Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-09 00:00:00

03.09.2012 ПАТ «ОТП Банк», який є правонаступником прав та обов'язків ЗАТ «ОТП Банк», звернувся до суду з позовом до [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування своїх позовних вимог посилалися на те, що 20.12.2006 року між ЗАТ «ОТП Банк» та [PERSON] укладено кредитний договір №СМ-SМЕ200/179/2006 із додатковими угодами до нього. Згідно із кредитними заявками від 21.12.2006 року, 22.12.2006 року, 27.12.2006 року, 23.01.2008 року позивач здійснив видачу кредитних коштів [PERSON] на загальну суму 260 000 доларів США шляхом їх безготівкового переказу на поточний рахунок позичальника. Пізніше, 26.10.2009 року банком видано позичальнику 14 679,23 доларів США. Згідно з пунктом 3 Частини №1 Кредитного договору проценти за користування Кредитом розраховуються Банком на основі плаваючої процентної ставки, що становить 5,0% та FIDR (процентна ставка по строкових депозитах фізичних осіб у валюті, тотожній валюті кредит, що розміщені в банку на строк в 366 днів, надалі «FIDR»). Відповідно до п. 1.5.1 Частини №2 Кредитного договору погашення відповідної частини Кредиту здійснюється Позичальником щомісяця у розмірі та строки, визначені у Графіку повернення Кредиту та сплати процентів, шляхом безготівково перерахування на поточний рахунок. Датою остаточного повернення Кредиту є 19 грудня 2013 року. Протягом дії Кредитного договору, умови договору щодо порядку та розміру сплати відсотків періодично змінювались шляхом підписання додаткових договорів №2, №4, №5, №6, №7, №8, №10. Однак, всупереч умовам Кредитного договору, вищевказані зобов'язання позичальника щодо повернення Кредиту та сплати процентів за користування кредитними коштами не виконуються, зокрема не виконується графік погашення кредиту, порушується порядок та строки сплати відсотків. Станом на 03.08.2012 року заборгованість [PERSON] за Кредитним договором з урахуванням відсотків та пені складає 2 371 259,01 грн. В якості забезпечення наданого кредиту 24 грудня 2007 року між ЗАТ „ОТП Банк" та [PERSON] укладено Договір поруки №SR-SМЕ200/179/2006/1 від 24.12.2007 року, між ЗАТ „ОТП Банк" та [PERSON] укладено Договір поруки № SR-SМЕ 200/179/2006/2 від 24.12.2007 року, між ЗАТ „ОТП Банк" та [PERSON] укладено Договір поруки № SR-SМЕ 200/179/2006/3 від 24.12.2007 року, згідно з якими вони, зобов'язалися відповідати перед Банком за повне та своєчасно виконання Позичальником Боргових зобов'язань за Кредитним договором у повному обсязі таких зобов'язань. Однак на дату подачі позовної заяви заборгованість відповідачами не погашена, сума кредиту та відсотків не сплачена, у зв'язку із чим позивач просить стягнути з відповідачів в солідарному порядку суму заборгованості у розмірі 2 371 259,01 грн. та витрати на судовий збір у розмірі 3326,30 грн. 09.04.2014 року [PERSON] подано зустрічну позовну заяву до ПАТ «ОТП Банк» про визнання кредитного договору недійсним, в обґрунтування якого він посилається на те, що на дату укладення кредитного договору про отримання кредиту в іноземній валюті у ЗАТ «ОТП Банк» була відсутня банківська ліцензія на здійснення валютних операцій. Від представника ПАТ «ОТП Банк» надійшла заява про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти задоволення зустрічного позову заперечує, посилаючись на те, що кредитний договір укладений відповідно до положень чинного законодавства та з дотриманням вимог Цивільного кодексу України, та в межах повноважень ПАТ «ОТП Банк» щодо здійснення валютних операцій на підставі банківської ліцензії. [PERSON] та його представник, [PERSON], [PERSON] та [PERSON] до суду не з'явилися, причин неявки суду не повідомили, про час та дату судового засідання повідомлялися своєчасно та належним чином. На підставі наявних у справі доказів, суд ухвалює рішення про заочний розгляд справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Дослідивши наявні у справі докази, суд приходить до висновку, що висунуті позовні вимоги ПАТ «ОТП Банк» є законними та обґрунтованими, у зв'язку із чим підлягають задоволенню, а зустрічні позовні вимоги [PERSON] не підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом установлені такі факти та відповідні їм правовідносини: 20 грудня 2006 року між ЗАТ «ОТП Банк» (правонаступником якого є ПАТ «ОТП Банк») та [PERSON] укладено Кредитний договір №СМ-SМЕ200/179/2006, до якого згодом були укладені відповідні Додаткові договори. Згідно із кредитними заявками від 21.12.2006 року, 22.12.2006 року, 27.12.2006 року, 23.01.2008 року позивач здійснив видачу кредитних коштів [PERSON] на загальну суму 260 000 доларів США шляхом їх безготівкового переказу на поточний рахунок позичальника, що підтверджується валютними меморіальними ордерами №1 від 21.12.2006 року; №2 від 22.12.2006 року; №3 від 27.12.2006 року; №4 від 10.01.2007 року; №5 від 23.01.2008 року (т.1, а.