Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-10 00:00:00

У червні 2014 року позивач ТОВ «УКІО БАНК ЛІЗИНГ» звернувся до Голосіївського районного суду м. Києва з позовом до Г.Б., ТОВ „КАМЕНЯР" та ТОВ „АГРОС-НАФТА" про стягнення заборгованості по оплаті лізингових платежів, відсотків за користування майном, процентів за невчасне виконання зобов'язань, штрафу та судових витрат у справі. В обґрунтування позовних вимог зазначає про те, що 04 жовтня 2012 року між ТОВ «УКІО БАНК ЛІЗИНГ» та ТОВ „КАМЕНЯР" укладено договір фінансового лізингу № KL 121007, відповідно до умов якого лізингодавець передав у фінансовий лізинг ТОВ „КАМЕНЯР" майно, а саме: мобільну щокову дробарку TEREX PEGSON ХА 400 на гусеничному ходу, 2008 року випуску, серійний номер [NUMBER], не нова, була у використанні; конусну дробарку TEREX PEGSON Maxtrak 1000 на гусеничному ходу, 2007 року випуску, серійний номер [NUMBER], не нова, була у використанні; грохот POWERSCREEN CHIEFTAIN 2100 3D на гусеничному ходу, 2007 року випуску, серійний номер [NUMBER]; Двигун № [NUMBER], не новий, був у використанні; навантажувач фронтальний JCB 456 ZX, 2007 року випуску, заводський № [NUMBER], двигун № [NUMBER], не новий, був у використанні; гусеничний екскаватор [NUMBER], заводський № [NUMBER], двигун № [NUMBER], 2008 р.в., не новий, був у використанні. Відповідно до умов Договору, ТОВ „КАМЕНЯР" зобов'язалось в умови і строки, передбачені Договором, оплачувати лізингові платежі, встановлені графіками платежів. 04 жовтня 2012 р. в забезпечення виконання зобов'язань лізингоодержувача між ТОВ «УКІО ЛІЗИНГ БАНК», ТОВ „КАМЕНЯР" та [PERSON] укладено Договір поруки № Р 121007-2, відповідно до умов якого [PERSON] зобов'язався відповідати перед кредитором за виконання боржником усіх зобов'язань, що виникли з Договору лізингу. Крім того, 04 жовтня 2012 р. в забезпечення виконання зобов'язань лізингоодержувача між ТОВ «УКІО ЛІЗИНГ БАНК», ТОВ „КАМЕНЯР" та ТОВ „АГРОС-НАФТА" укладено Договір поруки № Р 121007-1, відповідно до умов якого ТОВ „АГРОС-НАФТА" зобов'язувалось відповідати перед кредитором за виконання боржником усіх зобов'язань, що виникли з Договору лізингу. У зв'язку з несплатою лізингоодержувачем лізингових платежів у період з 24.03.2013 р. по 24.01.2014 р. у загальному розмірі 2 773 503,00 грн., позивач достроково розірвав Договір лізингу та вимагав повернути майно, про що направив ТОВ „КАМЕНЯР" повідомлення про відмову від договору (розірвання договору) №25/01 від 28.01.2014р. Оскільки борги оплачені не були, то позивач звернувся із вимогами про оплату боргів до поручителів [PERSON] та ТОВ „АГРОС-НАФТА". Оскільки майно так і не повернуто позивачу, останній звертався до нотаріуса про вчинення виконавчого напису про повернення предмету лізингу й відповідно понесені витрати у розмірі 25 793,50 грн. З огляду на вказане, позивач просить суд солідарно стягнути з відповідачів також відсотки за користування майном у розмірі 184 424,24 грн., проценти за невчасне виконання зобов'язань у розмірі 928 621,87 грн. та штраф у розмірі 1 083 326,78 грн. Представник позивача в судове засідання не з'явився, проте подав клопотання про розгляд справи за його відсутності, та в якому він зазначив, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі і просив суд позов задовольнити, з обставин, викладених в позовній заяві, проти заочного рішення не заперечує. Відповідачі в судове засідання не з'явилися, про місце і час розгляду справи повідомлялися належним чином, що підтверджується розписками про вручення судових повісток та телеграм. В зв'язку з належним повідомленням відповідачів про місце і час судового розгляду і відсутністю заяв про розгляд справи за їх відсутності або відкладення розгляду справи, на підставі ст. 224 ЦПК України, за згодою представника позивача, суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи. Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення представника позивача, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив. Частина 1 статті 202 ЦК України передбачає, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Згідно ч. 1 статті 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Відповідно до ч. 2 статті 509 ЦК України зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Згідно п.1 ч. 2 статті 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини. Частина 1 статті 626 ЦК України передбачає, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. 04 жовтня 2012 року між ТОВ "Укіо Банк Лізинг" та ТОВ „КАМЕНЯР" укладено договір фінансового лізингу №KL 121007. Відповідно до ч.1 статті 292 ГК України лізинг - це господарська діяльність, спрямована на інвестування власних чи залучених фінансових коштів, яка полягає в наданні за договором лізингу однією стороною (лізингодавцем) у виключне користування другій стороні (лізингоодержувачу) на визначений строк майна, що належить лізингодавцю або набувається ним у власність (господарське відання) за дорученням чи погодженням лізингоодержувача у відповідного постачальника (продавця) майна, за умови сплати лізингоодержувачем періодичних лізингових платежів. Згідно ч.1 статті 806 ЦК України за договором лізингу одна сторона (лізингодавець) передає або зобов'язується передати другій стороні (лізингоодержувачеві) у користування майно, що належить лізингодавцю на праві власності і було набуте ним без попередньої домовленості із лізингоодержувачем (прямий лізинг), або майно, спеціально придбане лізингодавцем у продавця (постачальника) відповідно до встановлених лізингоодержувачем специфікацій та умов (непрямий лізинг), на певний строк і за встановлену плату (лізингові платежі). Відповідно до статті 1 Закону України "Про фінансовий лізинг" фінансовий лізинг - це вид цивільно-правових відносин, що виникають із договору фінансового лізингу. За договором фінансового лізингу лізингодавець зобов'язується набути у власність річ у продавця (постачальника) відповідно до встановлених лізингоодержувачем специфікацій та умов і передати її у користування лізингоодержувачу на визначений строк не менше одного року за встановлену плату (лізингові платежі). Відповідно до п.1.1 договору, лізингодавець, відповідно до заявки лізингоодержувача, набуває (купує) у продавця майно, вказане лізингоодержувачем, і надає лізингоодержувачу право на час строку лізингу володіти і користуватися ним в порядку цього договору та на умовах фінансового лізингу, а лізингоодержувач зобов'язується оплачувати лізингові платежі, встановлені в графіку платежів. Після завершення строку лізингу, при виконанні лізингоодержувачем всіх умов цього договору, майно передається у власність лізингоодержувачу. Предметом договору лізингу є мобільна щокова дробарка TEREX PEGSON ХА 400 на гусеничному ходу, 2008 року випуску, серійний номер [NUMBER], не нова, була у використанні, конусна дробарка TEREX PEGSON Maxtrak 1000 на гусеничному ходу, 2007 року випуску, Серійний номер [NUMBER], не нова, була у використанні, грохот POWERSCREEN CHIEFTAIN 2100 3D на гусеничному ходу, 2007 року випуску, серійний номер [NUMBER]; Двигун № [NUMBER], не новий, був у використанні, навантажувач фронтальний JCB 456 ZX, 2007 року випуску, заводський № [NUMBER], двигун № [NUMBER], не новий, був у використанні, гусеничний екскаватор [NUMBER], заводський № [NUMBER], двигун № [NUMBER], 2008 р.в., не новий, був у використанні. Згідно ату приймання-передачі предмета лізингу від 04.10.2012р. позивач надав відповідачу-1 майно (предмет лізингу). Крім того, 04.10.2012 року між сторонами були підписані уточнений графік платежів №1/1, уточнений графік платежів №1/2, уточнений графік платежів №1/3, уточнений графік платежів №1/4 та уточнений графік платежів №1/5. Згідно положень п.3 ч.2 статті 11 Закону України "Про фінансовий лізинг" лізингоодержувач зобов'язаний своєчасно сплачувати лізингові платежі. Відповідно до ч.1 статті 16 Закону України "Про фінансовий лізинг" сплата лізингових платежів здійснюється в порядку, встановленому договором. Згідно з