Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-27 00:00:00

Позивач 02 серпня 2016 року звернувся до Березанського районного суду з зазначеним позовом, мотивуючи позовні вимоги тим, що відповідно до державного акта на право постійного користування землею серії [NUMBER] від 13.05.1994 року Білоцерківському хлібокомбінату Київської області (зараз - ТОВ "Білоцерківський хлібокомбінат") було надано земельну ділянку площею 1,8 га для розміщення бази відпочинку "Утро", розташовану в с.Рибаківка Березанського району Миколаївської області. На зазначеній земельній ділянці розташоване нерухоме майно, належне позивачу. 06 серпня 2009 року між ЗАТ "МЖК-буд" та відповідачкою [PERSON] (далі відповідач 2) укладено договір купівлі-продажу, предметом якого була нежитлова будівля - кафе з літнім майданчиком за адресою: [ADDRESS]. Згідно з ч.2 ст.120 Земельного кодексу України у редакції, що була чинною на момент укладення цього договору, якщо житловий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, наданій у користування, то у разі їх відчуження до набувача переходить право користування тією частиною земельної ділянки, на якій вони розміщені, та частиною ділянки, необхідної для обслуговування. Проте у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно міститься інформація, що власником земельної ділянки площею 0,1721 га (кадастровий номер [NUMBER]) є [PERSON], а підставою виникнення права власності є договір купівлі-продажу №629 від 31 липня 2013 року, посвідчений приватним нотаріусом Березанського районного нотаріального округу Мартинюк О.Б. Оскільки позивачем не приймалось рішення про відмову від права користування частиною земельної ділянки, яка з 1994 року була йому надана у користування, позивач вважає, що відповідачка [PERSON] отримала рішення органів виконавчої влади, на підставі яких укладено договір купівлі-продажу земельної ділянки, без належних правових підстав, чим порушені права позивача як землекористувача. Тому позивач на підставі ст.387 ЦК України, ст.152 ЗК України просив визнати недійсним договір купівлі-продажу № 629 від 31 липня 2013 року, витребувати з незаконного володіння [PERSON] на свою користь земельну ділянку площею 0,1721 га, що знаходиться за адресою Миколаївська область, Березанський район, с/рада Рибаківська, кадастровий номер [NUMBER], скасувати державну реєстрацію права власності на земельну ділянку за індексним номером 4600521 від 31 липня 2013 року, зареєстровану за [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу №629 від 31 липня 2013 року, та стягнути з відповідачів понесені судові витрати. У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала в повному обсязі, пояснила, що про порушення своїх прав через укладення договору купівлі-продажу між Березанською РДА та [PERSON] позивач дізнався навесні 2016 року після звільнення колишнього директора підприємства [PERSON], який з перевищенням своїх повноважень, неправомірно, всупереч вимогам статуту підприємства, без дозволу уповноваженого органу підприємства передав ЗАТ "МЖК-буд" право на земельну ділянку, яка була лише у користуванні підприємства, документи щодо відмови від права користування неналежно оформлені. У письмових запереченнях на позов представник відповідачки [PERSON] [PERSON] просив відмовити у позові, посилаючись на недоведеність заявлених вимог, зокрема, щодо належності позивачеві нерухомого майна - бази відпочинку "Утро" у с.Рибаківка Березанського району Миколаївської області та земельної ділянки площею 1.8 га, яка в 1994 році була надана у постійне користування іншій юридичній особі - Білоцерківському комбінату Київської області, та порушення прав та інтересів позивача внаслідок укладення спірного договору; на правомірність припинення права користування земельною ділянкою, переведення її у державну власність з подальшою передачею у довгострокову оренду та відчуженням; на правомірність відчуження частки нерухомого майна бази відпочинку "Ранок"; відсутність підстав для витребування земельної ділянки на користь позивача, який не є її власником; сплив позовної давності. В судовому засіданні представник відповідачки [PERSON] [PERSON] свої письмові заперечення підтримав, у задоволенні позову просив відмовити. Представник відповідачки [PERSON] [PERSON] проти задоволення позовних вимог заперечувала, посилаючись на сплив позовної давності, оскільки земельна ділянка вилучена у позивача у 2007 році, про що позивач повинен був знати, при переході права власності на нерухоме майно до нового власника перейшло і право користування земельною ділянкою, а також посилалась на відсутність доказів того, що позивач є правонаступником колишнього володільця земельної ділянки - Білоцерківського хлібокомбінату. Зазначала, що позовні вимоги недоведені, грунтуються на припущеннях, та позивачем обрано неналежний спосіб захисту своїх прав, оскільки попередні