Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-14 00:00:00

У серпні 2015 року УДППЗ "Укрпошта" в особі Полтавської дирекції УДППЗ "Укрпошта" до [PERSON], [PERSON] про визнання недійними договорів найму житлового приміщення та виселення. В обґрунтування позовних вимог позивач вказує, що відповідно до свідоцтва про право власності на нерухоме майно держава в особі Міністерства інфраструктури України являється власником нежитлової будівлі (відділення звязку з вбудованими квартирами) за адресою: м. Полтава, вул. Лисенка, 50/16, яка перебуває у повному господарському віданні УДППЗ "Укрпошта" та знаходиться на балансі Полтавської дирекції УДППЗ "Укрпошта". На підставі договорів найму від 24.04.2007 року кімнати № 1-1, 1-2, 1-3 займають [PERSON] та [PERSON], які в трудових відносинах з позивачем не перебувають. Ці обставини обмежують вільний доступ Полтавської дирекції УДППЗ "Укрпошта" до належної позивачу частини будинку та перешкоджають можливості використання її для виробничих цілей. Оскільки підставою для укладення договору найму житлового приміщення в будинках державного і громадського житлового фонду між наймодавцем та фізичною особою є ордер на жиле приміщення, тоді як ордер на ім'я відповідачів по справі відсутній, вважає договір найму незаконним та недійсним, а проживання відповідачів в будівлі за адресою: м. Полтава, вул. Лисенка, 50/16, - незаконним, безпідставним і самоуправним, та просить суд визнати недійсним договір найму від 24 квітня 2007 року, укладений між начальником Поштамту ЦПЗ № 1 [PERSON] та [PERSON], а також договір найму від 24 квітня 2007 року, укладений між начальником Поштамту ЦПЗ № 1 [PERSON] та [PERSON]; виселити [PERSON] та [PERSON] з будівлі, яка знаходиться за адресою: м. Полтава, вул. Лисенка, 50/16, без надання іншого житла. Під час судового розгляду справи позивач доповнив позовні вимоги, представником позивача надано суду відповідну письмову заяву, в якій поряд з вищенаведеними вимогами просить суд зобовязати ДМС України в особі Ленінського районного сектору Управління ДМС в Полтавській області зняти [PERSON], [PERSON] з реєстрації місця проживання за адресою: [INFO]. Представники позивача в судовому засіданні позов підтримали, просили задовольнити повному обсязі з наведених у ньому підстав. Відповідачі [PERSON], [PERSON] та їх представник [PERSON] в судовому засіданні проти задоволення позову заперечували, посилаючись на те, що до спірного житлового приміщення вселились на законних підставах з дозволу його власника та проживають на підставі договорів найму, регулярно вносять плату за користування житлово-комунальними послугами, здійснюють поточний ремонт квартири, за клопотанням адміністрації Полтавського поштамту були зареєстровані в спірній квартирі. Просили відмовити в позові. Суд, заслухавши пояснення сторін та їх представників, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов не підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що нежитлова будівля (відділення звязку з вбудованими квартирами) та допоміжні будівлі і споруди за адресою: м. Полтава, вул. Лисенка, 50/16, на підставі Свідоцтва про право власності на нерухоме майно серії САС № 303029 від 23.10.2008 року належить державі в особі Міністерства транспорту та звязку України, перебуває в повному господарському віданні Українського державного підприємства поштового звязку "Укрпошта" та знаходиться в оперативному управлінні Поштамту - Центру поштового звязку № 1 Полтавської дирекції УДППЗ "Укрпошта". Як пояснювали в судовому засіданні представники позивача, будівля по вул. Лисенка, 50/16, в м. Полтаві збудована в 1964 році, з того часу перебувала на балансі Полтавського поштамту, правонаступником якого являється Полтавська дирекція Українського державного підприємства поштового звязку "Укрпошта". Так, на підставі рішення виконавчого комітету Полтавської міської ради депутатів трудящих № 240 від 08.04.1964 року за клопотанням Полтавського обласного управління звязку вказаній організації було виділено земельну ділянку площею 1300 кв.