п.3.2 договору, лізингоодержувач повинен оплачувати лізингодавцю лізингові платежі, встановлені в графіку платежів, перераховуючи грошові кошти на розрахунковий рахунок, вказаний лізингодавцем у Розділі 14 цього Договору. Якщо в уточненому графіку платежів є формула розрахунку платежів, то лізингоодержувач на дату оплати самостійно розраховує суми, які підлягають оплаті, відповідно до наведеної формули, і оплачує їх. Усі необхідні платежі за Договором повинні бути сплачені в повному обсязі на дату, вказану в уточненому графіку платежів, якщо платіж буде оплачений частково, то такий платіж буде вважатися неоплаченим. Якщо термін оплати чергового лізингового платежу відповідно до уточненого графіка платежів припадає на неробочий день (вихідний, святковий або ін.), то лізингоодержувач зобов'язаний сплатити такий платіж не пізніше останнього робочого дня, за яким настає такий неробочий (вихідний, святковий або ін.) день. Згідно уточнених графіків, відповідач повинен сплачувати лізингові платежі щомісячно, 24-го числа кожного місяця. Таким чином, відповідно до Уточнених графіків, [PERSON] повинен сплатити чергові лізингові платежі : 24.03.2013 р., 24.04.2013 р., 24.05.2013 р., 24.06.2013 р. 24.07.2013 р., 24.08.2013 р. 24.09.2013 р., 24.10.2013 р. 24.11.2013 р., 24.12.2013 р. та 24.01.2014р. у загальному розмірі 2 773 503,00 грн. Відповідно до договору лізингу лізинговий платіж це платіж в грошовій формі, сума якого по Уточненому графіку платежів повинна сплачуватись лізингоодержувачем лізингодавцю і яка складається з Суми відшкодування частини вартості майна і Винагороди Лізингодавця. В свою чергу Винагорода лізингодавця це сума в грошовій формі, яку оплачує лізингоодержувач лізингодавцю за надання Майна в лізинг, та яка складається з Постійної складової та Змінної складової. Розмір Постійної складової Винагороди лізингодавця встановлюється беручи до уваги встановлену в Договорі Річну норму відсотків і розраховується від Неоплаченої вартості Предмета лізингу. Змінна складова Винагороди лізингодавця розраховується в залежності від зміни курсу гривні щодо Умовної одиниці в порядку та на умовах, передбачених Договором. Винагорода Лізингодавця починає нараховуватись від початку Строку лізингу. Згідно із п. 3.9. договору лізингу сторони домовились, що Зміна складова винагороди лізингодавця розраховується за наступною формулою: S = (Р / К1) * К2 - Р, де S - сума Змінної складової Винагороди лізингодавця, що підлягає оплаті у відповідному періоді, грн.; P - сума Внеску за частину майна і Постійної складової Винагороди Лізингодавця у місяці (періоді), за який нараховується Змінна складова винагороди лізингодавця; К1 - курс гривні до УО, встановлений НБУ на дату підписання Уточненого графіку платежів; К2 - курс гривні до УО, встановлений НБУ на дату платежу. Якщо на дату платежу офіційний курс гривні по відношенню до УО, встановлений НБУ, менше на 0,01 грн. (одну копійку) від максимального курсу купівлі УО за гривні, який склався на міжбанківському валютному ринку, то показник К2 буде означати максимальний курс купівлі УО за гривні, який склався на міжбанківському валютному ринку на дату платежу. Сторони домовились визначати курс купівлі УО за гривні, який склався на міжбанківському валютному ринку згідно інформації від АТ «Райффайзен Банк Аваль», МФО 300335, або згідно іншого інформаційного ресурсу, на який вкаже лізингодавець. У випадку якщо Зміна складова має від'ємне значення (внаслідок зменшення курсу гривні до УО) то таке значення Змінної складової прирівнюється до 0 (нуля). Примітка 2: У випадку не сплати лізингових платежів, що призведе до дострокового розірвання Договору, за вибором лізингодавця показник К2 при розрахунку розміру всіх несплачених платежів буде означати курс гривні до УО (офіційний або міжбанківський згідно умов цього пункту) на дату підписання позовної заяви про стягнення заборгованості за Договором або дати платежів, що зазначені в Уточненому графіку платежів для кожного