Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-09 00:00:00

Позивач звернулася до суду з вищевказаним позовом, який мотивувала тим, що 23.11.2015 року в місті Севастополь, Автономної Республіки Крим, померла [PERSON]. Після її смерті відкрилася спадщини за законом, оскільки особистого розпорядження на випадок своєї смерті вона не зробила. До складу спадкового майна увійшла земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 4,8815 гектарів (кадастровий номер 0522286100:06:000:1019, далі земельна ділянка), яка розташована на території Скитківської сільської ради Липовецького району Вінницької області і належала спадкодавцеві на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯМ № 277519, виданого 23.10.2012 року згідно розпорядження Липовецької районної державної адміністрації № 428. Для оформлення спадщини позивач, як єдиний спадкоємець яка прийняла спадщину, звернулася до нотаріуса, який відмовив у прийнятті заяви, оскільки свідоцтво про смерть [PERSON] видано некомпетентним органом. У звязку з цим, позивач просить суд встановити факт смерті [PERSON], а також визнати за нею право власності на земельну ділянку в порядку спадкування за законом після смерті спадкодавця. До початку розгляду справи по суті представник позивача зменшив розмір позовних вимог, у зв`язку з чим просив суд визнати за [PERSON] право власності в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON], яка померла 23.11.2015 року в місті Севастополь, Автономної Республіки Крим, на 1/10 частки земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 4,8815 гектарів (кадастровий номер 0522286100:06:000:1019), яка розташована на території Скитківської сільської ради Липовецького району Вінницької області. В решті позовних вимог, залишив без змін. В судове засідання представник позивача з'явився, проте подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність в якій також вказав, що заявлені вимоги підтримує, просив позов задовольнити. Голова Скитківської сільської ради Липовецького району Вінницької області подав до суду заяву про розгляд справи у відсутність представника сільської ради в якій також вказав, що не заперечує проти задоволення позовних вимог. Виконуючий обов'язки начальника Відділу державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Липовецького районного управління юстиції у Вінницькій області подав до суду заяву про розгляд справи у відсутність представника установи в якій також вказав, що проти задоволення позовних вимог не заперечує. Оскільки особи, які беруть участь у розгляді справи скористалися правом на розгляд справи у їх відсутність, суд ухвалює рішення на підставі наявних у справі даних і доказів, при цьому фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази, суд встановив, що позивач є дочкою [PERSON] ([INFO]), яка відповідно до Свідоцтва про смерть серії І-КМ №509531, виданого 25.11.2015 року Відділом записів актів громадського стану Гагарінського району міста Севастополь (а.с. 14), померла 23.11.2015 року в місті Севастополь, АР Крим. Згідно статті 3 Закону України "Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України" (далі-Закон № 1207-VII) сухопутна територія Автономної Республіки Крим та міста Севастополя для цілей цього Закону визначаються тимчасово окупованою територією. Тимчасово окупована територія України є невідємною частиною території України, на яку поширюється дія Конституції та законів України. Датою початку тимчасової окупації є 20 лютого 2014 року (ст. 1 Закону № 1207-VII). На тимчасово окупованій території на строк дії цього Закону поширюється особливий правовий режим реалізації прав і свобод людини і громадянина (ст. 4 Закону № 1207-VII). Відповідно до частини 2 статті 9 Закону № 1207-VII будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою статті 9 цього Закону, є недійсним і не створює правових наслідків. З зазначеного слідує, що Свідоцтво про смерть, яке видане на імя [PERSON], на території України є недійсним і не створює правових наслідків, у звязку з чим позивач, як єдиний спадкоємець першої черги за законом, яка прийняла спадщину в порядку, визначеному частиною 3 статті 1268 ЦК України, не в змозі реалізувати свої спадкові права на майно, що залишилося після смерті спадкодавця. Відповідно до 17 ч.1 п.2 Закону України "Про державну реєстрацію актів цивільного стану" (далі-Закон N 2398-VI), державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час. Суд розглядає заяви про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті (п.8 ч.1 ст. 256 ЦПК України). Заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана родичами померлого або їхніми представниками до суду за межами такої території України (ч.1 статті 2571 ЦПК України). Таким чином, рішення суду про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України є підставою для видачі свідоцтва про смерть. Рішення суду про встановлення факту, який підлягає реєстрації в органах державної реєстрації актів цивільного стану, не замінює собою документів, що видаються цими органами, а є тільки підставою для одержання зазначених документів (частина 2 статті 259 ЦПК України). З викладених в заяві обставин, письмових доказів по справі, достовірно встановлено факт смерті [PERSON] ([INFO]), яка померла 23.11.2015 року в місті Севастополь, АР Крим. Оскільки позивач не має іншої можливості одержати документ, який посвідчує факт смерті [PERSON], що має юридичне значення для послідуючого отримання документів для прийняття спадщини, суд вважає, що є всі підстави для встановлення факту про який просить позивач. Також, суд встановив, що позивач не надала належних доказів, які вказують на відсутність умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину, а саме постанови нотаріуса про відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, який застосовується виключно якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку, а тому суд вважає, що права позивача в цій частині заявлених вимог не порушені, що є підставою для відмови в задоволенні позову. Такий висновок узгоджується з позицією Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вказаною у пункті 1 листа №24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року "Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування". Таким чином, оскільки визнання позову відповідачем суперечить закону, суд не приймає визнання позову. З урахуванням встановлених обставин суд дійшов висновку, що позов слід задовольнити частково, а саме задовольнивши вимогу про встановлення факту смерті особи, в решті позову слід відмовити за необґрунтованістю. На підставі викладеного,

Outcome: partial