м в посьолку [PERSON] по вул. Лисенка, 50/16, для будівництва поштового відділку звязку та житлового будинку. На вказаній земельній ділянці було зведено будівлю відділення поштового зв'язку № 17, яка з грудня 1964 року перебувала на балансі Полтавського поштамту, що об'єктивно підтверджується даними інвентарної картки обліку основних засобів. Земельна ділянка площею 0,0593 га, розташована за адресою: м. Полтава, вул. Лисенка, 50/16, виділена для експлуатації та обслуговування відділення звязку з вбудованими квартирами, перебуває у користуванні Українського державного підприємства поштового звязку "Укрпошта" на підставі Державного акту на право постійного користування земельною ділянкою серії ЯЯ № 227333 від 02.12.2009 року. Як пояснила в судовому засіданні відповідач [PERSON], вона з жовтня 2002 року по січень 2012 року перебувала в трудових відносинах з позивачем, працювала в поштовому відділенні, розташованому в будівлі за адресою: м. Полтава, вул. Лисенка, 50/16, в 2002 році разом з донькою [PERSON] вселилась до спірного житлового приміщення за цією ж адресою з дозволу його власника. В 2007 році з нею та донькою були укладені договори найму житлового приміщення, які переукладались в 2009 році, вони з 2002 року постійно проживають в [INFO], здійснюють поточний ремонт та сплачують комунальні платежі, а також за клопотанням керівництва ЦПЗ № 1 Укрпошти були зареєстровані за вказаною адресою. Як вбачається з трудової книжки [PERSON], вона з 10.10.2000 року до 10.01.2012 року працювала в Полтавському поштамті Полтавської дирекції УДППЗ "Укрпошта", звільнена наказом № 55-к від 10.01.2012 року на підставі п. 1 ст. 36 КЗпП України. Відповідно до Договору б/н від 24.04.2007 року, укладеного між домовласником в особі начальника поштамту ЦПЗ № 1 ПД УДППЗ "Укрпошта" [PERSON] та наймачем [PERSON], остання є наймачем кімнати житловою площею 30 кв.м, наданої їй безстроково зі сплатою за найм кімнати коштів в сумі 70 грн. в місяць. Згідно Договору б/н від 24.04.2007 року, укладеного між домовласником в особі начальника Поштамту ЦПЗ № 1 ПД УДППЗ "Укрпошта" [PERSON] та наймачем [PERSON] (яка в подальшому після реєстрації шлюбу змінила прізвище на "Ковальчук"), остання є наймачем кімнати житловою площею 30 кв.м, наданої їй безстроково та безоплатно. Відповідно до даних технічного паспорту на громадські будинки, виготовленого КП ПБТІ "Інвентаризатор" станом на 16.11.2007 року, тобто безпосередньо в рік укладення спірних договорів найму, будинок по вул. Лисенка, 50/16, в м. Полтаві перебуває у користуванні Центру поштового звязку № 1 Полтавської дирекції Українського державного підприємства поштового звязку "Укрпошта". З п. 4.4.3 Положення про Поштамт Центр поштового звязку № 1 Полтавської дирекції УДППЗ "Укрпошта", затвердженого 30.10.2006 року, начальник Поштамту наділений повноваженнями здійснювати оперативне використання закріпленого за Поштамтом ЦПЗ № 1 Полтавської дирекції УДППЗ "Укрпошта" майном у встановленому законодавством порядку. Наказом Поштамту Центру поштового звязку № 1 Полтавської дирекції УДППЗ "Укрпошта" № 84 від 04.02.2009 року прийнято рішення на підставі заяви [PERSON] від 02.02.2009 року "Про скрутне матеріально-житлове становище та нагальну необхідність у житловій площі та з урахуванням багаторічної сумлінної праці на підприємстві поштового звязку" виділити згідно договору найму житлового приміщення гр. [PERSON] та її доньці [PERSON] квартиру № 1 жилою площею 22,1 кв.м та площу загального користування 5,6 кв.м в квартирі Поштамту Центру поштового звязку № 1 Полтавської дирекції УДППЗ "Укрпошта" за адресою: [ADDRESS]. В цей же день між домовласником в особі начальника поштамту ЦПЗ № 1 ПД УДППЗ "Укрпошта" [PERSON] та наймачем [PERSON] укладений Договір № 25 від 04.02.2009 року, відповідно до якого остання є наймачем кімнати житловою площею 22,1 кв.м, наданої їй безстроково зі сплатою за найм кімнати коштів в сумі 120 грн. в місяць. Згідно з листом Поштамту Центру поштового звязку № 1 Полтавської дирекції УДППЗ "Укрпошта" № 04-213 від 04.02.2009 року, адресованого начальнику СГІРФО Ленінського РВ ГУМВС України в Полтавській області, УДППЗ "Укрпошта" зверталось з проханням зареєструвати [PERSON], [INFO] та [PERSON] в квартирі Поштамту Центру поштового звязку № 1 ПД УДППЗ "Укрпошта" за адресою: [ADDRESS], яка належить Державі в особі Міністерства транспорту та звязку України та перебуває в повному господарському віданні УДППЗ "Укрпошта" на підставі Свідоцтва про право власності серії САС № 303029 від 23.10.2008 року та перебуває в оперативному управлінні Поштамту Центру поштового звязку № 1 Полтавської дирекції УДППЗ "Укрпошта". Як вбачається з записів Домової книги для прописки громадян, які проживають у [INFO] та довідок адресно-довідкового