рішення щодо відчуження нерухомого майна ним не оскаржено. Представник відповідача 1 - Березанської районної державної адміністрації Миколаївської області в судове засідання не з'явився та не повідомив причину своєї неявки, хоча належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи. Заслухавши пояснення представників сторін, свідка, дослідивши письмові докази, суд вважає, що позовні вимоги задоволенню не підлягають з таких підстав. Судом встановлено, що на підставі державного акта на право постійного користування землею серії [NUMBER], виданого Березанською районною радою народних депутатів 13 травня 1994 року відповідно до рішення Миколаївської обласної ради народних депутатів №10 від 18 березня 1994 року, Білоцерківському хлібокомбінату Київської області надано у постійне користування земельну ділянку площею 1,8 га для бази відпочинку "Утро" (а.с.5-8). Відповідно до договору про передачу у власність частки майна від 31 березня 2003 року (а.с.46), на виконання договору про дольову участь у будівництві бази відпочинку "Утро", укладеного 04 липня 1994 року між Білоцерківським хлібокомбінатом та Білоцерковським МЖК-буд (а.с.44), за дозволом ВАТ "Київхліб" (а.с.47-48) у власність ЗАТ "МЖК-буд" передано у власність 6 боксів (номерів) спального корпусу загальною площею 164,11 кв.м. та недобудований кафетерій площею 1391 кв.м. з літнім майданчиком (а.с.45-48) з наданням дозволу на відчуження земельної ділянки площею 1391 кв.м., де розташований кафетерій, у своє користування. На підставі розпорядження Березанської районної державної адміністрації №526 від 14 липня 2006 року (а.с.49) та виданого відповідно до нього свідоцтва про право власності (а.с.50-51) власниками нежитлової будівлі, бази відпочинку "Ранок" є ЗАТ "МЖК-буд" (15\\100 часток) та ДП ВАТ "Київхліб" Білоцерківський хлібокомбінат (85\\100 часток), право власності на торговий комплекс загальною площею 1390,99 кв.м., який розташований за адресою с. Рибаківка Березанського району Миколаївської області, зона відпочинку "Рибаківка", база відпочинку "Ранок", оформлено за ЗАТ "МЖК-буд". За розпорядженням Березанської районної державної адміністрації № 449 від 10 травня 2007 року відповідно до заяви ДП ВАТ "Київхліб" Білоцерківський хлібокомбінат" від 29 вересня 2006 року право постійного користування земельною ділянкою Білоцерківського хлібокомбінату площею до 0.1637 га під розміщення бази відпочинку "Ранок" за межами населеного пункту в межах території Рибаківської сільської ради припинено, земельну ділянку переведено до земель державної власності (а.с.57-59) у зв"язку з відчуженням майна для ЗАТ "МЖК-буд". Позивач є правонаступником ДП ВАТ "Київхліб" "Білоцерківський хлібокомбінат", що вбачається як з ідентичності ідентифікаційних кодів зазначених юридичних осіб в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України, так і з протоколу чергових загальних зборів акціонерів ПАТ "Київхліб" № 24 від 22 квітня 2014 року, підпунктом 12.1.2 рішення якого про перетворення ДП ВАТ "Київхліб" "Білоцерківський хлібокомбінат" у ТОВ "Білоцерківський хлібокомбінат" передбачено правонаступництво новоствореного підприємства за всім майном, правами та обов"язками підприємства, що ліквідується (а.с.121). У подальшому за договором купівлі-продажу нерухомого майна від 06 серпня 2009 року ЗАТ "МЖК-буд" продано відповідачці [PERSON] нерухоме майно - нежитлову будівлю, кафе з літнім майданчиком, яке розташоване в с.Рибаківка Березанського району Миколаївської області, Квартал Третій, 1-а, та належало продавцю на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно, виданого Березанською РДА Миколаївської області 30.07.2009 року (а.с.54-55). Розпорядженням Березанської РДА № 419 від 21 травня 2010 року [PERSON] надано дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0,1637 га для комерційного використання під розміщення кафе з літнім майданчиком в оренду терміном на 49 років із земель державної власності (запасу) за межами населеного пункту в межах території Рибаківської сільської ради Березанського району (а.с.60). 29 березня 2012 року на підставі розпорядження Березанської РДА № 588 від 05 жовтня 2011 року (а.с.61) Березанською районною адміністрацією Миколаївської області та [PERSON] укладено договір оренди земельної ділянки кадастровий номер [NUMBER] площею 0,1721 га для комерційного використання під розміщення кафе з літнім майданчиком в оренду терміном на 49 років із земель державної власності (запасу) за межами населеного пункту (а.с.62-66), зареєстрований у відділі Держкомзему у Березанському районі 20.11.2012 року за № 482090004001121 (а.с.66), земельну ділянку передано в строкове володіння та користування [PERSON] на підставі акта приймання-передачі від 29.03.2012 року (а.с.67). Згідно з договором купівлі-продажу від 31 липня 2013 року (а.