Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-04 00:00:00

\~ \~ \~ \~ Позивач [PERSON] \~звернулась до\~суду з\~позовом до Житлово \~будівельного кооперативу\~«Міськелектротранспортник», Виконавчого комітету\~Вінницької міської\~ради за\~участі третьої\~особи без\~самостійних вимог\~на предмет\~спору [PERSON] \~про визнання\~права власності,\~мотивуючи позовну\~заяву тим,\~що у відповідності до Протоколу №47 спільного засідання адміністрації, профкому і Ради трудового колективу Вінницького трамвайно-тролейбусного управління від 8 вересня 1989 року та Списку громадян для включення в відомчий житлово-будівельний кооператив, організований трамвайно - тролейбусним управлінням, на будівництво 160 квартирного житлового будинку по [ADDRESS] , додаток до рішення виконкому міської Ради народних депутатів від 23.11.1.989 року № 402 [PERSON] разом із своєю сім`єю були включені в списки ЖБК на отримання двокімнатної кооперативної квартири. Після того,\~як на\~підставі рішення\~виконкому Вінницької\~міської ради\~від 18.10.1990\~року №215\~був зареєстрований\~Статут житлово-будівельного кооперативу «Міськелектротранспортник» [PERSON] , стала членом ЖБК «Міськелектротранспортник». Дана обставина підтверджується: Протоколом № 47 спільного засідання адміністрації, профкому і Ради трудового колективу Вінницького трамвайно - тролейбусного управління від 8 вересня 1989 року, Списком громадян для включення в відомчий житлово - будівельнийо кооператив, організований трамвайно-тролейбусним управлінням, на будівництво 160 квартирного житлового будинку по [ADDRESS] , додаток до рішення виконкому міської Ради народних депутатів від 23.11.1989 року № 402, рішенням виконавчого комітету Вінницької міської ради народних депутатів від 18.10 1990 року №215 Про реєстрацію статутів житлово-будівельних кооперативів МЖБК Будівельник-2, ЖБК «Міськелектротранспортник», Статутом відомчого житлово-будівельного кооперативу «Міськелектротранспортник», довідкою ТОВ «Житлово-Експлуатаційне Об`єднання» від 4.02.2021 року №151. На підставі рішення загальних зборів членів житлово-будівельного кооперативу від 8.01.1992 року, затверджених рішенням виконкому Вінницької Ради народних депутатів від 20.02.1992 року №53 [PERSON] , з сім`єю у складі чотирьох осіб видано ордер №50 від 19.05.1992 року на право заняття квартири [ADDRESS] . Дана обставина підтверджується Ордером на житлове приміщення в будинку житлово-будівельного кооперативу № 50 від 19 травня 1992 року. Після отримання ордеру позивач поселилася в квартиру, зареєструвалася (прописалася), де і понині проживає. Повністю сплатила ЖБК пай за квартиру. Дані обставини підтверджується довідкою ТОВ «Житлово- Експлуатаційне Об`єднання» від 4.02.2021 року №151/1 та записами в паспорті [PERSON] серії [NUMBER] , виданий Ленінським РВ УМВС України у Вінницькій області 15 червня 2000 року. Інвентаризацію квартири виконано ще в 2012 році, що підтверджується Технічним паспортом на квартиру, виконаним КП «Вінницьке міське БТІ» від 09.07.2012 року. Проте документи про власність на квартиру не отримала. Причина ЖБК «Міськелектротранспортник» припинив ведення господарської діяльності і не можна отримати жодного документу та вчинити жодної дії на підтвердження набуття права власності. Просила суд, визнати за [PERSON] , [INFO] , ІПН [NUMBER] право власності на квартиру [ADDRESS] . В судовому засіданні представник позивача [PERSON] позовні вимоги підтримав за обставин викладених в справі, просив суд їх задовольнити. Представник відповідача Виконавчого комітету Вінницької ради Савчук Т.М. в судовому засідання при вирішенні спору покладалась на розсуд суду. Представник відповідача ЖБК «Міськелектротранспортник» в судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлялись вчасно та належним чином, про причини неявки суд не повідомили. Третя особа [PERSON] в судове засідання не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримав, просив суд їх задовольнити. Вислухавши думку учасників процесу, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що даний позов підлягає до задоволення зі слідуючих підстав. Матеріалами справи\~встановлено,\~що у відповідності до Протоколу №47 спільного засідання адміністрації, профкому і Ради трудового колективу Вінницького трамвайно-тролейбусного управління від 8 вересня 1989 року та Списку громадян для включення в відомчий житлово-будівельний кооператив, організований трамвайно - тролейбусним управлінням, на будівництво 160 квартирного житлового будинку по [ADDRESS] , додаток до рішення виконкому міської Ради народних депутатів від 23.11.1.989 року № 402 [PERSON] разом із своєю сім`єю були включені в списки ЖБК на отримання двокімнатної кооперативної квартири (а.с.7-10). Після того, як на підставі рішення виконкому Вінницької міської ради від 18.10.1990 року №215 був зареєстрований Статут житлово-будівельного кооперативу «Міськелектротранспортник» [PERSON] , стала членом ЖБК «Міськелектротранспортник». Дана обставина підтверджується: Протоколом № 47 спільного засідання адміністрації, профкому і Ради трудового колективу Вінницького трамвайно - тролейбусного управління від 8 вересня 1989 року, Списком громадян для включення в відомчий житлово - будівельнийо кооператив, організований трамвайно-тролейбусним управлінням, на будівництво 160 квартирного житлового будинку по [ADDRESS] (а.