підрозділу УДМС України в Полтавській області від 07.09.2015 року, відповідачі по справі зареєстровані за адресою: [INFO], в тому числі: [PERSON], [INFO], - з 13.02.2009 року, а [PERSON], [INFO], - з 03.11.2011 року. Той факт, що [PERSON] проживала в [INFO] з відому та дозволу власника жилого приміщення підтверджується також зібраними по справі письмовими зверненнями останньої, виконаними у 2006 році спільно з іншою мешканкою цієї житлової будівлі [PERSON], адресованими керівнику Полтавського поштамту, повязані з користуванням жилим приміщенням, на яких наявні резолюції керівника, посвідчені печаткою організації, з приводу дозволу на обладнання колонок задля організації водопостачання до будівлі за власний рахунок, актом огляду, випробування і прийняття в експлуатацію водопровідних мереж, актом стосовно необхідності проведення капітального ремонту будівлі. На підтвердження обґрунтованості доводів про регулярне здійснення [PERSON] оплати комунальних послуг, які надаються мешканцям квартири [ADDRESS], відповідачем надано суду копію відповідних квитанцій послуг з водопостачання та споживання електроенергії за 2015 рік, договори, укладені [PERSON] щодо обслуговування квартири з КП ПОР "Полтававодоканал" про надання послуг з централізованого водопостачання та водовідведення від 17.09.2015 року та з ПАТ "Полтаваобленерго" про користування електричною енергією від 22.09.2015 року. При цьому, відповідно до розрахункової книжки по оплаті за послуги водопостачання та водовідведення станом на 01.09.2015 року у [PERSON], яка проживає за адресою: [INFO], заборгованість відсутня. Поряд з цим, відповідачами надано копії квитанцій про сплату Поштамту квартплати в період з 2004 року по січень 2012 року на виконання умов договору найму житлового приміщення, повідомлено суду, що заборгованості по цим виплатам перед позивачем у них немає. Вказані пояснення відповідачів обєктивно підтверджуються довідкою за підписом головного бухгалтера Полтавської дирекції УДППЗ "Укрпошта" від 01.03.2016 року, відповідно до якої заборгованість [PERSON] перед дирекцією відсутня. Таким чином, судом достовірно встановлено, що відповідачі [PERSON] та [PERSON] вселились до квартири за адресою: м. Полтава, вул. Лисенка, 50/16, з дозволу керівництва Поштамту - Центру поштового звязку № 1 Полтавської дирекції УДППЗ "Укрпошта", в оперативному управлінні якого вона знаходиться, користуються квартирою на підставі договору найму та у встановленому чинним законодавством порядку зареєстрували за вказаною адресою місце свого проживання, сплачують кошти за спожиті житлово-комунальні послуги та плату, передбачену договором найму. Вирішуючи позовні вимоги УДППЗ "Укрпошта" в особі Полтавської дирекції УДППЗ "Укрпошта" про визнання недійсними договорів найму житлового приміщення, укладених з відповідачами, суд виходить з наступного. Згідно ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. За змістом положень ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Обґрунтовуючи позовні вимоги в цій частині, позивач зазначив про те, що відповідачі вселились до квартири в будинку № 50/16 по вул. Лисенка в м. Полтаві без законних на це підстав за відсутності ордеру на жиле приміщення. Як встановлено в ст. 398 ЦК України, право володіння виникає на підставі договору з власником або особою, якій майно було передане власником, а також на інших підставах, встановлених законом. Згідно з нормами ст. 61 ЖК України користування жилим приміщенням у будинках державного і громадського житлового фонду здійснюється відповідно до договору найму жилого приміщення. Договір найму жилого приміщення в будинках державного і громадського житлового фонду укладається в письмовій формі на підставі ордера на жиле приміщення між наймодавцем - житлово-експлуатаційною організацією (а в разі її відсутності - відповідним підприємством, установою, організацією) і наймачем - громадянином, на ім'я якого видано ордер. Як встановлено в ч. 1 ст. 58 ЖК України, на підставі рішення про надання жилого приміщення в будинку державного або громадського житлового фонду виконавчий комітет районної, міської, районної в місті, селищної, сільської Ради народних депутатів видає громадянинові ордер, який є єдиною підставою для вселення в надане жиле приміщення. Відповідачі в судовому засіданні пояснили, що вселились до квартири на підставі ордеру, який у них не зберігся, вселились з відому та дозволу керівництва ЦПЗ № 1 ПД УДППЗ "Укрпошта". Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач зазначив про те, що в ПД УДППЗ "Укрпошта" відсутній ордер на жиле приміщення по вул. Лисенка, 50/16, в м. Полтаві. При цьому, жодних обєктивних доказів на підтвердження того факту, що він не видавався відповідачам, позивачем суду не надано, та в судовому засіданні не здобуто. Те, що станом на час розгляду справи судом ордер відсутній, не доводить той факт, що він не видавався. Натомість, встановлені судом обставини, в тому числі факт переукладення в 2009 року з [PERSON] договору найму жилого приміщення, звернення керівника Поштамту до СГІРФО з клопотанням про реєстрацію відповідачів в спірній квартирі, на переконання суду, свідчить про те, що до спірного житлового приміщення відповідачі вселились з дозволу його володільця, а останній визнавав законність їх вселення до жилого приміщення. Як встановлено в ст. 203 ЦК України, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним Відповідно до ст. 204 ЦК України, правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Встановлені судом обставини дають підстави стверджувати, що оспорювані договори не суперечать чинному законодавству та моральним засадам суспільства, укладені у формі, встановленій законом, та особою, уповноваженою на укладення таких правочинів, за взаємною згодою сторін та призвели до обумовлених ними наслідків. Таким чином, позивачем не доведено в ході судового розгляду справи факту існування обставин, які відповідно до ст. 203 ЦПК України є підставою для визнання договору недійсним. За таких обставин, суд приходить до висновку про відсутність правових підстав для визнання недійсними договорів найму житлового приміщення, укладених з відповідачами 24.04.2007 року, та, відповідно, вважає відповідні позовні вимоги такими, що не підлягають задоволенню. Крім того, перед зверненням до суду з даним позовом ПД УДППЗ "Укрпошта" на адресу відповідачів [PERSON], [PERSON] направлялись попередження про розірвання договорів найму б/н від 24.04.2007 року, що зайвий раз підтверджує той факт, що позивач достовірно обізнаний про факт та підстави користування відповідачами квартирами в належному йому будинку, визнавав законність укладення договорів найму. В обґрунтування позовних вимог про виселення відповідачів [PERSON], [PERSON] з квартири [ADDRESS] позивач посилається на норми ст. 116 ЖК України, стверджуючи, що вони самоправно зайняли житлове приміщення. Як встановлено в ст. 109 ЖК України, виселення із займаного жилого приміщення допускається з підстав, установлених законом. Виселення проводиться добровільно або в судовому порядку. За змістом положень ч. 3 ст. 116 ЖК України осіб, які самоправно зайняли жиле приміщення, виселяють без надання їм іншого жилого приміщення. Разом з тим, суд заслухавши пояснення сторін, дослідивши надані сторонами докази, вважає доведеним, що відповідачі [PERSON], [PERSON] вселились до квартири [ADDRESS] з відому та дозволу володільця, відкрито користуються нею на законних підставах на підставі договорів найму від 24.04.2007 року, вказане житлове приміщення являється їх постійним місцем проживання, за яким вони зареєстровані у встановленому порядку. А тому суд приходить до висновку про відсутність підстав для виселення відповідачів [PERSON], [PERSON] та для задоволення відповідних позовних вимог. З огляду на вищенаведені обставини, беручи до уваги той факт, що під час судового розгляду справи встановлено, що відповідачі по справі вселились до спірного приміщення та користуються ним на законних підставах, обґрунтовано та в законних спосіб зареєстровані за адресою: [INFO], а відповідно, не здобуто даних, які можуть стати підставою для їх виселення з вказаного житлового приміщення, у звязку з чим суд дійшов до висновку про безпідставність відповідних позовних вимог позивача, вважаю такими, що не підлягають задоволенню, і позовні вимоги про покладення обовязку на Державну міграційну службу України в особі Ленінського районного сектору Управління Державної міграційної служби в Полтавській області зняти [PERSON], [PERSON] з реєстрації за адресою: м. Полтава, вул. Лисенка, 50/16, тим паче, що позивачем не надано суду жодних доказів існування спору з вказаного питання. Таким чином, позов УДППЗ "Укрпошта" в особі Полтавської дирекції УДППЗ "Укрпошта" задоволенню не підлягає. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed