Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-21 00:00:00

Публічне акціонерне товариство "Дельта Банк" звернулось до Деснянського районного суду міста Києва з зазначеною позовною заявою, в якій просить стягнути на свою користь з [PERSON] заборгованість за Кредитним договором № 641-025/ФК-08 від у сумі 34327,31 грн. з яких: тіло кредиту - 15000,00 грн.; заборгованість за відсотками - 19327,31 грн., зазначивши в обґрунтування позовних вимог, що 22 вересня 2008 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "Український промисловий банк" та [PERSON] був укладений Кредитний договір №641-025/ФК-08, згідно з умовами якого Банк надав Позичальнику кредитні кошти у розмірі 15000,00 грн. з розрахунку 29% річних за весь час фактичного користування кредитом на строк з 22.09.2008 року до повного погашення кредиту, мета кредитування - споживчі цілі. 02.07.2010 року між ТОВ "Укрпромбанк" та АТ "Дельта Банк" було укладено Договір про передачу активів та кредитних зобов'язань ТОВ "Укрпромбанку" на користь АТ "Дельта Банку", відповідно до умов якого Укрпромбанк передав (відступив) Дельта Банку права вимоги за кредитними та забезпечувальними договорами, таким чином, ПАТ "Дельта Банк" набуло права вимоги за кредитним договором №641-025/ФК-08 від 22.09.2008 року. Позичальник умови кредитного договору протягом тривалого часу належним чином не виконує, про що неодноразово повідомлявся, однак зобов'язання не виконані, у зв'язку з чим, станом на 13.12.2013 року за відповідачем наявна заборгованість за кредитним договором № 641-025/ФК-08 у сумі 34327,31 грн. У судове засідання представник позивача не з'явився, звернувшись до суду з заявою, в якій позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просить слухати справу за його відсутності, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач у судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, що підтверджується оголошенням у пресі - газеті "Урядовий кур'єр" № 73 від 22 квітня 2015 року, поважні причини неявки суду не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутності або відкладення розгляду справи до суду не надійшло. Таким чином, суд на підставі ст. 224 ЦПК України, ухвалив провести заочний розгляд справи з ухваленням заочного рішення на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши та проаналізувавши докази, які містяться в матеріалах справи, суд на основі повно та всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог та заперечень, встановив такі факти і відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що 22.09.2008 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "Український промисловий банк" та [PERSON] було укладено Кредитний договір № 641-025/ФК-08, за умовами п. 1 якого Банк надає Позичальнику кредитні кошти на наступних умовах: 1.1. Сума кредиту -15000,00 грн.; 1.2. Строк кредитування - 12 місяців; 1.3. Дата повернення Кредиту - 21 вересня 2009р.; 1.4. Мета кредитування - споживчі цілі; 1.5. Процентна ставка за користування Кредитом - 29,00% річних (а.с. 5-10). Відповідно п. 1.12 Договору позичальник зобов'язаний сплачувати платежі за цим Договором у розмірі, порядку та строки, встановлені цим Договором та Графіком платежів щодо погашення суми Кредиту, процентів за користування ним, комісій Банку, сукупних послуг, які надаються Позичальнику у зв'язку із укладенням цього Договору, а також інших фінансових зобов'язань Позичальника, які виникають у зв'язку з укладенням цього Договору (надалі - "Графік платежів за договором"), який є невід'ємною частиною цього Договору (Додаток №1). 30 червня 2010 року Публічне акціонерне товариство "Дельта Банк", Товариство з обмеженою відповідальністю "Український промисловий банк" та Національний банк України уклали Договір про передачу активів та Кредитних зобов'язань Укрпромбанку на користь Дельта Банку (а.с. 16-20). Товариство з обмеженою відповідальністю "Укрпромбанк" та Приватне акціонерне товариство "Дельта Банк", відповідно до Договору про передачу активів Товариства з обмеженою відповідальністю "Укрпромбанк" від 02.07.2010р. з метою підтвердження факту переведення прав вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Укрпромбанк" та фактичної заборгованості позичальників за кредитними договорами на користь Приватного акціонерного товариства "Дельта Банку", підписали відповідно Акт звірки, що підтверджується витягом з Акту ( а.с. 21). Згідно Довідки від 26.08.2014р. заборгованість по кредитному договору №641-025/ФК-08 станом на 26.08.2014р. складає 34327,31 грн. (а.с. 15). Згідно розрахунку заборгованості за договором кредиту 641-025/ФК-08 від 22.09.2008р. у [PERSON] станом на 03.11.2014р. наявна заборгованість у загальній сумі - 39499,60 грн., яка складається з суми заборгованості за кредитом - 15000,00 грн.; суми заборгованості за відсотками - 24499,60 грн., що підтверджується копією виписки по особовим рахункам (а.с. 38, 39). Судом об'єктивно встановлено, що між сторонами у справі, на підставі укладеного договору, виникли зобов'язання, за якими позивач надав відповідачеві послуги, а останній зобов'язався їх оплатити на визначених умовах та у відповідний строк, але відповідач всупереч взятим на себе зобов'язанням по виплаті кредитних коштів у визначені договором кредиту строки, їх не виконав, заборгованість не повернув. Відповідно до статті 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Згідно ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог-відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтями 1049, 1054 Цивільного кодексу України передбачено, що позичальник зобов'язаний повернути кредитору надані грошові кошти (кредит) та сплатити проценти у строки та на умовах, встановлених договором. Згідно ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Статтею 610 ЦК України під порушенням зобов'язання передбачено його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). За змістом ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов'язання. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно ч. 1 ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов'язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ч. 2 ст. 1050 ЦК України позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, у разі прострочення повернення чергової частини. Відповідно до ч. ч. 1, 4 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Разом з тим, відповідачем суду не надано жодних належних та допустимих доказів у заперечення позовних вимог, не здобуто таких доказів і в ході судових засідань. Суд, вивчивши пояснення сторін, перевіривши матеріали справи, повно та всебічно з'ясувавши обставини справи, оцінивши зібрані у справі докази в їх сукупності, вважає, що позовні вимоги ґрунтуються на вимогах закону, обставини справи підтверджені певними засобами доказування, тому позовні вимоги підлягають задоволенню. Згідно ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені витрати. На підставі викладеного,

Outcome: approved