с.38-40). 26.10.2009 року банком видано позичальнику 14 679,23 доларів США, що підтверджується валютним меморіальним ордером №6 від 26.10.2009 року (т.1, а.с.40). Відповідно до п. 1.1 частини №2 кредитного договору, банк надає позичальнику кредит в розмірі та валюті, що визначений в Частині № 1 цього Договору (340 000,00 доларів США, в редакції Додаткової угоди від 24.12.2007 року), а позичальник приймає, зобов'язується належним чином використати та повернути Банку суму отриманого Кредиту, а також оплатити відповідну плату за користування Кредитом та виконати інші зобов'язання, як вони визначені у цьому Договорі. Згідно з п. 3 частини №1 Кредитного договору, проценти за користування кредитом розраховуються банком на основі плаваючої процентної ставки, що становить 5,0% та FIDR (процентна ставка по строкових депозитах фізичних осіб у валюті, тотожній валюті кредит, що розміщені в банку на строк в 366 днів). Відповідно до п. 1.5.1 частини №2 Кредитного договору, погашення відповідної частини кредиту здійснюється позичальником щомісяця у розмірі та строки, визначені у графіку повернення кредиту та сплати процентів (додаток № 1 до цього договору), шляхом внесення готівки в касу банку або безготівковим перерахуванням на поточний рахунок. Згідно до п.2 частини №1 Кредитного договору, датою остаточного повернення кредиту є 19 грудня 2013 року. Протягом дії кредитного договору, умови договору щодо порядку та розміру сплати відсотків періодично змінювались шляхом підписання додаткових договорів. Відповідно до Додаткової угоди № 2 від 24.12.2007 року, на період з 24.12.2007 року для розрахунку процентів за користування кредитом встановлена плаваюча процентна ставка у розмірі 4,4% та FIDR (процентна ставка по строкових депозитах фізичних осіб у валюті, тотожній валюті кредит, що розміщені в банку на строк в 366 днів) (т.1, а.с.17-18). Відповідно до Додаткового договору №4 від 26.05.2009 року, на період з 26.05.2009 року по 30.11.2009 року для розрахунку процентів за користування кредитом встановлена плаваюча процентна ставка у розмірі 2,4 % річних та FIDR (процентна ставка по строкових депозитах фізичних осіб у валюті, тотожній валюті кредит, що розміщені в банку на строк в 366 днів); на період з 01.12.2009 року для розрахунку процентів за користування кредитом встановлена плаваюча процентна ставка у розмірі 4,4 % річних та FIDR (процентна ставка по строкових депозитах фізичних осіб у валюті, тотожній валюті кредит, що розміщені в банку на строк в 366 днів) (т.1, а.с.20-21). Відповідно до Додаткового договору №5 від 26.10.2009 року, на період з 26.10.2009 року до 27.12.2009 року для розрахунку процентів за користування кредитом встановлена фіксована процентна ставка у розмірі 8,35%; на період з 28.12.2009 року для розрахунку процентів за користування кредитом встановлена плаваюча процентна ставка у розмірі 5,9 % річних та FIDR (процентна ставка по строкових депозитах фізичних осіб у валюті, тотожній валюті кредит, що розміщені в банку на строк в 366 днів) (т.1, а.с.22-24). Відповідно до Додаткового договору №6 від 26.02.2010 року, на період з 26.02.2010 року до 25.04.2010 року для розрахунку процентів за користування кредитом встановлена фіксована процентна ставка у розмірі 9,1%; на період з 26.04.2010 року до 25.07.2010 року встановлена фіксована процентна ставка у розмірі 10,0%; на період з 26.04.2010 року для розрахунку процентів за користування кредитом встановлена плаваюча процентна ставка у розмірі 6,81 % річних та FIDR (т.1, а.с.25-27). Відповідно до Додаткового договору №7 від 26.08.2010 року, на період з 26.08.2010 року до 25.10.2010 року для розрахунку процентів за користування кредитом встановлена фіксована процентна ставка у розмірі 10,5%; на період з 26.10.2010 року до 25.01.2011 року встановлена фіксована процентна ставка у розмірі 12%; на період з 26.01.2011 року для розрахунку процентів за користування кредитом встановлена плаваюча процентна ставка у розмірі 8,04 % річних та FIDR (т.1, а.