Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-19 00:00:00

Позивачі [PERSON], [PERSON] звернулися до Голосіївського районного суду м.Києва з позовом, в якому просили визнати недійсним договір оренди нежилого приміщення від 25 жовтня 2005 року, укладений від імені Голосіївської районної у м.Києві ради з ТОВ «Продтовари 539»; визнати недійсним Свідоцтво про право власності серії [NUMBER] від 16 травня 2006 року, видане Головним управлінням комунальної власності м.Києва на ім'я Голосіївської районної у м. Києві ради; визнати недійсним договір купівлі-продажу нежилого приміщення від 20 червня 2006 року, укладений від імені Голосіївської районної у м.Києві ради з ТОВ «Продтовари 539»; визнати недійсним договір купівлі-продажу нежилого приміщення від 26 грудня 2006 року між ТОВ «Продтовари 539» та [PERSON] В подальшому позивача подано уточнену позовну заяву, в якій останні просили суд визнати недійсним договір оренди нежилого приміщення від 25 жовтня 2005 року, укладений від імені Голосіївської районної у м. Києві ради з ТОВ «Продтовари 539»; визнати недійсним Свідоцтво про право власності серії [NUMBER] від 16 травня 2006 року, видане Головним управлінням комунальної власності м. Києва на ім'я Голосіївської районної у м. Києві ради; визнати недійсним договір купівлі-продажу нежилого приміщення від 20 червня 2006 року, укладений від імені Голосіївської районної у м. Києві ради з ТОВ «Продтовари 539»; визнати недійсним договір купівлі-продажу нежилого приміщення від 26 грудня 2006 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Продтовари 539» та [PERSON]; визнати недійсним договір іпотеки № 7280 від 24 вересня 2013 року, який укладено між [PERSON] та Приватним підприємством «Дари України»; визнати недійсною заставну № АА000077 від 24 вересня 2013 року, видану Кредитною спілкою «КС Володар»; визнати недійсним договір іпотеки № 6742 від 15 вересня 2014 року, який укладено між ПП «Дари України» та КС «КС Володар»; визнати недійсним договір купівлі-продажу заставної від 17 вересня 2014 року, який укладено між ПП «Дари України» та КС «КС Володар»; визнати недійсним індосамент (передавальний напис) від 17 вересня 2014 року стосовно приміщень технічного підпілля (підвалу) будинку [ADDRESS], зареєстрований приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Журавльовою Л.М.; визнати недійсним договір про задоволення вимог іпотекодержателя № 6803 від 18 вересня 2014 року, який укладено між [PERSON] та ПП «Дари України»; визнати недійсним договір іпотеки № 6988 від 24 вересня 2014 року, який укладено між ПП «Дари України» та Кредитною спілкою «КС Володар»; визнати недійсним в частині віднесення до предмету застави приміщень технічного підпілля (підвалу) будинку [ADDRESS] загальною площею 233,50 м2 додатковий договір №8 від 16 вересня 2014 року до договору застави цінних паперів (№1/10.12 від 10 жовтня 2012 року), укладений між КС«КС Володар» та [PERSON]; визнати недійсною заставну № АА000103 від 24 вересня 2014 року, видана Кредитною спілкою «КС Володар»; визнати недійсним індосамент (передавальний напис) від 24.09.2014 року, зареєстрований Державним реєстратором Реєстраційної служби Головного управління юстиції у м. Києві Шульгою І. Ю. В обґрунтування позовних вимог зазначено про те, що є власниками відповідно квартир [ADDRESS] Позивачі просять постановити рішення, яким визнати недійсними договори та інші правочини стосовно спірних допоміжних (в свідоцтві та правочинах зазначені як нежилі) приміщень та визнати недійсним свідоцтво про право власності на вказані приміщення. Головне управління комунальної власності м. Києва, правонаступником якого є Департамент комунальної власності м.Києва, 16 травня 2006 року видало на ім'я Голосіївської районної у м. Києві ради Свідоцтво про право власності серії [NUMBER], яким група допоміжних приміщень [NUMBER] будинку [ADDRESS] загальною площею 233,50 кв.м. зазначене як власність територіальної громади Голосіївського району м. Києва. 