Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-17 00:00:00

Позивач [PERSON] 05.02.2020 звернулася до суду з позовом до [PERSON] про встановлення факту проживання неповнолітніх дітей з матір`ю, припинення права на аліменти, звільнення від сплати заборгованості по аліментам. В якій прохала : позов задовольнити; встановити факт проживання неповнолітньої [PERSON] , [INFO] з матір`ю [PERSON] , [INFO] , уродженкою с. Гора Полтавського району, що проживає за адресою : [ADDRESS] б та перебування на утриманні матері в період з 14.06.2013 по 02.04.2019; встановити факт проживання неповнолітнього [PERSON] , [INFO] з матір`ю [PERSON] , [INFO] , уродженкою с. Гора Полтавського району, що проживає за адресою : [ADDRESS] б та перебування на утриманні матері в період з 14.06.2013 по даний час; звільнити [PERSON] від сплати заборгованості з аліментів на утримання [PERSON] , [INFO] згідно з рішенням суду у справі №554/7547/13-ц; стягнути з [PERSON] , [INFO] , аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] на користь [PERSON] , [INFO] , починаючи з 05.02.2017 до досягнення повноліття; судові витрати покласти на відповідача. В обґрунтування позову зазначила, що заочним рішенням Октябрського районного суду м. Полтави від 22.10.2013 у справі №554/7547/13-ц шлюб між позивачем та відповідачем у справі розірвано, стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання двох неповнолітніх дітей [PERSON] та [PERSON] в розмірі ј всіх видів заробітку на кожну дитину, починаючи 14.06.2013 і до досягнення дітьми повноліття. У грудні 2019 року [PERSON] звернулась до суду із заявою про перегляд заочного рішення у справі №554/7547/13-ц. Ухвалою від 05.12.2019 суд повернув заяву про перегляд заочного рішення, оскільки в матеріалах справи містилось повідомлення про вручення поштового відправлення в якому містилося рішення суду у справі №554/7547/13-ц з підписом. Як слідує із відповіді від 04.02.2020 від ВДВС, [PERSON] 02.09.2019 звернувся за примусовим виконанням рішення суду стосовно стягнення аліментів за період з 14.06.2013. Стосовно [PERSON] нарахована ВДВС відповідна заборгованість зі сплати аліментів. В період народження дітей відповідач не бажав укладати з нею, позивачкою шлюб. Походження спільних дітей від нього, [PERSON] та [PERSON] щоразу встановлювало через суд. Сторони фактично проживали, як сім`я з 2007 по 2013 рік. [PERSON] ніколи не перебувала на обліку як нарко чи алкозалежна людина, завжди проживала зі своїми дітьми та доглядала за ними. Через те, що вона тричі підряд народжувала дітей, то змушена була доглядати за ними. Відповідач належного утримання дітям, а після одруження, і сім`ї, не надавав, тому жили бідно . [PERSON] не зверталася до суду з позовами про стягнення аліментів, оскільки боялась [PERSON] , через систематичне побиття. Після розлучення відповідач остаточно переїхав жити до своєї матері, потім влаштувався на сезонну роботу за межами України (Польща). З досягненням повноліття, старша спільна донька сторін спору вступила до навчального закладу у Польщу. Відповідач оплачує її навчання, однак решту утримання надає їй мати - [PERSON] . Починаючи з червня 2013 року сторони у справі проживають окремо. Спільні діти проживають з позивачкою, у належному їй будинку, який був придбаний за кошти її батьків, до шлюбу. Відповідач жодної матеріальної підтримки у вказаний період родині не надавав. Лише після вступу у навчальний заклад [PERSON] , оплачує її навчання. В наслідок сварки, яка виникла, відповідач заявив колишній дружині, що він забере у неї та їхніх спільних дітей будинок. Саме з цього приводу фактично і виник спір, який мотивував [PERSON] до звернення за правовою допомогою. В результаті такого звернення виявлений факт наявності рішення суду про стягнення з [PERSON] аліментів, а також факт відкриття виконавчого провадження щодо неї, через що звертається до суду з цим позовом. (т.1 а.с.1-7). 06 лютого 2020 року ухвалою судді клопотання [PERSON] про витребування доказів - повернуто без розгляду. Клопотання [PERSON] про виклик свідків - повернуто без розгляду. Позовну заяву [PERSON] до [PERSON] про встановлення факту проживання неповнолітніх дітей з матір`ю, припинення права на аліменти, звільнення від сплати заборгованості з аліментів - залишено без руху (т.1 а.с.32, 33). 10 лютого 2020 року ухвалою суду відкрито провадження у справі №№554/914/2020, 2/554/943/2020. Розгляд справи проводити в спрощеного позовного провадження. Призначено справу до судового розгляду на 15.30 годин на 18 березня 2020 року (т.1 а.