Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-13 00:00:00

Приватне акціонерне товариство "МТС Україна", 12 вересня 2013 року звернулось до Рубіжанського міського суду Луганської області із позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором про надання послуг мобільного зв'язку №5399099/1.12274415 від 20 квітня 2011 року у розмірі 985 (дев'ятсот вісімдесят п'ять) гривень 81 (вісімдесят одна) копійка, з яких: 104 (сто чотири) гривні 41 (сорок одна) копійка - це сума боргу за надані послуги; 881 (вісімсот вісімдесят одна) гривня 40 (сорок) копійок - договірна санкція. Заочним рішенням від 25 жовтня 2013 року, Рубіжанським міським судом Луганської області вказані позовні вимоги були задоволені у повному обсязі. Ухвалою Рубіжанського міського суду Луганської області від 15 листопада 2013 року, заяву [PERSON] про перегляд заочного рішення було задоволено: заочне рішення Рубіжанського міського суду Луганської області від 25 жовтня 2013 року - скасовано, а справу призначено для розгляду по суті. Про місце, день та час розгляду справи по суті, сторони повідомлялись належним чином. У судове засідання 14 березня 2014 року для розгляду справи по суті позивач і відповідач не з'явились. Представник позивача у позові, серед іншого, просив розглянути справу без його участі на підставі наявних у справі доказів, та не заперечував проти розгляду справи у заочному порядку та ухвалення заочного рішення. Відповідач, причин неявки у судове засідання не повідомив, а правом на подачу заперечень та доказів, якими вони обґрунтовуються не скористався. У зв'язку з неявкою у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, в силу положень частини другої статті 197 Цивільного процесуального кодексу України (надалі за текстом - ЦПК України) фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. У зв'язку з повторною неявкою в судове засідання відповідача, який був належним чином повідомлений про проведення судових засідань 03 березня 2014 року та 14 березня 2014 року, та від якого заяви про розгляд справи за його відсутністю не надходило і причини неявки ним не повідомлені, а позивач не заперечив проти вирішення справи у заочному порядку, розгляд справи здійснювався за відсутності позивача і відповідача, та виключно на підставі наявних у справі доказів (у заочному порядку), про що судом була постановлена ухвала без виходу до нарадчої кімнати, та у порядку частини п'ятої статті 209 ЦПК України занесена до журналу судового засідання. Позивач обґрунтовував свої вимоги тим, що відповідачу за період з 20 квітня 2011 року по 31 липня 2011 року було надано послуги мобільного зв'язку на підставі укладеного між ними договору. Будь-яких претензій щодо якості цих послуг від позивача не надходило, проте відповідач надані йому послуги на суму 143 гривні 41 копійка, у повному обсязі не оплатив. У зв'язку з чим, позивач припинив дію договору та застосував до нього договірну санкцію. Відповідач вказував на те, що незгодний із розрахунком позивача та надасть свій розрахунок. Крім того, в порушення умов додаткової угоди, позивач не надав йому ніяких спеціальних пропозицій. На основі всебічного, повного, об'єктивного та безпосереднього дослідження, кожного наявного у матеріалах справи доказу окремо, а також у їх сукупності, суд встановив наступні обставини, та відповідно до них визначив такі правовідносини: Двадцятого квітня 2011 року, між приватним акціонерним товариством "МТС Україна" та [PERSON] було укладено договір №5399099/1.12274415 про надання послуг мобільного зв'язку, за яким вказане товариство взяло на себе зобов'язання надавати [PERSON] послуги мобільного зв'язку в межах України (при дотриманні умов пункту 1.3. цього договору), а останній взяв на себе зобов'язання користуватись наданими йому послугами, своєчасно сплачувати рахунки за надані послуги та плату за збереження номеру при тимчасовому відключенні в мережі мобільного зв'язку оператора по всіх телефонах, зареєстрованих на його особистому рахунку (а.с.5-7,9-12). Того ж дня, приватне акціонерне товариство «МТС Україна» та [PERSON] уклали додаткову угоду №4936602 до договору про надання послуг мобільного зв'язку №5399099/1.12274415 від 20 квітня 2011 року, якою у якості забезпечення виконання зобов'язання [PERSON], на підставі частини 2 статті 546 Цивільного кодексу України, встановили договірну санкцію (а.