Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-22 00:00:00

Позивач звернувся до суду з указаним позовом, в якому просить стягнути із [PERSON] на користь Національної академії внутрішніх справ вартість навчання у розмірі 22343, 40 грн. та розмір сплаченого судового збору. В обгрунтування позовних вимог посилається на те, що наказом ректора Київського національного університету внутрішніх справ №655 від 21.07.2007 року [PERSON] із 1 вересня 2007 року зараховано курсантом першого курсу денної форми навчання Київського національного університету внутрішніх справ. 29.11.2007 року між Київським національним університететом внутрішніх справ, комплектуючим органом УМВС України в Житомирській області та [PERSON] укладено договір №Жт-8 про підготовку фахівця у Київському національному університеті внутрішніх справ, згідно з яким він навчався за рахунок коштів державного бюджету і після закінчення навчання, повинен відпрацювати за місцем розподілу не менше як три роки, а у разі відмови від подальшого проходження служби на посадах начальницького складу в органах внутрішніх справ протягом перших трьох років після закінчення навчання відшкодувати фактичні витрати за період навчання. Позивач зазначив, що відповідач у період навчання на здобуття вищої освіти за державним замовленням за напрямком «Правознавство» перебував на державному забезпеченні харчуванням, речовим майном, грошовим утриманням та житлом із наданням відповідних комунальних послуг. Відповідно до наказу КНУВС від 17.06.2011 №463 [PERSON] присвоєно кваліфікацію юриста за спеціальністю «Правознавство» та видано диплом спеціаліста. Після здобуття вищої освіти відповідно до умов договору відповідач був направлений для подальшого проходження служби до УМВС України в Житомирській області. Таким чином навчальним закладом повністю виконано умови договору про підготовку фахівця. Наказом УМВС України в Житомирській області від 06.09.2013 № 277 о/с [PERSON] було звільнено з органів внутрішніх справ за п. 64 «ж» Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом ОВС за власним бажанням (до спливу встановленого 3-річного терміну перебування на службі по закінченню навчання), а тобто у порушення умов договору до спливу встановленого трирічного терміну перебування на службі по закінченню навчання. Таким чином, оскільки [PERSON] в період із 01.09.2007 року по 17.06.2011 року навчався в Національній академії внутрішніх справ, проте порушив умови укладеного договору про підготовку фахівця, у завязку із чим повинен відшкодувати витрати, пов'язані з його утриманням у вищому навчальному закладі. Представник позивача подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність. Заявлені вимоги підтримав в повному обсязі. Просив їх задовольнити. /а.с. 8/ Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, зазначив, що вимушено звільнився зі служби, оскільки мав доглядати за дідусем, який обіцяв надати йому у спадок квартиру у м. Києві. Просив відмовити в задоволенні позову, оскільки позивач не обґрунтував розрахунок суми відшкодування. Крім того, просив врахувати, що із 07.11.2015 року призначений інспектором управління кадрового забезпечення Головного управління Національної поліції в Житомирській області, тобто є таким, що відпрацював більше трьох років та своєю працею завдав значної користі Державі, яка перевищує розмір витрат понесених на навчання. Відповідач не просив застосувати строк позовної давності. Враховуючи те, що у справі є достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін, суд ухвалює рішення у відсутності представника позивача, що відповідає положенню ст. 158 ЦПК України. Заслухавши пояснення відповідача та дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що згідно витягу із наказу ректора Київського національного університету внутрішніх справ №655 від 21.07.2007 року [PERSON] зараховано курсантом першого курсу денної форми навчання Київського національного університету внутрішніх справ за спеціальністю «Правознавство» з 01.09.2007 року. /а.с. 23/ 29.11.2007 року між Київським національним університететом внутрішніх справ, в особі ректора [PERSON], УМВС України в Житомирській області в особі начальника генерал-майора міліції [PERSON] та [PERSON] було укладено договір №Жт-8 про підготовку фахівця у Київському національному університеті внутрішніх справ, предметом якого є підготовка відповідача за державним замовленням на денній формі навчання фахівця освітньо-кваліфікаційного рівня бакалавр, спеціаліст за спеціальністю «Правознавство». /а.с. 17, 19/ Відповідно пункту 2.3.5 договору, відповідач зобовязався після закінчення навчання прибути до місця призначення в термін, визначений у направленні на роботу, приступити до виконання службових обов`язків за посадою, на яку призначений замовником, і відпрацювати не менше трьох років. Пунктом 2.3.6 договору передбачено, що у разі відрахування з навчального закладу чи звільнення з органів внутрішніх справ по закінченні навчання до встановленого трирічного терміну перебування на службі за підставами, передбаченими пунктом 3 цього договору, відповідач зобов`язався відшкодувати фактичні витрати, повязані з утриманням у навчальному закладі згідно із затвердженим розрахунком. Згідно з пунктом 3 договору, підставами відшкодування фактичних витрат на підготовку у разі дострокового розірвання договору є звільнення з органів внутрішніх справ за власним бажанням без поважних причин, відмова від подальшого проходження служби на посадах начальницького складу в органах внутрішніх справ протягом перших трьох років після закінчення навчання. Відповідно до п. 4.1. договору, відшкодування здійснюється в розмірі фактичних витрат, пов'язаних з: грошовим, продовольчим та речовим забезпеченням, оплатою комунальних послуг і вартості спожитих енергоносіїв. Згідно з п. 4.4. договору, у разі відмови особи добровільно відшкодувати витрати, стягнення їх суми здійснюється у судовому порядку. Відповідно до витягу з наказу Національної академії внутрішніх справ № 463 від 17.06.2011 року [PERSON] присвоєно кваліфікацію юриста за спеціальністю «Правознавство» та видано диплом спеціаліста /а.с. 24 /. Після здобуття вищої освіти відповідно до умов договору відповідач був направлений для проходження служби до УМВС України в Житомирській області. Наказом УМВС України в Житомирській області №277 о/с від 06.09.2013 року старший лейтенант міліції [PERSON] був звільнений з органів внутрішніх справ згідно п. 64 «ж» Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, за власним бажанням. /а.с. 22/ Відповідно до ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору. Статтею 610 ЦК України встановлено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або неналежне виконання. Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: відшкодування збитків. Відповідно до приписів ст. 614 ЦК України особа, яка порушила зобов'язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов'язання. Статтею 623 ЦК України визначено, що боржник, який порушив зобов'язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки. Стаття 56 Закону України "Про вищу освіту" від 17 січня 2002 року гарантує випускникам вищого навчального закладу, що їх працевлаштування повинно здійснюватись за направленням вищого навчального закладу відповідно до угоди між замовником, керівником навчального закладу та випускником. Відповідно до частини 2 статті 52 Закону України "Про освіту" випускники вищих навчальних закладів, які здобули освіту за кошти державного або місцевого бюджетів, направляються на роботу і зобов'язані відпрацювати за направленням і в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Обов'язок випускника відшкодувати до державного бюджету повну вартість навчання за умов, що склалися між сторонами, встановлений Постановою Кабінету Міністрів України від 22 серпня 1996 року за № 992 "Про Порядок працевлаштування випускників вищих навчальних закладів, підготовка яких здійснювалась за державним замовленням" та від 1 березня 2007 року №313, наказом МВС України від 14 травня 2007 року № 150. Згідно з пунктом 14 Порядку працевлаштування випускників вищих навчальних закладів, підготовка яких здійснювалась за державним замовленням, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 22 серпня 1996 року № 992, який врегульовував спірні правовідносини на час вступу [PERSON] до університету, у разі неприбуття молодого фахівця за направленням або відмови без поважної причини приступити до роботи за призначенням, звільнення його з ініціативи адміністрації за порушення трудової дисципліни, звільнення за власним бажанням протягом трьох років випускник зобовязаний відшкодувати у встановленому порядку до державного бюджету вартість навчання та компенсувати всі витрати. Порядок відшкодування курсантами та випускниками витрат, пов'язаних з їх утриманням у вищих навчальних закладах Міністерства внутрішніх справ, затверджено Постановою КМ України від 01 березня 2007 року № 313. Відповідно до ст. 1 Порядку визначено механізм відшкодування особами, навчання яких за державним замовленням у вищих навчальних закладах Міністерства внутрішніх справ України прирівнюється до проходження військової служби, витрат, пов'язаних з їх утриманням у таких закладах у разі: дострокового розірвання договору про підготовку фахівця у вищому навчальному закладі Міністерства внутрішніх справ України у зв'язку з небажанням особи продовжувати навчання або порушенням нею дисципліни; відмови від подальшого проходження служби на посадах начальницького складу в органах внутрішніх справ протягом перших трьох років після закінчення навчання. Згідно зі ст. 3 Порядку витрати відшкодовуються згідно з договором про підготовку фахівця в навчальному закладі, який укладається між навчальним закладом, головним управлінням або управлінням Міністерства внутрішніх справ України та особою. Сторонами такого договору є: виконавець навчальний заклад, замовник-головне управління або управління Міністерства внутрішніх справ України, особа-курсант. Відповідно до ч. 1 ст. 6 Порядку у разі відмови особи добровільно відшкодувати витрати, їх стягнення здійснюється в судовому порядку. Відшкодування особами, пов'язаних з їх утриманням у вищих навчальних закладах МВС (п. 2), здійснюється у розмірі фактичних витрат, пов'язаних з: грошовим, продовольчим, речовим забезпеченням; перевезенням до місця проведення щорічної основної та канікулярної відпустки та у зворотному напрямку; оплатою комунальних послуг і вартості спожитих енергоносіїв. Дана вимога міститься також в пункті 3 договору від 28 листопада 2007 року, зокрема, нею визначається, що підставою відшкодування фактичних витрат на підготовку в разі дострокового розірвання договору є звільнення з органів внутрішніх справ за власним бажанням без поважних причин протягом перших трьох років після закінчення навчання. По справі встановлено, що після закінчення навчання [PERSON] працював оперуповноваженим сектору карного розшуку Корольовського районного відділу (м. Житомир) по 09.09.2013 року, тобто менше 3 років та звільнився за власним бажанням. Відповідно до ст. ст. 10,60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень; доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін, які беруть участь у справі, виникає спір. Згідно ч. 4 статті 60 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідач у порушення зазначених вимог закону не надав суду належних та допустимих доказів того, що його було звільнено з поважних причин, також не навів підстав звільнення від доказування, що є його процесуальним обовязком. Судом встановлено, що відповідач в період навчання на здобуття вищої освіти за спеціальністю «Правознавство» перебував на державному забезпеченні продовольчим, речовим майном, грошовим утриманням та оплатою відповідних комунальних послуг. Зі змісту довідки про розрахунок фактичнх витрат, повязаних з утримання рядового міліції [PERSON] в Національній академії внутрішніх справ вбачається, що за період навчання з 01.09.2007 року по 17.06.2011 року фактичні витрати, повязані з утриманням відповідача, становлять 22343,40 грн., з яких: грошове забезпечення 11445,30 грн.; продовольче забезпечення 2671,10 грн.; речове забезпечення 863,63 грн., оплата комунальних послуг і вартість спожитих енергоносіїв 7363,37 грн. /а.с. 34/ [PERSON] не надано доказів на спростування зазначеного розміру витрат, повязаних з його утриманням у навчальному закладі. Посилання відповідача на ту обставину, що на день розгляду справи, останнім відпрацьовано більше трьох років, суд до уваги не приймає, оскільки умовами договору та чинним законодавством, що регулює спірні правовідносини не передбачено можливості зарахування тривалості роботи строком у три роки з урахуванням перерв. Згідно зі ст. 267 ч. 3 та ч. 4 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення, з відповідною заявою відповідач до суду не звертарвся. Враховуючи, що внаслідок укладення договору про підготовку фахівця від 29.11.2007 року відповідач взяв на себе зобовязання щодо проходження служби в органах внутрішніх справ протягом перших трьох років після закінчення навчання, проте дане зобовязання не виконав, тому суд вважає вимоги позивача обґрунтованими та стягує із [PERSON] на користь Національної академії внутрішніх справ витрати за період навчання у сумі 22343,40 грн. Відповідно до положень ч. 1 ст. 88 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь позивача понесені витрати по оплаті судового збору в сумі 1378,00 грн.

Outcome: approved