несплаченого платежу. Відповідно до уточнених графіків платежів умовно одиниця є доларом США. Позивач надав розрахунок лізингових платежів, в якому при розрахунку Змінної складової Винагороди лізингодавця використовував курс гривні щодо долара, який склався на дату підписання позовної заяви - 17.06.2014р. Суд перевірив розрахунки лізингових платежів та встановив, що вони є математично правильними. Оскільки, чергові лізингові платежі не були повністю оплачені лізингоодержувачем та станом на 28.01.2014р. борг лізингоодержувача по простроченим лізинговим платежам становив 2 773 503,00 грн., позивачем було направлено відповідачу повідомлення про відмову від договору (розірвання договору) вих. № 25/01 від 28.01.2014р., згідно якого договір лізингу є розірваним з 07 лютого 2012 року на підставі п.11.5 договору. Крім того, також, позивач вимагав не пізніше 10 лютого 2014 року повернути предмет лізингу за вказаною ним адресою, та сплатити борги по несплаченим лізинговим платежам та неустойку. Вказане повідомлення було отримано відповідачем-1 04.02.14, про що свідчить повідомлення про вручення поштового відправлення 0113316604470. Відповідно до п.11.5 договору, лізингодавець має право відмовитись від цього Договору (розірвати цей Договір) в односторонньому порядку, не звертаючись до суду, якщо Лізингоодержувач істотно порушив цей Договір або істотно порушує інший (інші) укладений (укладені) між Сторонами договір (договори) фінансового лізингу незалежно від належного або неналежного виконання цього Договору. Відмова (розірвання) Договору не позбавляє Лізингоодержувача обов'язку виконати всі зобов'язання, що передбачені цим Договором. Відмова (розірвання) Договору відбувається шляхом направлення Лізингоодержувачу Повідомлення про відмову від Договору (розірвання Договору) за 10 (десять) календарних днів до дати розірвання. Істотними порушеннями вважаються: 11.5.1. ситуація при якій лізингоодержувач свідомо надав недостовірну інформацію в заявці або в інших наданих лізингодавцю документах (у засновницьких документах і документах, підтверджуючих представницькі права, у фінансовій звітності тощо), якими керується лізингодавець, ухвалюючи рішення, укладаючи договір або під час дії договору; 11.5.2. коли лізингоодержувач відмовляється прийняти майно згідно спеціальних умов фінансування та специфікації, яке зазначено в акті прийому-передачі майна у користування або не погоджується з правильно складеним за цим договором уточненим графіком платежів, або не виконує вимог цього договору, в тому числі вказаних в пункті 2.4.; 11.5.3. коли лізингоодержувач більше одного місяця прострочив оплату хоча б одного лізингового платежу або більш ніж на один місяць запізнюється з оплатою неустойки і/або штрафу, встановленого за цим договором; 11.5.4. коли лізингоодержувач більше двох разів прострочив на будь-який строк оплату лізингового платежу; 11.5.5. коли лізингоодержувач порушує хоча б одну умову, вказану в пунктах 5.3. або 5.6., або 6.4. цього договору; 11.5.6. коли лізингоодержувач не виконує інші істотні умови, узгоджені між сторонами договору. Згідно з п.11.6 договору, коли лізингоодержувач істотно порушує даний договір, то лізингодавець має право вимагати, щоб лізингоодержувач через певний час, але не пізніше п'ятнадцяти робочих днів, усунув вчинене порушення, якщо це можливо за даних обставин. Коли у лізингодавця є підстава відмовитись від цього договору (розірвати договір), то лізингодавець має право вимагати, від лізингоодержувача заплатити за предмет лізингу лізингодавцю всі лізингові платежі і неустойку (пеню та штрафи), які залишилися, до кінця строку лізингу, або відмовитись від договору (розірвати договір). Після відмови від даного договору (розірвання договору) лізингодавець має право вимагати від лізингоодержувача повернути йому предмет лізингу, заплатити лізингодавцю борги, термін оплати яких наступив до дня розірвання договору, винагороду лізингодавця (розраховану в порядку п. 11.2. договору), а також