с.8-12). Двадцятого квітня 2011 року, [PERSON] було сплачено аванс за надані послуги у розмірі 39 гривень (а.с.5). Тридцятого квітня 2011 року, приватне акціонерне товариство «МТС Україна» виставило [PERSON] рахунок на сплату послуг, наданих у квітні 2011 року, у розмірі 79 (сімдесят дев`ять) гривень 65 (шістдесят п'ять) копійок, в якому було враховано аванс [PERSON] на суму 39 (тридцять дев`ять) гривень, а тому визначено як заборгованість суму у розмірі 40 (сорок) гривень 65 (шістдесят п'ять) копійок (а.с.18-19). Сімнадцятого травня 2011 року приватне акціонерне товариство «МТС Україна», у зв'язку з наявністю у [PERSON] заборгованості за оплату послуг у розмірі 40 (сорок) гривень 65 (шістдесят п'ять) копійок, тимчасово призупинило надання послуг, та попередило, що в разі несплати боргу та платежів за поточний місяць, товариство буде вимушено повністю відключити номер телефону та вжити заходи по примусовому стягненню заборгованості (а.с.15). Тридцять першого травня 2011 року, приватне акціонерне товариство «МТС Україна» виставило [PERSON] рахунок на сплату послуг за збереження номера у травні 2011 року, у розмірі 31 (тридцять одна) гривня 88 (вісімдесят вісім) копійок, в якому було враховано борг [PERSON] на суму 40 (сорок) гривень 65 (шістдесят п'ять) копійок, а тому визначено як загальну заборгованість станом на 31 травня 2011 року суму у розмірі 72 (сімдесят дві) гривні 53 (п'ятдесят три) копійки (а.с.20-21). Тридцятого червня 2011 року, приватне акціонерне товариство «МТС Україна» виставило [PERSON] рахунок на сплату послуг за збереження номера у червні 2011 року, у розмірі 31 (тридцять одна) гривня 88 (вісімдесят вісім) копійок, в якому було враховано борг [PERSON] на суму 72 (сімдесят дві) гривні 53 (п'ятдесят три) копійки, а тому визначено як загальну заборгованість суму у розмірі 104 (сто чотири) гривні 41 (сорок одна) копійка (а.с.22-23). Тридцять першого липня 2011 року, дія договору була достроково припинена у зв'язку з несплатою [PERSON] наданих йому послуг та нараховано за це договірну санкцію у розмірі 986 (дев'ятсот вісімдесят шість) гривень 40 (сорок) копійок (а.с.1,13). Сімнадцятого серпня 2011 року [PERSON], на користь приватного акціонерного товариства «МТС Україна», сплатив 105 (сто п'ять) гривень за надані йому послуги зв'язку (а.с.61). Дванадцятого вересня 2013 року, приватне акціонерне товариство «МТС Україна» звернулось до Рубіжанського міського суду Луганської області з позовом про стягнення з [PERSON] боргу у розмірі 985 (дев'ятсот вісімдесят п'ять) гривень 81 (вісімдесят одна) копійка, з яких: 104 (сто чотири) гривні 41 (сорок одна) копійка - це сума боргу за надані послуги; 881 (вісімсот вісімдесят одна) гривня 40 (сорок) копійок - договірна санкція. Із встановлених обставин вбачається, що між позивачем та відповідачем виникли цивільні (зобов'язальні) правовідносини у сфері надання телекомунікаційної послуги у вигляді послуги рухомого (мобільного) зв'язку, в яких позивач виступив оператором (тобто виконавцем вказаної послуги), а відповідач споживачем (тобто, отримувачем цієї послуги), та в межах яких виник спір щодо права позивача, як кредитора у зобов'язанні, на отримання сплати відповідачем, як боржником у зобов'язанні, грошового боргу за надані послуги та договірної санкції. Враховуючи визначені судом правовідносини, для вирішення спору суд застосовує такі норми матеріального права, виходячи при цьому з наступних мотивів: Відповідно до положень частини першої статті 509 Цивільного кодексу України (надалі за текстом - ЦК України) зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. В силу положень частини другої статті 509, пункту першого частини другої статті 11 та частини першої статті 629 ЦК України, зобов'язання можуть виникати з договорів, які стають обов'язковими для виконання сторонами, що їх уклали. Виходячи з положень частини першої статті 901 ЦК України, за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. При цьому, з огляду на положення статті 207 ЦК України, такий договір може бути укладений шляхом обміну сторонами одним або декількома документами, в яких зафіксовано його зміст, та які підписані обома сторонами: споживачем, як однією стороною договору, та уповноваженим на це представником виконавця із скріпленням його печаткою, як другою