Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-07 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася в суд з позовом до Державної іпотечної установи, Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси і Кредит» про припинення обтяження нерухомого майна, треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: приватний нотаріус Кременецького районного нотаріального округу Тернопільської області Доротюк Руслана Романівна, Збаразький відділ державної виконавчої служби у Тернопільському районі Тернопільської області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Івано-Франківськ). В обґрунтування позовних вимог вказує, що 25 червня 2007 року між нею та ТОВ «Банк «Фінанси та кредит» було укладено кредитний договір №167 Т/І 07-4.4, відповідно до якого Банк надав її в тимчасове користування на умовах забезпеченості, поворотності, строковості, платності кредитні ресурси в сумі 200000,00 грн. з оплатою в процентній ставці 18,5% річних. 26 червня 2007 року між нею та ТОВ «Банк «Фінанси та кредит» було укладено іпотечний договір, відповідно до якого вона передала в іпотеку квартиру [ADDRESS] . Вказаний іпотечний договір було посвідчено 26 червня 2007 року приватним нотаріусом Лановецького районного нотаріального округу Доротюк Р.Р. та зареєстровано в реєстрі за №1357/49. На підставі ст.73 ЗУ «Про нотаріат» та у зв`язку із нотаріальним посвідченням цього іпотечного договору приватним нотаріусом було накладено заборону відчуження зазначеної у договорі квартири. Відомості про обтяження квартири були внесені до Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна 26.06.2007 року за реєстраційним номером 5211814 та 25.05.2019 року перенесені до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно за номером 31709123.17 вересня 2015 року постановою Національного банку України за № 612 ПАТ «Банк «Фінанси та кредит» було віднесено до категорії неплатоспроможних, що призвело до запровадження виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб процедури виведення банку з ринку шляхом введення тимчасової адміністрації до Банку. Вказана обставина призвела до набрання 17 вересня 2015 року чинності договором відступлення права вимоги № 17/4-В, укладеного 11.02.2015 року між Державною іпотечною установою та Банком в частині відступлення Банком та набуття Державною іпотечною установою всіх прав вимоги за іпотечним кредитом, за яким позивач виступає позичальником, а саме за кожним з вказаних договорів. Станом на 19.03.2019 року заборгованість позивача перед Державною іпотечною установою за кредитним договором № 167 Т/І 07-4.4 від 25.06.2007 року складала 35078,59 грн. 21 березня 2019 року позивачем було повністю погашено вказану заборгованість. Однак нотаріус позбавлений можливості зняти заборону відчуження майна та припинити обтяження у виді заборони на нерухоме майно, про що внести відповідні записи до реєстру, оскільки згідно відомостей, які містяться у Державному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна та у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, заявником є ТОВ «Банк «Фінанси та кредит». У свою чергу ТОВ «Банк «Фінанси та кредит» з 17 вересня 2015 року перестав бути кредитором за кредитним договором, укладеним 25.06.2007 року між Банком та позивачем, та з 29.09.2015 року перестав бути іпотекодержателем за іпотечним договором, укладеним 26.06.2007 року між Банком та позивачем, а тому Банк позбавлений на даний час надавати будь-які заяви чи повідомлення, які стосуються виконання чи припинення вказаних договорів. В зв`язку з вищевказаним просить припинити обтяження квартири [ADDRESS] , у виді заборони на нерухоме майно, відомості про яке були внесені до Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна 26.06.2007 року за реєстраційним номером 5211814 та перенесені до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно 25.05.2019 року за номером 31709123. Позивач [PERSON] та представник позивача адвокат Покотило Ю.