24 листопада 2005 року Голосіївською районною у м. Києві радою було прийняте рішення №40/11, згідно з яким був затверджений спосіб приватизації «викуп» щодо об'єктів комунальної власності району згідно з додатком, а також доручено Фонду приватизації комунального майна Голосіївського району м. Києва здійснити приватизацію об'єктів зазначених у даному переліку, при умові винесення за межі приміщення за власний рахунок орендаря загально-будинкових мереж центрального опалення, гарячого та холодного водопостачання,систем електроживлення та іншого інженерного обладнання, не порушуючи роботу всього інженерного обладнання будинку. Як з'ясувалося згодом, зазначені документи на момент укладення договору купівлі-продажу були неправомірними, а відтак і не породжували будь-яких правових підстав для сторін договорів та учасників інших правочинів, укладених відповідачами. Так, постановою Голосіївського районного суду м. Києва від 19.04. 2013 року скасовано зазначене рішення Голосіївської районної у м. Києві ради в частині внесення у додатку до названого рішення до переліку приміщень, що підлягають приватизації, приміщення площею 233,50 м2 в будинку [ADDRESS]. Тим самим скасовано дозвіл на приватизацію вказаного приміщення, який надано ТОВ «Продтовари 539». Постановою Голосіївського районного суду м. Києва від 19.04. 2013 року встановлено, що спірне приміщення є підвальним допоміжним приміщенням (технічного підпілля) житлового багатоквартирного будинку [ADDRESS], у якому право власності на квартиру набули [PERSON] та [PERSON] 25 жовтня 2005 року без згоди позивачів як власників квартир будинку [ADDRESS] ради укладено договір оренди нежилого приміщення з ТОВ «Продтовари 539». Відповідно до договору купівлі-продажу нежитлового приміщення від 20 червня 2006 року (а.с.65-62, т.2), посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Назарчук Наталією Вячеславівною, Товариство з обмеженою відповідальністю «Продтовари 539» без згоди позивачів - власників квартир будинку [ADDRESS] придбало групу приміщень [NUMBER] будинку [ADDRESS] загальною площею 233,50 м2. Приміщення придбані у Голосіївської районної у м. Києві ради, від імені якої діяв Фонд приватизації комунального майна Голосіївської районної у м. Києві державної адміністрації. За договором купівлі-продажу нежитлового приміщення від 26 грудня 2006 року, посвідченим приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Журавльовою Л.М. (зареєстровано в реєстрі за номером 2257), Товариство з обмеженою відповідальністю «Продтовари 539» без згоди позивачів як власників квартир будинку [ADDRESS] продало [PERSON] частину приміщення технічного підпілля (підвалу) будинку [ADDRESS] загальною площею 233,50 м2. Відповідно до договору іпотеки від 24 вересня 2013 року, який укладено між [PERSON] та Приватним підприємством «Дари України», посвідченим приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Журавльовою Л.М. (зареєстровано в реєстрі за номером 7280), [PERSON] без згоди позивачів як власників квартир будинку [ADDRESS] передав у іпотеку Приватному підприємству "Дари України" частину приміщення технічного підпілля (підвалу) будинку [ADDRESS] загальною площею 233,50 м2 (а.с. 164-169, т.2). На підставі договору іпотеки № від 24 вересня 2013 року Кредитною спілкою "КС Володар" на частину приміщення технічного підпілля (підвалу) будинку [ADDRESS] загальною площею 233,50 м2 видана заставна № АА000077 від 24 вересня 2013 року, (а.с. 178, т.2). За договором іпотеки від 15 вересня 2014 року, який укладено між Приватним підприємством "Дари України" та Кредитною спілкою "КС Володар"; договір посвідчено приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Журавльовою Л.М., (зареєстровано в реєстрі за номером 6742) без згоди позивачів як власників квартир будинку [ADDRESS] Приватне підприємство "Дари України" передало у іпотеку Кредитній спілці "КС Володар" частину приміщення технічного підпілля (підвалу) будинку [ADDRESS] загальною площею 233,50 м2 (а.с. 164-169, т.2). На підставі договору купівлі-продажу заставної від 17 вересня 2014 року, на звороті заставної (а.с. 23-24, т.2) вчинено індосамент (передавальний напис) від 17 вересня 2014 року (а.с.24,т. 2), який приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Журавльовою Л.М. зареєстровано в реєстрі за номером 15857211. Згідно з індосаментом від 17 вересня 2014 року Кредитна спілка "КС Володар", без згоди позивачів як власників квартир будинку [ADDRESS] передала заставну на частину приміщення технічного підпілля (підвалу) будинку [ADDRESS] загальною площею 233,50 м2 Приватному підприємству "Дари України". За договором про задоволення вимог іпотекодержателя від 18 вересня 2014 року, який укладено між [PERSON] та Приватним підприємством "Дари України", посвідченим приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Журавльовою Л.М. (зареєстровано в реєстрі за номером 6803) без згоди позивачів як власників квартир будинку [ADDRESS] [PERSON] передано Приватному підприємству "Дари України" право власності на частину приміщення технічного підпілля (підвалу) будинку [ADDRESS] загальною площею 233,50 м2 (а.с.45-47,т. 2). Згідно з договором іпотеки від 24 вересня 2014 року (а.с.133-136, т.2), який укладено між Приватним підприємством "Дари України" та Кредитною спілкою "КС Володар", посвідченим приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Журавльовою Л.М. (зареєстровано в реєстрі за номером 6988), Приватне підприємство "Дари України" без згоди позивачів як власників квартир будинку [ADDRESS] передало Кредитній спілці "КС Володар" у іпотеку частину приміщення технічного підпілля (підвалу) будинку [ADDRESS] загальною площею 233,50 м2 . На підставі договору іпотеки № від 24 вересня 2014 року Кредитною спілкою "КС Володар" на частину приміщення технічного підпілля (підвалу) будинку [ADDRESS] загальною площею 233,50 м2 Кредитною спілкою "КС Володар" видана заставна АА000103 від 24 вересня 2014 року, (а.с.131-132, т.2, 178-179,т.2). За додатковим договором №8 від 16 вересня 2014 року (а.с. 140-143, т.2) до договору застави цінних паперів (№1/10.12 від 10 жовтня 2012 року), укладеним між Кредитною спілкою "КС Володар" та [PERSON], до предмету застави без згоди позивачів як власників квартир та співвласників будинку [ADDRESS] віднесено частину приміщення технічного підпілля (підвалу) будинку [ADDRESS] загальною площею 233,50 м2 . На підставі додаткового договору №8 від 16 вересня 2014 року (а.с. 140-143, т.2) до договору застави цінних паперів до договору застави цінних паперів №1/10.12 від 10 жовтня 2012 року, на звороті заставної (а.с. 131, т.2, 178, т.2) вчинено індосамент (передавальний напис) від 24 вересня 2014 року (а.с.132, т.2,), який зареєстровано Державним реєстратором Реєстраційної служби Головного управління юстиції у м. Києві Шульгою Іриною Юріївною (а.с.132, т. 2). Згідно з індосаментом від 24 вересня 2014 року Кредитна спілка "КС Володар", без згоди позивачів - власників квартир будинку [ADDRESS] передала у власність частину приміщення технічного підпілля (підвалу) будинку [ADDRESS] загальною площею 233,50 м2 [PERSON]. Позивачі просять постановити рішення, яким визнати недійсними: свідоцтво про право власності на спірні приміщення та визнати недійсними зазначені договори та інші правочини, укладені стосовно допоміжних приміщень будинку [ADDRESS] загальною площею 233,50 м2 , які у вказаних договорах та інших правочинах зазначені як нежилі. В судовому засіданні позивач [PERSON] та представник позивачів [PERSON] підтримали вимоги [PERSON], [PERSON], посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві. В судовому засіданні представник відповідача Департаменту комунального майна м. Києва заперечував проти задоволення позовних вимог [PERSON], [PERSON], посилаючись на необґрунтованість їх вимог. В судовому засіданні представник відповідача ТОВ "Продтовари 539" заперечував проти задоволення позовних вимог [PERSON], [PERSON], посилаючись на необґрунтованість їх вимог. Встановлено, що предметом спору є приміщення технічного підпілля (підвалу) будинку [ADDRESS] загальною площею 233,50 м2 Головне управління комунальної власності м. Києва16 травня 2006 року видало на ім'я Голосіївської районної у м. Києві ради Свідоцтво про право власності серії [NUMBER], яким група приміщень [NUMBER] будинку [ADDRESS] загальною площею 233,50 кв.м. зазначене як власність територіальної громади Голосіївського району м. Києва. Свідоцтво про право власності серії [NUMBER], яким група допоміжних приміщень [NUMBER] будинку [ADDRESS] загальною площею 233,50 кв.м. зазначене як власність територіальної громади Голосіївського району м. Києва. Вказані приміщення були передані в оренду, а пізніше було продане товариству "Продтовари 539". Відчуження приміщень за цим та наступними правочинами відбулося на виконання рішення сесії Голосіївської райради та на підставі свідоцтва про право власності територіальної громади Голосіївського району м. Києва на нежилі приміщення, виданого Головним управлінням комунальної власності м. Києві. Рішенням Київської міської ради від 09.09.2010 року № 7/4819 з 31.10.2010 року припинено діяльність районних в м. Києві рад та виконавчих органів районних у м. Києві рад шляхом їх ліквідації. Голосіївську районну в м. Києві раду ліквідовано відповідно до п. п. 2, 4 Рішенням Київської міської ради № 7/4819 від 09 вересня 2010 року "Про питання організації управління районами в місті Києві" та п.4 рішення Київської міської ради від 30 жовтня 2010 року №787 "Про організаційно-правові заходи, пов'язані з виконанням рішення Київської міської ради від 09.09.2010 №7/4819 «Про питання організації управління районами в місті Києві». Передача в оренду та відчуження спірних приміщень здійснювалось на підставі рішення Голосіївської районної в м. Києві ради №40/11 від 24.11.2005р., яке в частині приватизації допоміжних приміщень будинку [ADDRESS] у м. Києві (додаток 8 до рішення) скасоване та визнане нечинним постановою Голосіївського районного суду м. Києва від 19.04. 2013 року. Зазначеним судовим рішенням, яке набуло законної сили, а також висновком судової будівельно-технічної експертизи КНДІСЕ № 6554/10-15 від 04 серпня 2011 року підтверджено, що приміщення технічного підпілля будувалось та функціонує саме як допоміжне приміщення. Тобто як приміщення з технічними комунікаціями, трубами, вентилями тощо всередині, без жодного вікна, тоді як за державними стандартами нежилі приміщення громадського призначення не можуть мати подібні ознаки. Відповідно до ч. 2 ст. 382 ЦК України власникам квартири у дво- або багатоквартирному житловому будинку належать на праві спільної сумісної власності приміщення загального користування, опорні конструкції будинку, механічне, електричне, сантехнічне та інше обладнання за межами або всередині квартири, яке обслуговує більше однієї квартири, а також споруди, будівлі, які призначені для забезпечення потреб усіх власників квартир, а також власників нежитлових приміщень, які розташовані у житловому будинку. Відповідно до ст. 1 Закону України "Про об'єднання співвласників багатоквартирного будинку" допоміжні приміщення багатоквартирного будинку - приміщення, призначені для забезпечення експлуатації будинку та побутового обслуговування мешканців будинку (сходові клітини, вестибулі, перехідні шлюзи, поза квартирні коридори, колясочні, кладові, сміттєкамери, горища, підвали, шахти і машинні відділення ліфтів, вентиляційні катери та інші технічні приміщення). Положенням про порядок передачі квартир (будинків) у власність громадян, затвердженим наказом Державного комітету з питань житлово-комунального господарства України N 56 від 15.09.92 р., встановлено, що приміщення, через які прокладені комунікації, є допоміжними приміщеннями жилих будинків. Згідно додатка 1 