Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-31 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просив звернути стягнення на предмет іпотеки в рахунок погашення заборгованості в сумі 644 432,73 грн. за договором про іпотечний кредит, укладений між ТОВ "Український промисловий банк" та [PERSON], в зв»язку з невиконанням відповідачем взятих на себе зобов»язань за кредитним договором. В судовому засіданні представники позивача позов підтримали. Представники відповідача в судовому засіданні заперечували проти позову, оскільки погоджена сторонами при укладанні іпотечного договору від 01.04.2008 р. вартість предмета іпотеки - житлового приміщення [ADDRESS], в розмірі 621150,00 грн., не збігається з ринковою вартістю майна на день розгляду справи. Суд, вислухавши пояснення представників сторін, дослідивши письмові докази, оцінивши їх у сукупності, приходить до наступних висновків. Згідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. 01.04.2008 р. між [PERSON] та ТОВ "Український промисловий банк" укладено договір про іпотечний кредит №818-0201025/ФК-08 на суму 460 000,00 грн., зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 14% річних, строком до 31.03.2023 року для поліпшення житлових умов. Кредит надавався шляхом зарахування кредитних коштів на поточний рахунок позичальника [NUMBER], відкритий у кредитора. Банк виконав зобов»язання, надав грошові кошти на підставі кредитного договору. Для забезпечення виконання зобов»язань за кредитним договором 01.04.2008 р. між ТОВ "Український промисловий банк" та [PERSON] укладено іпотечний договір, за умовами якого іпотекодавець-майновий поручитель передає в іпотеку в порядку і на умовах, визначених цим договором, нерухоме майно житлового призначення, а саме: двокімнатну квартиру зі всіма об'єктами функціонально пов'язаними з цим нерухомим майном загальною площею 45,70 кв.м., житловою площею 29,60 кв.м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS], яка належить їй на праві власності. Даний договір посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Сніговою К.В., зареєстровано в реєстрі №936. Крім того, нотаріусом накладена заборона відчуження на квартиру до припинення договору іпотеки (а.с. 13-17). Відповідно до п. 1.3. іпотечного договору вартість предмета іпотеки визначена шляхом проведення оцінки предмета іпотеки і становить 621150,00 грн. (а.с. 13). 17.04.2008 року між Державною іпотечною установою та ТОВ "Український промисловий банк" укладено договір відступлення права вимоги №729/08, відповідно до умов якого останнє відступило право вимоги за договором про іпотечний кредит та іпотечним договором від 01.04.2008 р. Вартість права вимоги за кредитним договором на момент передачі прав вимоги у відповідності до п. 1.1 даного договору, включала заборгованість за основним боргом по кредиту та складала 460 000,00 грн. Даний договір посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Кабаєвою А.А., зареєстровано в реєстрі №722 (а.с. 18-21). Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Положеннями ст. 1 Закону України "Про іпотеку", іпотека - вид забезпечення виконання зобов'язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки. Відповідно до ст. 12 Закону України "Про іпотеку" у разі порушення іпотекодавцем обов'язків, встановлених іпотечним договором, іпотекодержатель має право вимагати дострокового виконання основного зобов'язання, а в разі його невиконання - звернути стягнення на предмет іпотеки. Статтею 33 Закону України "Про іпотеку" передбачено, що у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених статтею 12 цього Закону. Згідно з ч. 1 ст. 37 Закону України "Про іпотеку", іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, є договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками та передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання. Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ в Постанові №5 від 30.03.2012 р. "Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин" роз'яснив, що з урахуванням положень частини третьої статті 33, статті 36, частини першої статті 37 Закону України "Про іпотеку" іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, є договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками та передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання. У зв'язку з наведеним суди мають виходити з того, що з урахуванням цим норм права не виключається можливість звернення стягнення на предмет іпотеки в такий спосіб і набуття іпотекодержателем права власності на нього за рішенням суду, оскільки цими нормами передбачено задоволення вимог іпотекодержателя шляхом набуття права власності на предмет іпотеки, яке ототожнюється зі способом звернення стягнення, якщо його передбачено договором. Тому в разі встановлення такого способу звернення стягнення на предмет іпотеки в договорі іпотекодержатель на підставі частини другої статті 16 ЦК має право вимагати застосування його судом. В зв»язку з порушеннями взятих на себе [PERSON] зобов»язань за кредитним договором виникла заборгованість, яка зазначається позивачем станом на 17.08.2015 р. в розмірі 644 432,73 грн. (а.