с.28-29). Відповідно до Додаткового договору №8 від 28.03.2011 року, на період з 28.03.2011 року до 26.06.2011 року для розрахунку процентів за користування кредитом встановлена фіксована процентна ставка у розмірі 6,5%; на період з 27.06.2011 року до 25.08.2011 року встановлена фіксована процентна ставка у розмірі 7 % річних (т.1, а.с.30-32). Відповідно до Додаткового договору №10 від 26.10.2011 року, на період з 26.10.2011 року до 25.03.2012 року для розрахунку процентів за користування кредитом встановлена фіксована процентна ставка у розмірі 6,5%; на період з 26.03.2012 року до повного виконання боргових зобов'язань встановлена плаваюча процентна ставка у розмірі 13,67117% річних та LIBOR (фіксована індикативна процентна ставка, яка розраховується як середньоарифметичне значення індивідуальних процентних ставок пропозиції ресурсів в валюті долари США банків - членів британської асоціації (ВВА LIBOR Contributor Panel Banks) (т.1, а.с.35-37). Однак, всупереч умовам кредитного договору, вищевказані зобов'язання позичальника щодо повернення кредиту та сплати процентів за користування кредитними коштами не виконуються, зокрема не виконується графік погашення кредиту, порушується порядок та строки сплати відсотків. Станом на 03.08.2012 року заборгованість [PERSON] за кредитним договором складає: • 266 750,81 доларів США - сума заборгованості за тілом кредиту, що за офіційним курсом НБУ станом на 03.08.2012 року становить 2 132 139,22 грн.; • 16 896,24 доларів США - сума заборгованості за нарахованими відсотками за період з 26.01.2012 року по 25.03.2012 року, що за офіційним курсом НБУ станом на 03.08.2012 року становить 135 051,66 грн.; • 104 068,14 грн. - нарахована пеня за неналежне виконання боргових зобов'язань відповідно до п. 4.1.1 частини № 2 Кредитного договору. Всього заборгованість [PERSON] за тілом кредиту, відсотками та пенею за офіційним курсом НБУ станом на 03.08.2012 року складає 2 371 259,01 грн. (т.1, а.с.71). У зв'язку із невиконанням позичальником умов кредитного договору щодо повернення суми кредиту та сплати відсотків, на підставі п.1.9 частини № 2 Кредитного договору, банком на адресу позичальника направлено Досудову вимогу №200-12-4-3/742 від 05.04.2012 року про погашення заборгованості за Кредитним договором в строк не пізніше 30 календарних днів з дати відправлення банком відповідної вимоги (т.1, а.с.54, 58). В якості забезпечення наданого кредиту 24.12.2007 року між ЗАТ „ОТП Банк" та [PERSON] укладено Договір поруки №SR-SМЕ200/179/2006/1, згідно з яким вона зобов'язалася відповідати перед банком за повне та своєчасно виконання позичальником боргових зобов'язань за кредитним договором у повному обсязі таких зобов'язань. На адресу [PERSON] було направлено досудову вимогу №200-12-4-3/1084 від 08.08.2012 року про дострокове погашення кредитної заборгованості, яка була залишена нею без задоволення (т.1, а.с.55). В якості забезпечення наданого кредиту 24.12.2007 року між ЗАТ „ОТП Банк" та [PERSON] 3 укладено Договір поруки № SR-SМЕ 200/179/2006/2, згідно з яким вона зобов'язалася відповідати перед банком за повне та своєчасно виконання позичальником боргових зобов'язань за кредитним договором у повному обсязі таких зобов'язань. На адресу [PERSON] було направлено досудову вимогу №200-12-4-3/1085 від 08.08.2012 року про дострокове погашення кредитної заборгованості, яка була залишена нею без задоволення (т.1, а.с.56). В якості забезпечення наданого кредиту 24.12.2007 року між ЗАТ „ОТП Банк" та [PERSON] укладено Договір поруки № SR-SМЕ 200/179/2006/3, згідно з яким він зобов'язався відповідати перед банком за повне та своєчасно виконання позичальником боргових зобов'язань за кредитним договором у повному обсязі таких зобов'язань. На адресу [PERSON] було направлено досудову вимогу № 200-12-4-3/1086 від 08.08.2012 року про дострокове погашення кредитної заборгованості, яка була залишена ним без задоволення (т.1, а.