00:00:00

25.03.2020 року [PERSON] звернувся до суду з вищевказаним позовом, який обгрунтував так. 12 січня 1996 року позивачу було надано ордер на вселення до житлової двокімнатної квартири [ADDRESS] . Ордер позивачу було видано на підставі рішення виконавчого комітету Міжгірської селищної ради народних депутатів від 08.12.1995 року за № 65. Вказане рішення виконкому було прийняте на підставі витягу з протоколів спільного засідання профкому та адміністрації Міжгірського заводу "Електрон" за № 109 від 29.06.1994 року про надання житлових приміщень в 45 квартирному житловому будинку заводу по [ADDRESS] , № 115 від 13.06.1995 року. На підставі вищевказаного ордеру сім`ю позивача було вселено до даної житлової квартири. Однак через відсутність правовстановлюючого документу на квартиру та у зв`язку з ліквідацією заводу "Електрон" позивач позбавлений права зареєструвати зазначену квартиру на своє ім`я. Просить визнати за ним право власності на квартиру за за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 47,29 кв. м., в тому числі житловою площею 30,23 кв. м. Позивач [PERSON] подав суду заяву про розгляд справи без його участі. Заявлений позов підтримує просить такий задовольнити. Клопотань щодо стягнення чи повернення судових витрат у виді судового збору не має. Представник Міжгірської селищної ради Закарпатської області Іванина Т.В., яка уповноважена представляти інтереси відповідача на підставі довіреності від 02.03.2020, в судове засідання не з`явилася, подала заяву про слухання справи у її відсутності та висловила позицію, що не заперечує проти задоволення позову заявленого [PERSON] . Оцінивши позиції сторін та подані в справу докази, суд дійшов такого висновку. Відповідач обставини зазначені в позові не заперечив, та не заперечує щодо задоволення позовних вимог [PERSON] . Згідно ч.4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлено, що позивач працював на Міжгірському заводі "Електрон" та перебував в черзі на отримання житла. На підставі протоколу № 109 спільного засідання адміністрації і профкому Міжгірського заводу "Електрон" від 29.06.1994 року, Витягу з протоколу № 115 засідання профкому спільного з адміністрацією Міжгірського заводу "Електрон" від 13.06.1995 року було розподілено жилі приміщення в 45 квартирному будинку заводу по [ADDRESS] між працівниками заводу, які перебувають в черзі на отримання житла та надано в тому числі і сім`ї [PERSON] , яка складається з трьох чоловік, двохкімнатну квартиру [ADDRESS] жилою площею 29,39 кв.м., згідно списку загальної черговості працівників на отримання житла (п.1.99 Протоколу). Згідно рішення № 65 від 08.12.1995 року Міжгірської селищної ради народних депутатів виконавчого комітету "Про затвердження рішення адміністрації та профкому заводу "Електрон" про розподіл квартир" надано сім`ї [PERSON] двохкімнатну квартиру [ADDRESS] жилою площею 29,39 кв.м., згідно списку загальної черговості працівників на отримання житла. На підставі ордеру № 22 від 12.01.1996 року на право вселення до житлової двокімнатної квартири [ADDRESS] , позивач вселився із своєю сім`єю до цієї квартири. Правовстановлюючі документи на це житло [PERSON] видано не було. Статтею 16 ЦК України передбачено, що кожна сторона має право звернутися за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Частинами 1 і 4 статті 41 Конституції України визначено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкоду здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Згідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Позивач не може оформити права власності на квартиру через відсутність правовстановлюючого документа на зазначену квартиру. Відсутність правовстановлюючого документа на квартиру є обмеженням права власності. Згідно ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Як вбачається з технічного паспорту КП "Міжгірського БТІ" та із Звіту про оцінку квартири ПП "Експерт-Сервіс" зазначена вище квартира за адресою: [ADDRESS] , є квартирою посімейного, спільного заселення розташована на четвертому поверсі 5-ти поверхового будинку та складається з 2-х житлових кімнат площами: 18,76 кв.м. та 11,47 кв.м; кухні площею - 6,93 кв.м.; ванної кімнати площею - 2,55 кв.м.; туалет - 1,49 кв.м.; коридору - 6,09 кв.м.; балкон - 2,18 кв.м.; лоджія - 4,81 кв.м. Загальна площа квартири - 47,29 кв.м., висота приміщень - 2,60 м. Матеріал зовнішніх стін - цегла, перекриття - зі збірних залізобетонних багатопустотних панелей. Будинок обладнано водопроводом (холодним), каналізацією, газопостачанням, електроосвітленням. Ринкова вартість квартири станом на 13.03.2020 становить 110176 грн. Самочинного перепланування квартири представником КП "Міжгірського БТІ" Якубич І. О. не виявлено. З урахуванням наведених норм закону та досліджених доказів, суд приходить до висновку, що визнання позову відповідачем слід прийняти та позов [PERSON] задовольнити, оскільки визнання позову відповідачем не суперечить вимогам діючого законодавства та не порушує права та інтереси інших осіб. Позивач вказав у поданій до суду заяві, що не бажає заявляти клопотання про стягнення 50 % судових витрат у виді судового збору з відповідача та повернення йому 50 % судового збору з державного бюджету. Отже, до стягнення чи повернення судових витрат не має.

Outcome: approved