с.39, 40). 18 березня 2020 року ухвалою суду у справі №№554/914/2020, 2/554/943/2020 клопотання представника позивача за ордером [PERSON] про виклик свідків - задоволено. Викликано в судове засідання свідків: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Призначено справу на 09.00 годин на 15 квітня 2020 року (т. 1 а.с.108,109). 29 квітня 2020 року до суду надійшов відзив відповідача [PERSON] на позовну заяву. В якому зазначив, що у 2001 році у сторін народилась перша дитина - [PERSON] , [INFO] . В цьому ж році сторони переїхали проживати до будинку за адресою: [ADDRESS] , котрий у 2002 році оформлено на [PERSON] . У квітні 2005 року у сторін народилась друга дитина, син - [PERSON] . У грудні 2007 року сторони зареєстрували свої стосунки у відповідності до сімейного законодавства, які тривали до листопада 2013 року, що підтверджується доданими до позову свідоцтвом про шлюб та рішенням Октябрського районного суду м. Полтава від 22.10.2013. У період із осені 2012 до серпня 2017 року відповідач працював в Україні, проживав разом з дітьми у будинку по [ADDRESS] , повністю сплачував житлово-комунальні послуги, діти перебували на його утриманні. Позивачка дітьми не опікувалась, не працювала і не забезпечувала, у зв`язку з чим [PERSON] при розірванні шлюбу звернувся із вимогами про стягнення аліментів. У кінці липня 2017 року, відповідач офіційно влаштувався на роботу закордон, до Польщі, перед його від`їздом позивачка повернулась постійно проживати до дітей у будинок за адресою: [ADDRESS] , яка на той час перебувала у стані вагітності від іншого чоловіка, оскільки іншого житла вони не мали. У січні 2018 року, коли [PERSON] приїхав на новорічні свята із-за кордону, за усним проханням [PERSON] зняв своє місце реєстрації у вказаному будинку для того, щоб остання змогла оформити житлову субсидію. У період із вересня 2017 року по березень 2020 року, відповідач [PERSON] двічі на місяць, грошовими переказами через систему «WESTERN UNION», пересилав кошти із-за кордону на утримання обох дітей на ім`я доньки - [PERSON] , якій на той час було повних 16 років. Кошти діти розподіляли між собою. Пізніше донька відкрила картковий рахунок у AT «Ідея Банк», куди батько регулярно, двічі на місяць пересилав кошти на утримання [PERSON] та [PERSON] . Крім цього, декілька разів, а саме у листопаді та грудні 2017 року [PERSON] зверталась до [PERSON] з проханням допомогти у сплаті житлово-комунальних послуг, в чому останній їй не відмовляв. Із часу набуття заочного рішення Октябрського районного суду м. Полтава від 22.10.2013 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів і до 2019 року відповідач не звертався до ВДВС із виконавчим листом про примусове стягнення аліментів із матері, оскільки він, відповідач повністю забезпечував дітей матеріально, а також приймав участь у додаткових витратах на дітей : мобільні телефони для обох дітей, щороку збирав доньку і сина до школи на 1 вересня: купляв одяг, взуття, канцелярські приладдя, збирав доньку на випускний вечір, який проводився по закінченню навчання в школі і сам приймав участь у ньому, оздоровлював дітей під час літніх канікул на морі. Після досягнення донькою повноліття, батько продовжує матеріально забезпечувати і її, і молодшого сина, двічі на місяць надсилаючи кошти на розрахунковий рахунок доньки - [PERSON] , які діти розподіляють між собою. Крім того, відповідач повністю оплачує навчання доньки на денній формі у Wyzsza Szkola Biznesu w Dаbrowie Gomiczej (переклад - Вища Школа бізнесу, що знаходиться у м. Доброве - Гурнича, Польща), за спеціальністю «менеджмент». У [PERSON] і не було підстав звертатись особисто до [PERSON] або із позовом до суду про стягнення аліментів, оскільки відповідач виконував і виконує свої батьківські обов`язки самостійно: приймає - участь у матеріальному забезпеченні дітей, цікавиться їхнім буденним життям та навчанням, підтримує стосунки із дітьми дистанційно наскільки це можливо, спілкується телефоном, через інтернет програми « Skype », «Viber», двічі на рік на новорічні свята та влітку приїздить до України і проводить з дітьми вільний час, донька неодноразово приїздила до місця проживання батька до м. Сталева Воля у Польщу. Звернення позивача із даним позовом до суду, у тому числі, і про стягнення аліментів з [PERSON] за минулий час викликано тим, що через заборгованість з аліментів позивачка позбавлена можливості отримувати допомогу від держави у вигляді житлової субсидії. З огляду на викладене, проаналізувавши документи, які додані до позовної заяви вважає, що позивачем не доведено, факту проживання дітей із нею у період: із 14.06.2013 до часу виїзду закордон відповідача, а також утримання дітей лише нею, яке дає право на списання заборгованості. Тим більше додані відповідачем докази разом із відзивом на позов повністю спростовують її позицію, у зв`язку з чим прохає відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі (т.1 а.с.179-184). 30 квітня 2020 року до суду надійшла заява позивача [PERSON] про збільшення позовних вимог. В якій остаточно прохала: встановити факт проживання неповнолітньої [PERSON] , [INFO] з матір`ю [PERSON] , [INFO] , та перебування на утриманні матері в період з 14.06.2013 по 02.04.2019. Встановити факт проживання неповнолітнього [PERSON] , [INFO] з матір`ю [PERSON] , [INFO] , та перебування на утриманні матері в період з 14.06.2013 по 04.02.2020. Припинити стягнення аліментів згідно з рішенням Октябрського районного суду м. Полтави у справі №554/7547/13-ц починаючи з 14.06.2013. Звільнити [PERSON] від сплати заборгованості з аліментів на утримання [PERSON] , [INFO] , згідно з рішенням суду у справі №554/7547/13-ц в сумі 240 254 грн. 74 коп. Стягнути з [PERSON] , [INFO] , аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] на користь [PERSON] , [INFO] , починаючи з 05 лютого 2017 року до досягнення повноліття у розмірі ј від усіх видів заробітку. Судові витрати покласти на відповідача (т.1 а.с.219, 220). 19 травня 2020 року ухвалою суду клопотання позивача [PERSON] та представника позивача за ордером [PERSON] про виклик свідків - задоволено. Повторно викликано в судове засідання свідка [PERSON] . Клопотання відповідача [PERSON] та представника відповідача за ордером [PERSON] про виклик свідків - задоволено. Викликано в судове засідання свідків: [PERSON] , [PERSON] Призначено справу в судовому засіданні на 09.00 годин на 18 червня 2020 року (т.1 а.с.241, 242). В судовому засіданні позивач [PERSON] та її представник за ордером [PERSON] позовні вимоги підтримали у повному обсязі та прохали їх задовольнити. В судовому засіданні відповідач [PERSON] позов визнав частково. Не заперечував той факт, що з липня 2017 року офіційно влаштувався на роботу закордон, до Польщі та не проживає разом з дітьми. Зазначив, що у період із вересня 2017 року по березень 2020 року двічі на місяць, грошовими переказами через систему «WESTERN UNION», пересилав кошти із-за кордону дітям на ім`я доньки - [PERSON] , якій на той час було повних 16 років. Кошти діти розподіляли між собою. Пізніше донька відкрила картковий рахунок у AT «Ідея Банк», куди двічі на місяць надсилає кошти, які діти розподіляють між собою. Не заперечував проти стягнення аліментів на утримання сина, але з моменту подачі позову до суду. В іншій частині позову прохав відмовити. В судовому засіданні представник відповідача [PERSON] за ордером [PERSON] відносно позову заперечувала, прохала відмовити у його задоволенні. В судовому засіданні представник третьої особи органу опіки та піклування Шевченківського району в м. Полтаві в особі Шевченківської районної у місті Полтаві ради за довіреністю Дяченко В.В., позовні вимоги про встановлення факту проживання дітей з матір`ю підтримав. В іншій частині позову прохав прийняти рішення, яке буде відповідати якнайкращому забезпеченню інтересів дітей. Шевченківський відділ державної виконавчої служби міста Полтаві Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (міста Суми) до суду свого представника не направили, будучи у встановлений ЦПК України спосіб повідомлені про судове засідання, надіслали суду клопотання про розгляд справи за відсутності представника відділу (т. 2 а.с.2, 22). Суд, заслухавши учасників процесу, пояснення свідків, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку про задоволення позову частково. Судом встановлено, що [INFO] у сторін народилась перша дитина, донька - [PERSON] , [INFO] , що слідує із копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] (т.1 а.с.23) [INFO] у сторін народилась друга дитина, син - [PERSON] , [INFO] , що слідує із копії повторного свідоцтва про народження серії [NUMBER] (т.1 а.с.22). Таким чином, позивачка не працювала з 2001 року, у зв`язку з доглядом за дітьми, котрі народилися у 2001 та 2005 роках відповідно, до реєстрації шлюбу. 