с. 6) та судові витрати 2490,84 грн., а всього - 646923,57 грн. Позивач як іпотекодержатель має право на підставі ч. 2, 3 ст.16 ЦК України, ст. ст. 36, 37 ЗУ «Про іпотеку» захистити свої майнові права, звернувшись в суд з позовом про звернення стягнення на предмет іпотеки, оскільки договором іпотеки від 01.04.2008 р. сторонами передбачено, що іпотекодержатель може звернути стягнення на предмет іпотеки відповідно до чинного законодавства. Судом встановлено, що відповідач як іпотекодавець-майновий поручитель порушила взяті на себе зобов»язання, передбачені кредитним договором та договором іпотеки. Задоволення позову кредитора про стягнення заборгованості не є перешкодою для пред»явлення позову про звернення стягнення на предмет іпотеки з метою погашення заборгованості за тим самим кредитним договором, якщо на час розгляду спору заборгованість не погашена. Отже, щодо розміру заборгованості суд приймає до уваги заочне рішення Подільського районного суду м. Києва від 08.11.2012 року, згідно якого заборгованість [PERSON] та [PERSON] складала 577 348,40 грн., з яких: 408 888,80 грн. - основного боргу, 122 741,44 грн. - відсотки, 37 321,06 грн.- пеня за прострочення сплати кредитних коштів, 8 397,10 грн. - інфляційні втрати. Вирішено питання про стягнення судових витрат в розмірі 1 820,00 грн. (а.с. 22-28). Ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 08.06.2016 р. заочне рішення Подільського районного суду м. Києва від 08.11.2012 р. залишено без змін. Крім того, згідно заочного рішення Подільського районного суду від 18.03.2014 р., за цим же кредитним договором заборгованість за період з 01.07.2012 р. по 24.12.2012 р. складала 67 084,33 грн., з яких: 27 683,78 грн. - нараховані відсотки, 39 400,55 грн. - пені за прострочення сплати кредитних коштів. Вирішено питання про стягнення судових витрат в розмірі 670,84 грн. (а.с. 29-32). Вказані рішення не виконані і заборгованість ще не погашена. А тому загальна сума заборгованості на підставі двох заочних рішень суду складає: 408 888,80 грн. - основного боргу, 150 425,22 грн. - нараховані відсотки, 85 118,71 грн. - пеня за прострочення кредитних коштів та інфляційні втрати; 2 490,84 грн. - судові витрати. Відповідно до ст.39 ЗУ «Про іпотеку» у разі задоволення позову про звернення стягнення на предмет іпотеки у рішенні суду зазначаються, зокрема, загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті іпотекодержателю з вартості предмета іпотеки, опис нерухомого майна, за рахунок якого підлягають задоволенню вимоги іпотекодержателя, спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу, встановленого статтею 38 цього Закону, початкова ціна предмета іпотеки для його подальшої реалізації. Так, відповідно до правової позиції Верховного Суду України, з Постанови ВСУ від 07.10.2015р. № 6-1935цс15 вбачається, що у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки у рішенні суду зазначається загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті іпотеко держателю з вартості предмета іпотеки, опис нерухомого майна, за рахунок якого підлягають задоволенню вимоги іпотеко держателя, спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу, встановленою статтею 38 Закону України «Про іпотеку»;…початкова ціна предмета іпотеки для його подальшої реалізації. Згідно ч. 6 ст.38 ЗУ «Про іпотеку» ціна продажу предмета іпотеки встановлюється за згодою між іпотекодавцем і іпотекодержателем або на підставі оцінки майна суб»єктом оціночної діяльності, на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна. Представники відповідача будь-яких доказів щодо зміни вартості іпотечного майна не надали, клопотання про призначення експертизи щодо реальної (ринкової) вартості даного майна на час розгляду справи також не заявили, а тому суд, розглядаючи справу в межах заявлених вимог і на підставі доказів по справі, вважає за необхідне визначити початкову ціну предмету іпотеки для його подальшої реалізації в розмірі 621150,00 грн., встановленої в іпотечному договорі. Згідно ст. 88 ЦПК України підлягають відшкодуванню понесені та документально підтверджені вимоги позивача про стягнення судових витрат в розмірі 3654,00 грн. судового збору.

Outcome: approved