Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-07 00:00:00

КП "Харківводоканал" звернулось до Комінтернівського районного суду м. Харкова з позовом до [PERSON], [PERSON], в якому просить з урахуванням уточнених позовних вимог стягнути з відповідачей на користь КП "Харківводоканал" заборгованість за послуги за послуги з централізованого водопостачання та водовідведення в сумі 4672,27 грн. та судовий збір в розмірі 1378,00 грн. В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що відповідачі є споживачами послуг з централізованого водопостачання та водовідведення. Однак в порушення приписів чинного законодавства свого обов'язку щодо проведення оплати за комунальні послуги з централізованого водопостачання та водовідведення не здійснюють, внаслідок чого у відповідачей перед позивачем утворилась заборгованість: за надані послуги з централізованого водопостачання за період з 01.04.2009 року по 29.02.2016 року у розмірі 1253,98 грн. та за надані послуги з централізованого водовідведення за період з 01.11.2012 року по 29.02.2016 року у розмірі 172,57 грн. В зв'язку з наявністю заборгованості на прострочену суму позивачем також нараховано інфляційні витрати в розмірі 2918,23 грн. та 3% річних в розмірі 327,40 грн. В судовому засіданні представник позивача позов уточнений позов підтримала, пояснила, що відповідачами хоча і були здійснені оплати для погашення заборгованості, однак в зв*язку з невиконанням зобов*язання в установлений договором термін з них підлягає стягнення 3 % річних та інфляційні витрати, просила позов задовольнити. Представники відповідачей в судовому засіданні просили застосувати строки позовної давності до вимог за період з 01.04.2009 року по 21.03.2013 року, в решті позовних вимог просили відмовити, оскільки заборгованість за період з 21.03.2013 року по 21.03.2016 року ними погашена в добровільному порядку під час розгляду справи, також не підлягають задоволенню вимоги позивача щодо стягнення інфляційних витрат та 3 % річних, оскільки жодних договорів, які б регламентували такі правовідносини між ними та позивачем не укладались. Просили в задоволені позову відмовити. Розглянувши матеріали справи, дослідивши надані докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку про наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог з огляду на наступне. З матеріалів справи судом встановлено, що відповідачі [PERSON] з 11.07.2000 року та [PERSON] з 12.07.2005 року зареєстровані за адресою: [INFO], та є споживачами послуг з централізованого водопостачання та водовідведення, які надаються КП "Харківводоканал". Також в квартирі зареєстровані неповнолітні діти: [PERSON] [INFO], [PERSON] з 01.12.2012 року. Відповідно до ст. ст. 13, 14 Закону України Про житлово-комунальні послуги послуги з централізованого водопостачання та водовідведення віднесено до комунальних. Приписами п. 5 ч. 3 ст. 20 Закону України Про житлово-комунальні послуги встановлено, що споживач, серед іншого, зобов'язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Відповідно до ст. 68 Житлового кодексу України наймач зобов'язаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги. Відповідно до п. 18 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 року № 630, споживачі зобов'язані оплачувати комунальні послуги. Розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць. Плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим. Оплата за надані послуги вноситься щомісячно, згідно норм і тарифів встановлених обласними державними адміністраціями. Порядок формування та затвердження цін і тарифів на житлово-комунальні послуги встановлені\~ст.31 Закону України «Про житлово-комунальні послуги». До повноважень позивача не входить зменшення або збільшення тарифів, встановлених для оплати наданих послуг. З матеріалів справи встановлено, що відповідачі належним чином свої зобовязання щодо оплати послуг з централізованого водопостачання та водовідведення не виконували, плату за спожиті послуги у повному обсязі не вносили, внаслідок чого у відповідачів перед позивачем утворилась заборгованість за надані послуги з централізованого водопостачання за період з 01.04.2009 року по 29.02.2016 року в урахуванням оплат здійснених в ході розгляду даної справи у розмірі 1253,09 грн. та за надані послуги з централізованого водовідведення за період з 01.11.2012 року по 29.02.2016 року у розмірі 172,57 грн. При цьому в судовому засіданні було заявлено клопотання про застосування до позовних вимог строку позовної давності. Відповідно до вимог ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки, а згідно приписам п.4 ст. 