В. в судове засідання не з`явилися, хоча про день, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, однак на адресу суду надійшла заява, у якій представник позивача просить розгляд справи проводити без його участі та без участі позивача, позовні вимоги підтримує, просить позов задовольнити з підстав, вказаних у позовній заяві. Представник відповідача - Державної іпотечної установи в судове засідання не з`явився, хоча про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, однак на адресу суду надійшла заява про розгляд справи за відсутності представника ДІУ та відзив на позовну заяву, у якому зазначено, що додані до матеріалів докази підтверджують, що ДІУ виконала в повному обсязі свої зобов`язання перед іпотекодавцем, а саме надала всі документи, необхідні для вилучення записів про реєстрацію обтяження з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, позивачем не вказано якими діями ДІУ порушила її права та законні інтереси,позивачем не заявлено вимог до ДІУ, яка має статус відповідача по справі, позовні вимоги не ґрунтуються не належних, достовірних і достатніх доказах, крім того, на момент звернення до суду позивач має заборгованість зі сплати виконавчого збору. Також зазначає, що позивач залучив до розгляду справи нотаріуса в якості третьої особи з боку відповідача, а позовні вимоги, що виникли у зв`язку із відмовою у вчиненні нотаріальної дії, заявив до кредиторів. Вважає, що обраний позивачем спосіб захисту порушеного права суперечить ст.50 Закону України «Про нотаріат», Представник відповідача - Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси і Кредит» в судове засідання не з`явився, хоча про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, однак на адресу суду від уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ «банк «Фінанси та Кредит» надійшов відзив на позовну заяву, у якому зазначає, що майнові права за кредитним договором № 167Т/І07-4.4 від 25.06.2007 року було передано Банком в заставу Державній іпотечній установі. Також між Банком та ДІУ укладено договір відступлення прав вимоги, предметом якого, зокрема , є майнові права за кредитним договором № 167Т/І07-4.4 від 25.06.2007 року. 20.01.2016 року ухвалою ГС м.Києва у справі №910/21864/15 затверджено Мирову угоду між Банком і ДІУ щодо врегулювання заборгованості Банку за кредитним договором із урахуванням договору застави і договору відступлення права вимоги, що укладені між Банком і ДІУ, предметом яких зокрема є кредитний договір № 167Т/І07-4.4 від 25.06.2007 року. Відповідно до умов Мирової угоди, до моменту її повного виконання відступлення прав вимоги в межах договору застави і договору відступлення права вимоги не може рахуватися таким, що відбулося. Вирішення питання про припинення іпотеки можливе лише після повного виконання Мирової угоди. Крім того у відповідності до даних автоматизованої банківської системи ЄОІС станом на 01.04.2020 року [PERSON] має заборгованість перед АТ «Банк «Фінанси та Кредит» за кредитним договором. Просить відмовити у задоволенні позову. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача приватний нотаріус Кременецького районного нотаріального округу Тернопільської області Доротюк Р.Р. в судове засідання не з`явилася, хоча про день, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, однак будучи присутньою на попередніх судових засіданнях пояснила, що представник позивача звертався до неї з приводу зняття заборони на нерухоме майно [PERSON] , йому було роз`яснено що неможливо зняти заборону, бо між ДІУ та Банком «Фінанси та Кредит» існує спір до договору відступлення. Сторонами договору є Банк і [PERSON] , а звернулася ДІУ, мав надіслати повідомлення Банк, або [PERSON] , за умови того, що заборгованість погашена. Письмової відмови з приводу зняття заборони на нерухоме майно [PERSON] вона не давала, відмовила усно, також не перевіряла обставин щодо заміни іпотекодержателя, в державному реєстрі було зареєстровано факт зміни правонаступника. Крім того з відзиву ДІУ вбачається, що позивач має заборгованість по виконавчому збору. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Збаразький відділ державної виконавчої служби у Тернопільському районі Тернопільської області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Івано-Франківськ) в судове засідання не з`явилася, хоча про день, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, однак на адресу суду надійшла заява про розгляд справи за відсутності представника Збаразького відділу ДВС. Згідно ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, перевіривши матеріали справи, дослідивши докази по справі, встановив наступні факти. 25 червня 2007 року між [PERSON] та ТОВ «Банк «Фінанси та кредит» було укладено кредитний договір №167 Т/І 07-4.4, відповідно до якого Банк надав [PERSON] в тимчасове користування на умовах забезпеченості, поворотності, строковості, платності кредитні ресурси в сумі 200000,00 грн. з оплатою в процентній ставці 18,5% річних(а.