с.71-10), додаток до рішення виконкому міської Ради народних депутатів від 23.11.1989 року № 402 (а.с.11-13), рішенням виконавчого комітету Вінницької міської ради народних депутатів від 18.10 1990 року №215 Про реєстрацію статутів житлово-будівельних кооперативів МЖБК Будівельник-2, ЖБК «Міськелектротранспортник» (а.с.14), Статутом відомчого житлово-будівельного кооперативу «Міськелектротранспортник» (а.с.15), довідкою ТОВ «Житлово-Експлуатаційне Об`єднання» від 4.02.2021 року №151 (а.с.16). На підставі рішення загальних зборів членів житлово-будівельного кооперативу від 8.01.1992 року, затверджених рішенням виконкому Вінницької Ради народних депутатів від 20.02.1992 року №53 [PERSON] , з сім`єю у складі чотирьох осіб видано ордер №50 від 19.05.1992 року на право заняття квартири [ADDRESS] . Дана обставина підтверджується Ордером на житлове приміщення в будинку житлово-будівельного кооперативу № 50 від 19 травня 1992 року (а.с.17). Після отримання ордеру позивач поселилася в квартиру, зареєструвалася (прописалася), де і понині проживає. Повністю сплатила ЖБК пай за квартиру. Дані обставини підтверджується довідкою ТОВ «Житлово- Експлуатаційне Об`єднання» від 4.02.2021 року №151/1 та записами в паспорті [PERSON] серії [NUMBER] , виданий Ленінським РВ УМВС України у Вінницькій області 15 червня 2000 року (а.с.18). Інвентаризацію квартири виконано ще в 2012 році, що підтверджується Технічним паспортом на квартиру, виконаним КП «Вінницьке міське БТІ» від 09.07.2012 року (а.с.23). На момент здійснення паєнагромадження правовідносини регулювалися Законом України «Про власність». Статтею 15 Закону України «Про власність», який діяв на час виникнення спірних правовідносин, було передбачено, що член житлового, житлово-будівельного, дачного, гаражного чи іншого кооперативу або товариства, який повністю вніс свій пайовий внесок за квартиру, дачу, гараж, іншу будівлю або приміщення, надані йому в користування, набуває права власності на це майно. Згідно із ст. 137 ЖК Української РСР, в редакції, що діяла на момент виникнення правовідносин, порядок організації та діяльності житлово-будівельних кооперативів установлювався законодавством Союзу РСР, цим Кодексом, Примірним статутом житлово-будівельного кооперативу та іншими актами законодавства Української РСР. Примірний статут житлово-будівельного кооперативу затверджується Радою Міністрів Українській РСР. Відповідно до п. 19 Примірного статуту ЖБК, затвердженого постановою Ради Міністрів УРСР від 30 квітня 1985 р. № 186, жилий будинок (будинки) і надвірні будівлі належать житлово-будівельному кооперативу на праві кооперативної власності (крім квартир у цьому будинку, за які громадянами повністю внесено пайові внески) і не можуть бути у нього вилучені, продані або передані ним як у цілому, так і частинами (квартири, кімнати) ні організаціям, ні окремим особам, за винятком передачі, здійснюваної при ліквідації кооперативу. Суд звертає увагу на той значний факт, що сам вступ до ЖБК не створює для пайовика права власності на отримання ним квартири до того часу, поки він не виплатить пай повністю. Власником житлового будинку і переданих грошових коштів до цього моменту є кооператив, і тільки член ЖБК, який повністю вніс свій пайовий внесок за житлове приміщення, надане йому в користування, набуває право власності на нього. Пунктом 11 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» № 20 від 22.12.1995 року визначено, що при повному внесені пайових внесків за квартиру, дачу, гараж, іншу будівлю або приміщення, надані члену житлового, житлово-будівельного, дачного, гаражного чи іншого кооперативу або товариства, у особи, яка має право на частку в пайових внесках, виникає право власності на відповідну частку квартири, дачі, гаража чи іншої будівлі. Згідно із ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Згідно із ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Відповідно до ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Стаття 16 ЦК України встановлює, що одним із способів захисту судом цивільних прав та інтересів особи є визнання права. Відповідно до ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі "Бочаров проти України" (остаточне рішення від 17 червня 2011 року) суд при оцінці доказів керується критерієм доведення "поза розумним сумнівом". Проте таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних неспростованих презумпцій щодо фактів. Згідно із ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У пункті 26 рішення ЄСПЛ у справі "Надточій проти України" та п.23 рішення ЄСПЛ у справі "Гурепка проти України №2" наголошується на принципі рівності сторін - одному із складників ширшої компетенції справедливого судового розгляду, який передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість відстоювати свою позицію у справі в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище порівняно з опонентом. Заслухавши пояснення сторін по справі, дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд прийшов до переконання в тому, що позов підлягає задоволенню. На підставі викладеного та

Outcome: approved