відсотки за користування майном (в розмірі річної норми відсотків) до дати фактичного повернення майна лізингодавцю, неоплачену вартість предмету лізингу на дату розірвання договору та штраф у розмірі 35 (тридцять п'ять) відсотків від неоплаченої вартості предмету лізингу. Також лізингодавець має право вимагати від лізингоодержувача покрити всі витрати, які були пов'язані з розривом договору (транспортування, збереження тощо). Лізингоодержувач повинен повернути лізингодавцю предмет лізингу в такому стані, в якому одержав його, беручи до уваги нормальний знос. Коли лізингоодержувач не прибув, щоб передати предмет лізингу, то лізингодавець має право узяти його одноособово. Як зазначає позивач, станом на момент вирішення спору предмет лізингу не було повернуто відповідачем, у зв'язку з чим, позивач змушений був звернутись до нотаріуса для вчення виконавчого напису про повернення предмету лізингу. Як вбачається з банківської виписки з рахунку позивача, 25.04.14 позивачем було сплачено нотаріусу за вчинення виконавчого напису № 706 від 234.04.14 грошові кошти в сумі 25 793,50 грн. Відповідно до ч.2 ст.22 ЦК України збитками є, зокрема, втрати яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Враховуючи викладене, позивач просить стягнути з відповідача збитки у вигляді витрат на вчинення виконавчого напису нотаріуса у розмірі 25 793,50 грн. Крім того, на підставі п.11.6 договору позивач нарахував відповідачу відсотки за користування майном (з 24.01.2014р. по 17.06.2014р.), що складає 184 424,24 грн. Згідно з ч. 1 статті 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Відповідно до ст. 193 Господарського кодексу України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Зазначене також кореспондується зі ст.ст. 525, 526 ЦК України відповідно до яких зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Стаття 629 ЦК України передбачає, що договір є обов'язковим для виконання сторонами. Відповідно до статті 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Частина 1 статті 612 ЦК України передбачає, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Частиною 2 статті 193 Господарського кодексу України встановлено, що кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов'язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором. Враховуючи вищезазначене, факт наявності заборгованості за договором у відповідача-1 перед позивачем в сумі 2 773 503,00 грн. - лізингові платежі, 184 424,24 грн. - відсотки за користування майном, належним чином доведений, документально підтверджений і відповідачем не спростований, тому позовні вимоги в частині стягнення основного боргу та неоплаченої вартості майна визнаються судом обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Крім того, на підставі п.11.6 договору позивач нарахував відповідачу штраф у розмірі 35% від неоплаченої вартості предмету лізингу, що складає 1 083 326,78 грн. Штрафними санкціями у Господарському кодексі України визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання (ч.1 ст. 230 ГК України). Згідно ч. 1, 2 статті 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Частина 6 статті 232 ГК України передбачає, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано. Згідно ч. 2 статті 625 ЦК України, Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання,на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Пунктом 10.2 договору встановлено, за невчасне виконання зобов'язань, передбаченими пунктами 2.4, 3.1., 3.2. і 6.4. даного Договору, Лізингоодержувач зобов'язується виплатити 73 (сімдесят три) процентів (відсотків) річних від простроченої суми. Проценти (відсотки) оплачуються за кожен прострочений день оплати (якщо прострочено було черговий Лізинговий платіж, то розмір такого платежу розраховується відповідно до умов п. 3.8. Договору). Нарахування процентів (відсотків) починається на наступний день після закінчення терміну і закінчується після оплати Лізингоодержувачем відповідних сум, не враховуючи день оплати