Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-13 00:00:00

У провадженні Святошинського районного суду м. Києва перебуває цивільна справа за позовом [PERSON] до Публічного Акціонерного товариства «Креді Агріколь Банк», треті особи: [PERSON], Служба у справах дітей Деснянської районної в м.Києві державної адміністрації, Державна виконавча служба Святошинського районного управління юстиції у м.Києві про признання недійсними кредитного договору та договору іпотеки. Як вбачається зі змісту позовної заяви, в обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилається на те, що з 28.04.2006 року вона перебувала в шлюбі з [PERSON], від шлюбу у них народився син - [PERSON], [INFO]. з серпгя 2014 року вони спільного говподарства не ведуть, шлюбні відносини не підтримують, проживають окремо. 10.02.2016 року шлюб між ними розірвано .18.04.2008 року між АТ "Індустріально експортний банк" (АТ "Індекс-Банк") повним правонаступником якого є ПАТ "Креді агріколь банк" та її чоловіком було укладено кредитний договір № 66/08-Ф, згідно якого Позичальнику було надано кредит в сумі 67900 доларів США, із строком користування з 18.04.2008 до 17.04.2018 р. 18.04.2008 року між відповідачем та позивачем для забезпечення вимог відповідача, що виникають з Кредитного договору, було укладено договір іпотеки, відповідно до якого позивач виступала у якості Іпотекодавця, а відповідач у якості Іпотекодержателя. В іпотеку передалась належна позивачу однокімнатна квартира , за адресою [ADDRESS]. 18.04.2008 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу на підставі ЗУ "Про нотаріат" було укладено заборону відчуження вказаної однокімнатної квартири. 08.09.2015 року постановою головного державного виконавця відділу державної виконавчої служби Святошинського районного управління юстиції у м.Києві було накладено арешт на вказану квартиру. Позивач вважає, що у діях АТ "Індустріально експортний банк" вбачається порушення вимог п. 3.06 Правил, оскільки у п. 1.4 зазначено, що позичальник сплачує кредитору комісійну винагороду за зарахування кредитних коштів на поточний рахунок позичальника в розмірі 0,02 % від суми кредиту". Позивач на укладення вищезазначеного кредитного договору та отримання кредиту в сумі 67900 дларів США не давала. Іпотечний договір не може розцінюватись як її згода на підписання чоловіком Кредитного договору. 15.09.2009 року, як вказує позивач, між відповідачем та її чоловіком було укладено договір про внесення змін та доповнень до кредитного договору, про підписання яких вона не знала, на його укладання згоди не давала, [PERSON] приховував від неї цей факт. 15.09.2009 року між відповідачем та позивачем було укладено договір про внесення змін №1 до Договору іпотеки, посвідченого Чігріною Г.В. приватним нотаріусоим Київського міського нотаріального округу 18.04.2008 року, згідно якого термін повернення кредиту встановлено не пізніше 17.09.2034 року. Позивач вказувала, що квартира, що знаходиться за вкзаною адресою належить позивачу на підставі договору дарування квартири від 12.10.2007 р., дитини з народження і станом на дату укладення кредитного договору та договору іпотеки проживала разом з нею у вказаній квартирі. У вересні 2015 року листом від Міністерсва юстиції України позивача було повідомлено, що відповідно до Постанови про арешт майна боржника та зоборони на його відчуження № 48056152 від 08.09.2015 р. на її квартиру накладено арешт. Щодо підстав для визнання договору іпотеки недійсним, то позивач вказує, що законодавець забезпечив захист прав та інтересів неповнолітніх і малолітніх дітей, прописавши норму, згідно якої для вчинення будь-яких правочинів щодо нерухомого майна, право власності на яке або право користування яким мають діти, необхідно попередній дозвіл органів опіки та піклування, що надається відповідно до закону. Спірний договір не відповідає вимогам ст. 203 ЦКУ,а тому на підставі ст. 215 ЦКУ він підлягає визнанню недійсним як такий, що порушує майнові права малолітньої дитини. Позивач вважає, що вона своїми діями уклавши договір іпотеки порушила законні права та інтереси неповнолітньої дитини на законне право на житло. Крім того, позивач вважає, вимоги відповідача у частині стягнення квартири як предмету іпотеки та накладення на нії арешту для задоволення свого позову незаконним посилаючись на ЗУ "Про мараторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення коредитів в іноземній валюті". 25.07.2017 року представник позивача направив до суд позовну заяву про збільшення позовних вимог, а саме просить суд визнати договір Іпотеки та Кредитний договір недійсним, стягнути на користь позивача всі судові витрати, зняти заборону відчуження з [ADDRESS] та зняти арешт з вказаної квартири. Ухвалою судді Кривов"яза А.П. від 31.03.2016 року відкрито провадження у справі. 07.10.2016 року протоколом автоматичного розподілу судової справи між суддями визначено головуючою суддею Ключника А.С. 10.11.2016 року Ухвалою судді Ключника А.С. справу прийнято у провадження цивільну справу. 15.02.2017 року протоколом автоматичного розподілу судової справи між суддями визначено головуючою суддею Величко Т.О. 17.02.2017 року Ухвалою судді Величко Т.О. прийнято у своє провадження цивільну справу. 