КДП-204/12 Україна 193-91 Положення про систему технічного обслуговування, ремонту, та реконструкції жилих будівель в містах і селищах України, затвердженого наказом Державного комітету України по житлово-комунальному господарству N 135 від 31.12.91 р., і який втратив чинність із введенням в дію Правил утримання жилих будинків та прибудинкової території, затверджених наказом Держжитлокомунгоспу України N 76 від 17.05.2005 р., зареєстрованих в МЮ України 25.08.2005 р. за N 927/11207, допоміжними приміщеннями є приміщення жилого будинку, призначені для забезпечення експлуатації будинку чи побутового і культурного обслуговування населення за місцем проживання. До допоміжних приміщень жилого будинку відносяться сходові клітини, вестибулі, перехідні шлюзи, поза квартирні коридори, колясочні, кладові, сміттєкамери, піонерські кімнати та інші аналогічні приміщення. Належність приміщення спірного підвалу до допоміжних приміщень, які забезпечують функціонування та обслуговування будинку [ADDRESS] у м. Києві підтверджується листом висновком судової будівельно-технічної експертизи КНДІСЕ № 6554/10-15 від 04 серпня 2011 року, із якого вбачається, що через підвальне приміщення проходять транзитні мережі тепло-водо- та каналізації, які обслуговують житлові квартири будинку [ADDRESS] у м. Києві. Функціонування загальнобудинкових мереж та комунікацій тепло-водо-каналізації частини будинку без мереж і комунікацій, розташованих в даному підвальному приміщенні не можливо. Тобто без даного підвального приміщення забезпечення експлуатації житлового будинку неможливе. Згідно з ч. 1 ст. 1 Закону суть приватизації державного житлового фонду полягає у відчуженні на користь громадян України, тобто у їх власність, як квартир (будинків), кімнат у квартирах та одноквартирних будинках, де мешкають два і більше наймачів, так і належних до них господарських споруд і допоміжних приміщень (підвалів, сараїв тощо) цього фонду. Допоміжні приміщення відповідно до ч. 2 ст. 10 Закону стають об'єктами права спільної власності співвласників будинку одночасно з приватизацією квартир, що засвідчується свідоцтвом про право власності на квартиру. Відповідно до ч. 2 ст. 10 Закону України "Про приватизацію державного житлового фонду" власники квартир багатоквартирних будинків є співвласниками допоміжних приміщень будинку, технічного обладнання, елементів зовнішнього благоустрою і зобов'язані брати участь у загальних витратах, пов'язаних з утриманням будинку і прибудинкової території відповідно до своєї частки у майні будинку. Допоміжні приміщення (кладовки, сараї і т. ін.) передаються у власність квартиронаймачів безоплатно і окремо приватизації не підлягають. Конституційним Судом України дано офіційне тлумачення положенням даного пункту зазначеної статті у його Рішенні N 4-рп/2004 від 02.03.2004 р. В даному рішенні зазначається, що допоміжні приміщення (підвали, сараї, кладовки, горища, колясочні і т. ін.) передаються безоплатно у спільну власність громадян одночасно з приватизацією ними квартир (кімнат у квартирах) багатоквартирних будинків. Підтвердження права власності на допоміжні приміщення не потребує здійснення додаткової дії, зокрема створення об'єднання співвласників багатоквартирного будинку, вступу до нього. Власник (власники) неприватизованих квартир багатоквартирного будинку є співвласником (співвласниками) допоміжних приміщень нарівні з власниками приватизованих квартир. Питання щодо згоди співвласників допоміжних приміщень на надбудову поверхів, улаштування мансард у багатоквартирних будинках, на вчинення інших дій стосовно допоміжних приміщень (оренда тощо) вирішується відповідно до законів України, які визначають правових режим власності. В такий спосіб Конституційний Суд України встановив та офіційно розтлумачив, що, зокрема підвали в багатоквартирних будинках: по-перше, відносяться до категорії допоміжних приміщень, по-друге, є об'єктами права спільної сумісної