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. При цьому, згідно ч. ч. 1, 2, 3 ст. 264 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого зобов'язання. Позовна давність переривається у разі пред'явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач. Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується. Як вбачається з матеріалів справи, в зв'язку з наявністю заборгованості за спожиті послуги в вересні 2014 року КП Харківводоканал звернулось до Комінтернівського районного суду м. Харкова з заявою про видачу судового наказу про стягнення заборгованості з [PERSON], [PERSON] за послуги з централізованого водопостачання та водовідведення з урахуванням індексу інфляції за час прострочення та 3 % річних від простроченої суми, в сумі 4312,12 грн. В подальшому, ухвалою суду від 21.03.2016 року судовий наказ було скасовано та представнику КП «Харківводоканал» роз*яснено право на звернення до суду в позовному порядку. В зв'язку з скасуванням судового наказу, КП Харківводоканал 24.06.2016 року звернулось до суду з позовом про стягнення зазначеної заборгованості. Як вбачається з відомості нарахувань та оплат, заборгованість за надані послуги з централізованого водопостачання за період з 01.03.2013 року по 29.02.2016 року складає 247,39 грн. та за надані послуги з централізованого водовідведення за період з 01.03.2013 року по 29.02.2016 року складає 0,00 грн. Згідно ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Враховуючи, що відповідачі належним чином зобов'язання щодо оплати комунальних послуг не виконали, суд дійшов висновку про наявність підстав для стягнення з відповідачей на користь КП Харківводоканал заборгованості за надані послуги з централізованого водопостачання за період з 01.04.2013 року по 29.02.2016 року в розмірі 138,69 грн. Судом не приймаються до уваги твердження представників відповідача про відсутність договору між позивачем та відповідачами, оскільки матеріалами справи підтверджено, що КП «Харківводоканал» надавало відповідачам зазначені вище послуги, відповідачі їх одержували і не відмовились від них у встановленому законом порядку. Оскільки відповідачі офіційно, у встановленому чинним законодавством порядку не відмовились від послуг, які надавало їм КП «Харківводоканал», то в них виник обов'язок сплатити ці послуги. У відповідності до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми. Правовідношення, в якому замовник зобов*язаний оплатити надану послугу в грошах, а виконавець має право вимагати від замовника відповідної оплати, тобто в якому передбачено передачу грошей як предмета договору або сплату їх як ціни договру, є грошовим зобов*язанням. В даному випадку правовідносини, які склалися між сторонами є горошовим зобов*язанням і на ці правовідносини поширюється дія ч.2 ст. 625 ЦК України, як спеціальний вид цивільно-правової відповідальності за прострочення виконання зобов*язання. Закріплена в п. 10 ч.3 ст. 20 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» правова норма щодо відповідальності боржника за несвоєчане здійснення оплати житлово-комунальних послуг у вигляді пені не виключає застосування правових норм, установлених у ч.2 ст. 625 ЦК України. Інфляційне нарахування на суму боргу за порушення боржником грошового зобов*язання, вираженого в національній валюті та трьох відсотків річних від простроченої суми полягає у відшкодуванні матеріальних витрат кредитора від знецінення грошових коштів у наслідок інфляційних процесів та отримання компенсації (плати) від боржника за неправомірне користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, тому ці кошти нараховуються незалежно від сплати ним неустоіки (пені) за невиконання або неналежне виконання зобов*язання. За відсутності оформлених договірних відносин, але у разі існування прострочення виконання грошового зобов*язання зі сплати отриманих житлово-комунальних послуг покладається на боржника відповідальність передбачена ч.2 ст. 625 ЦК України. У зв'язку із простроченням відповідачем сплати комунальних послуг, позивачем нараховано 2918,23 грн. - індексу інфляції за час прострочення та 327,40 грн. - 3% річних від простроченої суми. Враховуючи, що відповідачі належним чином зобов'язання щодо оплати комунальних послуг не виконували, суд дійшов висновку про наявність підстав для стягнення з відповідачей на користь КП "Харківводоканал" індексу інфляції та 3 % річних в розмірі 3245,63 грн. Оскільки свої зобов*язання щодо сплати комунальних послуг відповідачі не виконували до подання зазначеного позову. Таким чином, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. Питання про стягнення судових витрат суд вирішує відповідно до ст. 88 ЦПК України.

Outcome: partial