стороною договору. Так, 20 квітня 2011 року, приватне акціонерне товариство "МТС Україна" та [PERSON] уклали між собою договір №5399099/1.12274415 про надання послуг мобільного зв'язку, за яким вказане товариство взяло на себе зобов'язання надавати [PERSON] послуги мобільного зв'язку в межах України (починаючи з моменту внесення останнім авансу), а [PERSON] взяв на себе зобов'язання користуватись наданими йому послугами, своєчасно сплачувати рахунки за надані послуги та плату за збереження номеру при тимчасовому відключенні в мережі мобільного зв'язку оператора по всіх телефонах, зареєстрованих на його особистому рахунку. При цьому, [PERSON] своїм підписом підтвердив, що він ознайомлений з цінами і тарифами, Умовами користування мережами мобільного зв'язку, та зобов'язується їх виконувати (а.с.5-7,9-12). У зв'язку з внесенням [PERSON] суми авансу у розмірі 39 гривень (а.с.5), приватне акціонерне товариство «МТС Україна» виконувало взяті на себе зобов'язання щодо надання [PERSON] послуг мобільного зв'язку в межах України (а.с.14,16-23). Судом враховано, що відповідачем не надано належних, достовірних та допустимих доказів того, що послуги за договором №5399099/1.12274415 про надання послуг мобільного зв'язку, були не надані або надані позивачем не у повному обсязі чи неналежної якості. Доводи відповідача про те, що ніяких спеціальних пропозицій в порушення умов додаткової угоди йому надані не були, судом до уваги не приймаються, оскільки додатковою угодою №4936602 до договору про надання послуг мобільного зв'язку №5399099/1.12274415 від 20 квітня 2011 року, яку уклали позивач та відповідач (а.с.8), надання спеціальних умов чи пропозицій позивачем при обслуговуванні чи підключенні відповідача - не передбачено. Виходячи з положень частин першої статей 526, 529 та 530 ЦК України, зобов'язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього кодексу; кредитор має право приймати від боржника виконання його обов'язку частинами, якщо це встановлено договором; якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Позивач та відповідач, як сторони договору про надання послуг мобільного зв'язку встановили, що [PERSON] зобов'язаний своєчасно сплачувати рахунки за надані послуги та плату за збереження номеру при тимчасовому відключенні в мережі мобільного зв'язку оператора по всіх телефонах, зареєстрованих на його особистому рахунку (пункт 2.4.2 договору); зобов'язаний сплачувати авансові внески до моменту фактичного використання раніше внесеного авансу (пункт 2.4.3. договору). Також сторони договору домовились, що розрахунковим періодом є один календарний місяць (пункт 3.1. договору); за наявності авансу, рахунки повинні бути сплачені в строк до 15 числа місяця, наступного за розрахунковим, але в будь-якому разі до моменту фактичного використання авансу (пункт 3.3. договору). Відповідно до положень частини першої статті 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або неналежне виконання (виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання). Виходячи з документів наданих позивачем, зокрема: звіт про баланс особового рахунку [PERSON] (а.с.14), довідкова інформація про надані йому послуги (а.с.16-17), а також деталізована інформація про розрахунки за телекомунікаційні послуги (а.с.19,21,23), що складені з урахуванням фактично сплаченого відповідачем авансу, відповідач, взяті на себе зобов'язання по своєчасній оплаті наданих йому послуг мобільного зв'язку належним чином не виконав, тобто порушив своє зобов'язання. У зв'язку з чим, у [PERSON], як споживача цих послуг, перед приватним акціонерним товариством «МТС Україна», як виконавцем цих послуг, станом на 31 липня 2011 року утворилась заборгованість у розмірі 104 (сто чотири) гривні 41 (сорок одна копійка). Судом враховано, що свого розрахунку чи інших доказів, які б спростовували правильність розрахунку позивача, відповідач не надав. З огляду на положення пункту третього частини першої статті 611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Так, [PERSON] та приватне акціонерне товариство «МТС Україна» шляхом укладення додаткової угоди №4936602 до договору про надання послуг мобільного зв'язку №5399099/1.12274415 від 20 квітня 2011 року, зокрема пунктом 1.3. встановили, що в разі якщо дія договору про надання послуг мобільного зв'язку №5399099/1.12274415 