Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-21 00:00:00

[PERSON] звернувся з позовом до [PERSON], Фонду комунальної власності територіальної громади м. Івано-Франківськ, Івано-Франківської міської ради, Івано-Франківського обласного бюро технічної інвентаризації, Виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради про визнання договору недійсним, визнання права власності. В позові вказано, що 22/06/2001 р. [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] та позивач уклали договір купівлі-продажу квартири №2 в будинку №41 та трьох комор в підвалі площею 16,23 кв.м, 18,9 кв.м, 14,7 кв.м. Квартира належала продавцям на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого Госпрозрахунковою групою з приватизації державного житлового фонду від 24/05/2001 р. згідно з розпорядженням міського голови №267-р від 24/05/2001 р. і зареєстрованого в БТІ за №5126/86. Однак Фондом комунальної власності територіальної громади м. Івано-Франківськ повідомлено позивача про те, що між ним та [PERSON] було укладено договір купівлі-продажу нежитлових приміщень в підвалі будинку, в якому позивач придбав квартиру. Позивач вважає, що відповідачкою придбано його підвальні приміщення, а тому він просив суд про визнання недійсним договору купівлі продажу нежитлових приміщень від 19/03/2009 р. по вул. Незалежності, 41 в м. Івано-Франківськ, укладеного між Фондом комунальної власності територіальної громади м. Івано-Франківськ та [PERSON]. Позивач подав заяву про уточнення позову, в якій просив суд визнати незаконним рішення Івано-Франківської міської ради від 02/12/2008 р. «Про внесення доповнень до програми приватизації в м. Івано-Франківськ на 2008-2010 роки» в частині п. 29 додатку №2 «перелік об`єктів комунальної власності міста, які використовуються мешканцями для господарських потреб і підлягають приватизації шляхом викупу; визнати незаконним рішення Виконавчого комітету Івано-Франківськ міської ради №616 від 16/12/2008 р. Про оформлення права власності на нерухоме майно в частині додатку №16 Додатку до рішення «Перелік нерухомого майна, на яке оформляється право власності за територіальною громадою міста в особі Івано-Франківської міської ради»; визнати незаконним рішення Івано-Франківської міської ради від 25/02/2009 р. «Про затвердження висновків оцінювачів про вартість об`єктів комунальної власності і надання дозволу на їх приватизацію» в частині п. 9 Додатку до рішення «Перелік об`єктів комунальної власності територіальної громади м. Івано-Франківськ, що підлягають приватизації за визначеними способами та вартістю, визначеною шляхом проведення незалежної оцінки їх вартості»; визнати недійсним договір купівлі-продажу нежитлових приміщень по вул. Незалежності, 41 в м. Івано-Франківськ від 19/03/2009 р., укладений між Фондом комунальної власності територіальної громади м. Івано-Франківськ та [PERSON]; визнати право власності на нежитлові підвальні приміщення по вул. Незалежності, 41 в м. Івано-Франківськ зазначені в технічному паспорті на квартиру №2: 14,7 кв.м. під цифрою VІ, площею 16,2 кв.м під цифрою VІІ за [PERSON] [PERSON] звернулась із зустрічним позовом до [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] про визнання недійсним свідоцтва про право власності в частині, визнання недійсним договору купівлі-продажу в частині. В зустрічному позові вказано, що в розпорядженні міського голови від 24/05/2001 р. №267-р «Про приватизацію квартир державного житлового фонду», за яким [PERSON] та члени сім`ї приватизували, не було зазначено про приватизацію комор в підвалі; інвентаризаційна вартість квартири не включає вартості спірних комор; в БТІ за позивачем зареєстровано квартиру, без комор. Тому відповідачка просила суд визнати недійсним свідоцтво про право власності на житло від 24/05/2001 р., видане [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] в частині приватизації комор. Також відповідачка просила визнати недійсним договір купівлі продажу від 22/06/2001 р., укладений між позивачем та [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] Також [PERSON] просила суд про поновлення строку позовної давності за її проханнями в зустрічному позові. В судовому засіданні позивач та його представник підтримали позов з підстав, що в ньому зазначені. Представник позивача надав суду пояснення про те, що позивач придбав приватизовану квартиру із коморами в підвалі, а вже після цього [PERSON] переобладнала горище під житлове приміщення, тому до її квартири №11»А» не відносяться жодні підсобні приміщення. Позивач надав суду пояснення про те, що [PERSON] ніколи не використовувала спірні приміщення підвалів, договір оренди підвалів нею не був реалізований, спірні приміщення перебували в користуванні позивача; раніше Фонд комунальної власності територіальної громади в судових засіданнях виступав на користь позивача, але у зв`язку із зв`язками [PERSON] із керівництвом фонду представник змінив правову позицію. В судовому засіданні відповідачка [PERSON] та її представник заперечили позов та підтримали зустрічний позов з тих підстав, що в ньому зазначені. Відповідачка [PERSON] надала суду пояснення про те, що вона зайняла спірні приміщення в 2007 році і орендувала їх майже 4 роки, підвали були розподілені офіційно, використання підвалів було погоджено практично усіма сусідами, крім однієї сусідки, потім підвали самовільно були зайняті третіми особами, але їх виселили; спірний підвал не був закритий, тому вона його зайняла. В судовому засіданні представник Фонду комунальної власності територіальної громади м. Івано-Франківськ заперечив позов з тих підстав, що вважає дії щодо приватизації спірних підвалів [PERSON] законними. В судовому засіданні представники Івано-Франківської міської ради заперечили позов з тих підстав, що вважає рішення відповідача такими, що не порушили права третіх осіб. В рішенні Європейського суду з прав людини по справі Пономарьов проти України (Заява N 3236/03) вказано: ... сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження (mutatis mutandis, рішення у справі "[PERSON] проти України" (Aleksandr Shevchenko v. Ukraine), заява № 8371/02, п. 27, рішення від 26 квітня 2007 року, та "Трух проти України" (Trukh v. Ukraine) (ухвала), заява N 50966/99, від 14 жовтня 2003 року). Відповідачі належним чином повідомлені судом про час і місце розгляду спору за їх участі. Отже відповідачі реалізували своє право на безпосередню участь в судовому засіданні. Також у відповідачів було достатньо часу для подання суду доказів та обґрунтування їх заперечення і спростування позову. Судом встановлено наступні обставини. Відповідно до свідоцтва про право власності на житло від 24 травня 2001 р. квартира [ADDRESS] належала [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] Відповідно до довідки ЖЕО №9 в м. Івано-Франківськ від 16/05/2001 р. в користуванні [PERSON] [ADDRESS] знаходяться підвали площею 16,23 кв.м., 18,9 кв. м., 14,7 кв. м., згідно позицій 1, 2, 3, 6, 7. В технічному паспорті на квартиру [ADDRESS], виданому на ім`я [PERSON], [PERSON] вказано, що до квартири належить комора в підвалі площею 16,23 кв.м., 18,9 кв.м., 14,7 кв.м. на підставі довідки ЖЕО №9. Відповідно до плану підвального приміщення до квартири №2 належать підвальні приміщення позначені цифрами І, ІІ, VІ, VІІ. Відповідно до договору купівлі-продажу від 22/06/2001 р. [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] продали, а [PERSON] придбав квартиру [ADDRESS]. В п. 1 вказаного договору зазначено, що до складу квартири входять три комори в підвальних приміщеннях площею 16,23 кв.м., 18,9 кв., 14,7 кв.м. Продаж вчинено за 4256 гривень, що становить інвентаризаційну оцінку. Відповідно до договору купівлі-продажу від 19/03/2009 р. Фонду комунальної власності територіальної громади м. Івано-Франківськ зобов`язався передати у власність [PERSON] нежитлові приміщення в підвалі будинку №41 по вул. Незалежності в м. Івано-Франківськ площею 31,7 кв.м. В ст. 48 Закону України «Про власність» (чинної на час виникнення спірних відносин) вказано, що власник може вимагати усунення будь-яких порушень його права, хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння, і відшкодування завданих цим збитків. В ст. 55 Закону України «Про власність» (чинної на час виникнення спірних відносин) вказано, що власник не може бути позбавлений права на своє майно, крімвипадків, передбачених цим Законом та іншими законодавчими актами України. В ст. 56 Закону України «Про власність» (чинної на час виникнення спірних відносин) вказано, що жодний державний орган не має права втручатись у здійснення власником, а також особами, переліченими у пункті 5 статті 48 цього Закону, їх правомочностей щодо володіння, користування й розпорядження своїм майном або встановлювати не передбачені законодавчими актами України додаткові обов'язки чи обмеження. У зв`язку з тим, що довідками ЖЕО №9, яке на момент виникнення спірних відносин було уповноважене законодавством надавати інформацію щодо користування житловими та підсобними приміщеннями, а також в свідоцтві про право власності на квартиру [ADDRESS] було зазначено, що спірні підвали належать до квартири №2 і перебувають у користуванні [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], а в наступному позивач придбав квартиру із відповідними приналежностями до неї, тому і на даний час позивач є власником спірних підвальних приміщень. Відповідно до ст. 132 ЦК УРСР приналежністю є річ, призначена служити головній речі і зв'язана з нею спільним господарським призначенням. Приналежність наслідує долю головної речі, якщо в договорі або в законі не встановлено інше. Таким чином підвали, що приналежні до квартири позивача слідують за квартирою у разі переходу права власності на відповідну квартиру. Відповідно до п. 2 ст. 186 ЦК України приналежність слідує за головною річчю, якщо інше не встановлено договором або законом. Так само і за положеннями ЦК України на даний час спірні підвали, будучи приналежними речами до квартири позивача є власністю позивача. Відповідно до рішення Івано-Франківської міської ради від 02/12/2008 р. визначено перелік нерухомих об`єктів, які підлягають приватизації, до переліку внесено підвальне приміщення площею 30,9 кв.м. по вул. Незалежності, 41 в м. Івано-Франківськ. Рішенням Виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради від 16/12/2008 р. №616 вирішено оформити право власності за територіальною громадою за по вул. Незалежності, 41 в м. Івано-Франківськ. Рішенням Івано-Франківської міської ради від 25/02/2009 р. затверджено висновки оцінювачів про вартість об`єктів нерухомого майна. Відповідно до довідки про склад сім`ї від 01/05/2001 р., виданої ЖЕО №9 на час приватизації в користуванні [PERSON] до складу квартири входять комори в підвалі площею 16,23 кв. м., 18,9 кв.м., 14,7 кв.м. в будинку №41 по вул. Незалежності в м. Івано-Франківськ №1,2,3,6,7. Відповідно до пояснень позивача спір між ним та [PERSON] виник з приводу користування підвальними приміщеннями №6,7, площами 14,7 кв.м. та 16,2 кв.м. , що вказані на схемі підвалу будинку №41 по вул. Незалежності в м. Івано-Франківськ. Відповідно до довідки Інспекції Державного архітектурно-будівельного контролю в переобладнаній частині горища над квартирою №11 по Незалежності, 41 в м. Івано-Франківськ після здачі в експлуатацію буде присвоєно номер 11а. Відповідно до свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 05/02/2009 р. його видано на підставі рішення Виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради від 16/12/2008 р. №616 про власність на нежитлові приміщення А 31,7 кв.м. по вул. Незалежності, 41 в м. Івано-Франківськ. Відповідно до витягу про реєстрацію прав власності на нерухоме майно №21788885 нежитлові приміщення по Незалежності, 41 в м. Івано-Франківськ належать територіальній громаді м. Івано-Франківськ на підставі свідоцтва від 05/02/2009 р., виданого Виконавчим комітетом Івано-Франківської міської ради. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» приватизація державного житлового фонду (далі - приватизація) - це відчуження квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках, призначених для проживання сімей та одиноких осіб, кімнат у квартирах та одноквартирних будинках, де мешкають два і більше наймачів, та належних до них господарських споруд і приміщень (підвалів, сараїв і т. ін.) державного житлового фонду на користь громадян України. Відповідно до рішення Конституційного Суду України від 2 березня 2004 року у справі № 1-2/2004 за конституційним зверненням [PERSON] та інших громадян про офіційне тлумачення положень пункту 2 статті 10 Закону України "Про приватизацію державного житлового фонду" та за конституційним поданням 60 народних депутатів України про офіційне тлумачення положень статей 1, 10 цього Закону (справа про права співвласників на допоміжні приміщення багатоквартирних будинків) положення частини першої статті 1, положення пункту 2 статті 10 Закону України Про приватизацію державного житлового фонду треба розуміти так: 1.1. Допоміжні приміщення (підвали, сараї, кладовки, горища, колясочні і т.ін.) передаються безоплатно у спільну власність громадян одночасно з приватизацією ними квартир (кімнат у квартирах) багатоквартирних будинків. Підтвердження права власності на допоміжні приміщення не потребує здійснення додаткових дій, зокрема створення обєднання співвласників багатоквартирного будинку, вступу до нього. Відповідно до п. 1.2. вказаного рішення Конституційного Суду України власник (власники) неприватизованих квартир багатоквартирного будинку є співвласником (співвласниками) допоміжних приміщень нарівні з власниками приватизованих квартир. Таким чином до моменту приватизації квартир і допоміжних приміщень в будинку №41 по вул. Незалежності в м. Івано-Франківськ власник неприватизованих квартир мав право відчужувати належні йому об`єкти власності в порядку, що встановлений законом, тобто за умов вилучення спірного підвалу у осіб, які здійснювали користування таким підвальним приміщенням і тільки до моменту приватизації квартири, до якої належали підвали. При цьому [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] приватизували спірну квартиру в 2001 році, а спірний підвал перебував в їх користуванні до 2001 року. Крім цього підстави недійсності правочину встановлені в ст. ст. 203, 215 ЦК України. Будь-якої із вказаних підстав [PERSON] перед судом не доведено. Саме по собі не погодження відповідача [PERSON] із фактом належності спірних підвальних приміщень позивачу не становить підставу недійсності договору купівлі-продажу спірних комор від 22/06/2001 р. Будучи власниками квартири, до якої належали підвали [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] мали право розпорядитись квартирою та підвалами одночасно на користь позивача. Також перед судом не доведено наявності правових підстав для визнання недійсним свідоцтва про право власності на житло від 24/05/2001 р. в частині приватизації комор, оскільки перехід підсобних приміщень, які належать до житлового приміщення, відповідно до рішення Конституційного Суду України, здійснюється одночасно із приватизацією житла і не потребує виконання будь-яких додаткових формальностей. Будь-яких обмежень щодо приватизації допоміжних приміщень за їх площею законодавством не встановлено. Тому заперечення відповідачки про те, що для обслуговування квартири [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], а в наступному і позивача передано підвальні приміщення, які складаються з декількох приміщень не є підставою для припинення прав позивача на вказані приміщення. Позов в частині визнання незаконним рішення Івано-Франківської міської ради від 25/02/2009 р. «Про затвердження висновків оцінювачів про вартість об`єктів комунальної власності і надання дозволу на їх приватизацію» в частині п. 9 Додатку до рішення «Перелік об`єктів комунальної власності територіальної громади м. Івано-Франківськ, що підлягають приватизації за визначеними способами та вартістю, визначеною шляхом проведення незалежної оцінки їх вартості» не підлягає задоволенню, оскільки питання оцінки спірних підвалів на час ухвалення рішення про його приватизацію жодним чином не порушує прав позивача ні на час його ухвалення, ні на даний час, а тому ним не доведено правових підстав для визнання зазначеного рішення незаконним. Також позов в частині визнання недійсним договору купівлі-продажу нежитлових приміщень по вул. Незалежності, 41 в м. Івано-Франківськ від 19/03/2009 р., укладений між Фондом комунальної власності територіальної громади м. Івано-Франківськ та [PERSON] не обґрунтовано правовими підставами, оскільки вказаний договір завершив свою дію і на даний час не порушує будь-яких прав позивача. В судовому засіданні позивач надав пояснення про те, що відповідачка фактично не користувалась спірними підвалами. Отже порушення речових прав позивача на володіння і користування спірним підвалом не було здійснено. Тому позивачем не доведено правових підстав для визнання зазначеного договору недійсним. У зв`язку із припиненням спірного договору відсутні і підстави і для визнання такого договору недійсним. Відповідно до ст. 317 ЦК України правомочності володіння, користування і розпоряджання майном складають право власності. Відповідно до п. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. В свою чергу відповідно до ст. 1 першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Відповідно до практики Європейського суду з прав людини під майном також розуміються майнові права. Отже право власності позивача на допоміжні спірні приміщенням підлягає захистові відповідно до змісту вказаної конвенції. Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. В п. 1 ст. 15 ЦК України вказано, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. За тих обставин, що позивач отримав спірні підвальні приміщення у власність внаслідок придбання квартири, до якої відносились відповідні підвальні приміщення, будь-які особи не мають права претендувати на спірні приміщення без вилучення приміщень із володіння позивача у спосіб та в порядку, що встановлені законом. Також необхідно зазначити, що відповідно до п. 1 ст. 61 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Відповідно до п. 1 ст. 13 ЦК України цивільні права особа здійснює у межах, наданих їй договором або актами цивільного законодавства. В п. 2 ст. 13 ЦК України зазначено, що при здійсненні своїх прав особа зобов'язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб. Не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах (п. 3 ст. 13 ЦК України). В п. 6 ст. 13 ЦК України у разі недодержання особою при здійсненні своїх прав вимог, які встановлені частинами другою - п'ятою цієї статті, суд може зобов'язати її припинити зловживання своїми правами, а також застосувати інші наслідки, встановлені законом. Відповідно до п. 3 ст. 16 ЦК України суд може відмовити у захисті цивільного права та інтересу особи в разі порушення нею положень частин другої - п'ятої статті 13 цього Кодексу. Отже [PERSON] не вправі претендувати на спірні підвальні приміщення за обставин не доведення нею правомірності набуття, користування, приватизації спірних приміщень [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] 06/12/2010 р. [PERSON] та Адвокатське об`єднання «Західноукраїнська правнича компанія» уклали договір про надання правової допомоги. Відповідно до п. 3.1. договору оплата за домовленістю. 16/01/2012 р. [PERSON] та адвокат [PERSON] уклали договір про надання правової допомоги. Відповідно до п. 3.2. договору оплата за домовленістю. Позивач не просив суд компенсувати судові витрати. В свою чергу відповідно до ст. 88 ЦПК України у зв`язку з відмовою відповідачу у зустрічному позові та задоволенням позову про визнання права власності на спірні приміщення за позивачем у відповідача відсутні правові підстави для компенсації судових витрат. Усі інші пояснення сторін, їх докази і арґументи не спростовують висновків суду, зазначених в цьому судовому рішенні, їх дослідження та оцінка судом не надало можливості встановити обставини, які б були підставою для ухвалення будь-якого іншого судового рішення. Відповідно до зазначеного суд,-

Outcome: partial