Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-19 00:00:00

Представник ПАТ "ВТБ Банк" звернувся до Ужгородського міськрайонного суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором № R53700342589В від 17.10.2012 року. Мотивуючи свої позовні вимоги, позивач вказує на те, що 17.10.2012 року між ПАТ "ВТБ Банк" та відповідачем - [PERSON] було укладено кредитний договір № R53700342589В , згідно якого банк надав [PERSON], а останній отримав суму кредиту у розмірі - 88000,00 гривень зі сплатою 33,00 % річних , строком з 17.10.2012 року по 17.10.2016 року з погашенням суми кредиту та процентів у терміни передбачені умовами кредитного договору, згідно з графіком повернення кредиту та сплати відсотків. Однак, взяті на себе зобов'язання щодо погашення суми отриманого кредиту та сплати відсотків за користування кредитними коштами у розмірі та строки визначені кредитним договором відповідач [PERSON] належним чином не виконує. Письмову вимогу банку про виконання зобов'язань згідно умов кредитного договору, відповідачем залишено без задоволення. [PERSON] порушував терміни погашення суми кредиту і сплати відсотків за користування кредитом. Враховуючи, що відповідач не виконав належним чином своїх зобов'язань за кредитним договором, у зв'язку з чим у нього виникла заборгованість, яка станом на 25.07.2014 року перед позивачем по кредитному договору становить 74 956,45 гривень, з яких: 62152,42 грн. - поточна заборгованість за кредитом; 4 529,82 грн. - прострочена заборгованість по кредиту; 93,93 грн. - інфляційні втрати; 33,50 грн. - 3% річних від простроченої суми; 3 472,44 грн. - cума простроченої заборгованості за відсотками; 298,00 грн. - інфляційні втрати; 37,70 грн. - 3% річних від простроченої суми; 4 335,64 грн. - пеня, нарахована у зв'язку з несвоєчасною сплатою відсотків за користування кредитом. З посиланням на викладене та на норми ст.ст. 526, 536,610,629,625, 1049,150,1054 ЦК України, позивач просить суд, стягнути на свою користь з відповідача [PERSON] загальну заборгованість по кредитному договору № R53700342589В від 17.10.2012 року в сумі 74 956,45 гривень. В судове засідання представник позивача не з'явився, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений у встановленому законом порядку, згідно поданої ним письмової заяви просив розглянути справу у його відсутності, не заперечив проти заочного розгляду справи, позовні вимоги підтримує. Відповідач [PERSON] у судове засідання повторно не з'явився, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений у встановленому законом порядку, про причини неявки суд не повідомляв, клопотань про відкладення розгляду справи та письмових заперечень до суду не надходило. В газеті обласної ради і обласної державної адміністрації «Новини Закарпаття» №18-19(4335-4336) від 14.02.2015 року, мітиться оголошення про розгляд даної справи на 09 год. 00 хв. 20.02.2015 року та виклик [PERSON] у судове засідання у якості відповідача. Тому суд згідно ч. 1 ст. 224 ЦПК України ухвалив провести заочний розгляд справи. Вивчивши та перевіривши в судовому засіданні матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті суд приходить до наступного. Згідно ст.ст. 11, 60 ЦПК України суд розглядає справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень. Судом встановлено, що 17.10.2012 року між ПАТ "ВТБ Банк" та відповідачем - [PERSON] було укладено кредитний договір № R53700342589В , згідно якого банк надав [PERSON], а останній отримав суму кредиту у розмірі - 88000,00 гривень зі сплатою 33,00 % річних , строком з 17.10.2012 року по 17.10.2016 року з погашенням суми кредиту та процентів відповідно до графіка повернення кредиту і сплати відсотків, що стверджується кредитним договором № R53700342589В від 17.10.2012 р. , копія якого приєднана до матеріалів справи. / а.с. 12-18/. Відповідно до п. 2.1 кредитного договору , кредит надавався відповідачу [PERSON] на споживчі потреби в інтересах сім'ї. Відповідно до п. 3.9 кредитного договору - кредит надається в безготівковій формі шляхом перерахування кредитних коштів на поточний рахунок позичальника. Відповідно до меморіального ордеру від 17.10.2012 року № 33094 кредитні кошти в сумі 88000,00 грн. були перераховані на картковий рахунок позичальника. /а.с.27/ Як вбачається з кредитного договору [PERSON] отримав кошти від ПАТ "ВТБ Банк" на умовах строковості, зворотності, забезпеченості, платності. Однак, у порушення умов кредитного договору [PERSON] належним чином не виконував взяті на себе зобов'язання по погашенню кредиту та сплати відсотків. Внаслідок цього, станом на 25.07.2014 року в нього утворилась заборгованість перед кредитором по кредитному договору № R53700342589В від 17.10.2012 р. в розмірі 74 956,45 гривень, з яких: 62 152,42 грн. - поточна заборгованість за кредитом; 4529,82 грн. - прострочена заборгованість по кредиту; 93,93 грн. - інфляційні втрати; 33,50 грн. - 3% річних від простроченої суми; 3472,44 грн. - прострочена заборгованість за відсотками; 298,00 грн. - інфляційні втрати; 37,70 грн. - 3% річних від простроченої суми; 4335,64 грн. - пеня, нарахована у зв'язку з несвоєчасним погашенням кредиту та сплатою відсотків за користування кредитом./а.с. 6 -11/ Правовідносини між сторонами по справі є цивільноправовими та урегульовані положеннями ЦК України. Відповідно до вимог ч.1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Договір є обов'язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України). Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків (ч. 1 ст. 626 ЦК України). Визначення поняття зобов'язання міститься у ч. 1 ст. 509 ЦК України. Відповідно до вимог ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Згідно вимог п.1 ч.1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до п. 1.1 кредитного договору відповідач зобов'язався повернути банку кредит, а також сплатити відсотки за користування кредитом, комісійну винагороду та інші платежі в порядку та на умовах передбачені договором. Відповідно до п. 4.6 кредитного договору повернення кредиту та процентів за кредитом здійснюється щомісячно згідно з графіком . Сума щомісячного ануїтетного платежу розраховується таким чином, що протягом строку кредитування , сума кредиту вказаного в п. 3.1 цього договору та нараховані проценти повертаються в повному обсязі рівними частинами. Відповідно до п.5.3.1 кредитного договору позичальник зобов'язується сплатити комісійну винагороду, повернути Банку отриманий Кредит та сплатити нараховані проценти за користування кредитом у повному обсязі, виконувати інші зобов'язання в порядку та в строки, встановлені кредитним договором. Умовами кредитного договору передбачено застосування пені як виду цивільно-правової відповідальності за порушення позичальником строків погашення кредиту і процентів за користування ним. Відповідно до п. 7.1 кредитного договору у разі прострочення позичальником зобов'язання з повернення кредиту та/або сплати процентів за його користування та/або інших платежів згідно з умовами Договору Позичальник зобов'язаний сплатити на користь банку пеню за кожен день прострочення у розмірі 0,5% від суми прострочених зобов'язань за кожен день прострочки. Приписами ч.3 ст. 549 ЦК України встановлено, пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Тобто пеня - це санкція, яка нараховується з першого дня прострочення й до тих пір поки зобов'язання не буде виконано. Її розмір збільшується залежно від продовження правопорушення. Відповідно до ч. 2 ст. 258 ЦК України до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені) застосовується позовна давність в один рік. У відповідності до ст.ст. 610, 611, 612 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до умов кредитного договору № R53700342589В від 17.10.2012 року сторони погодили строки та розміри погашення кредиту та виплати відсотків. Відповідно до умов вказаного кредитного договору відповідач [PERSON] зобов'язався погашати заборгованість за кредит і сплачувати нараховані проценти згідно з графіком повернення кредиту та сплати відсотків. Оскільки судом встановлено, що відповідач [PERSON] не виконав зобов'язання, передбачені вищезазначеним кредитним договором у строк, встановлений цим договором, суд вважає, що у відповідності до ч.1 ст. 612, ст. 610 ЦК України його слід вважати таким, що прострочив виконання зобов'язання. Відповідно до ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 ЦК України. Так як своїх зобов'язань за кредитним договором [PERSON] не виконував належним чином, то у позивача виникло право вимагати від боржника дострокове повернення кредитних коштів. Статтею 1048 ЦК України встановлено право позикодавця (Банку) на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Відповідно до вимог ч.1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до вимог ч.1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Відповідно до вимог ч.2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. З урахуванням всіх обставин справи, враховуючи вимоги ст. 60 ЦПК України - кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, виходячи із принципів розумності та справедливості суд приходить до висновку, що позовні вимоги про стягнення з відповідача [PERSON] на користь ПАТ «ВТБ БАНК» згідно кредитного договору № R53700342589В від 17.10.2012 року заборгованість в сумі 74 956,45 гривень, підлягають до задоволення. Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. На підставі викладеного та

Outcome: approved