від 20 квітня 2011 року, достроково припиняється в зв'язку з несплатою Абонентом (тобто, [PERSON]) наданих йому послуг зв'язку, він несе відповідальність у вигляді сплати на користь Оператора (тобто, приватного акціонерного товариства «МТС») договірної санкції в розмірі 2 гривні 74 копійки за кожен день, що залишився до закінчення строку встановленого пунктом 1.1. цієї додаткової угоди, починаючи з дня припинення дії договору. При цьому, сторони передбачили, що загальний строк позовної давності до вимоги про стягнення договірної санкції встановлюється тривалістю у три роки. Отже, позивач та відповідач умовами додаткової угоди встановили договірну санкцію, що дозволено частиною другої статті 546 ЦК України, яка може обчислюватися та нараховуватися за правилами, що були узгоджені сторонами при укладенні договору, із додержанням загальних принципів зобов'язального права. При цьому судом враховано, що уклавши таку додаткову угоду, відповідач добровільно прийняв на себе цивільно-правову відповідальність у вигляді сплати договірної санкції у разі несплати ним наданих йому послуг, тобто на випадок порушення зобов'язання, що відповідає принципу свободи договору, закріпленого статтею 627 ЦК України. Також суд враховує й те, що положеннями статті 204 ЦК України закріплена презумпція правомірності правочину, а в матеріалах справи відсутні належні, достовірні та допустимі докази того, що умови договору про надання послуг мобільного зв'язку №5399099/1.12274415 від 20 квітня 2011 року та/або додаткової угоди до нього №4936602, були визнані судом недійсними або оскаржувались позивачем. Тому у зв'язку з тим, що відповідач не виконував своє зобов'язання по оплаті наданих йому послуг більше двох місяців підряд, позивач правомірно на підставі пункту 6.2. договору про надання послуг мобільного зв'язку №5399099/1.12274415 від 20 квітня 2011 року припинив його дію 31 липня 2011 року, а на підставі пункту 1.3. додаткової угоди до цього договору №4936602, застосував договірну санкцію у розмірі 986 (дев'ятсот вісімдесят шість) гривень 40 (сорок) копійок (а.с.13), як правовий наслідок встановлений договором. Разом з цим, суд погоджується з доводами відповідача про те, що 17 серпня 2011 року, він сплатив суму у розмірі 105 (сто п'ять) гривень на користь позивача у якості оплати свого боргу (а.с.61). Проте суд констатує, що оскільки така плата була здійснена відповідачем вже після того, як позивач нарахував йому договірну санкцію, позивач на підставі положень статті 534 ЦК України, правомірно погасив свої вимоги у порядку черговості (тобто зменшив розмір договірної санкції (до 881 гривні 40 копійок), а не основний борг), оскільки укладеними між позивачем та відповідачем договорами, іншої черговості не встановлено. При цьому, суд вважає, що договірна санкція відноситься до другої черги вимог кредитора, оскільки іншої чи окремої черги для задоволення таких вимог кредитора не передбачено, а друга черга вимог охоплює неустойку, яка за своєю правовою природою є таким же видом забезпечення зобов'язання, як і договірна санкція. За таких обставин, суд вважає, що позивач довів наявність у нього права на отримання оплати наданих ним послуг відповідачу у сумі 104 (сто чотири) гривні 41 (сорок одна) копійка, та на отримання договірної санкції у розмірі 881 (вісімсот вісімдесят одна) гривня 41 (сорок одна) копійка, а також те, що вказане право порушується відповідачем. Тому, матеріально-правову вимогу позивача про стягнення з [PERSON] боргу у розмірі 985 (дев'ятсот вісімдесят п'ять) гривень 81 (вісімдесят одна) копійка, з яких: 104 (сто чотири) гривні 41 (сорок одна) копійка - борг за надані послуги за договором про надання послуг мобільного зв'язку; 881 (вісімсот вісімдесят одна) гривня 41 (сорок одна) копійка - договірна санкція, слід визнати обґрунтованою і такою, що підлягає задоволенню у повному обсязі. Відповідно до частини першої статті 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. З огляду на те, що позовні вимоги підлягають задоволенню повністю, а судові витрати у вигляді судового збору у розмірі 229 (двісті двадцять дев`ять) гривень 40 (сорок) копійок, які понесені позивачем по цій справі, суд вважає документально підтвердженими (а.с.3,4), вони підлягають стягненню на користь позивача з відповідача у повному обсязі.

Outcome: approved