Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-11 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення аліментів. Посилається на те, що вона з 17.07.2012 року перебувала з відповідачем в зареєстрованому шлюбі, який за рішенням Заставнівського районного суду Чернівецької області від 03.12.2014 року було розірвано. В цьому шлюбі у них, 01.02.2013 року народився син [PERSON], який проживає разом з нею та знаходиться на її утриманні. З моменту розірвання шлюбу та припинення фактичних шлюбних відносин відповідач періодично надає допомогу для утримання сина, частково займається його вихованням та утриманням. Відповідач працює офіційно, займається підприємницькою діяльністю, має стабільний та офіційний дохід. Саме тому просить стягувати з нього на її користь аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO] в розмірі ? частини від його доходу до повноліття дитини, а також на її утримання в розмірі по 1/8 частини щомісячно від його доходу. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позов підтримала повністю, підтвердивши обставини викладені в ньому. Вказала, що на сьогоднішній день шлюб між ними розірвано, син перебуває на її утриманні. Вона не працює, здійснює догляд за дитиною. Проживає з батьками у їх будинку, отримує державну допомогу при народженні дитини, інших доходів немає. З цих підстав просила позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити. Суду пояснила, що позивач жодних джерел доходу, крім державної допомоги на утримання дитини немає, живе з батьками. Малолітній [PERSON] здоровий, на диспансерному обліку не перебуває, відповідач [PERSON] займається підприємницькою діяльністю, володіє торговельно-розважальним комплексом «Партизан» в с. Ржавинці Заставнівського району, є власником житлової квартири по вул. Чапаєва, 43/79 в м. Чернівці, житлового будинку по вул. Чернівецькій, 38 в с. Ржавинці та земельної ділянки площею 0,50 га в с. Ржавинці. В зв'язку із чим має сталі та високі доходи, однак допомогу на утримання сина надає періодично. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов визнав частково. Вказав, що він регулярно допомагає сину матеріально, частково займається його вихованням, син живе з мамою, шлюб між ними розірвано. Він проживає з дідусем та бабусею, яких він утримує. Погодився сплачувати аліменти на користь позивача на утримання сина в розмірі 2000 гривень щомісячно та 500 гривень щомісячно на утримання позивача. Вказав, що здоровий, займаєтья підприємницькою діяльністю, має доходи, які є мінливими. Вивчивши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, суд вважає, що позов доведений та обґрунтований, однак підлягає частковому задоволенню виходячи з наступного. Відповідно до ч.ч. 2, 6 ст. 84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має і в разі розірвання шлюбу. Згідно ч.1 ст. 180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення повноліття. Відповідно до ч.3 ст. 181 СК України, суд присуджує кошти на утримання дитини у частці від доходу і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно ч.1 ст. 184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Судом встановлено, що сторони з 17.07.2012 року по 03.12.2014 року перебували у зареєстрованому шлюбі, що видно з штампу в паспорті (а.с. 54 зворот), копії свідоцтва про шлюб серії І-МИ №078580 від 17.07.2012 року (а.с. 6) та рішення Заставнівського районного суду Чернівецької області від 03.12.2014 року, що набрало законної сили, наданого позивачем в судовому засіданні. В цьому шлюбі у них народився син [PERSON], [INFO], що вбачається з копії свідоцтва про його народження (а.с.7). На сьогоднішній день вони проживають окремо, спільного господарства не ведуть, шлюб між ними розірвано. Відповідач частково займається вихованням та утриманням сина, періодично надає допомогу для його утримання. Малолітній [PERSON] перебуває на утриманні позивача, проживає разом з нею, що підтверджується довідкою виконкому Ржавинецької сільської ради №2091 від 08.12.2014 року (а.с. 8). Позивач здорова за станом здоров'я, в Заставнівському районному центрі зайнятості як шукаюча роботу чи безробітна не зареєстрована, не працює, власної земельної ділянки не має, проживає з батьками, отримує державну допомогу на утримання сина [PERSON], іншого джерела доходів немає. Малолітній [PERSON], [INFO], здоровий за станом здоров'я. Відповідач [PERSON] є власником житлового будинку по вул. Чернівецькій, 38 та земельної діялнки, площею 0,50 га. що розташовані в с. Ржавинці, проживає з бабусею та дідусем, володіє торгівельно-розважальним комплексом «Партизан» в цьому ж селі, що вбачається з довідки (а.