21 грудня 2007 року сторони зареєстрували шлюб, що слідує із копії свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] (т.1 а.с.12). 22.10.2013 заочним рішенням Октябрського районного суду м. Полтави у цивільній справі №554/7547/13-ц позов [PERSON] - задоволено. Шлюб, зареєстрований 21.12.2007 в Октябрському відділі реєстрації актів цивільного стану Полтавського міського управління юстиції, актовий запис № 347, між [PERSON] та [PERSON] - розірвано. Після розірвання шлюбу залишено за відповідачкою прізвище " [PERSON] ". Стягнуто щомісячно з [PERSON] на користь [PERSON] , аліменти на утримання неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частини всіх видів її заробітку (доходів), але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на кожну дитину, починаючи стягнення з 14 червня 2013 року і до досягнення дітьми повноліття. Стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] судовий збір в сумі 114 грн. 70 коп. Стягнуто з [PERSON] судовий збір в сумі 229 грн. 40 коп. на користь держави. Рішення набрало законної сили 22 жовтня 2013 року. (т. 1 а.с.17,18). Відповідно ч.4 ст.82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Як слідує із рішення, [PERSON] та [PERSON] перебували у шлюбі з 21.12.2007 по 22.10.2013, мають спільних дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Сторони шлюбних стосунків не підтримують з осені 2012 року, спільного господарства не ведуть, сім`ю зберегти не бажають (т. 1 а.с.17, 18). Таким чином, батьком неповнолітнього [PERSON] , [INFO] є: [PERSON] - батько; [PERSON] - мати. З осені 2012 року сторони шлюбних стосунків не підтримували, спільного господарства не ведуть. Згідно положень ст.29 ЦК України місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я, в якому вона проживає. За ст.160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. У ч. 1 ст.157 СК України передбачено, що питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Згідно ст.141 цього Кодексу мати і батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини. В ст.150 СК України передбачені обов`язки батьків щодо виховання та розвитку дитини. Так у вказаній статті зазначено, що батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов`язані поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї. Забороняються будь-які види експлуатації батьками своєї дитини. Забороняються фізичні покарання дитини батьками, а також застосування ними інших видів покарань, які принижують людську гідність дитини. Згідно ч.1 ст.161 СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. В частинрі 2 цієї ж статті вказано, що орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини. З аналізу норм сімейного законодавства вбачається, що у тому разі, коли батьки дитини спільно не проживають, право визначати місце проживання дитини залишається за кожним з батьків. Питання про визначення місця проживання дитини має вирішуватись перш за все з урахуванням прав та законних інтересів дитини - її права на належне батьківське виховання, яке повною мірою може бути забезпечене тільки обома батьками; права на безперешкодне спілкування з кожним з батьків, здійснення обома батьками якого є запорукою нормального психічного розвитку дитини. Згідно до п. 18 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року №11 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя", при вирішенні спору про місце проживання дитини належить звертати особливу увагу на її вік та з`ясовувати, з ким із батьків вона бажає проживати. Відповідно до ч.2 ст.315 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Відповідно до довідки №3531 від 22.10.2019 КП «ЖЕО №2» ПМР, за адресою: м. Полтава, вулиця Добролюбова, 40б зареєстровані: [PERSON] , [INFO] - заявник; [PERSON] , [INFO] - син; [PERSON] , [INFO] - син; [PERSON] , [INFO] - донька (т.1 а.с.14). [PERSON] , [INFO] , була зареєстрована за адресою - [ADDRESS] з 03.09.1998 по 16.09.2003; зареєстрована за адресою - [ADDRESS] б з 19.09.2003 по цей час, що підтверджується копією паспорту серії [NUMBER] на ім`я [PERSON] (т.1 а.с.8-10). [PERSON] , [INFO] , був зареєстрований за адресою : [ADDRESS] з 26.11.1998 по 22.04.2003; за адресою: [ADDRESS] б з 27.09.2003 по 02.01.2018; за адресою: [ADDRESS] з 04.06.2020 по даний час, підтверджується копією паспорту серії [NUMBER] на ім`я [PERSON] (т.2 а.