Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-27 00:00:00

Публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПРИВАТБАНК» (надалі - Банк) звернулося до суду з позовною заявою до [PERSON], на підставі якої просило, в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором №МКН0GA00000163 від 23.08.2006, в розмірі 59845,33 доларів США, що за курсом Національного Банку України станом на 03.12.2013 складає 478343,69 гривень, звернути стягнення на квартиру, загальною площею 85,30 кв.м., яка розташована за адресою: [ADDRESS] (надалі - Кваритра), шляхом продажу вказаного предмету іпотеки (на підставі договору іпотеки №МКН0GA00000163 від 23.08.2006) Публічним акціонерним товариством комерційний банк «ПРИВАТБАНК» з укладанням від імені Відповідача договору купівлі-продажу предмету іпотеки у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, з отриманням дублікатів правовстановлюючих документів на нерухомість у відповідних установах, підприємствах або організаціях незалежно від форм власності та підпорядкування, з можливістю здійснення Банком всіх передбачених нормативно-правовими актами держави дій, необхідних для продажу предмету іпотеки. Також предмет позову містить вимогу про виселення відповідача та інших осіб, які зареєстровані та/або проживають у квартирі (предмет іпотеки). Як на підставу для задоволення позовних вимог, Банк посилається на те, що в процесі цивільно - правової реалізації укладеного між сторонами кредитного договору позичальник не виконала своїх зобов'язань зі сплати кредиту та інших нарахувань, в зв'язку з чим відповідач має нести обов'язок з погашення вищевказаної суми заборгованості, шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. В судовому засіданні представник позивача, позовні вимоги підтримала в повному обсязі з посиланням на обставини викладені в позовній заяві. Представник відповідача, прийнявши участь у судовому розгляді даної справи позовних вимог не визнав з посиланням на необхідність застосування при вирішенні спору положень Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», так як спірна ситуація по справі у повній мірі відповідає законодавчо визначеним умовам для застосування мораторію на вимоги про звернення стягнення на майно. Заслухавши пояснення та заперечення учасників судового розгляду, дослідивши подані по справі доказові матеріали, суд констатує наступне. За умовами укладеного між закритим акціонерним товариством комерційний банк «ПРИВАТБАНК», назву якого змінено на Публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПРИВАТБАНК» та [PERSON], (надалі - Позичальник) кредитного договору від 23.08.2006 р. №МКН0GA00000163 (надалі - Договір кредиту, а.с.21-23), Банк надав Позичальнику кредит у сумі 26465,00 доларів США, в обмін на зобов'язання Позичальника повернути надані кошти, зі сплатою відсотків у розмірі 12 % річних та з кінцевим терміном повернення до 20.08.2010 року. З метою забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором між Банком та відповідачем був укладений договір іпотеки (а.с.28-39) від 23.08.2006 (далі - Договір іпотеки), за умовами якого відповідач надала в іпотеку Банку Квартиру, яка належала їй на праві приватної власності (Витяг про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 30.09.2005, свідоцтво про право власності на нерухоме майно від 30.09.2005, технічний паспорт а.с. 29, 30, 31-32). Як свідчать подані по справі доказові матеріали, на момент звернення позивача до суду, зобов'язання за Кредитним договором відповідачем не виконані. Заборгованість Позичальника станом на 03.12.2013 року складає суму 59845,33 доларів США, що згідно з офіційним курсом Національного банку України станом на 03.12.2013 складає 478343,69 грн. (в т.ч. 28971,59 дол. США - основний борг; 14493,12 доларів США - відсотки; 2243,73 дол. США - комісія; 11257,32 дол. США - пеня, 31,28 доларів США - штраф (фіксована частина), 2848,29 доларів США - штраф (процентна складова) підтверджена належними доказами (розрахунок а.с. 8-9) відповідно до вимог ст.ст. 57-60 Цивільного процесуального кодексу України, відповідачем не спростована. Приймаючи до уваги вищевказані обставини справи суд виходить також із того, що згідно зі статтею 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 33 Закону України „Про іпотеку" передбачено, що у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов"язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя. Поряд з цим, 07 червня 2014 року набув чинності Закон України "Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті", протягом дії якого: 1) не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) нерухоме житлове майно, яке вважається предметом застави згідно із статтею 4 Закону України "Про заставу" та/або предметом іпотеки згідно із статтею 5 Закону України "Про іпотеку", якщо таке майно виступає як забезпечення зобов'язань громадянина України (позичальника або майнового поручителя) за споживчими кредитами, наданими йому кредитними установами - резидентами України в іноземній валюті, та за умови, що: таке нерухоме житлове майно використовується як місце постійного проживання позичальника/майнового поручителя або є об'єктом незавершеного будівництва нерухомого житлового майна, яке перебуває в іпотеці, за умови, що у позичальника або майнового поручителя у власності не знаходиться інше нерухоме житлове майно; загальна площа такого нерухомого житлового майна (об'єкта незавершеного будівництва нерухомого житлового майна) не перевищує 140 кв. метрів для квартири та 250 кв. метрів для житлового будинку; Також, протягом дії цього Закону інші закони України з питань майнового забезпечення кредитів діють з урахуванням його норм (частина четверта). З поданих по справі доказових матеріалів судом встановлено, що Квартира надана в іпотеку в рахунок забезпечення кредитних зобов'язань в іноземній валюті (а.с. 25, 26, 27) та використовується відповідачем як місце постійного проживання, що підтверджується інформаційною довідкою КП «ММБТ та ЕО» від 30.10.2014 №2223 (а.с. 149), іншого житла відповідач не має (дані Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно станом на 28.10.2014 та Інформації з Реєстру прав власності на нерухоме майно від 28.10.2014 року, а.с. 147, 148). Загальна площа предмету іпотеки не перевищує 250 м2 (а.с. 38). Разом з тим, відповідач згоди на відчуження іпотечного майна не давала, вона не є особою, на яку поширюється дія Закону України «Про засади запобігання і протидії корупції». Зазначені фактичні обставини представником позивача не спростовані, будь-яких доказів щодо наявності у відповідача іншого майна нею суду не подано. Таким чином у задоволенні позову слід відмовити повністю. На підставі наведеного,

Outcome: dismissed