Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-06 00:00:00

05.07.2017 року позивач [PERSON] звернувся до суду з даним позовом, посилаючись на те, що з червня 2013 року він та відповідачка проживали однією сімєю без офіційної реєстрацію шлюбних відносин між собою. З 2013 року вони разом проживали та вели спільне господарство, мали один перед одним спільні права та обовязки, мешкали з початку на зйомній квартирі, а потім придбали квартиру за адресою: вул. Святкова, буд. 19. кв. 11 м., Зеленодольськ, Апостолівського району Дніпропетровської області, яку вони оформили на [PERSON] та в якій він зареєстрований та мешкав до останнього часу. За спільні кошти купували необхідні будівельні матеріали, меблі та предмети домашнього вжитку. На даний час відповідач заперечує його права на квартиру. Тому просив суд встановити факт спільного проживання як чоловік та жінка без реєстрації шлюбу, визнати квартиру спільною сумісною власністю та поділити її. Відповідачка [PERSON] надала заперечення на позов у якому просила у задоволенні позову відмовити в повному обсязі, посилаючись на те, що в квітні 2013 року маючи певні заощадження та нерухомість, вона почала пошуки квартири з метою подальшого придбання, оскільки рік була вимушена проживати в орендованій квартирі разом з двома неповнолітніми дітьми. Відповідач 08.07.2013 року отримала кредит для придбання квартири у сумі 46000 грн., також 03.07.2013 року відповідачкою було продано дачний маєток, що розташований у садівничому товаристві «Відпочинок» за отримані кошти вона придбала квартиру у [PERSON]. 09.08.2013 року між [PERSON] та відповідачкою було укладено договір купівлі-продажу квартири, що знаходиться за адресою [ADDRESS]., яка належить відповідачці на праві приватної власності. Просила в позові відмовити, оскільки придбала самостійно квартиру, від позивача вона не отримувала жодних грошових коштів на купівлю квартири, квартира не була придбана за час спільного проживання. У період купівлі квартири, позивач перебував у зареєстрованому шлюбі з іншою жінкою. Вважає, що позивач не може заявляти вимогу про встановлення факту проживання однією сімєю без реєстрації шлюбу та поділ майна, в той час коли сам був одружений з іншою жінкою, тому просила в позові відмовити. В судовому засіданні позивач [PERSON] позов підтримав, пояснив, що з червня 2013 року він почав проживати з відповідачкою як чоловік та жінка без реєстрації шлюбу, спочатку вони орендували житло у гр. [PERSON], потім вирішили придбати квартиру, він взяв кредит на 50 00 грн., відповідач взяла кредит на 30000 грн., крім того відповідач продала дачу, внаслідок чого за отримані спільні кошти вони придбали у гр. [PERSON] квартиру за 96000 грн.. Договір купівлі - продажу оформили на відповідача, оскільки він перебував у шлюбі. Після цього вони сумісно проживали, вели спільне господарство. На даний час він сплатив заборгованість за своїм кредитом та за кредитом відповідача, але відповідач вигнала його з квартири, змінила замки. Просив суд задовольнити його позов у повному обсязі. Представник відповідача [PERSON] - [PERSON] в судовому засіданні просила у задоволені позовних вимоги відмовити в повному обсязі, у звязку з тим, що дійсно відповідач підтримувала дружні стосунки з позивачем, але квартиру придбала за свої кошти, у той час, коли позивач перебував у шлюбі з іншою жінкою, тому просила в позові відмовити. Суд, заслухавши сторони,\~ дослідивши докази, наявні в матеріалах\~ справи, допитавши свідків, приходить до висновку, що в задоволенні позову\~ слід відмовити з наступних підстав.\~ В судовому засіданні встановлені наступні обставини. Позивач [PERSON] з листопада 1991 року працює на ДТЕК "Криворізька ТЕС", що підтверджується його трудовою книжкою, характеристикою з місця роботи (а.с.93,94). З 14.03.1992 року перебував у шлюбі з гр. [PERSON], що підтверджується рішенням Апостолівського районного суду від 05.12.13 року (а.с.55). З червня 2013 року позивач [PERSON], який на той час перебував у шлюбі з гр. [PERSON], та відповідач [PERSON] проживали спільно, що підтверджується показами свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], даними постанови про закриття кримінального провадження від 09.10.17 року (а.с.101-102). 08.07.2013 року між ПАТ "Альфа-Банк" та позивачем [PERSON] укладено кредитний договір № 500388841 на підставі якого позивач [PERSON] отримав кредит у сумі 53320 грн., який зобовязався сплатити згідно визначених у договорі умов та графіку і який на даний час сплачено. (а.с.83-92). 08.07.2013 року між ПАТ "Альфа-Банк" та відповідачем [PERSON] (на той час мала прізвище Осипенко) укладено кредитний договір № 500388457 на підставі якого відповідач [PERSON] отримала кредит у сумі 32052 грн., який зобовязалася сплатити згідно визначених у договорі умов та графіку (а.с.43-44). 09.08.2013 року відповідач [PERSON] (на той час мала прізвище Осипенко) та гр. [PERSON] уклали договір купівлі-продажу, за яким відповідач [PERSON], сплативши кр. [PERSON] 46000 грн., отримала у власність квартиру за адресою [ADDRESS], загальною площею 44,8 м2. 09.08.2013 року здійснено державну реєстрацію права власності нерухомого майна за відповідачем [PERSON] (а.с.48). Рішенням Апостолівського районного суду Дніпропетровської області від 05.12.13 року розірвано шлюб між позивачем [PERSON] та гр. [PERSON] (а.с.55). Даним рішення встановлено, що гр. [PERSON] та гр. [PERSON] припинили сумісне проживання у травні 2013 року. При вирішенні спору суд виходить з наступного. Статтею 60 СК України\~передбачено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя.\~\~\~\~\~\~\~\~ Відповідно до\~ст. 74 СК України\~якщо жінка та чоловік проживають однією сім'єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними. На майно, що є об'єктом спільної сумісної власності жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, поширюється положення\~глави 8 цього Кодексу. Аналіз указаних норм дає підстави для висновку, що\~ст.74 СК України\~поширюється на правовідносини між чоловіком та жінкою, які проживають у фактичних шлюбних відносинах, і для визнання майна, придбаного під час фактичних шлюбних відносин, спільною сумісною власністю необхідна умова - сторони не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, лише за цієї умови, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними. Разом з тим, на час придбання спірної квартири позивач [PERSON] перебував у зареєстрованому шлюбі з гр. [PERSON], що він не заперечує та підтверджую належними доказами - рішенням суду яке набрало законної сили, а тому саме гр. [PERSON] була на той час його дружиною і суд не може встановити інший факт. Оцінка наявних у справі доказів кожного окремо та в їх сукупності, дає суду підстави для висновку, що [PERSON] та [PERSON], не проживали однією сім'єю в розумінні\~ст.3 Сімейного Кодексу України, оскільки СК України не передбачає можливості створення сім'ї під час перебування у шлюбі, тому відсутні підстави для задоволення вимог про встановлення факту проживання [PERSON] та [PERSON], як чоловік та жінка без реєстрації шлюбу. Оскільки станом на 09.08.13 року [PERSON] та [PERSON], не проживали однією сім'єю як чоловік та жінка, а [PERSON] перебував у шлюбі з іншою жінкою [PERSON], і яка виходячи з положень ст. 3 СК України була його дружиною, на спірну квартиру не поширюються вимоги ст. 60 СК України, а тому воно не може бути поділене між сторонами. Таким чином, повно і всебічно з'ясувавши обставини справи, оцінивши докази, надані відповідно сторонами в їх сукупності, виходячи з позиції сторін щодо задоволення позовних вимог за обраним способом захисту і системного аналізу співмірності заявлених вимог із вимогами закону, суд приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги не ґрунтуються на законі, тобто є безпідставними та необґрунтованими, через що в задоволенні позовних вимог необхідно відмовити. Твердження позивача [PERSON] про те, що квартиру було придбано за іншу суму ніж вказано в договорі купівлі - продажу, що в придбання квартири вкладені його кошти, не можуть бути підставою для задоволення даного позову, разом з тим можуть бути підставою для звернення до суду з позовом до продавця за договором купівлі-продажу про визнання договору купівлі-продажу частково - недійсним, переведення прав та обовязків покупця. Оскільки в позові слід відмовити не підлягають стягненню понесені судові витрати.

Outcome: dismissed