с.15,16) [PERSON] , [INFO] , зареєстрована за адресою: [ADDRESS] з 19.09.2003 по цей час, що підтверджується копією витягу з Єдиного державного демографічного реєстру щодо реєстрації місця проживання №5312-591682-2017 від 06 липня 2017 року (т.1 а.с.153). [PERSON] , [INFO] , зареєстрований за адресою: [ADDRESS] з 23.04.2005 по цей час, що підтверджується копією довідки про реєстрацію місця проживання особи №16.1-09 від 13 червня 2019 року (т.1 а.с.150). Згідно акту обстеження житлово-побутових умов затвердженого заступником голови ради з питань діяльності виконавчого органу - завідувача відділу служби у справах дітей виконавчого комітету Шевченківської районної у м. Полтаві ради Азізовим Р.Р. від 18.02.2020, встановлено, що за адресою: [ADDRESS] б проживають і мають постійне місце реєстрації: [PERSON] , [INFO] - заявник, мати; [PERSON] , [INFO] - син; [PERSON] , [INFO] - син; [PERSON] , [INFO] - повнолітня донька. Будинок вмебльовано, обладнано побутовою технікою. Старший син має окрему кімнату, менший син має місце для ігор та відпочинку у кімнаті матері, є місце для навчання, необхідні речі, одяг по сезону, книги, навчальні посібники, комп`ютер, повнолітня донька має окрему кімнату. Стосунки дружні, родинні (т. 1 а.с.65). Як слідує з довідки №18 від 03.03.2020 КЗ «Полтавська загальноосвітня школа І-ІІІ ступнів №8 імені Панаса Мирного ПМР», [PERSON] навчається у 9-му класі КЗ «Полтавська загальноосвітня школа І-ІІІ ступенів №8 імені Панаса Мирного ПМР» з 01.09.2011 по теперішній час. З 2013 року батько не приймає участі в житті сина (т.1 а.с.67). У судовому засіданні встановлено, що діти [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , проживають разом з матір`ю, позивачем у справі за адресою - [ADDRESS] б з 14.06.2013 та перебувають з цього часу на її утриманні. Оскільки з осені 2012 року сторони шлюбних стосунків не підтримують, спільного господарства не ведуть. Відповідач із липня 2017 року працює за кордоном і з вересня 2017 року по березень 2020 року перераховує кошти на розрахунковий рахунок доньки, котрими діти розпоряджаються на свій розсуд для власних потреб. Вказані обставини в судовому засіданні підтвердила позивач [PERSON] та своїми поясненнями свідки : [PERSON] ; [PERSON] ; [PERSON] ; [PERSON] ; [PERSON] . Таким чином, [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] проживають та зареєстровані разом з матір`ю - [PERSON] . На підставі наведеного, суд приходить до висновку, встановити факт проживання неповнолітньої [PERSON] , [INFO] з матір`ю [PERSON] , [INFO] , та перебування на утриманні матері в період з 14.06.2013 по [INFO] . Встановити факт проживання неповнолітнього [PERSON] , [INFO] з матір`ю [PERSON] , [INFO] , та перебування на утриманні матері в період з 14.06.2013 по 04 лютого 2020 року. 04.09.2019 постановою державного виконавця Шевченківського ВДВС м. Полтава ГТУЮ у Полтавській області Удовіченко І.Ю. відкрито виконавче провадження №59955044 з виконання виконавчого листа Октябрського районного суду м. Полтави №554/7547/13-ц виданого 30.08.2019 про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] , аліментів на утримання неповнолітніх дітей [PERSON] , [PERSON] в розмірі ј частини всіх видів заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму на кожну дитину, починаючи стягнення з 14.06.2013 і до досягнення дітьми повноліття (т.1 а.с.21) Частиною 2 статті 18 СК України передбачено, що одним із способів захисту сімейних прав та інтересів є зокрема припинення правовідношення, а також його анулювання. За змістом ст.181 СК України аліментами є кошти на утримання дитини, які присуджуються за рішенням суду до стягнення з одного з батьків дитини на користь того з батьків, разом з яким проживає дитина. За приписами ст. 179 СК України аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини. Той із батьків або інших законних представників дитини, на ім`я якого виплачуються аліменти, розпоряджається аліментами виключно за цільовим призначенням в інтересах дитини. Неповнолітня дитина має право брати участь у розпорядженні аліментами, одержаними на її утримання. Неповнолітня дитина має право на самостійне одержання аліментів та розпорядження ними відповідно до Цивільного кодексу України. Вимогами ст.273 СК України визначено, якщо матеріальний або сімейний стан особи, яка сплачує аліменти, чи особи, яка їх одержує, змінився, суд може за позовом будь-кого з них змінити встановлений розмір аліментів або звільнити від їх