Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-03 00:00:00

13 серпня 2018 року представник позивача [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою в інтересах [PERSON] до Великомихайлівської районної державної адміністрації Одеської області про скасування розпорядження, в якій просив визнати незаконним та скасувати Розпорядження Великомихайлівської районної державної адміністрації Одеської області від 04.04.2011 року №158/А-2011 «Про вилучення земельної ділянки закріпленою за [PERSON] до земель запасу Великокомарівської сільської ради» та поновити право постійного користування земельною ділянкою площею 38,19 га ріллі із земель запасу Великокомарівської сільсько ради для ведення селянського фермерського господарства. Мотивуючи свої позовні вимоги тим, що рішенням Великомихайлівської районної ради Одеської області від 29.09.2000 року № 93 «Про надання земельних ділянок для створення селянських (фермерських) господарств» [PERSON] було надано в постійне користування земельну ділянку площею 38,19 га ріллі із земель запасу Великокомарівської сільської ради для ведення селянського фермерського господарства. На підставі цього розпорядження 09.04.2001 року [PERSON] було надано державний акт на право постійного користування землею виданого громадянину України та зареєстровано вищевказаний акт в Книзі записів державних актів на право постійного користування землею за № 132. В подальшому Розпорядженням Великомихайлівської районної державної адміністрації Одеської області від 04.04.2011 року №158/А-2011 «Про вилучення земельної ділянки закріпленою за [PERSON] до земель запасу Великокомарівської сільської ради» у позивачки земельну ділянку було вилучено. Про вказане розпорядження позивачці стало відомо 04.05.2018 року від Міжрайонного управління держгеокадастру у Великомихайлівському та Захарівському районів Одеської області. З вказаним розпорядженням позивачка не погоджується та вважає його незаконним та таким що порушує її права, як землекористувача земельної ділянки, оскільки земельну ділянку було вилучено без її згоди. В судове засідання позивачка [PERSON] не з'явилась, будучи належним чином повідомленою про день та час слухання справи. Представник позивача - [PERSON] в судовому засіданні підтримав позовні вимоги [PERSON] та просив суд їх задовольнити. Представник відповідача Великомихайлівської РДА - Бережний В.О. в судовому засіданні позовні вимоги [PERSON] не визнав в повному обсязі, просив відмовити в задоволенні позову, оскільки вважає, що підстави для вилучення земельної ділянки були законними. Також вказав, що дійсно, згоди [PERSON] на вилучення земельної ділянки не було. Вислухавши пояснення представників позивача та відповідача, дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення з наступних підстав. Конституція України (статті 13, 14) визначає, що земля є об'єктом права власності Українського народу, від імені якого права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених цією Конституцією. Земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. Право власності на землю набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону. Відповідно до ст.3 ЗК України (в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин) земельні відносини регулюються Конституцією України, цим Кодексом, а також прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами. Згідно із ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Судом встановлено, що рішенням Великомихайлівської районної ради Одеської області від 29.09.2000 року №93 "Про надання земельних ділянок для створення селянських (фермерських) господарств", затверджено проект відведення земельної ділянки для ведення селянського (фермерського) господарства [PERSON]; виділити земельну ділянку для ведення селянського (фермерського) господарства в постійне користування [PERSON] площею 38,19 га ріллі із земель запасу Великокомарівської сільської ради для ведення селянського (фермерського) господарства; видати державний акт на право постійного користування землею та в місячний строк зареєструвати селянські (фермерські) господарства. На підставі вищевказаного рішення 09 квітня 2001 року головою Великомихайлівської районної ради народних депутатів Великомихайлівського району Одеської області [PERSON] було видано Державний акт на право постійного користування землею серії [NUMBER], який зареєстровано в Книзі записів державних актів на право постйного користування землею за №132. Розпорядженням Великомихайлівської районної державної адміністрації від 04.04.2011 року №158/А-2011 "Про вилучення земельної ділянки закріпленої за [PERSON] до земель запасу Великокомарівської сільської ради", земельну ділянку загальною площею 38,19 га, яка згідно Державного акту на право постійного користування землею серії [NUMBER], виданого 09 квітня 2001 року Великомихайлівською районною радою була закріплена за [PERSON], вилучено з обліку та переведено