цих сум. Лізингоодержувач самостійно розраховує суму процентів (відсотків) відповідно до положень цього Договору. Оплата процентів (відсотків) не звільняє Лізингоодержувача від виконання основного зобов'язання. Згідно з п.11.6 договору, після розірвання даного договору лізингодавець має право вимагати від лізингоодержувача штраф у розмірі 35 (тридцять п'ять) відсотків від неоплаченої вартості предмету лізингу. З огляду на вищевикладене, суд погоджується з розрахунком процентів (відсотків) за нечесане виконання зобов'язань в розмірі 928 621,87 грн. та штрафу в розмірі 1 083 326,78 грн., що наданий позивачем в додатку до позовної заяви, і вважає його обґрунтованим, а вимоги такими, що підлягають задоволенню. Так само задоволенню підлягає вимога позивача про стягнення з відповідача збитків у вигляді витрат на вчинення виконавчого напису нотаріуса у розмірі 25 793,50 грн. 04 жовтня 2012 р. в забезпечення виконання зобов'язань лізингоодержувача між ТОВ «УКІО ЛІЗИНГ БАНК», ТОВ „КАМЕНЯР" та [PERSON] укладено Договір поруки № Р 121007-2, відповідно до умов якого [PERSON] зобов'язався відповідати перед кредитором за виконання боржником усіх зобов'язань, що виникли з Договору лізингу. Також, 04 жовтня 2012 р. в забезпечення виконання зобов'язань лізингоодержувача між ТОВ «УКІО ЛІЗИНГ БАНК», ТОВ „КАМЕНЯР" та ТОВ „АГРОС-НАФТА" укладено Договір поруки № Р 121007-1, відповідно до умов якого ТОВ „АГРОС-НАФТА" зобов'язувалось відповідати перед кредитором за виконання боржником усіх зобов'язань, що виникли з Договору лізингу. Відповідно до п.п.1.4, 1.5 договорів поруки поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що й боржник, в тому числі за повернення основної суми боргу, процентів (винагороди лізингодавця), відшкодування можливих збитків, за сплату пені та інших штрафних санкцій, передбачених Договором лізингу. Відповідно до п.2.2. Договорів поруки, у випадку невиконання боржником своїх зобов'язань по Договору лізингу кредитор має право пред'явити свої вимоги до поручителя, які є обов'язковими для виконання на 5 день з моменту невиконання своїх зобов'язань боржником по Договору лізингу. Відповідно до ст. 554 Цивільного кодексу України, у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що й боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки. Відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором. В зв'язку з невиконанням [PERSON] умов Договору фінансового лізингу позивач звернувся до ТОВ «КАМЕНЯР» та ТОВ «АГРОС-НАФТА» з письмовою вимогою щодо погашення заборгованості. Вимога за вих. № 24/02 від 28.02.2014р. була отримано ТОВ «КАМЕНЯР» 06.03.2014року, про що свідчить повідомлення про вручення поштового відправлення 0113314239745. Вимога за вих. № 23/02 від 28.02.2014р. була отримано відповідачем-3 12.03.2014року, про що свідчить повідомлення про вручення поштового відправлення 0103028702276. Однак станом на день розгляду справи відповідачі жодних дій, спрямованих на погашення заборгованості за договором, не здійснив, оскільки будь-яких доказів на спростування даних обставин суду не надано. Крім того судом не взято до уваги доводи поручителів, що на момент розгляду даної справи порука є припиненою в силу положень ст.559 ЦК України. Оскільки договір поруки № Р 121007-1 від 04.10.2012р. і договір поруки № Р 121007-2 від 04.10.2012р. містить наступне положення: порука припиняється після закінчення 36 (тридцяти шести) місячного строку від дня настання строку виконання основного зобов'язання за договором лізингу. Строк виконання основного зобов'язання за договором лізингу наступив 07.02.2014року (дата розірвання договору), а позов подано 20.06.2014року. Враховуючи викладені обставини, оцінюючи всі зібрані у справі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов ТОВ «УКІО БАНК ЛІЗИНГ» підлягає повному задоволенню. На підставі ст. 88 ЦПК України суд вважає за необхідне стягнути з відповідачів на користь позивача понесені ним судові витрати при зверненні до суду.

Outcome: approved