Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-25 00:00:00

У вересні 2020 року заявник - [PERSON] звернулася до суду із заявою, в обґрунтування якої зазначила, що [INFO] в м. Миколаєві померла її бабуся [PERSON] , [INFO] , по лінії її матері. Після її смерті відкрилася спадщина у вигляді земельної ділянки загальною площею 3,72 гектарів в межах території Вітовської (раніше Жовтневої) районної ради Вітовського району (Жовтневого району) Миколаївської області для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Вказана земельна ділянка належить спадкодавцю на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії МК №014743, виданого 13.04.2004р. Жовтневою районною державною адміністрацією Миколаївської області, зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за №63 (кадастровий номер земельної ділянки площею - 3,66 гектарів: 4823300000:06:000:0019, кадастровий номер земельної ділянки площею-0 ,0 6 гектарів: 4823300000:06:000:0100). Державний акт на право власності на земельну ділянку серії МК №014743 від 13.04.2004р. було видано [PERSON] на підставі розпорядження Жовтневої районної державної адміністрації Миколаївської області від 04.09.2003р. №401-р. Ще за життя, а саме, 10.07.2006 року бабуся заявника [PERSON] залишила заповіт, посвідчений приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу Миколаївської області Дубровою Т.І., р. №1758; номер у Спадковому реєстрі: 40168573, яким заповіла все належне майно, що буде належати їй на день її смерті, з чого б воно не складалось та де б воно не знаходилось і, взагалі, все те, що буде їй належати і на що вона матиме право за законом, своїй онучці заявниці [PERSON] . Раніше, а саме 18.07.2002р., [PERSON] залишила заповіт, посвідчений приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу Козленок С.І., р. №1561; номер у Спадковому реєстрі: 8255842, яким зробила таке розпорядження: "належний мені сертифікат на право на земельну частку (пай) згідно сертифікату серії МК №0113284, виданий Жовтневою районною державною адміністрацією 29 січня 1997 року, заповідаю [PERSON] ". Таким чином, заявник по справі [PERSON] , згідно ч. 1 ст. 1223 ЦК України, є спадкоємцем за заповітом на спадщину, що відкрилась після смерті її бабусі [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] в місті Миколаєві. Мати заявника [PERSON] , із заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] до нотаріальної контори не зверталася, із вказаним спадкодавцем на час відкриття спадщини зареєстрована не була і фактично з [PERSON] на час її смерті не проживала, тобто на спадщину, яка відкрилась після смерті її матері (право на обов`язкову частку у спадщині - ст. 1241 ЦК України), не претендувала та, не претендує на теперішній час. Спадкоємців, передбачених ст. 1241 ЦК України (право на обов`язкову частку у спадщині), у тому числі малолітніх або неповнолітніх, недієздатних осіб, а також осіб, дієздатність яких обмежена, немає. 10.03.2020р. Заявник [PERSON] звернулася до приватного нотаріуса Миколаївського міського нотаріального округу Миколаївської області Іваненко С.В. із заявою про прийняття спадщини, що відкрилася після смерті [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] в місті Миколаєві, та із заявою про видачу їй свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті вказаного спадкодавця. Але нотаріусом їй було відмовлено в реєстрації вказаних заяв, так як заявник не звернулася до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини протягом шестимісячного строку після смерті спадкодавця, і нею не представлені докази її постійного проживання разом з спадкодавцем на момент її смерті, а також те, що їй необхідно в судовому порядку встановити факт родинних відносин зі спадкодавцем. Заявник [PERSON] зазначає, що її бабуся [PERSON] , [INFO] , згідно копії витягу із будинкової книги на житловий будинок [ADDRESS] , була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , - з 28.08.2013р., знята з реєстраційного обліку - 03.10.2013р. в зв`язку зі смертю. До 28.08.2013р. [PERSON] була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] (раніше: [ADDRESS] ). Проте, з вересня 2005 року і по день смерті [PERSON] , за станом здоров`я, та у зв`язку з похилим віком, постійно мешкала (без реєстрації) разом зі заявником та членами її сім`ї в житловому будинку [ADDRESS] , тобто за місцем реєстрації заявника, вели спільне домашнє господарство, мали спільний бюджет; для сумісного користування набували предмети домашнього вжитку, харчові продукти, різне майно, брали спільну участь в оплаті комунальних витрат за користування житловим будинком. Таким чином, заявник вважає себе, відповідно до ст. 1268 ЦК України, такою, що прийняла спадщину, оскільки на час смерті спадкодавця вона постійно проживала разом з нею. Крім того, нотаріусом було виявлено, що в тексті заповіту від 10.07.2006р. [PERSON] зазначає, що [PERSON] є внучкою за родинними стосунками з нею, але досліджені документи, які були надані заявником для підтвердження родинних відносин із спадкодавцем, містять наступне: у свідоцтві про народження матері заявника [PERSON] , [INFO] , серії [INFO], виданого (повторно) 02.08.1960 р. Голишманівською сільською радою Тюменської області, зазначено її дівоче прізвище як " [PERSON] ", замість " [PERSON] ", та матір`ю вказана " [PERSON] ", замість " [PERSON] "; в свідоцтві про укладення шлюбу (серія [NUMBER] , видане Голишманівським відділом ЗАГС управління ЗАГС Тюменської області від 28.10.2008р.) прізвище матері заявника змінено з " [PERSON] ", замість " " [PERSON] " на " [PERSON] "; в свідоцтві про смерть спадкодавця серії [NUMBER] , виданого Корабельним відділом ДРАЦС РС Миколаївського міського управління юстиції від 24.09.2013р., прізвище зазначено як " [PERSON] "; також нотаріус вказує, що відсутній факт, який підтверджує переміну прізвища спадкодавця з " [PERSON] " на " [PERSON] ". В зв`язку із вищенаведеним, [PERSON] вимушена звернутися до суду із заявою про встановлення факту постійного проживання її [PERSON] , [INFO] , місце народження: селище Голишманово Голишманівського району Тюменської області, громадянки України, разом із спадкодавцем [PERSON] , [INFO] , громадянкою України, яка померла [INFO] , за адресою: [ADDRESS] , на час відкриття спадщини; та про встановлення юридичного факту: факту родинних відносин, а саме, що [PERSON] , [INFO] , місце народження: село Кузнецово Голишманівського району Тюменської області, громадянка України, яка померла [INFO] в місті Миколаєві, була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , фактично на час відкриття спадщини проживала за адресою: [ADDRESS] , є бабусею [PERSON] , [INFO] , місце народження: селище Голишманово Голишманівського району Тюменської області, по лінії її матері - [PERSON] , [INFO] , місце народження: село Кузнецово Голишманівського району Тюменської області,громадянки України, зареєстрованої за адресою: [ADDRESS] . Заявник в судове засідання не з`явилася, надала заяву про розгляд справи у її відсутність, вимоги, викладені у заяві, підтримала, просила суд задовольнити їх. Її представник [PERSON] в судовому засіданні заявлені вимоги підтримала у повному обсязі, просила їх задовольнити. Представники заінтересованих осіб - Миколаївська міська рада, приватний нотаріус Миколаївського міського нотаріального округу Миколаївської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Іваненко С.В. надали до суду заяви про розгляд справи у їх відсутність. Суд, заслухавши пояснення представника заявника, дослідивши письмові докази по справі, знаходить позов обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до змісту ч. 2 ст. 315 ЦПК України, судом можуть бути встановлені юридичні факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Таким чином, в судовому порядку може бути встановлений факт постійного проживання спадкоємця зі спадкодавцем на день смерті останнього, факт проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу. Згідно п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику у справах про спадкування" від 30.05.2008 року, справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов`язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення родинних відносин із спадкодавцем, проживання з ним однією сім`єю, постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, прийняття спадщини, яка відкрилася до 1 січня 2004 року, тощо. Якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Відповідно до положень ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Статтею 1216 ЦК України передбачено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно зі ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Частинами 1, 2 ст. 1223 ЦК України передбачено, що право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у ст. ст. 1261-1265 цього Кодексу. Нормами ст. 1258 ЦК України визначено, що спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Відповідно до ч. ч. 1, 2, 3 сг. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у ст. ст. 1261-1265 ЦК України. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (ч. ч. 1,2 ст. 1220 ЦК України). Місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця (ч. 1 ст. 1221 ЦК України). У відповідності до ч. 2 ст. 3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. У відповідності до ч. 4 ст. 3 СК України сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства. Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього кодексу, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 1220 та ч. 1 ст. 1221 ЦК України, часом відкриття спадщини є день смерті особи, а місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику у справах про спадкування" від 30.05.2008 року, якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, спадкоємець має право звернутися до суду із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, тобто, якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися до суду із заявою про встановлення цих фактів. Зібрані у справі докази, зокрема, наявні в матеріалах справи документи: копією виписки із медичної карти стаціонарного хворого від 25.07.2013р., виданої Комунальним некомерційним підприємством Миколаївської міської ради "Міська лікарня №5", копією акту від 07.09.2020р., який було складено за участю мешканців житлових будинків по [ADDRESS] , посвідченого директором Комунального підприємства "Дирекція єдиного замовника "Океан" міста Миколаєва Терентьєвим К.Г., копією договору-замовлення на організацію та проведення поховання від 18.09.2013р., копіями квитанцій про сплату ритуальних послуг від 17.09.2013р., від 18.09.2013р., копією свідоцтва про поховання [PERSON] №001185 на Балабанівському кладовищі (підпоховання 19.09.2013р.), виданого Комунальним підприємством Миколаївської міської ради" Миколаївська ритуальна служба", копією фото-таблиці по цивільній справі тощо, вказують на наявність підстав для задоволення заяви [PERSON] про встановлення факту постійного проживання разом із спадкодавцем на момент відкриття спадщини, оскільки встановлення цього факту дозволяє їй реалізувати своє право на прийняття спадщини за заповітом, що відкрилася після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] . Крім того, зібрані у справі докази та їх належна оцінка, вказують на наявність підстав для задоволення заяви [PERSON] про встановлення факту родинних відносин між нею та її бабусею [PERSON] , яка померла [INFO] , оскільки дозволяє їй реалізувати своє право на прийняття спадщини, що відкрилася після смерті його бабусі. Згідно ч. 2 ст. 315 ЦІПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Згідно п. 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995р. №5 "Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення", суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо підтвердження такого факту необхідне заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину, для оформлення права на пенсію у зв`язку із втратою годувальника.

Outcome: approved