Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-23 00:00:00

У вересні 2016 року позивач публічне акціонерне товариство "Авант-Банк" (далі - ПАТ "Авант-Банк") звернулося до суду в порядку цивільного судочинства з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовував тим, що між ПАТ "Авант-Банк" та [PERSON] укладено договір №К-Ф/12/012/КР про встановлення кредитного ліміту на поточний рахунок фізичної особи з використанням платіжної картки від 27.04.2012 року (далі - кредитний договір), відповідно до умов якого позивачем надано [PERSON] кредит на поточні потреби у розмірі 1000000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку на строк з 27.04.2012 року до 26.10.2015 року. Процентна ставка за користування кредитом складає 30% річних, плата за недозволений ліміт встановлена в розмірі 60% річних. 26.04.2013 року між ПАТ "Авант-Банк" та [PERSON] було укладено додатковий договір №6 до договору №К-Ф/12/012/КР про встановлення кредитного ліміту на поточний рахунок фізичної особи з використанням платіжної картки від 27.04.2012 року, згідно якого сторони домовились змінити строк надання кредитного ліміту - кредитний ліміт надається строком по 25.04.2014 року. Крім того, сторони погодили змінити умови стосовно відповідальності, які визначені п.7 кредитного договору, а також доповнили договір п.10. Крім того, 27.04.2015 року між позивачем та відповідачем був укладений додатковий договір №8 до договору №К-Ф/12/012/КР про встановлення кредитного ліміту на поточний рахунок фізичної особи з використанням платіжної картки від 27.04.2012 року, згідно умов якого сторони домовились, що кредитний ліміт надається строком по 26.10.2015 року. П.п.6.3.2.,6.3.3. кредитного договору передбачено обов'язок позичальника здійснювати погашення заборгованості за кредитним лімітом, отриманих в межах установленого кредитного ліміту, не пізніше дати закінчення періоду безперервного користування кредитним лімітом, а також в інші строки що вказані у цьому договорі, сплачувати проценти за користування кредитним лімітом у порядку та в строки, передбачені пунктом 4.3. цього договору. Згідно з п.7.2. кредитного договору (в редакції від 26.04.2013 року - додатковий договір №6 до кредитного договору) у випадку порушення строків повернення кредитного ліміту та/або сплати нарахованих процентів за користування ним, комісій та інших платежів, передбачених цим договором, банк має право вимагати, а позичальник зобов'язаний сплатити банку у 5 (п'яти) денний термін від дати прострочення виконання зобов'язання пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період прострочення, від простроченої суми, за кожний день прострочення виконання та 3 (три) проценти річних від простроченої суми, а також суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення. Однак боржник не дотримується умов кредитного договору, не сплачує кредит, проценти за його користування у розмірі та порядку, визначеному договором. Станом на 22.08.2016 року заборгованість [PERSON] за кредитним договором становить 985158,20 грн. Вона складається з заборгованості зі сплати кредиту (основного боргу) у розмірі 705228,92 грн., заборгованості зі сплати процентів за користування кредитом у розмірі 100581,82 грн., заборгованості зі сплати пені за користування кредитом у сумі 179347,46 грн. З цих підстав позивач просив стягнути з відповідача на його користь заборгованість за кредитним договором у сумі 985158,20 грн. та судовий збір. Представник позивача в судовому засіданні позов підтримав, просив суд його задовольнити. Представник відповідача в судовому засіданні проти позову заперечував, мотивуючи це тим, що сума заборгованості розрахована невірно, у розрахунку відсутні дати погашення відповідачем кредиту та відсотків за його користування, розрахунок не відображає в повній мірі дійсний стан заборгованості позичальника перед банком, з нього неможливо встановити, коли саме виникла заборгованість позичальника по кредитному договору. Крім того, як стверджував представник відповідача, в матеріалах справи відсутні докази, які б підтверджували факт видачі кредиту. Із зазначених підстав представник відповідача просив суд відмовити у задоволенні позову ПАТ "Авант-Банк" в повному обсязі. Заслухавши пояснення представника позивача та представника відповідача, дослідивши матеріали справи, зібрані у справі докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч.1, ч.2 ст.639 ЦК України договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Як вбачається з матеріалів справи, між ПАТ "Авант-Банк" та [PERSON] укладено договір №К-Ф/12/012/КР про встановлення кредитного ліміту на поточний рахунок фізичної особи з використанням платіжної картки від 27.04.2012 року (далі - кредитний договір), відповідно до умов якого позивачем надано [PERSON] кредит на поточні потреби у розмірі 1000000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку на строк з 27.04.2012 року до 26.10.2015 року. Процентна ставка за користування кредитом складає 30% річних, плата за недозволений ліміт встановлена в розмірі 60% річних (а.