власності громадян - власників квартир у багатоквартирних будинках, по-третє, будь-які питання щодо вчинення інших дій стосовно допоміжних приміщень вирішуються відповідно до законів України, які визначають правовий режим власності. Оскільки відповідно до ст. 150 Конституції України Рішення Конституційного Суду України є обов'язковим до виконання на території України, остаточним і не може бути оскаржене, наведені положення цього судового рішення щодо підвалів багатоквартирного будинку повинні дотримуватися всіма суб'єктами, незалежно від їх статусу та підпорядкування, при вчиненні ними будь-яких дій. Тому відповідачі, як сторони договору купівлі-продажу, при його вчиненні повинні були дотримуватися норм чинного законодавства щодо розпорядження об'єктами сумісної власності, а саме: ст. 369 ЦК України, відповідно до якої співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Розпорядження майном, що є у спільній сумісній власності, здійснюється за згодою співвласників. Згода всіх співвласників на вчинення правочину щодо розпорядження спільним майном, який підлягає нотаріальному посвідченню та (або) державній реєстрації, має бути висловлена письмово і нотаріально посвідчена. Позивачі стверджують, що своєї згоди на відчуження приміщення підвалу ніколи не надавали. Відповідно до ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити вимогам ЦК України, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. Недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені ст. 203 ЦК України, відповідно ст. 215 ЦК України, є підставою визнання правочину недійсним. Так, підставою для укладення відповідачами договорів та інших правочинів були свідоцтво про право власності територіальної громади Голосіївського району м. Києва на нежилі приміщення, видане Головним управлінням комунальної власності м. Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) та рішення сесії Голосіївської районної у м. Києві ради від 24 листопада 2005 року №40/11. Зазначені документи на момент укладення договору купівлі-продажу були неправомірними, а тому не породжували будь-яких правових наслідків для сторін укладених відповідачами договорів та інших правочинів. Постановою Голосіївського районного суду м. Києва від 19.04. 2013 року скасовано зазначене рішення Голосіївської районної у м. Києві ради в частині внесення у додатку до названого рішення до переліку приміщень, що підлягають приватизації, приміщення площею 233,50 м2 в будинку [ADDRESS]. Тим самим скасовано дозвіл на приватизацію вказаного приміщення, який надано ТОВ «Продтовари 539». Постановою Голосіївського районного суду м. Києва від 19.04. 2013 року встановлено, що спірне приміщення є підвальним допоміжним приміщенням. Підвальні приміщення будинку [ADDRESS] не проектувалися та не вводилися в експлуатацію окремим актом як нежиле вбудоване приміщення; технічне підпілля (підвал) було запроектовано як приміщення для розміщення комунікацій, необхідних для функціонування цього будинку. Власність на будинок не потребує для власника квартири окремої реєстрації прав власності на будинок чи його частини як об'єкти нерухомості. Тому в жодному правовстановлюючому документі на ім'я позивачів як власників квартири: ні у свідоцтві про право власності на квартиру, ні в інших - не зазначається факт володіння власниками квартир спільними об'єктами будинку на праві спільної власності. Згідно з п. 4.2. рішення Конституційного Суду України від 02 березня 2004 року у справі за конституційним зверненням громадян про офіційне тлумачення положень пункту 2 статті 10 Закону України "Про приватизацію державного житлового фонду" та за конституційним поданням 60 народних України про офіційне тлумачення положень статей 1, 10 цього Закону (справа про права співвласників на допоміжні приміщення багатоквартирних будинків) справа N 1-2/2004 (N 4-рп/2004), з моменту придбання квартири кожен з власників квартири є співвласником (у відповідній ідеальній частці) всього будинку. Відповідно до п.1.1. вказаного рішення Конституційного Суду України вказано, що „допоміжні приміщення (підвали, сараї, кладовки, горища, колясочні і т.ін.) передаються безоплатно у спільну власність громадян одночасно з приватизацією ними квартир (кімнат у квартирах) багатоквартирних будинків. Підтвердження права власності на допоміжні приміщення не потребує здійснення додаткових дій, зокрема створення об'єднання співвласників багатоквартирного будинку, вступу до нього". В п.1.3. зазначеного рішення Конституційного Суду України підкреслено, що питання щодо згоди співвласників допоміжних приміщень на вчинення будь-яких дій стосовно допоміжних приміщень (оренда тощо) вирішується відповідно до законів України, які визначають правовий режим власності. Згідно з ч.1 ст.113 Цивільного ко\-дексу, володіння, користування і розпорядження майном у разі спільної часткової власності провадиться за згодою всіх учас\-ників, а за відсутності згоди - спір вирі\-шується судом. Оскільки спільна часткова власність створюється з участю всіх спів\-власників, то будь-які дії щодо майна, яке є об'єктом права спільної часткової влас\-ності, мають проводитися лише при наяв\-ності згоди всіх співвласників незалежно від розміру частки кожного з них. Без та\-кої згоди ніхто, зокрема й орган місцевого самоврядування не має права продавати, здавати в оренду або вирішувати питання перебудови, над\-будови, переобладнання приміщень бу\-динку. Тобто, вчинені без згоди позивачів договори: оренди, купівлі-продажу, іпотеки, задоволення вимог іпотекодержателя та інші оспорювані позивачами правочини щодо спірних приміщень порушують норми цивільного законодавства стосовно інституту власності, зокрема ст. 319 ч.1 ЦК України. Згідно ст. 319 ч.1 ЦК України «власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд». Розпорядження спільним майном має погоджуватись між співвласниками, незалежно від строку відсутності одного з них у квартирі, яка є спільною власністю. Відповідачі безпідставно розпорядились нашими допоміжними приміщеннями. В результаті вчинення відповідачами зазначених недійсних правочинів стосовно приміщень підвалу №1 - 11 (групи приміщень №123; в літ. А) загальною площею 233,50 м2, відповідачі незаконно володіли, розпоряджались та користувались цими приміщеннями. Тоді як законними власниками зазначених підвальних приміщень є власники квартир у будинку, зокрема й позивачі. Згідно ст. 215 ч. 3 ЦК України, якщо одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує дійсність правочину на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (як оспорюваний правочин). ТОВ «Продтовари 539» без згоди позивачів відділило зазначену частину підвального приміщення будинку. Відповідачі, порушуючи права власників цієї частини підвального приміщення не допускали позивачів як належних співвласників приміщення до належного їм об'єкту. Цими діями порушені права позивачів як співвласників вказаних допоміжних приміщень. Крім того, протиправними діями відповідачів створено загрозу аварійних ситуацій в будинку, суттєво пошкоджено ростверки (опорні елементи) будинку. Цей факт встановлено рішенням Апеляційного суду м. Києва від 12 травня 2010 року, яке набуло законної сили. Позивачі, як співвласники допоміжних приміщень будинку [ADDRESS] сплачували і продовжують сплачувати житлово-експлуатаційним організаціям в загальній сумі експлуатаційних витрат відповідні кошти за утримання належних їм об'єктів будинку, зокрема й підвальних приміщень. Відповідно до положень п. 2.3 Інструкції про порядок проведення технічної інвентаризації об'єктів нерухомого майна, затвердженої наказом Держбуду України 24.05.2001 N 127, "допоміжні приміщення - це приміщення, які виконують функції допоміжного (другорядного) значення в громадських будинках. Зокрема: вестибюлі, коридори, холи, гардероби, вбиральні, комори, підвальні приміщення, тощо. Ст.1 Закону України "Про об'єднання співвласників багатоквартирного будинку" визначає допоміжні приміщення багатоквартирного будинку як приміщення, призначені для забезпечення експлуатації будинку та побутового обслуговування мешканців будинку (сходові клітини, вестибюлі, перехідні шлюзи, позаквартирні коридори, колясочні, кладові, сміттєкамери, горища, підвали, шахти і машинні відділення ліфтів, вентиляційні камери та інші технічні приміщення). Постановою Кабінету Міністрів України від 31 липня 1995 р. N 588 «Про затвердження Положення про порядок організації та діяльності об'єднань, що створюються власниками для управління, утримання і використання майна житлових будинків, яке перебуває у загальному користуванні із змінами, внесеними згідно з Постановою Кабінету Міністрів України N 513 (513-2000-п) від 17.03.2000, затверджено найбільш детальний ПЕРЕЛІК майна, що може за згодою власників квартир багатоквартирних будинків перебувати у загальному користуванні. До відповідних пунктів Переліку зокрема включено такі об?єкти спільної власності: 4. Підвали, погреби, комори. Підвал відповідачі чомусь зазначають у оспорюваних правочинах не допоміжним приміщенням, а нежилим приміщенням. 10.Центральні та автономні санітарно-технічні системи та обладнання, системи та пристрої освітлення, кондиціювання повітря, опалення, газо-, паливо-, електро-, водо-, холодопостачання, сміттєспалення та гасіння пожежі, призначені для загального користування власників, та будь-які приміщення і камери, в яких розташовано та встановлено таке обладнання, пристрої та системи. 11.Механічні або електричні троси, кабелі, трубопроводи, повітроводи, вентиляційні труби, шахти та інші пристрої і обладнання, розташовані всередині одиниці або одиниць майна, яке використовується чи призначене для використання в інтересах будь-якої іншої одиниці майна або іншої частини будинку. 13.Інші об'єкти, визначені як загальні елементи в установчих документах. 14.Всі інші частини, необхідні або корисні для існування, технічного обслуговування, безпеки майна, яке звичайно перебуває у загальному користуванні. Той факт, що спірні приміщення є допоміжними, встановлено постановою Голосіївського районного суду м. Києва від 19.04.2013 року. Згідно зі ст. 124 Конституції України «судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов'язковими до виконання на всій території України». Відповідно у ст. 14 ч. 1 ЦПК України зазначено, що «судові рішення, що набрали законної сили, обов'язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України. Відповідно до ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Постановою Голосіївського районного суду м. Києва від 19.04.2013 року скасовано рішення Голосіївської районної ради про приватизацію зазначених незаконно відчужених приміщень технічного підпілля саме з тих підстав, що рішення про приватизацію прийняте стосовно допоміжних приміщень, які є спільною власністю власників квартир будинку [ADDRESS] у м. Києві.Тобто укладені без згоди співвласників будинку, зокрема позивачів, правочини про відчуження частини підвалу порушують норми цивільного законодавства стосовно інституту власності, зокрема ст. 319 ч.1 ЦК України. В силу припису частини першої статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання стороною (сторонами) вимог, встановлених частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 названого Кодексу. Правочини, які не відповідають вимогам закону, не породжують будь-яких бажаних відповідачам результатів, незалежно від волі сторін та їх вини у вчиненні незаконного правочину. Правові наслідки таких правочинів настають лише у формах, передбачених законом, - у вигляді повернення становища сторін у початковий стан (реституції) або в інших. Права позивачів порушено оспорюваними правочинами, оскільки розпорядження спільним майном будинку має погоджуватись між співвласниками будинку, допоміжні приміщення якого є спільною власністю. На підставі викладеного,

Outcome: approved