Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-22 00:00:00

позивач подав до суду позовну заяву та просить стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за кредитним договором від 12 листопада 2007 року в розмірі 28634,04 гривень. В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що 12 листопада 2007 року між Закритим акціонерним товариством Комерційний банк "Приватбанк", правонаступником якого є позивач та відповідачем укладено кредитний договір, відповідно до умов якого відповідач отримав кредит у розмірі 6600,00 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач зобов'язався погашати заборгованість по кредиту, відсоткам за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених договором; за порушення строків платежів по кожному з грошових зобов'язань передбачених договором, більше ніж на 30 днів відповідач зобов'язався сплатити банку штраф у розмірі 500,00 гривень + 5% від суми позову. ЗАТ Комерційний банк "Приватбанк" свої зобов'язання виконав та надав відповідачу грошові кошти у розмірі 6600,00 гривень, відповідач кредит отримав, але свої зобов'язання щодо виплати коштів не виконав, в результаті чого, станом на 30 вересня 2014 року утворилась заборгованість у розмірі 28634,04 гривень, що змусило позивача звернутися до суду з позовом. Представник позивача у судове засідання не з'явився, подав суду заяву, в якій заявлені вимоги підтримав в повному обсязі, просив розглядати справу без його участі, проти ухвалення заочного рішення не заперечував. Відповідач в судове засідання не з'явився, причини неявки суду не повідомив, про день та час розгляду справи сповіщався належним чином, тому суд, за письмовою згодою представника позивача, ухвалив про заочний розгляд справи за відсутності сторін. Суд, дослідивши докази по справі встановив наступні обставини та відповідні до них правовідносини. Судом встановлено, що 12 листопада 2007 року між Закритим акціонерним товариством Комерційний банк "Приватбанк" та відповідачем укладено кредитний договір, відповідно до умов якого, ЗАТ Комерційний банк "Приватбанк" надав відповідачу кредит у розмірі 6600,00 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку на строк до 11 листопада 2010 року, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач зобов'язався погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених договором, шляхом щомісячної сплати в період з 10 по 15 число кожного місяця суми мінімально необхідного платежу у розмірі 225,15 гривень; за порушення строків платежів по кожному з грошових зобов'язань передбачених договором, більше ніж на 30 днів відповідач зобов'язався сплатити штраф у розмірі 500,00 гривень + 5% від суми позову. ЗАТ Комерційний банк "Приватбанк" кредит у розмірі 6600,00 гривень надав, а відповідач кредит отримав, але свої зобов'язання щодо виплати грошових коштів за договором кредиту не виконав, в результаті чого станом на 30 вересня 2014 року виникла заборгованість у розмірі 28634,04 гривень з яких: · заборгованість за кредитом у розмірі 4995,80 гривень; · заборгованість по процентам за користування кредитом у розмірі 21798,52 гривень; · штраф (фіксована частина) у розмірі 500,00 гривень; · штраф (процентна складова) у розмірі 1339,72 гривень, яка підтверджена розрахунком заборгованості за договором від 12 листопада 2007 року. Також судом встановлено, що, 30 квітня 2009 року відповідно до рішення загальних зборів акціонерів найменування Закритого акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» змінено на Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк»; позивач є правонаступником всіх прав та зобов'язань Закритого акціонерного товариства комерційний банк «ПРИВАТБАНК», про що свідчать Загальні положення Статуту ПАТ КБ «Приватбанк» в новій редакції. Відповідно до ч. 3 ст. 10; ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. За ч. 1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданими відповідно до ЦПК України, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ч. 1 ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушення умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно ч. 1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Враховуючи, що відповідач свої зобов'язання у строки та на умовах, встановлених кредитним договором від 12 листопада 2007 року не виконав, суд вважає що сума боргу підлягає стягненню з відповідача у примусовому порядку, а позов підлягає задоволенню в повному обсязі. Судові витрати по справі підлягають стягненню з відповідача на корить позивача згідно вимог ст. 88 ЦПК України.

Outcome: approved