с.11-15). 26.04.2013 року між ПАТ "Авант-Банк" та [PERSON] було укладено додатковий договір №6 до договору №К-Ф/12/012/КР про встановлення кредитного ліміту на поточний рахунок фізичної особи з використанням платіжної картки від 27.04.2012 року, згідно якого сторони домовились змінити строк надання кредитного ліміту - кредитний ліміт надається строком по 25.04.2014 року. Крім того, сторони погодили змінити умови стосовно відповідальності, які визначені п.7 кредитного договору, а також доповнили договір п.10 (а.с.21-22). Крім того, 27.04.2015 року між позивачем та відповідачем був укладений додатковий договір №8 до договору №К-Ф/12/012/КР про встановлення кредитного ліміту на поточний рахунок фізичної особи з використанням платіжної картки від 27.04.2012 року, згідно умов якого сторони домовились, що кредитний ліміт надається строком по 26.10.2015 року (а.с.24). У відповідності до ч.1 ст.1054 ЦК України кредитодавець зобов'язується за кредитним договором надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Судом встановлено, що кредитні кошти в межах ліміту, були надані ПАТ "Авант-Банк" відповідачеві [PERSON] П.п.6.3.2.,6.3.3. кредитного договору передбачено обов'язок позичальника здійснювати погашення заборгованості за кредитним лімітом, отриманих в межах установленого кредитного ліміту, не пізніше дати закінчення періоду безперервного користування кредитним лімітом, а також в інші строки що вказані у цьому договорі, сплачувати проценти за користування кредитним лімітом у порядку та в строки, передбачені пунктом 4.3. цього договору. Згідно зі ст.526 ЦК України передбачено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Однак [PERSON] систематично не виконує взяті на себе за кредитним договором зобов'язання щодо своєчасного та у повному обсязі погашення кредиту, відсотків за його користування, комісії за користування кредитом, допустив заборгованість зі сплати кредиту (основного боргу) у розмірі 705228,92 грн., зі сплати процентів за користування кредитом у розмірі 100581,82 грн., зі сплати пені за користування кредитом у сумі 179347,46 грн. Відповідно до ч.1 ст.1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі) у строк та в порядку, що встановлені договором. Ст.530 ЦК України визначено, що, якщо у зобов'язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Повністю повернути кредитні кошти [PERSON] зобов'язався у термін, вказаний у договорі, тобто до 26.10.2015 року. Відповідно до ст.610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). У відповідності до ст.549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Ч.1 ст.550 ЦК України визначено, що право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов'язання. Згідно з п.7.2. кредитного договору (в редакції від 26.04.2013 року - додатковий договір №6 до кредитного договору) у випадку порушення строків повернення кредитного ліміту та/або сплати нарахованих процентів за користування ним, комісій та інших платежів, передбачених цим договором, банк має право вимагати, а позичальник зобов'язаний сплатити банку у 5 (п'яти) денний термін від дати прострочення виконання зобов'язання пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період прострочення, від простроченої суми, за кожний день прострочення виконання та 3 (три) проценти річних від простроченої суми, а також суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення. Пеня за прострочення термінів сплати кредиту та процентів за його користування, нарахована позивачем, складає 179347,46 грн. Згідно з ч.1 ст.1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до ст.625 цього Кодексу. Ч.1 ст.625 ЦК України передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Повно та всебічно дослідивши обставини справи, оцінивши зібрані докази у сукупності, суд вважає, що позов слід задовольнити, стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за договором №К-Ф/12/012/КР про встановлення кредитного ліміту на поточний рахунок фізичної особи з використанням платіжної картки від 27.04.2012 року у розмірі 985158,20 грн., що складається з суми боргу зі сплати кредиту (основного боргу) у розмірі 705228,92 грн., заборгованості зі сплати процентів за користування кредитом у розмірі 100581,82 грн., заборгованості зі сплати пені за користування кредитом у сумі 179347,46 грн. У відповідності до ст.88 ЦПК України суд присуджує з відповідача на користь позивача судовий збір у сумі 14777,40 грн. З огляду на вищенаведене, відповідно до ст.ст.15, 16, 526, 530, 536, 549, 550, 610, 625, 1049, 1050, 1054, 1055 Цивільного кодексу України, та,

Outcome: approved