Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-06 00:00:00

У квітні 2017 року позивач [PERSON] звернулась до суду в порядку цивільного судочинства з позовом до виконавчого комітету Вишневої міської ради Києво-Святошинського району Київської області, Комунального підприємства «Готельно-гуртожитковий комплекс» про визнання права користування житловим приміщенням. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що з серпня 2011 року вона разом зі своєю неповнолітньою донькою [PERSON] проживає у квартирі [ADDRESS] 15 жовтня 2011 року між нею та КП «Готельно-гуртожитковий комплекс» було укладено договір найму вищезазначеного житлового приміщення строком на 5 років. 15 жовтня 2016 року у зв»язку із закінченням терміну попереднього договору укладено новий договір найму житлового приміщення до 14.10. 2021 року. Позивач зазначає, що квартирою вона відкрито та безперервно користується протягом п»яти років, утримує її у належному стані та сплачує всі необхідні комунальні платежі. 26 серпня 2016 року позивач звернулась до виконавчого комітету Вишневої міської ради із заявою про видачу ордеру. Однак, листом від 22.09.2016 року їй було відмовлено у видачі ордеру на вселення, з посиланням на те, що ордер на вселення видається виконавчим комітетом лише після прийняття відповідного рішення. При цьому, рішення про відмову у видачі ордеру або про його видачу виконавчим комітетом Вишневої міської ради прийняте не було. Посилаючись на вищевикладене позивач просила суд визнати за нею та її неповнолітньою донькою [PERSON] право користування квартирою [ADDRESS] та зобов'язати виконавчий комітет Вишневої міської ради видати їй ордер на квартиру [ADDRESS]. У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала, просила суд їх задовольнити. Представник відповідача виконавчого комітету Вишневої міської ради Києво- Святошинського району Київської області в судовому засідання поклав вирішення справи на розсуд суду. Відповідач КП «Готельно-гуртожитковий комплекс» в судове засідання не з'явився, про день та місце розгляду справи повідомлений, направив листа, в якому позовні вимоги [PERSON] визнав, та зазначив, що договір найму квартири №56 за адресою: м. Вишневе, вул. Європейська, 16 від 15.10.2016 року між [PERSON] та КП «Готельно- гуртожитковий комплекс» був укладений за згодою засновника. На підставі вказаного договору позивач має право на користування квартирою [ADDRESS] Зазначений договір ніким не оскаржувався та на момент розгляду справи є чинним, просив розглядати справу у його відсутності. Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи та зібрані у ній докази, суд приходить до висновку про необхідність відмовити у задоволенні позову з наступних підстав. За правилами ст. 16 ЦК України способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути визнання права, визнання правочину недійсним, припинення дії, яка порушує право, відновлення становища, яке існувало до порушення, примусове виконання обов'язку в натурі, зміна правовідношення, припинення правовідношення, відшкодування матеріальної та майнової шкоди. Також, суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Відповідно до статті 61 ЖК України користування жилим приміщенням у будинках державного і громадського житлового фонду здійснюється відповідно до договору найму жилого приміщення. Як вбачається із матеріалів справи між [PERSON] та КП «Готельно- гуртожитковий комплекс» було укладено договір найму житлового приміщення від 15.10.2011 року, згідно якого позивачу була надана у користування квартира [ADDRESS]. Даний договір Комунальним підприємством «Готельно-гуртожитковий комплекс» було укладено за згодою його засновника - Вишневої міської ради Києво-Святошиського району Київської області. Відповідні повноваження КП «Готельно-гуртожитковий комплекс» передбачені пунктом 2.2 його статуту, затвердженого рішенням Вишнівської міської ради №б/н від 11.03.2003 року. Договір найму житлового приміщення від 15.10.2011 року, згідно з яким позивачу була надана у користування квартира [ADDRESS], відповідачами або іншими особами не оскаржувався та є чинним на час розгляду справи. Після укладення договору позивач відкрито та з відома КП «Готельно-гуртожитковий комплекс» проживає в квартирі, утримує її у належному стані та сплачує всі необхідні комунальні платежі. Статтею 58 Житлового кодексу України передбачено, що ордер, є єдиною підставою для вселення в жиле приміщення. 26 серпня 2016 року позивач звернулась до виконавчого комітету Вишневої міської ради із заявою про видачу ордеру. Однак, листом від 22.09.2016 року їй було відмовлено у видачі ордеру на вселення, з посиланням на те, що ордер на вселення видається виконавчим комітетом лише після прийняття відповідного рішення. При цьому, рішення про відмову у видачі ордеру або про його видачу виконавчим комітетом Вишневої міської ради прийняте не було. Відповідно до п. 5 ст. 60 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» органи місцевого самоврядування від імені та в інтересах територіальних громад відповідно до закону здійснюють правомочності щодо володіння, користування та розпорядження об'єктами права комунальної власності, в тому числі виконують усі майнові операції, можуть передавати об'єкти права комунальної власності у постійне або тимчасове користування юридичним та фізичним особам, здавати їх в оренду, продавати і купувати, використовувати як заставу, вирішувати питання їхнього відчуження, визначати в угодах та договорах умови використання та фінансування об'єктів, що приватизуються та передаються у користування і оренду. Згідно ст. 128 ЖК УРСР порядок надання жилої площі в гуртожитках визначається законодавством Союзу РСР, цим Кодексом та іншими актами законодавства УРСР. Житлова площа в гуртожитку надається за спільним рішенням адміністрації підприємства, установи, організації чи органу кооперативної або іншої громадської організації та відповідного профспілкового комітету і комітету комсомолу. На підставі рішення про надання жилої площі в гуртожитку адміністрація підприємства, установи, організації видає громадянинові спеціальний ордер, який є єдиною підставою для вселення на надану жилу площу (ст. 129 ЖК УРСР). Проте, відповідне рішення виконавчим комітетом Вишневої міської ради не приймалось. Доказів порушення вказаних прав відповідачем позивачі не надали. Відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦК кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорення. Згідно ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Відповідно до вимог ст. 10 ЦПК України суд роз"яснював позивачу право на зміну чи уточнення позовних вимог відповідно до поставлених цілей та для цього відкладав розгляд справи. Проте позивачі наданим правом не скористались. Суд приймає до уваги Закон України "Про забезпечення житлових прав мешканців гуртожитків від 4.09.2008 року та Закон України "Про внесення зміін до де-яких законодавчих актів України щодо вдосконалення правового регулювання забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків", аналіз судової практики застосування Закону України "Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків" та вважає, що позивач обрала не належний спосіб захист свого права - визнання права користування житловим приміщенням. На підставі викладеного згідно ст.128, 129, 130 ЖК України, ст. 29, 310 ЦК України, ,

Outcome: dismissed