дану земельну ділянку до земель запасу Великокомарівської сільської ради. Відповідно до ст.141 ЗК України (в редакції чинній на час винесення спірного розпорядження 05.02.2011), підставами припинення права користування земельною ділянкою є: а) добровільна відмова від права користування земельною ділянкою; б) вилучення земельної ділянки у випадках, передбачених цим Кодексом; в) припинення діяльності релігійних організацій, державних чи комунальних підприємств, установ та організацій; г) використання земельної ділянки способами, які суперечать екологічним вимогам; ґ) використання земельної ділянки не за цільовим призначенням; д) систематична несплата земельного податку або орендної плати; е) набуття іншою особою права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, які розташовані на земельній ділянці; є) використання земельної ділянки у спосіб, що суперечить вимогам охорони культурної спадщини. Згідно ч.ч.3,4 ст.142 ЗК України (в редакції станом на 05.02.2011) припинення права постійного користування земельною ділянкою у разі добровільної відмови землекористувача здійснюється за його заявою до власника земельної ділянки. Власник земельної ділянки на підставі заяви землекористувача приймає рішення про припинення права користування земельною ділянкою, про що повідомляє органи державної реєстрації. Відповідно до ч.ч. 1, 2, 5, 10 ст.149 ЗК України (в редакції станом на 05.02.2011), земельні ділянки, надані у постійне користування із земель державної та комунальної власності, можуть вилучатися для суспільних та інших потреб за рішенням органів державної влади та органів місцевого самоврядування. Вилучення земельних ділянок провадиться за згодою землекористувачів на підставі рішень Кабінету Міністрів України, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, місцевих державних адміністрацій, сільських, селищних, міських рад відповідно до їх повноважень. Районні державні адміністрації на їх території вилучають земельні ділянки державної власності, які перебувають у постійному користуванні, в межах сіл, селищ, міст районного значення для всіх потреб та за межами населених пунктів для: а) сільськогосподарського використання; б) ведення водного господарства, крім випадків, визначених частиною дев'ятою цієї статті; в) будівництва об'єктів, пов'язаних з обслуговуванням жителів територіальної громади району (шкіл, лікарень, підприємств торгівлі, інфраструктури оптових ринків сільськогосподарської продукції тощо), крім випадків, визначених частиною дев'ятою цієї статті. У разі незгоди землекористувача з вилученням земельної ділянки питання вирішується в судовому порядку. Оскаржуване розпорядження, взагалі не містить конкретних посилань на правові підстави вилучення земельної ділянки, вказано взагалі статті 140, 141, 149 Земельного Кодексу України, хоча в тексті Розпорядження вказано, що вилучити земельну ділянку необхідно у зв'язку з тим, що з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних - осіб підприємців державна реєстрація [PERSON] припинена у зв'язку з визнанням її банкрутом. Відповідно до п. 8 Постанови Пленуму ВСУ «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» № 7 від 16.04.2004, вирішуючи спори про припинення права власності на земельну ділянку чи права користування нею, суди повинні враховувати, що орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування має право прийняти рішення про це лише в порядку, з підстав і за умов, передбачених статтями 140 - 149 ЗК. У випадках, визначених цими нормами, припинення права власності на землю чи права землекористування провадиться за позовом відповідного органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування в судовому порядку, недодержання якого є підставою для визнання рішення цього органу та виданих державних актів недійсними. Відповідно до ст.ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених Кодексом. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Суду не надано жодних доказів того, що Великомихайлівською районною державною адміністрацією була отримана згода позивача на припинення її права на користування земельною ділянкою. При цьому, відсутність такої згоди жодним чином не заперечувалася представником відповідача і в судовому засіданні. З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що спірне розпорядження та процедура його винесення суперечать вимогам чинного законодавства. Тому суд вважає за необхідне позовні вимоги задовольнити, визнати незаконним та скасувати Розпорядження Великомихайлівської районної державної адміністрації Одеської області від 04.04.2011 року №158/А-2011 "Про вилучення земельної ділянки закріпленої за [PERSON] до земель запасу Великокомарівської сільської ради", та поновити право постійного користування земельною ділянкою площею 38,19 га. ріллі із земель запасу Великокомарівської сільської ради для ведення селянського фермерського господарства. .

Outcome: approved