сплати. Відповідно до ч.4 ст.273 ЦПК України якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред`явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них. Як визначено ч. 8, 9 ст.7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Відповідно до п. 17, 22 постанови Пленуму ВСУ «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» право на звернення до суду із заявою про стягнення аліментів і, відповідно, право на отримання аліментів має той з батьків, з ким проживає дитина. Аналіз вказаних норм права дає підстави для висновку, що кожен з батьків зобов`язаний брати участь в утриманні своїх дітей. Один з батьків, який проживає окремо від дитини, зобов`язаний, зокрема, на підставі рішення суду, сплачувати аліменти на її утримання. Одержувачем таких аліментів, як правило, являється особа з якою проживає дитина (другий і батьків, опікун або піклувальник, тощо). Сплачені аліменти являються власністю дитини, але їх одержувач має право розпоряджатися ними виключно на потреби дитини і в її інтересах. При цьому платник аліментів зберігає право здійснювати контроль за цільовим використанням аліментів, що забезпечує дотримання найкращих інтересів дитини. Як встановлено судом, підставою звернення позивача до суду з приводу звільнення від сплати аліментів на користь відповідача стало те, що діти, на утримання яких з неї раніше були стягнуті та стягуються аліменти, проживають разом з матір`ю, а не з батьком та перебувають на утриманні матері. Враховуючи те, що діти проживали і проживають разом з матір`ю, суд вважає за необхідне захистити порушене право позивача шляхом припинення примусового стягнення аліментів на дітей, адже стягнення аліментів з того з батьків, з ким постійно проживає дитина, не відповідає вимогам ч. 2 ст. 181 СК України. При цьому, суд враховує, що відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини, що була ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789-XII від 27.02.1991 , Держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. На підставі викладеного, суд приходить до висновку про звільнення [PERSON] від сплати аліментів на користь [PERSON] на утримання дітей [PERSON] та [PERSON] , які стягуються згідно рішення Октябрського районного суду м. Полтави у справі №554/7547/13-ц від 22.10.2013 з 14 червня 2013 року. Частина 1 ст.18 Конвенції про права дитини визначає принцип загальної та однакової відповідальності батьків за виховання і розвиток дитини та декларує, що найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Відповідно до ст.141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Відповідно до ст.180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Таким чином, батько [PERSON] зобов`язаний сплачувати на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітньої дитини. Як встановлено у судовому засіданні, матеріальну допомогу на утримання дитини відповідач надає недостатньо. Відповідно до ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч.1 ст.182 СК України, п ри визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч.2 ст.182 СК України, мінімальний розмір на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Згідно ЗУ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів» №2037-VШ від 17.05.2017 частину другу ст.182 СК України викладено в такій редакції: "2. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку". Таким чином, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача аліменти у частці від доходу батька, у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку доходів щомісячно та не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до вимог ст.191 ч.1 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. На підставі викладеного, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог про стягнення аліментів частково. Стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини від всіх видів доходів щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починючи з дня пред`явлення позову і до досягнення дитиною повноліття. Судові витрати по справі сплачені позивачем при подачі позовної заяви до суду складають 3 363 гривні 20 копійок (т. 1 а.с.37, 38). Відповідно до п.1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, судові витрати, пов`язані з розглядом справи покладаються у разі задоволення позову на відповідача. Також стягнути з [PERSON] судовий збір у розмірі1 3 363 гривні 20 копійок, сплачений позивачем при подачі позову.

Outcome: partial