Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-01 00:00:00

4 березня 2014 року ПАТ «Державний ощадний банк України» звернувся на адресу Врадіївського районного суду з позовом до [PERSON], [PERSON], [PERSON] про стягнення кредитної заборгованості в розмірі 26 873 грн. 64 коп., мотивуючи позов тим, що 5 березня 2008 року між ВАТ „Державний ощадний банк України" та відповідачем [PERSON] було укладено кредитний договір № 148 про надання кредиту у розмірі 20 000 гривень строком на 36 місяців із сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 25 % річних на суму залишку. Згідно п. 1.6 даного кредитного договору відповідач [PERSON] повинна погашати суму кредитної заборгованості та відсотки за користування кредитом щомісяця рівними платежами в сумі 555,56 гривень до 30 числа кожного місяця. З метою забезпечення виконання [PERSON] своїх зобов'язань за кредитним договором № 148 між ПАТ „Державний ощадний банк України" та з [PERSON], [PERSON] були укладенні договори поруки від 5 березня 2008 року, згідно умов п. 1.2 розділу 1 договорів поруки останні відповідають в повному обсязі, як боржники перед кредитором по сплаті суми основного бору, а також відсотків за користування кредитом у випадку невиконання позичальником [PERSON] своїх кредитних зобов'язань. В порушення вимог п. 1.6 кредитного договору № 148 від 5 березня 2008 року [PERSON] ухиляється від виконання зобов'язань та сплати відповідних платежів, внаслідок чого виникла заборгованість у розмірі 26 873 грн. 64 коп. В судове засідання представник позивача ПАТ „Державний ощадний банк України" Коршомний В.П. не з'явився, однак надав на адресу суду заяву, в якій просить розглядати дану цивільну справу у відсутності представника позивача ПАТ „Державний ощадний банк України", позовні вимоги підтримує в повному обсязі та наполягає на задоволенні позову. Проти ухвалення по даній цивільній справі заочного рішення не заперечує. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилася, про причини неявки в судове засідання суд не повідомила та клопотання про розгляд даної цивільної справи у її відсутність не надала, хоча у встановленому законом порядку була повідомлена про час та місце розгляду даної цивільної справи, про що свідчить розписка про обов»язкову явку до суду. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилася, про причини неявки в судове засідання суд не повідомила та клопотання про розгляд даної цивільної справи у її відсутність не надала, хоча у встановленому законом порядку була повідомлена про час та місце розгляду даної цивільної справи, про що свідчить розписка про обов»язкову явку до суду. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилася, про причини неявки в судове засідання суд не повідомила та клопотання про розгляд даної цивільної справи у її відсутність не надала, хоча у встановленому законом порядку була повідомлена про час та місце розгляду даної цивільної справи, про що свідчить розписка про обов»язкову явку до суду. Так, як відповідачі [PERSON], [PERSON], [PERSON] будучи належним чином повідомлені про час та місце розгляду даної цивільної справи на розгляд справи в судове засідання не з'явилися, клопотання про розгляд даної цивільної справи у їх відсутність не надали, про причини неявки не повідомили, то суд з врахуванням згоди представника позивача Коршомного В.П. на заочний розгляд даної цивільної справи, ухвалив провести заочний розгляд даної цивільної справи, так як в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін. Згідно ч. 2 ст. 197 ЦПК України в зв'язку неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, суд визнав можливим здійснювати розгляд справи за відсутності осіб, які беруть участь у справі, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Аналізуючи докази, суд визнав доведеними такі факти: - 5 березня 2008 року між [PERSON] та ВАТ „Державний ощадний банк Україна" укладено кредитний договір № 148, за умовами якого банк зобов'язувався надати [PERSON] кредит на споживчі цілі у розмірі 20 000 гривень строком на 3 роки під 25 % річних, а [PERSON] відповідно до п. 1.6 зобов'язувалася здійснювати погашення кредиту рівними частинами в сумі 555,56 грн., та сплачувати проценти, нараховані на залишок заборгованості, щомісячно до 30 числа кожного місяця наступного за звітним. Згідно умов даного договору п. п. 1.6, 1.7., 1.8., 1.5.2.2., 1.5.2.3., 5.1., 5.2., 3.3.1., 3.2.2., передбачений механізм нарахування процентів за користування кредитом, порядок їх сплати, сплата комісійних, сплата штрафних санкцій, пені (кредитний договір № 148 від 5 березня 2008 року, графік погашення кредиту та відсотків та сукупних платежів до кредитного договору № 148 від 5 березня 2008 року, що є невід'ємною його частиною); - 5 березня 2008 року між ВАТ „Державний ощадний банк України" та [PERSON] та [PERSON] були укладені договори поруки, згідно умов п. 1.2. розділу 1, яких останні відповідають в повному обсязі, як боржники перед кредитором у випадку невиконання позичальником [PERSON] своїх зобов'язань (договори поруки від 5 березня 2008 року); - 5 березня 2008 року ВАТ „Державний ощадний банк Україна" відповідачу [PERSON] було надано кредит в сумі 20 000 гривень (заява на видачу готівки від 5 березня 2008 року ); - при укладенні кредитного договору № 148 від 5 березня 2008 року сторони, - кредитор ВАТ "Державний ощадний банк України" та позичальник [PERSON] домовилися про збільшення строків позовної давності, згідно розділу 7, п.7.8 даного кредитного договору та відповідно до ч.1 ст. 259 ЦК України до 3-х років для всіх грошових зобов'язань позичальника (в тому числі комісійних винагород, пені), що передбачені умовами договору (кредитний договір № 148 від 5 березня 2008 року ); - у період з жовтня 2008 року по 4 березня 2014 року в зв'язку з неналежним виконанням взятих на себе зобов'язань у відповідача [PERSON] утворилася заборгованість по сплаті стандартної та простроченої заборгованості по кредиту, відсоткам за користування ним, пені та комісійним, загальна сума якої складає 26 873 грн. 64 коп., з якої становить: - 6 090,00 грн. - заборгованості основного боргу; - 10 564,00 грн. - простроченої заборгованості по основному боргу; - 6 596,38 грн. - простроченої заборгованості по відсоткам; - 3 440,94 грн. - суми пені; - 182,32 грн. - суми несплачених комісійних, яка станом на день розгляду справи в суді не погашена (розгорнутий розрахунок заборгованості за кредитним договором № 148 від 5 березня 2008 року); - у квітні 2012 року Банком відповідачам [PERSON], [PERSON], [PERSON], вручені письмові вимоги про усунення порушення по погашенню простроченої заборгованості по кредиту не пізніше 30 днів з моменту отримання даної вимоги, в якій відповідачі особисто розписалися за отримання вимоги (вимога від 12 квітня 2012 року вих. № 766); - 12 червня 2011 року найменування банку із Відкритого Акціонерного Товариства „Державний ощадний банк України" було змінено на Публічне Акціонерне Товариство „Державний ощадний банк" (зміни до Статуту ВАТ „Державний ощадний банк України", Наказ №112 від 03.03.2011 року); Суд вважає, що між сторонами виник спір та склалися правовідносини з приводу стягнення заборгованості за кредитним договором. При прийнятті рішення, суд керується ст. ст. 526, 529, 530 ЦК України, якими передбачено, що зобов'язання мають виконуватися до умов договору, норм ЦК, у встановлені строки. Відповідно до ч.1, ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати проценти, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Відповідно до ч.1 ст. 1054 ЦК України по кредитному договору банк чи інший фінансовий заклад зобов'язані видати грошові кошти (кредит) позичальнику в розмірі і на умовах встановлених договором, а позичальник зобов'язаний повернути кредит, та сплатити проценти. Як, вбачається з наявних у справі матеріалів та встановлених в судовому засіданні фактів, що між [PERSON] та ВАТ „Державний ощадний банк України" 5 березня 2008 року було укладено кредитний договір № 148 за умовами якого відповідно до пунктів 1.1, 1.2, 1.3, 1.4, 1.6., 1.7., 1.8 банк зобов'язувався надати [PERSON] кредит у розмірі 20 000 грн., строком на 36 місяців під 25% річних, а [PERSON] зобов'язувалася здійснювати погашення кредиту рівними частинами в сумі 555,56 грн., щомісячно з кінцевим терміном повернення 4 березня 2011 року, відповідно до графіку погашення кредиту і відсотків (далі -графік), приведених у положенні № 1, який є невід'ємною частиною цього договору, включаючи проценти за користуванням кредитом та у разі порушення термінів погашення процентів за платежі, сплачує пеню відповідно до п. 5.2. розділу 5 цього договору, п. 7.8 розділу 7 даного кредитного договору сторони домовилися про збільшення строків позовної давності до 3 років для всіх грошових зобов'язань. Станом на час звернення ПАТ «Державний ощадний банк України» в суд з даним позовом, заборгованість відповідача [PERSON] за кредитним договором № 148 від 5 березня 2008 року, згідно розгорнутого розрахунку банку про наявність заборгованості склала - 26 873 грн. 64 коп., з якої становить: - 6 090,00 грн. - заборгованості основного боргу; - 10 564,00 грн. - простроченої заборгованості по основному боргу; - 6 596,38 грн. - простроченої заборгованості по відсоткам; - 3 440,94 грн. - суми пені; - 182,32 грн. - суми несплачених комісійних. На підставі вищевикладеного, з врахуванням того, що позивач зобов'язання за кредитним договором № 148 від 5 березня 2008 року, виконав в повному обсязі, а відповідач [PERSON] взяті на себе зобов'язання за даним договором не виконала, внаслідок чого за нею рахується заборгованість у розмірі 26 873 грн. 64 коп. Кредитні зобов'язання [PERSON] забезпечено договорами поруки, укладеними 5 березня 2008 року з [PERSON] та [PERSON] Підстави, обсяг та умови відповідальності поручителів, а також інші права та обов'язки сторін, передбаченні статтями 553 - 559 ЦК України та розділами 1 - 6 договорів поруки. Відповідно до положень ч. 4 ст. 559 ЦК, якщо договором не встановлено строку його закінчення, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явив вимоги до поручителя. Аналогічні умови містить п. 4.2 розділу 4 договорів поруки від 5 березня 2008 року. Договорами поруки від 5 березня 2008 року не передбачені строки закінчення їх дій, а умова дії поруки до повного виконання позичальником чи поручителем зобов'язань перед кредитодавцем не може розглядатися, як установлення строку дії поруки, оскільки відповідно до статей 251, 252 ЦК строком є період у часі, а не подія. Отже, банк як кредитодавець, має право пред»являти вимоги до поручителів [PERSON], [PERSON] протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання за кредитним договором боржником [PERSON], тобто протягом шести місяців з 4 березня 2011 року по 4 вересня 2011 року. Разом з тим, з матеріалів справи вбачається, що після настання строку повернення кредитних коштів 4 березня 2011 року банк не пред'явив вимоги до поручителів протягом шести місяців, а позов в інтересах банку пред'явлено 4 березня 2014 року, тобто поза межами строку дії договорів поруки. Виходячи з того, що строк поруки не є строком для захисту порушеного права, а є строком для існування (дії) самого зобов'язання поруки (преклюзивність строку), то і право кредитора, і обов'язок поручителя по його закінченні припиняється. Оскільки із закінченням шестимісячного строку припинилося матеріальне право (поручительство), то пред'явлення позову поза межами цього строку позбавляє Банк права на задоволення позову до поручителів в судовому порядку. При цьому, суд не бере до уваги те, що у квітні 2012 року банком була вручена поручителям вимога за вих. № 766 про усунення порушення та погашення існуючої за [PERSON] заборгованості по кредитному договорі від 5 березня 2008 року № 148. Оскільки, по - перше, зі змісту вимоги про усунення порушення за вих. № 766 від 12.04.2012 року будь - яких конкретних вимог до поручителів [PERSON], [PERSON] не вбачається. По - друге, вимога про усунення порушення не вручена поручителям [PERSON], [PERSON] протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання за кредитним договором боржником [PERSON], тобто в період з 4 березня 2011 року по 4 вересня 2011 року, а була вручена вже дана вимога поручителям у квітні місяці 2012 року. Отже, вимога вих. № 766 про усунення порушень від 12 квітня 2012 року не може вважатися належним доказом своєчасного пред'явлення банком вимоги до поручителів [PERSON], [PERSON], а тому і доказом продовження дії договорів поруки після 4 вересня 2011 року. Таким чином, суд не вбачає підстав для задоволення позову в частині покладення на [PERSON], [PERSON] солідарного обов'язку, щодо повернення кредитних коштів, процентів, пені та комісійних. За таких обставин, суд розглянувши дану цивільну справу в межах заявлених позовних вимог, на підставі наданих сторонами доказів, з урахуванням встановлених у судовому засіданні фактів, дійшов до висновку, в позові до поручителів - [PERSON], [PERSON] - відмовити. Відповідно до ч. 2 ст. 88 ЦПК України, судовий збір підлягає стягненню з відповідача [PERSON]

Outcome: partial