Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-12 00:00:00

Публічне акціонерне товариство Комерційний банк "ПриватБанк" (далі - ПАТ КБ "ПриватБанк") звернулось до суду з позовом про стягнення з відповідача суми боргу за кредитним договором. Обґрунтовуючи вимоги позивач в своїй позовній заяві вказував на те, що відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана відповідачем заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою» та «Тарифами банку» складає між ним та банком договір, відповідно до укладеного договору №б/н від 27.02.2013 року відповідач отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, зі сплатою 30% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. У звязку з порушенням відповідачем зобовязань за кредитним договором відповідач станом на 30.11.2015 року має заборгованість в розмірі 11323,24 грн., з яких: 4814,75 грн. - заборгованість за кредитом; 4493,10 грн. - заборгованість зі сплати процентів за користування кредитом; 1000,00 грн. пеня за несвоєчасність виконання зобовязань за договором; 500,00 грн. - штраф (фіксована частина); 515,39 грн. - штраф (процентна складова). Позивач просить задовольнити його позовні вимоги в повному обсязі та стягнути з відповідача понесені ним судові витрати в розмірі 1378,00 грн. Від представника позивача [PERSON] надійшла заява, в якій він просив розглянути справу без його участі, позовні вимоги підтримав в повному обсязі і просив їх задовольнити. Із заяви вбачається, що представник позивача не заперечував проти винесення заочного рішення по справі. Суд вважав за можливе розглянути справу у відсутності представника позивача, що відповідає вимогам\~ст. 169 ЦПК України. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час і місце розгляду справи письмово належним чином був повідомлений. Причина його неявки суду невідома. Відповідно до ч.1 ст.224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. У звязку з викладеним, враховуючи заяву представника позивача, який не заперечував проти розгляду справи у відсутність відповідача, суд вважає можливим розглянути справу у відсутність відповідача по матеріалам, які є в наявності в справі і постановити заочне рішення, направивши за місцем мешкання відповідача копію рішення суду для відома. Дослідивши матеріали справи судом встановлено наступне. Між сторонами склалися кредитні правовідносини. Визначення поняття зобов'язання міститься у ч. 1 ст. 509 ЦК України. Відповідно до цієї норми зобов'язання - це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Згідно з нормою ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (ст. 611 ЦК України). Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків (ч. 1 ст. 626 ЦК України). Договір є обов'язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України). Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 ЦК України). Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України). Одним із видів порушення зобов'язання є прострочення - невиконання зобов'язання в обумовлений сторонами строк. При цьому в законодавстві визначаються різні поняття як "строк дії договору", так і "строк (термін) виконання зобов'язання" (ст.ст. 530, 631 ЦК України). Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Наслідки прострочення позичальником повернення позики визначено у ст. 1050 ЦК України. Якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу (ч. 2 ст. 1050 ЦК України). Судом встановлено, що 27.02.2013 року між сторонами укладено кредитний договір, який складається із Заяви позичальника, Пам»ятки клієнта, Умов та Правил надання банківських послуг та Тарифів банку, згідно з яким відповідачу надано кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку кредитка «Універсальна (55 днів льотного періоду)» зі сплатою за користування кредитом 2,5% на місяць на суму залишку заборгованості. Відповідно до п.1.1.7.12 Умов та Правил надання банківських послуг вбачається, що договір діє протягом 12 місяців з моменту підписання. Якщо протягом цього строку жодна зі сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії договору, він автоматично лонгується на такий же термін. Згідно пунктів 2.1.1.2.3, 2.1.1.2.4 Умов та Правил надання банківських послуг вбачається, що клієнт дав свою згоду на те, що кредитний ліміт встановлюється за рішення Банку, і Клієнт дає право Банку в будь-який час змінити (зменшити, збільшити або анулювати) кредитний ліміт. З довідки про встановлення лімітів на кредитну карту клієнта [PERSON] вбачається, що 27.02.2013 року останній був відкритий картрахунок 4149437809530270. Строк дії кредитної картки 06/2016 року. Відповідачу 27.02.2013 року був встановлений кредитний ліміт в розмірі 0,00 грн, який в подальшому змінювався на ступним чином 04.07.2013 р. до 5000,00 грн.(а.с.6). Строки і порядок погашення кредиту (кредитного ліміту) по платіжним карткам з встановленим мінімальним обов'язковим платежем наведений у Пам»ятці Клієнта/Довідці про умови кредитування, яка є невід'ємною частиною договору. Платіж включає плату за користування кредитом, передбачену Тарифами, і частку заборгованості по Кредиту (п.2.1.1.12.4 Умов та Правил). Згідно довідки про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду», а саме вказаний вид кредитування був обраний відповідачем, передбачено щомісячне погашення заборгованості по кредиту, розмір платежу, що включає в себе як частину кредиту, так і нараховані проценти, складає 7% від заборгованості, але не менше 50 грн і не більше залишку заборгованості. Обов'язкові щомісячні платежі повинні вноситися не пізніше 25 числа місяця, який слідує за звітним (а.с.8). З вищевказаної довідки також вбачається, що за несвоєчасне погашення заборгованості по кредиту встановлена відповідальність у вигляді пені, яка дорівнює сумі пені (1) та пені (2), де: Пеня(1) = (базова відсоткова ставка за договором) : 30, яка нараховується за кожний день прострочки кредиту; Пеня(2) = 1% від заборгованості, але не менш 10 грн. в місяць, яка нараховується 1 раз в місяць при наявності прострочки за кредитом або процентам 5 і більше днів при виникненні про строчка на суму від 50 грн. та більше. Згідно пункту 2.1.1.7.6 Умов та Правил надання банківських послуг, при порушенні клієнтом строків платежів по будь-якому з грошових зобов'язань, передбачених цим договором, більш ніж на 30 днів клієнт зобов'язаний сплатити банку штраф у розмірі 500 грн. + 5% від суми заборгованості за кредитним ліміту з урахуванням нарахованих та прострочених відсотків і комісій. Штраф враховується на окремому рахунку і підлягає сплаті в першу чергу. Позичальник взяті на себе зобов'язання не виконував, передбачені умовами договору платежі не вносив, у зв'язку із чим, відповідач, станом на 30.11.2015 року має заборгованість у розмірі 11323,24 грн., з яких: 4814,75 грн. - заборгованість за кредитом; 4493,10 грн. - заборгованість зі сплати процентів за користування кредитом; 1000,00 грн. пеня за несвоєчасність виконання зобовязань за договором; 500,00 грн. - штраф (фіксована частина); 515,39 грн. - штраф (процентна складова) (а.с.4). З підписаного відповідачем кредитного договору, а саме з п.1.1.7.31 Умов та Правил надання банківських послуг, вбачається, що строк позовної давності щодо вимог Банку щодо повернення кредиту, оплати процентів за користування кредитом, винагороди, неустойки пені, штрафів, витрат Банку становить 50 років. Відповідно до вимог ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, при цьому доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно з вимогами ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних або юридичних осіб, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Проаналізувавши зібрані та дослідженні по справі докази, суд прийшов до висновку, що вимоги позивача є обґрунтованими та підлягають задоволенню частково виходячи з наступного. Судом встановлено, що відповідач є зареєстрованим за адресою Донецька обл.., м.Добропілля пров.Вокзальний, 18, що підтверджується копією паспорта відповідача (а.с.34) та відомостями про місце реєстрації [PERSON] з Добропільского МВ ГУДМС України в Донецькій області №87 від 17.02.2016 року (а.с.42). Враховуючи наведене, суд вважає, що на договірні правовідносини між сторонами у справі розповсюджується дія Закону України від 2 вересня 2014 року № 1669-VII «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції». Відповідно до ст. 2 Закону України від 2 вересня 2014 року № 1669-VII «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції», на час проведення антитерористичної операції забороняється нарахування пені та/або штрафів на основну суму заборгованості із зобов'язань за кредитними договорами та договорами позики з 14 квітня 2014 року громадянам України, які зареєстровані та постійно проживають або переселилися у період з 14 квітня 2014 року з населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція, а також юридичним особам та фізичним особам - підприємцям, що проводять (провадили) свою господарську діяльність на території населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція. Згідно з Переліком населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, затвердженим розпорядженням Кабінету Міністрів України від 02 грудня 2015 року №1275-р, до таких населених пунктів віднесено і м.Добропілля Донецької обл.., де зареєстрований відповідач. З позовних вимог ПАТ КБ «ПриватБанк» та розрахунку заборгованості вбачається, що з відповідача позивач просить стягнути станом на 30.11.2015 року пеню та штрафи. Враховуючи наведене, суд вважає, що позовні вимоги в частині стягнення пені та штрафів за період з 14.04.2014 року по 30.11.2015 року задоволенню не підлягають на підставі ст..2 ЗУ «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» З розрахунку заборгованості вбачається, що пеня в розмірі 1000 грн. є нарахованою після 14.04.2014 року, тобто є такою що не підлягає стягненню відповідно до ЗУ від 2 вересня 2014 року № 1669-VII «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції». Також не підлягає стягненню штрафи, які нараховані відповідно до п.2.1.1.7.6 Умов та Правил надання банківських послуг, так як вони нараховані після 14.04.2014 року. Зважаючи на викладене, розмір заборгованості за кредитним договором, яка підлягає задоволенню в даному випадку становить 9307,85 грн., з яких: 4814,75 грн. - заборгованість за кредитом; 4493,10 грн. - заборгованість зі сплати процентів за користування кредитом. В решті позовних вимог ПАТ КБ «Приватбанк» необхідно відмовити. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд виходить з наступного. Згідно ч. 1\~ст. 88 ЦПК України\~стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Згідно п.36 постанови Пленуму ВССУ № 10 від 17.10.2014 року «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» вбачається, що вимога пропорційності присудження судових витрат при частковому задоволенні позову (частина перша статті 88 ЦПК) застосовується незалежно від того, за якою ставкою сплачено судовий збір, (наприклад, його сплачено за мінімальною ставкою, визначеною Законом\~№ 3674-VI). Враховуючи вищевказані положення ЦПК України, а також розяснення постанови Пленуму ВССУ № 10 від 17.10.2014 року «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах», суд вважає, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в сумі 1132,73 гривень, пропорційно до розміру задоволених позовних вимог (82,20 %). Решту судового збору в сумі 245,27 гривень слід залишити за позивачем.

Outcome: partial