15.05.2018 року Ухвалою судді позов залишено без руху. 03.07.2018 року Ухвалою судді продовжено розгляд цивільної справи. У судове засідання представник позивача з"явився, просив позов задовольнити з підстав зазначених у позовній заяві. Представник відповідача у судове засідання не з"явився, про судові засідання був повідомлений належним чином, направив до суду відзив, у якому вказав, що на момент укладення договору іпотеки дитини позивача - [PERSON] - не мав права користуванням іпотечною квартирою, а мав право користування іншим житлом, відповідно до ст. 29 ЦК України місце проживання особи до 10 років є місце проживання її батьків. Так, чоловік позивача, він же позичальник, був зареєстрований у [ADDRESS], і за цією ж адресою був зареєстрований син позивача і позивачальника, що підтверджується довідкою форми № 3 Комунально житлово-експлуатаційного підприємства № 21 від 01.04.2008 р., право користування іпотечною квартирою в цей же момент він не мав, як і не мав права власності на іпотечну квартиру, отже дозволу від органу опіки та піклування не потрібно. Крім того, вказав, що договір іпотеки від 18.04.2008 року, як і договір про внесення змін № 1 від 15.09.2009 р. до договору іпотеки, були посвідчені приватним нотаріусом КМНО Чігріною Г.В. при посвідченні якого нотаріус перевіряє відповідність договору чинному законодавству України. Представник відповідача вказав, що Позивачем надано згоду на укладення кредитного договору [PERSON], що підтверджується її заявою, посвідченою нотаріусом. Повноваження банку на надання кредиту в іноземній валюті перевірено судом у справі Банку до [PERSON] про стягнення заборгованості, у разі сумнівів у компетенції банку позивач мала ознайомитись з документами при укладанні договору та відмовитись від отримання кредиту її чоловіком , чого не було зроблено. Відповідач вважає договір іпотеки таким, що відповідає вимогам законодавства, підстав для визнання договору недійсним і застосування відповідних наслідків немає. Просить суд у задоволенні позову відмовти у повному обсязі та застосувати наслідки спливу строків позовної давності. Третя особа - [PERSON] . в судове засідання з"явився, позов не визнав. Треті особи Служба у справах дійтей Святошинської районної в м.Києві державної адміністрації та Служба у справах дійтей Деснянської районної в м.Києві державної адміністрації просить ухвалити рішення в інтересах та на користь дитини. Третя особа Державна виконавча служба Святошинського районного управління юстиції у м.Києві до суду свого уповноваженого представника не направила, про судові засідання була повідомлена належним чином, що підтверджується їх відміткою про отримання повіски. Процесуальним правом надати відзив на позов або письмові пояснення по суті предмету спору не скористався. Документів, що підтверджують поважність причин його відсутності суду не надано. Клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надійшло. Судом встанлено, що 18.04.2008 року між АТ "Індустріально експортний банк" (АТ "Індекс-Банк") повним правонаступником якого є ПАТ "Креді агріколь банк" та [PERSON] було укладено кредитний договір № 66/08-Ф, згідно якого Позичальнику було надано кредит в сумі 67900 доларів США, із строком користування з 18.04.2008 до 17.04.2018 р. Судом встановлено, що 18.04.2008 року між відповідачем та позивачем для забезпечення вимог відповідача, що виникають з Кредитного договору, було укладено договір іпотеки, відповідно до якого позивач виступала у якості Іпотекодавця, а відповідач у якості Іпотекодержателя. В іпотеку передалась належна позивачу однокімнатна квартира , за адресою [ADDRESS]. Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ в пункті 16 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільний і кримінальних справ №5 від 30.03.2012 року "Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин", саме по собі зростання/коливання курсу іноземної валюти не є достатньою підставою для визнання недійсним кредитного договору, оскільки зазначене стосується обох сторін договору й позичальник при належній завбачливості міг, виходячи з динаміки зміни курсів валют із моменту введення в обіг національної валюти та її девальвації, передбачити в момент укладення договору можливість зміни курсу гривні України до іноземної валюти, а також можливість отримання кредиту в національній валюті. Відповідно до 526 ЦК України Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 626 ЦК України Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Відповідно до ст. 627 ЦК України Відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Згідно ст. 638 ЦК України - договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Відповідно до ч. 1 ст. 640 Цивільного кодексу України, - Договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції. Судом встановлено, що згідно рішення Святошинського районного суду м. Києва від 20.01.2017 року ( а.с.116-117), яке набрало законної сили 06.03.2017 року з [PERSON] стягнуто кредитну заборгованість у розмірі 58067,52 доларів США, та пеню у розмірі 266 857,96 грн. Судом встановлено, шо відповідач не звертався до позивача та третьої особи із позовом про звернення стягнення на предмет іпотеки, не звертався до позивача та третьої особи із позовом про виселення із предмету іпотеки. Судом встановолено, що позивач при укладенні [PERSON] кредитного договору кредитний договір № 66/08-Ф, згідно якого Позичальнику було надано кредит в сумі 67900 доларів США, із строком користування з 18.04.2008 до 17.04.2018 р, надала приватному нотаріусу письмову згоду на укладення вказаного кредитного договору, який був укладений в інтересах сім"ї ( а.с.107). Дослідивши письмові докази подані сторонами у справі, пояснень сторін у справі суд дійшов висновку, що у задоволенні позову слід відмовити, оскільки доводи на які посилався позивач у судовому засіданні та у позовній заяві не знайшли свої підтвердження в ході розгляду справи. Враховуючи вищевикладене,

Outcome: dismissed