Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-09 00:00:00

Представник позивача, [PERSON], що діє на підставі наказу Коломийського місцевого центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги від 27.09.2017 року № 274/03-03 "Про надання безоплатної вторинної правової допомоги [PERSON]І.", звернулася в суд із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого 21.09.2009 року в Соколівській сільській раді Косівського району, за актовим записом № 18. В судове засідання позивач не зявився, подав до суду заяву, в якій просить справу розглянути без його участі, позовні вимоги підтримав. Із позовних вимог вбачається, що шлюб було зареєстровано 21.09.2009 року. Від даного шлюбу дітей в них немає. Спочатку спільне сімейне життя між сторонами було добре, але згодом, через те, що вони не зійшлись характерами, між ними почали виникати часті суперечки та непорозуміння, сімя втратила почуття взаємної любові і підтримки. Спільне господарство не ведеться, вони проживають окремо. Вважає, що шлюб носить формальний характер і примирення між ними неможливе. Просить позов задоволити. Відповідачка, [PERSON] в судове засідання не зявилася, до суду надійшла заява про розгляд справи без її участі. Після розірвання шлюбу просить змінити їй прізвище з "Радул" на "Стефурак". Таким чином, судом прийнято рішення про розгляд справи у відсутності сторін на підставі наявних доказів у справі, без фіксування процесу технічними засобами, що не суперечить та відповідає вимогам ч.2 ст.197 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи, суд вважає позовні вимоги підставними і такими, що підлягають до задоволення за наступних підстав. У відповідності до вимог ст.ст.10,11 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до вимог цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Як встановлено в судовому засіданні, сторони зареєстрували шлюб 21.09.2009 року в Соколівській сільській раді Косівського району, за актовим записом № 18, що стверджується свідоцтвом про шлюб серії 1-НМ № 073459 виданого 21.09.2009 року (а.с.13). Зазначені в позовній заяві обставини свідчать про те, що надії на збереження сімї немає ніякої, шлюб між ними носить формальний характер. Підстав для примирення чи збереження сімї суд не вбачає. Згідно ч.1 ст.51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Відповідно до ч.3 та ч.4 ст.56 Сімейного кодексу України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до ч.2 ст.104 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Згідно ч.1 ст.110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. Відповідно до ч.2 ст.112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Разом з цим, згідно ст.113 Сімейного кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Відповідачкою заявлено клопотання про відновлення дошлюбного прізвища "Стефурак". Відповідно до роз'яснень, які містяться у пункті 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя від 21 грудня 2007 року № 11, охорона сімї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. З урахуванням того, що позов подано одним із подружжя, а саме, [PERSON], продовжувати подальше спільне подружнє життя позивач з відповідачкою не бажає, а тому суд вважає, що в інтересах сторін, позов слід задоволити. Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Враховуючи наведене, на підставі ст.ст. 56, 104, 110, 112, 113 СК України, п.10 Постанови Пленуму Верховного Суду України Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя від 21 грудня 2007 року № 11 та

Outcome: approved