Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-25 00:00:00

6 листопада 2014 року публічне акціонерне товариство "Державний ощадний банк України" (далі ПАТ "Державний ощадний банк України") звернулося до суду з позовом до [PERSON], в якому зазначено, що 30 вересня 2011 року між ПАТ "Державний ощадний банк України" та відповідачем було укладено договір про відкриття карткового рахунку для платіжної картки та здійснення розрахунково-касового обслуговування за дебетово-кредитною схемою. 10 листопада 2011 року між ПАТ "Державний ощадний банк України" та [PERSON] було укладено додаткову угоду до вказаного договору, згідно якої останньому було відкрито кредитну лінію з лімітом кредиту в сумі 2200 грн та строком дії на період дії платіжної картки і на період, що необхідний для завершення розрахунків згідно з договором. Цією ж угодою визначено розмір плати за користування дозволеним кредитом - 23 % річних. Посилаючись на те, що [PERSON] умови договору та додаткової угоди не виконує, позивач просить стягнути з нього заборгованість, яка утворилась станом на 3 листопада 2014 року в сумі 3574,93 грн, в тому числі сума кредиту - 1562,07 грн, плата за кредит - 696,26 грн, плата за перевищення дозволеного ліміту - 1179,85 грн, комісійні доходи від розрахунково-касового обслуговування - 136,75 грн. Також позивач просить стягнути з відповідача понесені ним судові витрати. В судове засідання відповідач, який був належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи, не з'явився. Представник позивача в судове засідання не з'явився, подавши до суду заяву, в якій просить розглянути справу за його відсутності, при цьому позовні вимоги він підтримав в повному обсязі. Відповідач про причини неявки суд не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутності не подав. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням статті 224 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України). Судом встановлено, що 30 вересня 2011 року між ПАТ "Державний ощадний банк України" та відповідачем було укладено договір про відкриття карткового рахунку для платіжної картки та здійснення розрахунково-касового обслуговування за дебетово-кредитною схемою. 10 листопада 2011 року між ПАТ "Державний ощадний банк України" та [PERSON] було укладено додаткову угоду до вказаного договору, згідно якої останньому було відкрито кредитну лінію з лімітом кредиту в сумі 2200 грн та строком дії на період дії платіжної картки і на період, що необхідний для завершення розрахунків згідно з договором. Цією ж угодою визначено розмір плати за користування дозволеним кредитом - 23 % річних. Згідно статті 1054 частини 1 Цивільного кодексу України ( далі ЦК України), за кредитним договором банк зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно частини 2 цієї ж статті та частини 2 статті 1046 ЦК України кредитний договір вважається укладеним з моменту передання грошей. Статтею 526 ЦК України визначено, що, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Відповідач доводи позивача щодо невиконання ним зобов'язань за договором не спростував, а тому майнові права ПАТ "Державний ощадний банк України" підлягають захисту шляхом стягнення з [PERSON] суми заборгованості. При цьому, суд бере до уваги розрахунки, надані позивачем, згідно яких станом на 3 листопада 2014 року заборгованість відповідача за кредитним договором складає 3574,93 грн, в тому числі сума кредиту 1562,07 грн, плата за кредит - 696,26 грн, плата за перевищення дозволеного ліміту - 1179,85 грн, комісійні доходи від розрахунково-касового обслуговування - 136,75 грн. Відповідно до статті 88 частини 1 ЦПК України, суд стягує з відповідача понесені позивачем і документально підтверджені судові витрати.

Outcome: approved