с.12-14). 26 червня 2007 року між [PERSON] та ТОВ «Банк «Фінанси та кредит» було укладено іпотечний договір, відповідно до якого іпотекодавець [PERSON] передала в іпотеку іпотекодержателю ТОВ «Банк «Фінанси та кредит» квартиру [ADDRESS] . Вказаний іпотечний договір було посвідчено 26 червня 2007 року приватним нотаріусом Лановецького районного нотаріального округу Доротюк Р.Р. та зареєстровано в реєстрі за №1357/49. На підставі ст.73 ЗУ «Про нотаріат» та у зв`язку із нотаріальним посвідченням цього іпотечного договору приватним нотаріусом було накладено заборону відчуження зазначеної у договорі квартири (а.с.15-17). Відомості про обтяження квартири [ADDRESS] були внесені до Державного реєстру іпотек 26.06.2007 року за реєстраційним номером 5211814, що стверджується Витягом про реєстрацію у Державному реєстрі іпотек № 13207833 від 26.06.2007 року (а.с.18). Рішенням Лановецького районного суду Тернопільської області від 24.11.2010 року у справі № 2-271/10 за позовом ПАТ Банк «Фінанси та Кредит» до [PERSON] , [PERSON] про стягнення боргу стягнуто з останніх на користь Банку 214022,52 грн.(а.с.67-69). В порядку примусового виконання судового рішення старшим державним виконавцем відділу ДВС Лановецького РУЮ Басій М.Ю. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження від 25.10.2013 року (ВП № 40457553) за виконавчим листом № 2-271, виданого 21.02.2011 року (а.с.72). Згідно повідомлення про відступлення прав вимоги № 7106/11/2, надісланого ДІУ на адресу [PERSON] , 17 вересня 2015 року постановою Національного банку України за № 612 ПАТ «Банк «Фінанси та кредит» було віднесено до категорії неплатоспроможних, що призвело до запровадження виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб процедури виведення банку з ринку шляхом введення тимчасової адміністрації до Банку. Вищезазначена обставина призвела до набрання 17 вересня 2015 року чинності договором відступлення права вимоги № 17/4-В, укладеного 11.02.2015 року між ДІУ та Банком та посвідченого нотаріусом Київського міського нотаріального округу Морозовою С.В. 11 лютого 2015 року та зареєстровано в реєстрі за номером 616 в частині відступлення Банком та набуття ДІУ всіх прав вимоги за іпотечним кредитом, за яким позивач виступає позичальником, а саме за кожним з наступних договорів: кредитним договором між Банком та [PERSON] від 25.06.2007 р. № 167 Т/І 07-4.4(основне зобов`язання); іпотечним договором між Банком, який згідно такого договору є іпотекодержателем і [PERSON] від 26.06.2007 р. № 1356, який виступає в якості забезпечення виконання зобов`язань, що випливають з основного зобов`язання; договором поруки від 25.06.2007 року № 167 Т/І 07-4.4 (а.с.19). Згідно копії договору відступлення права вимоги № 17/4-В від 11 лютого 2015 року , ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» відступає, а Державна іпотечна установа набуває всі права вимоги за договорами (кредитними, іпотеки, поруки, тощо), вказаними у додатках до цього договору, в тому числі і до [PERSON] (а.с.20-23). Згідно відомостей з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іпотеки № 44772785 від 29.09.2015 року, наявні відомості про обтяження квартири [ADDRESS] , які були внесені до Державного реєстру іпотек 26.06.2007 року за реєстраційним номером 5211814, з відомостями про відступлення права вимоги (а.с.24). Ухвалою Лановецького районного суду Тернопільської області від 18 грудня 2015 року замінено сторону виконавчого провадження № 40457553 від 25 жовтня 2013 року з виконання виконавчого листа № 2-271, виданого Лановецьким районним судом Тернопільської області 21 лютого 2011 року, яке перебуває на виконанні відділу ДВС Лановецького районного управління юстиції, з стягувача ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» на Державну іпотечну Установу (а.с.70-71). Згідно ухвали суду, головним державним виконавцем ВДВС Лановецького РУЮ від 04.01.2016 року була винесена постанова про заміну сторони виконавчого провадження: замінено стягувача ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» на Державну іпотечну установу (а.с.73). Згідно копій квитанцій, [PERSON] здійснювала сплату боргу за кредитним договором кредиту з 2010 року по 2015 рік (а.