Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-19 00:00:00

22.05.2015р. позивач звернувся до суду з позовом, в якому вказав, що у нього з відповідачем був укладений кредитний договір № 014/08-112/79927 від 06.06.2008 року, за яким відповідач отримав кредит у розмірі 10 300,00 доларів США під 14% річних. З кінцевим терміном повернення до 06.06.2018р. Посилаючись на те, що відповідач, всупереч норм закону та умов договору зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконав, станом на 30.03.2015 року наявна заборгованість в розмірі у розмірі 7 825,41 доларів США, що в еквіваленті становить 183 448 грн. 15 коп., з якої: 5 360,03 доларів США, що в еквіваленті становить 125 653 грн. 17 коп. - заборгованість за кредитом; 1 078,93 доларів США, що в еквіваленті становить 25 292 грн. 95 коп. - заборгованість за відсотками; 1 386,45 доларів США, що в еквіваленті становить 32 502 грн. 03 коп. - пеня за прострочення сплати кредиту та відсотків. Представник позивача в судове засідання не з'явився, про подав до суду заяву, в якій просить провести розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідачка в судове засідання не з'явилася, проте подала до суду заяву, в якій визнає позовні вимоги в частині 5 360,03 доларів США, в задоволенні решти позовних вимог просить відмовити. Також відповідачка просить в порядку ч. 3 ст. 551 ЦК України зменшити розмір неустойки. Відповідно до положень ч. 2 ст. 158 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Згідно ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Згідно з положеннями ч. 2 ст. 197 ЦПК України за відсутністю осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідив матеріали справи, судом встановлено наступне. 06.06.2008р. між відкритим акціонерним товариством "Райффайзен Банк Аваль" (правонаступником якого є ПАТ "Райффайзен Банк Аваль") та відповідачкою укладено кредитний договір № 014/08-112/79927, відповідно до умов якого позивач надав відповідачці кредит в сумі 10 300,00 доларів США під 14% річних на строк до 06.06.2018р. (включно) (п.п. 1.1., 1.2. та 1.4. кредитного договору). Відповідно до п. 5.1. кредитного договору, погашення кредиту та сплата відсотків проводиться шляхом здійснення щомісячних (до 15 числа) ануїтетних платежів згідно графіку погашення кредиту. Згідно п. 10.1. кредитного договору, за порушення строків повернення кредиту, процентів за користування кредитом та комісії, передбачених кредитним договором, позичальник сплачує кредитору пеню в розмірі 0,5% від суми простроченого платежу за кожний день прострочки. Пунктом 6.5. кредитного договору визначено право кредитора, що кореспондується з обов'язком позичальника визначеним п. 5.5. кредитного договору, вимагати дострокового погашення позичальником заборгованості за кредитом. Нарахованих процентів за користування кредитом, неустойки, відшкодування збитків у випадках невиконання позичальником умов цього договору. Таке дострокове погашення повинно бути здійснене позичальником не пізніше 30 календарного дня з дня надіслання позичальнику відповідного повідомлення від кредитора з вимогою дострокового погашення. 11.02.2015р. позивачем було надіслано на адресу відповідачки вимогу про дострокове виконання зобов'язання за кредитним договором № 114-0.0.00/15-18138 від 09.02.2015р., яку остання отримала13.02.2015р., що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення. У зв'язку з неналежним виконанням умов кредитного договору позивач нарахував відповідачці 7 825,41 доларів США, з яких: 5 360,03 доларів США - заборгованість за кредитом; 1 078,93 доларів США - заборгованість за відсотками; 1 386,45 доларів США - пеня за прострочення сплати кредиту та відсотків. Встановив вказані обставини, суд вважає, що зі сторони відповідача порушені вимоги чинного законодавства, що регулює кредитні правовідносини. Так відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Ст. 629 ЦК України передбачено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами та згідно ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Відповідно до п. 3. ч. 1. ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. За вимогами до ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 ЦК України. Кредитний договір укладається у письмовій формі та до відносин за кредитним договором застосовуються положення ст. ст. 1046 -1053 ЦК України. Також при прийнятті рішення суд враховує вимоги п. 12 Постанови ВСС України №5 від 30.03.2012р. "Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають з кредитних правовідносин" та висновки Верховного Суду України, викладені у постанові від 24.09.2014р. у справі №6-145цс14, згідно яких у разі якщо кредит правомірно наданий в іноземній валюті та кредитодавець (позивач) просить стягнути кошти в іноземній валюті, суд у резолютивній частині рішення зазначає про стягнення таких коштів саме в іноземній валюті, що відповідає вимогам частини третьої статті 533 ЦК. Банк як фінансова установа, отримавши у встановленому законом порядку (статті 19, 47 Закону України "Про банки і банківську діяльність") банківську та генеральну ліцензії на здійснення валютних операцій або письмовий дозвіл на здійснення операцій із валютними цінностями, який до переоформлення Національним банком України відповідних ліцензій на виконання вимог пункту 1 розділу II Закону України від 15.02.2011р. № 3024-VI "Про внесення змін до деяких законів України щодо регулювання діяльності банків" є генеральною ліцензією на здійснення валютних операцій, має право здійснювати операції з надання кредитів у іноземній валюті (пункт 2 статті 5 Декрету про валютне регулювання. Грошове зобов'язання має бути виконане у гривнях. Використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за зобов'язаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом. У силу положень статей 192, 533 ЦК України та статті 5 Декрету Кабінету Міністрів України від 19.02.1993р. № 15-93 "Про систему валютного регулювання і валютного контролю" вирішуючи спір про стягнення боргу за кредитним договором в іноземній валюті, суд повинен установити наявність в банку ліцензії на здійснення операцій з валютними цінностями, а встановивши вказані обставини,- стягнути грошову суму в іноземній валюті. Якщо в зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті в гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Пунктами 13, 14 постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 18.12.2009р. "Про судове рішення у цивільній справі" визначено, що суд має право ухвалити рішення про стягнення грошової суми в іноземній валюті з правовідносин, які виникли при здійсненні валютних операцій, у випадках і в порядку, встановлених законом. Ухвалене у справі рішення має бути гранично повним, ясним, чітким, а його резолютивна частина повинна мати вичерпні, чіткі, безумовні й такі, що випливають зі встановлених фактичних обставин, висновки по суті розглянутих вимог і, зокрема, у ній мають бути зазначені розмір грошових сум чи перелік майна, присуджених стороні. При цьому, резолютивна частина рішення суду має відповідати також вимогам ст. 215 ЦПК України. Щодо вимог про стягнення заборгованості то суд з врахуванням того, що позивач зобов'язання за кредитним договором виконав в повному обсязі, а відповідач взяті на себе зобов'язання за даним договором не виконав, внаслідок чого за ним рахується заборгованість у вищезазначеній сумі, що підтверджується наданим позивачем розрахунком, який не спростований відповідачем позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. Визначення банком еквіваленту суми, яка підлягає сплаті в доларах США за офіційним курсом НБУ станом на день проведення розрахунку заборгованості - 30.03.2015р. є неправильним, оскільки враховуючи вимоги позовної заяви, відповідно до правової позиції, визначеної ВСУ у справі №6-145цс14 (постанова ВСУ від 24.09.2014 року), слід виходити з офіційного курсу НБУ, який діяв на дату звернення до суду банку з позовом, тобто станом на 16.05.2015р. - 20,5693 грн. за 1 дол. США. Таким чином, станом на 16.05.2015р., гривневий еквівалент 5 360,03 доларів США - заборгованості за кредитом становить 110 252 грн. 07 коп. (20,5693 грн. х 5 360,03 дол. США), гривневий еквівалент 1 078,93 доларів США - заборгованості за відсотками становить 22 192 грн. 83 коп. (20,5693 грн. х 1 078,93 дол. США). Також, виходячи з вищевикладеного, суд вважає що вимоги банку про стягнення пені в сумі 1 386,45 доларів США, що в еквіваленті становить 32 502 грн. 03 коп. підлягають частковому задоволенню, оскільки у відповідності з вимогами ч. 2 ст. 192, ч. 3 ст. 553 ЦК України, Декрету КМУ "Про систему валютного регулювання та валютного контролю" нарахування та стягнення пені повинно бути проведено в гривні (гривневому еквіваленті по курсу НБУ). За таких обставин, суд приходить до висновку про необхідність встановлення вищевказаної суми пені, яка підлягає до стягненню з відповідача в національній валюті, відповідно до нарахованої банком суми в доларах США за курсом НБУ станом на дату подання до суду позивачем позовної заяви: 20,5693 грн. х 1 386,45 дол. США = 28 518 грн. 31 коп. Таким чином, законними та обґрунтованими є вимоги позивача про стягнення з відповідача заборгованості за кредитом в сумі 5 360,03 доларів США, що в еквіваленті становить 110 252 грн. 07 коп., заборгованості за відсотками в сумі 1 078,93 доларів США, що в еквіваленті становить 22 192 грн. 83 коп. та пені за прострочення сплати кредиту та відсотків в сумі 28 518 грн. 31 коп. Водночас, відповідно до вимоги ч. 3 ст. 551 ЦК України, розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. Пунктом 27 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 30.03.2012р. "Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин" роз'яснено судам, що істотними обставинами в розумінні частини третьої статті 551 ЦК можна вважати, зокрема, ступінь виконання зобов'язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов'язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу (наприклад, відсутність негативних наслідків для позивача через прострочення виконання зобов'язання). Судом встановлено, що відповідачка самостійно виховує та утримує двох дітей: неповнолітнього [PERSON], [INFO], та малолітнього [PERSON], [INFO]. Згідно довідки Врадіївського районного центру зайнятості [PERSON] працює на посаді заступника директора Врадіївського РЦЗ та за червень 2015 року отримала заробітну плату в сумі 2 013 грн. 72 коп. Відповідачка з 1 січня 2015 року по 15 червня 2015 року знаходилася у відпустці по догляду за дитиною до 3-х років. Статтею 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2015 рік" установлено, що у 2015 році прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць становить: для дітей віком до 6 років: з 1 січня 2015 року - 1032 гривень, з 1 грудня - 1167 гривень; для дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2015 року - 1286 гривень, з 1 грудня - 1455 гривень; для працездатних осіб: з 1 січня 2015 року - 1218 гривень, з 1 грудня - 1378 гривень. Дохід відповідачки за місяць становить 2 013 грн. 72 коп., в той час коли прожитковий мінімум для членів їхньої сім'ї на 2015 рік встановлений на рівні 3 536 грн. 00 коп. Враховуючи вищевикладене, положення ч. 3 ст. 551 ЦК України, ступінь виконання відповідачкою зобов'язання та відсутність негативних наслідків для позивача через прострочення виконання зобов'язання, оскільки відповідачкою, при сумі кредиту в 10 300 доларів США, в загальному по кредиту та відсоткам сплачено 12 063,33 доларів США, суд зменшує розмір пені, яка підлягає стягненню, до 5 000 грн. 00 коп. Таким чином, задоволенню підлягаю вимоги позивача про стягнення з відповідача заборгованості за кредитом в сумі 5 360,03 доларів США, що в еквіваленті становить 110 252 грн. 07 коп., заборгованості за відсотками в сумі 1 078,93 доларів США, що в еквіваленті становить 22 192 грн. 83 коп. та пені за прострочення сплати кредиту та відсотків в сумі 5 000 грн. 00 коп. В пункті 11 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17.10.2014 р. № 10 "Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах" судам роз'яснено, що порядок сплати судового збору за подання позовів, ціна яких визначається в іноземній валюті, у випадках та на умовах, встановлених законом (частина третя статті 533 ЦК), передбачено в абзаці 2 частини першої статті 6 Закону № 3674-VI. У цьому випадку ціна позову визначається як в іноземній валюті, так і в національній валюті України відповідно до офіційного курсу, встановленого Національним банком України на день подання позову. Виходячи саме з такої ціни позову (в національній валюті), визначається розмір судового збору, що підлягає сплаті. Однак якщо день подання позову не співпадає з днем сплати судового збору (збір сплачено раніше), то останній визначається з урахуванням офіційного курсу гривні до іноземної валюти, встановленого Національним банком України саме на день сплати, а не на день подання позову. Однак позивач, в порушення вимог ст. 6 Закону України "Про судовий збір", сплатив судовий збір в сумі 1 834 грн. 48 коп., що становить один відсоток від ціни позову в національній валюті України відповідно до офіційного курсу, встановленого Національним банком України на день проведення позивачем розрахунку заборгованості - 30.03.2015р., а не на день сплати - 23.04.2015р. Офіційний курс гривні до долара США на 23.04.2015р. встановлений НБУ в розмірі 22,5422 грн. за 1 дол. США. За таких обставин, суд приходить до висновку про необхідність встановлення суми судового збору, яка підлягала сплаті в національній валюті станом на дату сплати судового збору: (22,5422 грн. х 7 825,41 дол. США) х 1% = 1 764 грн. 02 коп. Враховуючи положення ч. 1 ст. 88 ЦПК України, те, що відповідачка не відноситься до категорії осіб, які згідно Закону України "Про судовий збір" звільнені від сплати судового збору, та з урахуванням суми позову, яка підлягала б стягненню без застосування ч. 3 ст. 551 ЦК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 1 547 грн. 75 коп. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 7 Закону України "Про судовий збір", в зв'язку з внесенням судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом, позивачу підлягає поверненню судовий збір в розмірі 70 грн. 46 коп. (1 834,48 грн. - 1 764,02 грн. = 70,46 грн.).

Outcome: partial