с.57). Відповідно до п.1.2 вказаних Договорів поруки, поручитель та боржник відповідають як солідарні боржники, і банк може звернутися з вимогою про виконання боргових зобов'язань як до боржника, так і до поручителя, чи до обох одночасно. Однак на дату подачі позовної заяви та на час розгляду справи заборгованість позичальником не погашена, сума кредиту та відсотків не сплачена. Статтею 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно зі ст. 2 Закону України «Про банки і банківську діяльність», кошти це гроші у національній або іноземній валюті чи їх еквівалент. За положеннями ст. 99 Конституції України, грошовою одиницею України є гривня. При цьому Основний закон не встановлює обмежень щодо можливості використання в Україні грошових одиниць іноземних держав. Відповідно до ст. 192 ЦК України, іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом. Тобто відповідно до законодавства України гривня має статус універсального платіжного засобу, який без обмежень приймається на всій території України, в той час коли обіг іноземної валюти обумовлений вимогами спеціального законодавства України. Основним законодавчим актом, який регулює правовідносини у сфері валютного регулювання та валютного контролю, є Декрет Кабінету Міністрів України від 19 лютого 1993 року № 15-93 «Про систему валютного регулювання і валютного контролю» . Відповідно до ст. 5 цього Декрету, операції з валютними цінностями здійснюються на підставі генеральних та індивідуальних ліцензій НБУ. Операції з валютними цінностями банки мають право здійснювати на підставі письмового дозволу (генеральна ліцензія) на здійснення операцій з валютними цінностями відповідно до п. 2 ст. 5 Декрету. Статті 47 та 49 Закону України «Про банки і банківську діяльність» визначають операції банків із розміщення залучених коштів від свого імені, на власних умовах та на власний ризик як кредитні операції незалежно від виду валюти, яка використовується. Указані операції здійснюються на підставі банківської ліцензії. Порядок надання дозволу НБУ на банківські операції та генеральних ліцензій встановлюється також Положенням про порядок видачі банкам банківських ліцензій, письмових дозволів та ліцензій на виконання окремих операцій, затвердженим постановою Правління НБУ від 17 липня 2001 року № 275, у п. 5. 3 якого зазначено, що письмовий дозвіл на здійснення операцій з валютними цінностями, що перераховані в цьому Положенні, є генеральною ліцензією на здійснення валютних операцій згідно з Декретом КМУ. Правовий аналіз зазначених норм дає підстави для висновку, що банк як фінансова установа, отримавши в установленому законом порядку банківську ліцензію та відповідний письмовий дозвіл на здійснення операцій з валютними цінностями, який є генеральною ліцензією на валютні операції, має право здійснювати операції з надання кредитів в іноземній валюті. Щодо вимог пп. «в» п. 4 ст. 5 Декрету КМУ, який передбачає наявність індивідуальної ліцензії на надання і одержання резидентами кредитів в іноземній валюті, якщо терміни і суми таких кредитів перевищують установлені законодавством межі, то на даний час законодавством не встановлено межі термінів і сум надання або одержання кредитів в іноземній валюті. Таким чином, за відсутності нормативних умов для застосування режиму індивідуального ліцензування щодо вказаних операцій достатньою правовою підставою для здійснення банками кредитування в іноземній валюті згідно з вимогами ст. 5 Декрету КМУ є наявність у банку генеральної ліцензії на здійснення валютних операцій, отриманої в установленому порядку, тобто отримання письмового дозволу НБУ на операції, пов'язані з іноземною валютою. Тобто, надання кредитів у валюті за наявності в банку відповідної генеральної ліцензії (дозволу НБУ на здійснення кредитних операцій у валюті) не суперечить вимогам чинного законодавства України. За таких обставин не ґрунтуються на вимогах матеріального права вимоги [PERSON] щодо недійсності кредитного договору на підставі відсутності в ПАТ «ОТП Банк» індивідуальної ліцензії, так як в матеріалах справи (т.2, а.с.125-126) містяться копії банківської ліцензії № 191, дозволу № 191-1, виданих ЗАТ «ОТП Банк» 08.11.2006 року та додатку до дозволу № 191-1 від 08.11.2006 року. Згідно ст.526 ЦК України зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ст.527 ЦК України боржник зобов'язаний виконувати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто. Відповідно до ст.530 ЦК України якщо строк виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства. Виходячи з положень ст. 554 ЦК України, у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники. Відповідно до ч.2 ст.1054 ЦК України наслідками порушення зобов'язання щодо повернення чергової частини суми кредиту є право достроково вимагати повернення всієї суми кредиту. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved