Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-01 00:00:00

Публічне акціонерне товариство "Державний ощадний банк України" в особі філії - Житомирське обласне управління АТ «Ощадбанк» звернулося до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості, в якій просило суд стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором у розмірі 2080,47 грн. та судові витрати по справі. В обґрунтування заявленого позову позивач посилався на те, що 14 квітня 2016 року між ПАТ "Державний ощадний банк України" та відповідачем було укладено договір у вигляді заяви про приєднання №275719 до договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб та відкриття поточного рахунку з використанням електронного платіжного засобу (платіжної картки). Банком був відкритий поточний рахунок № [NUMBER] в гривнях України на умовах тарифного пакету «Зарплатний» та для його користування оформив та видав клієнту банківську платіжну картку. Окрім того, банк встановив клієнту кредит у сумі 10000,00 грн. під 30% річних за користування кредитними коштами. Згідно Додатку №1 до основного Договору, плата за перевищення витратного ліміту по поточному рахунку (овердрафт) становить 40% на рік. Банк свої зобов`язання виконав повністю. Однак, у порушення норм законодавства та умов договору відповідач зобов`язання за вказаним кредитним договором належним чином не виконала. У зв`язку з чим, за кредитним договором станом на 13.09.2017 року виникла заборгованість у розмірі 2080,47 грн., яка складається з наступного: 1342,73 грн. основна заборгованість (прострочена); 34,21 грн. - проценти за користування кредитом (строкові); 413,36 грн. - проценти за користування кредитом (прострочені); 177,79 грн. - пеня за прострочену заборгованість; 12,00 грн. - комісія за розрахунково-касове обслуговування (прострочена); 1980,09 грн. - сума кредитної заборгованості; 76,94 грн. - сума інфляційних втрат від прострочених сум заборгованості за кредитом; 23,44 грн. - 3% річних від прострочених сум заборгованості за кредитним договором. Відповідно до ч. 1 ст.274 ЦПК України у порядку спрощеного позовного провадження може бути розглянута малозначна справа. Ухвалою суду від 03 серпня 2018 року відкрито провадження по справі, справу призначено до розгляду у порядку спрощеного провадження без повідомленням (викликом) сторін. Відповідачу направлялась ухвала судді разом з позовною заявою та доданими до неї документами. Отже у встановлений судом строк відповідач відзив на позовну заяву та клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін не подав, в зв`язку з чим згідно ч. 5 ст. 279 ЦПК України, справа розглянута у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. Дослідивши обставини справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Суд, вивчивши матеріали цивільної справи, встановив наступне. 14 квітня 2016 року між ПАТ "Державний ощадний банк України" та відповідачем була укладено договір у вигляді заяви про приєднання №275719 до договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб та відкриття поточного рахунку з використанням електронного платіжного засобу (платіжної картки). Банком був відкритий поточний рахунок № [NUMBER] в гривнях України на умовах тарифного пакету «Зарплатний» та для його користування оформив та видав клієнту банківську платіжну картку. Банк встановив клієнту кредит у сумі 10000,00 грн. під 30% річних за користування кредитними коштами. Згідно Додатку №1 до основного Договору, плата за перевищення витратного ліміту по поточному рахунку (овердрафт) становить 40% на рік. Банк свої зобов`язання виконав повністю. Однак, у порушення норм законодавства та умов договору відповідач зобов`язання за вказаним кредитним договором належним чином не виконала. У зв`язку з чим, за кредитним договором станом на 13.09.2017 року виникла заборгованість у розмірі 2080,47 грн., яка складається з наступного: 1342,73 грн. основна заборгованість (прострочена); 34,21 грн. - проценти за користування кредитом (строкові); 413,36 грн. - проценти за користування кредитом (прострочені); 177,79 грн. - пеня за прострочену заборгованість; 12,00 грн. - комісія за розрахунково-касове обслуговування (прострочена); 1980,09 грн. - сума кредитної заборгованості; 76,94 грн. - сума інфляційних втрат від прострочених сум заборгованості за кредитом; 23,44 грн. - 3% річних від прострочених сум заборгованості за кредитним договором. Принцип свободи договору як один із загальних засад цивільного законодавства декларується в ст.3 Цивільного кодексу України. Відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ст. 627 Цивільного кодексу України). Підстави виникнення цивільних прав та обов`язків визначені в статті 11 Цивільного кодексу України, зокрема з договорів та інших правочинів. Відповідно до ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких вимог та умов - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ч.1 ст.527 ЦК України боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. Відповідно до положень ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов`язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити відсотки. Статтею 610 ЦК України визначено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ч.ч.1-2 ст.623 ЦК України боржник, який порушив зобов`язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки. Розмір збитків, завданих порушенням зобов`язання, доказується кредитором. Згідно ст.625 ЦК України встановлює відповідальність за порушення грошового зобов`язання. Так, боржник не звільняється відповідальності за неможливість виконання грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. За змістом ч.2 ст.625 ЦК нарахування інфляційних витрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника (спеціальний вид цивільно-правової відповідальності) за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат (збитків) кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отримання компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. Беручи до уваги те, що наслідки прострочення боржником грошового зобов`язання у вигляді інфляційних нарахувань та трьох процентів річних не є санкціями, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, ці кошти нараховуються незалежно від вини боржника. Відповідно до ч.3 ст.12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтею 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. З урахуванням викладеного вище, суд дійшов висновку, що відповідач не виконала належним чином взяті на себе зобов`язання та ухиляється від їх виконання, внаслідок чого, утворилась заборгованість. За таких обставин, з відповідача підлягає стягненню заборгованість за договором у вигляді заяви про приєднання до договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб та відкриття поточного рахунку з використанням електронного платіжного засобу (платіжної картки) у сумі 2080,47 грн. Разом з тим, на підставі ч.1 ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню на користь позивача судові витрати, а саме судовий збір у розмірі 1600,00 грн.

Outcome: approved