с. 9) та довідки №15 від 12.01.2015 року наданої відповідачем в судове засідання. Здає в оренду нежитлові приміщення та отримує за це орендну плату, що вбачається з договору оренди. Як вбачається з довідки №61 від 19.01.2015 року, то відповідач [PERSON] зареєстрований та проживає разом із бабусею та дідусем в їх будинку по вул. Чернівецькій, 38 в с. Ржавинці Заставнівського району, останні є особами похилого віку, хворі, він здійснює за ними догляд, купує ліки та оплачує комунальні послуги . З довідки про доходи, довідки Кіцманської ОДПІ №71/17 від 28.01.2015 року, журналу обліку доходів, витребуваних судом та наданих сторонами в судове засідання видно, що відповідач [PERSON] від зайняття підприємницькою діяльністю за 2014 рік отримав 104739,7 гривень прибутку. Все вищевикладене дає суду підстави вважати про наявність у відповідача [PERSON] мінливого, однак стабільного та високого доходу. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Згідно ст. 79 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. До витрат, пов'язаних з розглядом судової справи, належать зокрема і витрати на правову допомогу. У відповідності до п. 47, 48 Постанови Пленуму ВССУ «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» №10 від 17.10.2014 року, право на правову допомогу гарантовано\~статтями 8,\~59\~Конституції України, офіційне тлумачення якого надано Конституційним Судом України (Рішення від 16 листопада 2000 року№ 13-рп/2000; Рішення від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009; Рішення від 11 липня 2013 року№ 6-рп/2013). Витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги. При стягненні витрат на правову допомогу слід враховувати, що особа, яка таку допомогу надавала, має бути адвокатом (стаття 6\~Закону України від 05 липня 2012 року № 5076-VI "Про адвокатуру та адвокатську діяльність") або іншим фахівцем у галузі права незалежно від того, чи така особа брала участь у справі на підставі довіреності, чи відповідного договору (статті 12, 42,\~56\~ЦПК). Розмір витрат на оплату правової допомоги визначається за домовленістю між стороною та особою, яка надає правову допомогу. Разом із тим граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлений Законом України від 20 грудня 2011 року\~№ 4191-VI\~"Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах". Підстави, межі та порядок відшкодування судових витрат на правову допомогу, надану в суді як адвокатом, так і іншим фахівцем у галузі права, регламентовано у\~пункті 2\~частини третьої статті 79,\~статтях 84,\~88,\~89\~ЦПК. Витрати на правову допомогу, граничний розмір якої визначено відповідним законом, про що зазначено в пункті 47 цієї постанови, стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов'язаних із наданням правової допомоги у конкретній справі (наприклад, складання позовної заяви, надання консультацій, переклад документів, копіювання документів). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Представником позивача в судовому засіданні на підтвердження вимог щодо стягнення судових витрат в частині надання правової допомоги надано копію свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю, ордер на надання правової допомоги, угоду №18 про надання правової допомоги, ордер, акт виконаних робіт до договору про надання правової допомоги та квитанцію №2 про сплату гонорару в обумовленому розмірі. Зазначені документи підтверджують факт надання адвокатом [PERSON] позивачу [PERSON] правової допомоги. Крім того, зазначений розмір гонорару в сумі 1705,20 гривень, повністю узгоджується та відповідає вимогам Закону України "Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах". Таким чином суд, врахувавши стан здоров'я, матеріальне становище дитини та платника аліментів, вважає, що на користь позивача з відповідача необхідно стягувати аліменти на утримання малолітнього [PERSON] в розмірі 1/5 частини всіх видів заробітку (доходу), починаючи з 11.12.2014 року і до досягнення сином повноліття; аліменти на утримання позивача [PERSON] в розмірі 1/12 частини всіх видів заробітку (доходу) до досягнення сином [PERSON] трьохрічного віку, а також понесені позивачем витрати на правову допомогу. Також з відповідача необхідно стягнути судовий збір за розгляд справи, оскільки позивач була звільнена від його сплати при подачі позову відповідно до ст. 88 УПК України. На підставі викладеного,

Outcome: partial