Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-21 00:00:00

У вересні 2019 р. Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" (далі - Товариство) звернулось з вказаним позовом, у якому просить стягнути на його користь з [PERSON] заборгованість за кредитним договором № 6551050879 від 17.02.2016 р. у розмірі 23 336,07 грн., посилаючись на те, що [PERSON] не виконує зобов`язань за зазначеними договорами. Від представника [PERSON] 22.06.2020 р. надійшли письмові пояснення від 22.06.2020 р., у яких наведені заперечення проти позову. Відповідно до частин першої та другої статті 174 Цивільного процесуального кодексу України при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом. Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву. Згідно з частиною першою статті 178 Цивільного процесуального кодексу України у відзиві відповідач викладає заперечення проти позову. Таким чином викладення письмових заперечень проти позову має здійснюватись виключно у заяві по суті справи - відзиві, а не у письмових поясненнях. При цьому до відзиву має бути додано документи, що підтверджують надіслання (надання) відзиву і доданих до нього доказів іншим учасникам справи, відзив має бути подано у строк, встановлений судом (пункт 2 частини п`ятої, частина 7 статті 178 Цивільного процесуального кодексу України). Письмові пояснення від 22.06.2020 р. наведеним вимогам Цивільного процесуального кодексу України не відповідають, що позбавляє Товариство скористатись правом подати відповідь на них (як на відзив), та, крім того, їх подано з пропуском строку, встановленого Судом ухвалою від 07.10.2019 р. - п`ятнадцять днів з дня вручення копії ухвали (а. с. 32), остання була вручена [PERSON] 19.11.2020 р. (а. с. 43). Зважаючи на викладене, Суд приходить до висновку, що письмові пояснення від 22.06.2020 р. не можуть бути взяті до уваги та підлягають залишенню без розгляду. Судом з`ясовано, що 17.02.2016 р. [PERSON] підписала заяву про приєднання до умов отримання кредитів та інших послуг від Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Центр фінансових рішень" та заяву № 6551050879 на отримання кредиту від Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Центр фінансових рішень" (далі - Заява) (а. с. 6, 7 - 9). Як вбачається з Заяви, [PERSON] погодилася з тим, що ця заява разом з умовами отримання кредитів та інших послуг від Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Центр фінансових рішень" становлять між нею та Товариством з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Центр фінансових рішень" кредитний договір. Вона ознайомлена з цим договором до його укладення та згодна з його умовами. Відповідно до умов кредитного договору, наведених у Заяві, [PERSON] [INFO] отримала в кредит грошові кошти у розмірі 12 490,00 грн., строком на 36 місяців, з початковим процентом 1,50 %, щомісячним процентом - 3,99 %, річним процентом - 0,01 %, щоденна пеня становить 0,3 %, погашення кредиту - згідно графіку платежів. Між Товариством з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Центр фінансових рішень" та Товариством було укладено договір відступлення права вимоги № 20180730 від 30.07.2018 р. (з додатками до нього) відповідно до умов якого, зокрема, Товариство з моменту підписання цього договору набуло право вимоги до [PERSON] за кредитним договором № 6551050879 від 17.02.2016 р. (а. с. 20 - 22, 23). Пунктом 1 частини першої статті 512 Цивільного кодексу України передбачено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок: передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Частиною першою статті 513 Цивільного кодексу України встановлено, що правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові. Статтею 514 та частиною першою статті 516 Цивільного кодексу України визначено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Таким чином до Товариства перейшло право вимоги до [PERSON] за кредитним договором № 6551050879 від 17.02.2016 р. Зобов`язань за кредитним договором № 6551050879 від 17.02.2016 р. з погашення заборгованості за кредитом, відсотків за користування кредитом [PERSON] належним чином не виконала, внаслідок чого у неї станом на 30.07.2018 р. виникла заборгованість за вказаним договором у розмірі 23 336,07 грн., яка складається із простроченої заборгованості за кредитом у розмірі 10 298,02 грн., простроченої заборгованості за відсотками у розмірі 0,64 грн., заборгованості за щомісячними процентами (плата за управління кредитом) у розмірі 6 852,50 грн., та заборгованості за штрафом/пенею у розмірі 6 184,91 грн., що підтверджується довідкою від 31.10.2018 р. Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Центр фінансових рішень" та розрахунком заборгованості (а. с. 15, 17). Доказів, які спростовували обставини, наведені у попередньому абзаці, [PERSON] не подала. Відповідно до частини першої статті 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Згідно зі статтями 525 та 526 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Враховуючи викладене, Суд, приходить до висновку, що позовна вимога Товариства до [PERSON] про стягнення заборгованості підлягає задоволенню. На підставі статі 141 Цивільного процесуального кодексу України з [PERSON] на користь Товариства у якості відшкодування судових витрат підлягає стягненню 1 921,00 грн.

Outcome: approved