с.73-74), укладеним на підставі розпорядження Березанської РДА №199 від 19 липня 2013 року, Березанська РДА продала [PERSON] земельну ділянку кадастровий номер [NUMBER] для комерційного призначення для обслуговування кафе з літнім майданчиком загальною площею 1721 кв.м., розміщену в межах території Рибаківської сільської ради Березанського району в зоні відпочинку "Рибаківка" за адресою с. Рибаківка Березанського району Миколаївської області, квартал Третій, будівля 1а, на якій знаходиться нерухоме майно - нежитлова будівля, кафе з літнім майданчиком. Встановлені судом обставини щодо переходу прав на нерухоме майно підтвердив і допитаний у судовому засіданні свідок [PERSON], який працював директором Білоцерківського хлібокомбінату з 1983 року по березень 2016 року, пояснивши, що на виконання договору дольової участі позивачем у 2003 році було передано ЗАТ "МЖК-буд" 6 спальних номерів бази відпочинку та незавершене будівництвом приміщення кафе з земельною ділянкою, тоді ж було отримано дозвіл правління ПАТ "Київхліб" на відчуження вказаного майна, у 2006 році свідок звернувся з листом до Березанської РДА про відмову від земельної ділянки, на якій знаходилось кафе. Потім кафе було продане відповідачці [PERSON], а вона оформила договір оренди земельної ділянки, яку у подальшому викупила. Порушень з боку позивача при відчуженні майна не було. Про відмову від частини земельної ділянки на підприємстві було відомо, так як це було проведено через бухгалтерію, та й члени трудового колективу щороку їздили на базу відпочинку. Земельний податок за спірну земельну ділянку платило ЗАТ "МЖК-буд". Згідно зі ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно з вимогами статей 10 та 60 ЦПК України, сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів; кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. За змістом ст.ст.141-142 ЗК України (у редакції, що діяла на час прийняття рішення про припинення права користування земельною ділянкою Білоцерківського хлібокомбінату), припинення права постійного користування земельною ділянкою у разі добровільної відмови землекористувача здійснюється за його заявою до власника земельної ділянки. Таким чином, право користування позивача спірною земельною ділянкою було правомірно припинено розпорядженням Березанської районної державної адміністрації № 449 від 10 травня 2007 року, що підтверджується поясненнями свідка [PERSON] про звернення його, як керівника позивача, з такою заявою у встановленому законом порядку, витягом з протоколу засідання правління АТ "Київхліб" про згоду на відчуження ЗАТ "МЖК-буд" незавершеного будівництва кафетерію з літнім майданчиком та земельною ділянкою, на якій знаходиться будівництво (а.с.48), заявою ДП ПАТ "Київхліб" Білоцерківський хлібокомбінат про припинення права користування земельною ділянкою (а.с.59), розпорядженням Березанської РДА про припинення права користування земельною ділянкою № 449 від 10 травня 2007 року (а.с.57). Частиною 3 статті 215 ЦК України передбачено можливість оспорювання правочину його стороною або іншою заінтересованою особою. На момент вчинення спірного договору земельна ділянка перебувала у власності держави та в оренді у відповідачки [PERSON], позивач не був її користувачем, а тому посилання позивача на порушення його права користування земельною ділянкою внаслідок укладення договору купівлі-продажу земельної ділянки від 31.07.2013 року є безпідставними. Відповідно до ч.2 ст.152 ЗК України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його права на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним (ст.387 ЦК України). Оскільки позивач з 2007 року не є користувачем спірної земельної ділянки, на земельній ділянці знаходиться нерухоме майно, належне іншій особі, тому положення зазначених норм на позивача не поширюються. Так як судом відмовлено у позові з мотивів його безпідставності, пропуск позивачем позовної давності не може бути підставою для відмови у позові. Посилання представника позивача у судовому засіданні на відсутність повноважень директора "Білоцерківського хлібокомбінату" щодо розпорядження спірною земельною ділянкою не стосуються заявлених позивачем підстав позову та судом до уваги не беруться. Відповідно до ч.3 ст.154 ЦПК України заходи забезпечення позову можуть бути скасовані судом, який розглядає справу. Якщо у задоволенні позову було відмовлено, провадження у справі закрито або заяву залишено без розгляду, вжиті заходи забезпечення позову застосовуються до набрання судовим рішенням законної сили. Проте суд може одночасно з ухваленням судового рішення або після цього постановити ухвалу про скасування заходів забезпечення позову (ч.6 ст.154 ЦПК України). Зважаючи на викладене суд вважає за необхідне скасувати заходи забезпечення позову у вигляді арешту на земельну ділянку, застосовані ухвалою суду від 12.10.2016 року. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed