Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-04 00:00:00

АТ КБ "Приватбанк" 29.05.2018 року звернулось до суду з позовом про стягнення заборгованості з відповідачки [PERSON] , мотивуючи позов тим, що між ПАТ КБ "Приватбанк" та [PERSON] було укладено додаткову угоду від 21.06.2012 року відповідно до якої, з метою створення сприятливих умов для виконання позичальником зобов`язань у розмірі 12772,74 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 18,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, за умовами належного виконання зобов`язань. Позичальник свої зобов`язання за Додатковою угодою не виконує станом на 23.03.2018 року має заборгованість - 30727,72 грн., яка складається з: 11475,44 грн. - заборгованість за кредитом; 402,53 грн. - заборгованість по відсоткам за користування кредитом; 13894,19 грн. пеня за несвоєчасність виконання зобов`язань за договором; 4955,56 грн. - штраф відповідно до п. 1.6.4 Додаткової угоди, яку позивач просить стягнути з відповідача. Окрім того, просить стягнути на свою користь судові витрати у вигляді суми сплаченого судового збору в сумі 1762,00 грн. Заочним рішенням Херсонського міського суду Херсонської області від 02.10.2018 року позов задоволено частково: стягнуто з [PERSON] на користь банку заборгованість за кредитним договором №4149625323278794 від 21.06.2012 року, яка складається з: 11 475,44 грн. - заборгованість за кредитом; 402,53 грн. - заборгованість по відсоткам за користування кредитом; 13 894,19 грн. пеня за несвоєчасність виконання зобов`язань за договором, судові витрати в розмірі 1477,84 грн. Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 23.06.2020 року заочне рішення від 02.10.2018 року скасовано, розгляд справи вирішено проводити в порядку загального позовного провадження, призначено підготовче засідання. Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 10.03.2021 року закрито підготовче провадження та справу призначено до судового розгляду за суттю. Представник позивача в судове засідання не з`явився, подано заяву про розгляд справи за відсутності представника, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просить позов задовольнити. Представником відповідачки подано заяву про розгляд справи у відсутність, просив відмовити у задоволенні позову з підстав, викладених у заяві про перегляд заочного рішення. Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступні обставини та відповідні ним правовідносини. 21.06.2012 року між ПАТ КБ "Приватбанк" та [PERSON] укладено Додаткову угоду №1 відповідно до якої з метою створення сприятливих умов для виконання позичальником зобов`язань за договором № б/н від 04.02.2008 року була встановлена заборгованість у розмірі 12 772,74 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом, за умови належного виконання зобов`язань. ПАТ КБ "Приватбанк" свої зобов`язання за кредитним договором виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачці кредит у розмірі, встановленому кредитним договором та Додатковою угодою (арк. справи 7). Згідно п. 1.6 Додаткової угоди у разі порушення позичальником будь-якого з зобов`язань, передбачених цією Додатковою угодою понад 30 днів Позичальник сплачує Банку штраф. Заборгованість за Додатковою угодою станом на 23.03.2018 року становить 30 727,72 грн., та складається з наступного: 11 475,44 грн. - заборгованість за кредитом; 402,53 грн. - заборгованість по відсоткам за користування кредитом; 13 894,19 грн. пеня за несвоєчасність виконання зобов`язань за договором, а також штраф відповідно до п. 1.6.4 Додаткової угоди у розмірі 4955,56 грн., що підтверджено розрахунком заборгованості, що міститься в матеріалах справи. Рішенням Дніпровського районного суду м. Херсона від 28.01.2014 року з [PERSON] стягнуто на користь банку заборгованість за кредитним договором №б/н від 21.06.2012 р. станом на 13.11.2013 року в розмірі 17114,08 грн. Рішення набрало законної сили 08.02.2014 року (арк. справи 44). З мотивувальної частини рішення вбачається, що заборгованість за кредитним договором станом на 13.11.2013 року становить 17114,08 грн., та складається з: 11 475,44 грн. заборгованість за кредитом, 402,53 грн. заборгованість по відсоткам, 3944,96 грн. пеня за несвоєчасність виконання зобов`язань за кредитом, а також штрафи відповідно до Умов та правил надання банківських послуг 500 грн. штраф (фіксована частина), 791,15 грн. штраф (процентна складова). Тобто, рішенням Дніпровського районного суду м. Херсона від 28.01.2014 року повністю стягнуто тіло кредиту, заборгованість за відсотками, пеня, штрафи. Звернення з позовом про дострокове стягнення кредиту незалежно від способу такого стягнення змінює порядок, умови і строк дії кредитного договору. На час звернення з таким позовом вважається, що настав строк виконання договору в повному обсязі. Рішення суду про стягнення заборгованості засвідчує такі зміни. Виходячи з заявлених вимог, фактично банк банк скористався своїм правом на пред`явлення вимоги до позичальника про дострокове виконання зобов`язань за кредитним договором станом на 13.11.2013 року, а також отримав судовий захист своїх прав. У відповідності зі ст.ст. 12, 13 ЦПК України, суд розглядає справи на принципах змагальності і диспозитивності, у межах заявлених позовних вимог на підставі доказів, наданих сторонами. Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно з ч.1 ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Частиною 2 ст.1050 ЦК України встановлено, що якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст.1048 цього Кодексу. Відповідно до ч.1 ст.611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов`язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди. В Постанові від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12 (№ 14-10цс18) Велика Палата Верховного Суду зазначила, що відповідно до частини першої статті 1048 та частини першої статті 1054 ЦК України кредитодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми кредиту, розмір і порядок одержання яких встановлюються договором. Отже, припис абзацу 2 частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Судом встановлено, що у зв`язку із стягненням рішенням Дніпровського районного суду м. Херсона від 28.01.2014 року заборгованості за кредитом, то вказаним змінено строк кредитування. Іншими словами, рішення про стягнення тіла кредиту змінює умови договору кредиту та вважаються такими, що настали всі строки платежу та позичальник зобов`язаний повернути усю суму основного боргу, відсотків та пені, що утворилася на час зміни кредитного договору. Таким чином, кредитний договір щодо строку повернення кредиту вважається зміненим, виходчі зі змісту ст. 1048 ЦК України з 13.11.2013 р. Однією з основоположних засад цивільного законодавства є добросовісність (пункт 6 частини першої\~статті 3 ЦК України) й дії учасників цивільних правовідносин мають бути добросовісними. Тобто відповідати певному стандарту поведінки, що характеризується чесністю, відкритістю і повагою інтересів іншої сторони договору або відповідного правовідношення. Відповідно до частини третьої\~статті 13 ЦК України\~не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах З конструкції частини третьої\~статті 13 ЦК України\~випливає, що дії особи, які полягають у реалізації такою особою свого права, однак вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, є формою зловживання правом. Відповідно до частини першої\~статті 598 ЦК України\~зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.\~Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (частина перша\~статті 599 ЦК України). У частині першій\~статті 81 ЦПК України\~передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. За таких обставин, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позову. Наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником, не припиняє правовідносин сторін кредитного договору, не звільняє останнього від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених частиною другою\~статті 625 ЦК України, оскільки зобов`язання залишається невиконаним належним чином відповідно до вимог статей\~526,\~599 ЦК України. Після закінчення строку дії кредитного договору кредитор має право на отримання сум, передбачених частиною другою\~статті 625 ЦК України, якщо зобов`язання залишається невиконаним. В даному випадку кредитор на власний розсуд змінив умови основного зобов`язання щодо строку дії договору, періодичності платежів, порядку сплати процентів за користування кредитом, а також неустойки.\~Отже, строк кредитування відповідача є таким, що закінчився, як і його право законно користуватися позиченими коштами, заборгованість за кредитним договором стягнута, з вимогами в порядку ст. 625 ЦК України банк не звертався. Підсумовуючи викладене, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову в повному обсязі. За приписами ст. 141 ЦПК України судові витрати покладаються на позивача. Заходи забезпечення позову судом не застосовувалися. Підстави для негайного виконання рішення відсутні. Рішення в повному обсязі складене 14 травня 2021 року. На підставі ст. 2, 4, 5, 11, 81, 82, 141, 258, 264-265, 353-355 ЦПК України, суд

Outcome: dismissed