с.144-154). Згідно копії повідомлення ДІУ № 2858/312 від 19.03.2019 р., адресованого [PERSON] , станом на дату прийняття Установою рішення, загальний залишок заборгованості [PERSON] згідно рішення Лановецького районного суду Тернопільської області складає 35078,59 грн. (а.с.25). Згідно копії квитанції № 0.0.1304255849.1 від 21.03.2019 року, [PERSON] сплатила ДІУ 35098,00 грн.(а.с.26). Згідно копії заяви [PERSON] до голови управління ДІУ від 22.03.2019 року, у зв`язку з повним погашенням заборгованості за договором про іпотечний кредит [PERSON] просить надати документи для приватного нотаріуса Доротюк Р.Р., які необхідні для вилучення записів про обтяження її квартири з державного реєстру речових прав на нерухоме майно (а.с.27). Згідно копії довідки ДІУ № 2957/6/1 від 22.03.2019 р., станом на 22.03.2019 року заборгованість [PERSON] за кредитним договором № 167/ Т/І 07-4.4 від 25.06.2007 року повністю погашена (а.с.28). Згідно повідомлення ДІУ № 3094/15/28 від 27.03.2019 року, адресованого приватному нотаріусу Лановецького районного нотаріального округу Доротюк Р.Р., ДІУ як іпотекодержатель повідомляє про припинення дії іпотечного договору, укладеного між ТОВ «Банк «Фінанси та Кредит» та [PERSON] . Дія іпотечного договору припинена у зв`язку з виконанням у повному обсязі зобов`язань [PERSON] за кредитним договором № 167 Т/І 07-4.4. від 25.06.2007 р. (а.с.29). На підставі повідомлення Державної іпотечної установи № 2953/32 від 22.03.2019 року державним виконавцем Збаразького міжрайонного відділу ДВС ГТУЮ у Тернопільській області Волянюк Т.І. винесено постанову від 12.04.2019 року про закінчення виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого листа № 2-271, виданого 21.02.2011 року Лановецьким районним судом Тернопільської області про стягнення з [PERSON] та [PERSON] 214022,52 грн. (а.с.74). Державним виконавцем Збаразького міжрайонного відділу ДВС ГТУЮ у Тернопільській області Волянюк Т.І. винесено постанову від 12.04.2019 року про стягнення з [PERSON] та [PERSON] виконавчого збору в сумі 21402,25 грн.(а.с.75). Відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 197617461 від 24.01.2020 року, Відомості про обтяження квартири [ADDRESS] були внесені до Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна 26.06.2007 року за реєстраційним номером 5211814 та 25.05.2019 року перенесені до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно за номером 31709123, на підставі постанови Збаразького міжрайонного відділу ДВСГТУЮ у Тернопільській області внесено запис до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про обтяження всього нерухомого майна № 31709065 (а.с.7-11) Відповідно до положень ст.ст.13,19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. На підставі ст.ст.12,81,82 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. При цьому згідно із практикою Європейського суду з прав людини за своєю природою змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і, відповідно, правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства - суду та сторін (позивача та відповідача). Диференціація процесуальних функцій об`єктивно призводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов`язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, - із принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Тобто сам суд не повинен нічого доказувати за своєю ініціативою, оскільки це - обов`язок сторін, які користуються рівними правами щодо надання доказів, їх дослідження та доведення перед судом переконливості цих доказів. Якщо сторона не подала достатньо доказів для підтвердження певної обставини, то суд робить висновок про її недоведеність. При цьому само по собі доведення не може бути належним чином реалізоване шляхом виключно спростування позивачем обґрунтованості заперечень відповідача, оскільки це не звільняє позивача від виконання ним його процесуальних обов`язків, зокрема надання належних та допустимих доказів на обґрунтування своїх вимог. Відповідно до ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду встановленої сили. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Стаття 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» визначає державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, як офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Відповідно до ч.1статті 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державний реєстр речових прав на нерухоме майно - це єдина державна інформаційна система, що містить відомості про права на нерухоме майно, їх обтяження, а також про об`єкти та суб`єкти цих прав. Відповідно до ст. 73 Закону України «Про нотаріат», нотаріус за місцем розташування жилого будинку, квартири, дачі, садового будинку, гаража, іншого нерухомого майна чи місцем розташування земельної ділянки, або за місцезнаходженням однієї із сторін правочину накладають заборону їх відчуження: за повідомленням установи банку, підприємства або організації про видачу громадянину позик (кредиту) на будівництво, капітальний ремонт чи купівлю жилого будинку (квартири); при посвідченні договору довічного утримання; при посвідченні договору про заставу жилого будинку, квартири, дачі, садового будинку, гаража, земельної ділянки, іншого нерухомого майна; за повідомленням іпотекодержателя; в усіх інших випадках, передбачених законом. Відповідно до п. 74,75 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.10.2013 року № 868, для проведення державної реєстрації обтяжень речових прав на нерухоме майно необхідними документами є документи, що підтверджують виникнення, перехід та припинення обтяжень таких речових прав, та інші документи, визначені цим Порядком. Документами, що підтверджують виникнення, перехід та припинення обтяжень речових прав на нерухоме майно є: рішення суду щодо обтяження речових прав на нерухоме майно, що набрало законної сили; рішення державного виконавця щодо обтяження речових прав на нерухоме майно; інші акти відповідних органів державної влади та посадових осіб згідно із законом. Відповідно до Положення про Єдиний держаний реєстр заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 09.06.1999 р. №31/5, зареєстрованим в Мін`юсті 10.06.1999 р. за № 364/3657, реєстр заборон це електронна база даних, яка містить відомості про обтяження нерухомого майна, а саме: накладені заборони та арешти нерухомого майна; вилучення записів про заборони відчуження та арешти нерухомого майна; тимчасові застереження щодо нерухомого майна та видані витяги з реєстру заборон. Реєстраторами реєстру заборон є державні нотаріальні контори, державні нотаріальні архіви, приватні нотаріуси, які уклали відповідні договори з адміністратором і мають повний доступ до реєстру заборон через комп`ютерну мережу; державне підприємство «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України та його регіональні філії в частині внесення відомостей щодо податкових застав та арештів, накладених органами державної влади. Відповідно до п.п.2.1.1 п.2.1 Положення, підставами для внесення до реєстру заборон відомостей про накладення (зняття) заборони та арештів на об`єкти нерухомого майна є накладення (зняття) державною нотаріальною конторою або приватним нотаріусом реєстратором заборони відчуження на об`єкти нерухомого майна. Відповідно до ст.1 Закону України «Про іпотеку», іпотека це вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом. Відповідно до ч.5 ст.3 Закону України «Про іпотеку», іпотека має похідний характер від основного зобов`язання і є дійсною до припинення основного зобов`язання або до закінчення строку дії іпотечного договору. При цьому ч.1 ст.575 ЦК України визначає іпотеку як окремий вид застави нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи. У відповідності до вимог ст. 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору. Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору. Іпотека та обтяження (заборона розпоряджатися заставним нерухомим майном) підлягають державній реєстрації прав (ст.4 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»). Положеннями ст.17 ЗУ "Про іпотеку" , визначені підстави припинення іпотеки, а саме іпотека припиняється у разі: припинення основного зобов`язання або закінчення строку дії іпотечного договору; реалізації предмета іпотеки відповідно до цього Закону; набуття іпотекодержателем права власності на предмет іпотеки; визнання іпотечного договору недійсним; знищення (втрати) переданої в іпотеку будівлі (споруди), якщо іпотекодавець не відновив її. Якщо предметом іпотечного договору є земельна ділянка і розташована на ній будівля (споруда), в разі знищення (втрати) будівлі (споруди) іпотека земельної ділянки не припиняється; з інших підстав, передбачених цим Законом. Також, дії нотаріуса щодо зняття заборони відчуження майна та припинення обтяжень , регулюються положеннями "Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України" , затвердженим Наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 № 296/5, а також положеннями ЗУ "Про нотаріат". Так, відповідно до статті 74 Закону України «Про нотаріат» нотаріус знімає заборону відчуження нерухомого майна на підставі отриманого повідомлення установи банку, підприємства чи організації про погашення позики (кредиту), повідомлення про припинення іпотечного договору або договору застави, припинення чи розірвання договору довічного утримання, та в інших випадках, передбачених законодавством. Для зняття заборони необхідно подати до нотаріуса відповідну заяву, до якої додаються необхідні підтверджуючі документи. До нотаріуса може звертатись з заявою про зняття заборони як іпотекодержатель, так і іпотекодавець, за умови подання безспірних доказів виконання зобов`язання. З метою перевірки факту звернення до нотаріуса належного іпотекодержателя, або подання іпотекодавцем повідомлення про виконання основного зобов`язання/припинення іпотечного договору, виданого належним іпотекодержателем (враховуючи непоодинокі факти відступлення прав за іпотечними договорами), нотаріус перед вчиненням дії щодо зняття заборони відчуження нерухомого майна перевіряє вказані факти шляхом одержання Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. При одержанні заяви та підтверджуючих документів, на виконання п. 6.1. Глави 15 Розділу ІІ Порядку, нотаріус реєструє таку заяву у журналі реєстрації вхідних документів, та робить відповідні відмітки в реєстрі для реєстрації заборон і арештів та в алфавітній книзі обліку заборон відчуження і арештів нерухомого майна. Нотаріус знімає заборону відчуження майна при одержанні повідомлення, зокрема: кредитора про погашення позики; про припинення (розірвання, визнання недійсним) договору застави (іпотеки); про припинення договору іпотеки у зв`язку з набуттям іпотекодержателем права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання, після припинення договору іпотеки у зв`язку з відчуженням іпотекодержателем предмета іпотеки; за рішенням суду; в інших випадках, передбачених законом. Відомості про заміну іпотекодержателя (запис № 11391588/спеціальний розділ/ зареєстровані в державному реєстрі, тому відповідно до ст.74 Закону України «Про нотаріат» та пп.5.1 п.5 «Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України», затвердженого Наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 року № 296/5, повідомлення Державної іпотечної установи про погашення кредиту, припинення договору іпотеки є підставою для знаття нотаріусом заборони та припинення обтяження. Слід також зазначити, що обмеження та обтяження вносяться до державного реєстру і при переході прав не підлягають перереєстрації. Припинення обмежень та обтяжень здійснюється на підставі заяв особи до якої перейшли права. Відсутність боргових зобов`язань власника майна свідчить про втрату актуальності існування такого обтяження, наявність даної заборони порушує законні права та інтереси позивача. Викладені факти свідчать про втрату актуальності існування такого обтяження, наявність даної заборони майна порушує законні права та інтереси позивача. Однак, в матеріалах справи відсутні докази того, що позивач звертався до нотаріуса, а нотаріус відмовив позивачу у вчиненні нотаріальних дій на підставі наведених позивачем тверджень. Відповідно до п.9 ст.49 Закону Країни «Про нотаріат», на вимогу особи, якій відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, нотаріус або посадова особа, яка вчиняє нотаріальні дії, зобов`язані викласти причини відмови в письмовій формі і роз`яснити порядок її оскарження. Про відмову у вчиненні нотаріальної дії нотаріус протягом трьох робочих днів виносить відповідну постанову. Відповідно до ст.50 Закону України «Про нотаріат» нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржується до суду. Порушення нотаріусом вимог закону і безпідставна відмова у вчиненні нотаріальних дій не може бути підставою для звернення з позовом до кредиторів. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні , нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти. Водночас позивач залучив до розгляду справи нотаріуса в якості третьої особи з боку відповідача, а позовні вимоги, що виникли у зв`язку із відмовою у вчиненні нотаріальної дії, заявив до кредиторів. Обраний позивачем спосіб захисту порушеного права суперечить ст.50 Закону України «Про нотаріат», а тому у задоволенні позову слід відмовити. На підставі наведеного та

Outcome: dismissed