Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-13 00:00:00

В провадження Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська надійшла позовна заява публічного акціонерного товариства "Банк Кредит Дніпро" до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором про надання кредитної лінії (том 1 а. с. 3-5), в обґрунтування якого позивач посилався на те, що 16 серпня 2005 року між ним та відповідачем був укладений договір про надання кредитної лінії № 160805/1, відповідно до умов якого банк зобов'язався надати позичальнику відкличну поновлювальну кредитну лінію з лімітом кредитування у сумі 10 000,00 гривень шляхом видачі коштів з карткового рахунку, а відповідач зобов'язалась повернути кредит, сплатити відсотки за користування кредитом та виконати зобов'язання у повному обсязі у строки, передбачені договором. 16 серпня 2005 року між сторонами була укладена додаткова угода № 1 до договору № 26252903275501-ПК від 07 липня 2003 року про обслуговування міжнародної дебетової пластикової картки, згідно якого до кредитного договору було внесено зміни, що стосуються погашення заборгованості за кредитом шляхом списання коштів з карткового рахунку. Відповідач свої зобов'язання за кредитним договором та додатковим договором до нього належним чином не виконала, у зв'язку з чим станом на 07 вересня 2012 року утворилася заборгованість в розмірі 100 498,47 гривень. Заборгованість на даний час не погашена, що стало підставою для звернення до суду. У судовому засіданні від 16 грудня 2014 року до спільного розгляд з зазначеною позовною заявою була прийнята зустрічна позовна заява [PERSON] до публічного акціонерного товариства "Банк Кредит Дніпро" про визнання договорів припиненими, яка згодом підлягала уточненню (том 2 а. с. 48, 65-66). В обґрунтування зустрічних позовних вимог [PERSON] з урахуванням уточнень посилалась на те, що 11 квітня 2011 року між сторонами була укладена мирова угода, відповідно до якої банк відмовився від усіх позовних вимог до [PERSON] щодо стягнення заборгованості договором про надання кредитної лінії № 160805/1 від 16 серпня 2005 року та за договором № 26252903275501-ПК від 11 серпня 2005 року. Дана мирова угода була прийнята судом та провадження по відповідній цивільній справі - закрито. Тому [PERSON] просила суд, з урахуванням уточнень, визнати договір про надання кредитної лінії № 160805/1 від 16 серпня 2005 року таким, що припинив свою дію з серпня 2007 року; визнати договір № 26252903275501-ПК від 07 липня 2003 року про обслуговування міжнародної дебетової пластикової картки та договір № 26255906575001-ПК від 11 серпня 2005 року про обслуговування міжнародної дебетової пластикової картки, укладені між [PERSON] та ПАТ "Банк Кредит Дніпро" такими, що припинили свою дію з лютого 2009 року. Представник позивача за первісним позовом надав заяву про розгляд даної цивільної справи за його відсутності, в заяві вказав, що первісні позовні вимоги підтримує, просить їх задовольнити, проти зустрічних вимог - заперечує, просить відмовити у їх задоволенні (а. с. 121). [PERSON] у судовому засіданні заявлені нею позовні вимоги підтримала, просила суд їх задовольнити, у задоволенні позовних вимог банку просила відмовити. Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно ст.ст. 10, 60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ст. 58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Статтями 27, 46 ЦПК України передбачено, що обов'язок із доказування покладається також на осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб, або державні чи суспільні інтереси. Тобто, процесуальними нормами встановлено як право на участь у доказуванні, так і обов'язок із доказування обставин при невизнані них сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, що випливає зі змісту ст. 27 ЦПК України. Відповідно до ст. 212 ЦПК України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємозв'язок доказів у їх сукупності. Вислухавши пояснення осіб, що приймали участь в розгляді даної цивільної справи, дослідивши матеріали даної цивільної справи, судом були встановлені наступні факти: Судом встановлено, що 16 серпня 2005 року між ПАТ "Банк Кредит Дніпро" та [PERSON] був укладений договір про надання кредитної лінії №160805/1, відповідно до умов якого банк зобов'язався надати позичальнику відкличну поновлювальну кредитну лінію з лімітом кредитування у сумі 10 000,00 гривень, а відповідач зобов'язалась повернути кредит, сплатити відсотки за користування кредитом у розмірі 20% та виконати інші зобов'язання у повному обсязі у строки, передбачені договором. Викладене підтверджується копією даного кредитного договору, наявною в матеріалах справи (том 1 а.с.12-13). Відповідно до 3.1 даного кредитного договору, банк зобов'язався відкрити позичальнику позичковий рахунок [NUMBER] та в строк одного банківського дня з моменту отримання банком від позичальника заяви - зобов'язання про надання кредиту надати кредит в межах оговореної суми, шляхом видачі коштів з карткового рахунку згідно договору № 2625-5-906575001-ПК про обслуговування міжнародної дебетової пластикової картки від 11 серпня 2005 року. Судом встановлено, що доступ до вказаних кредитних коштів відповідачеві було надано, що підтверджується заявою-зобов'язанням позичальника із розпорядженням на видачу кредиту (том 1 а. с.14). Згідно п. 4.1 кредитного договору, позичальник зобов'язався зробити остаточне погашення кредиту до 15 серпня 2007 року. Судом також встановлено, що 16 серпня 2005 року між сторонами по справі було укладено додаткову угоду до договору № 26252903275501-ПК від 07 серпня 2003 року про обслуговування міжнародної дебетової пластикової картки, згідно якого сторонами були внесені відповідні зміни, що стосуються погашення заборгованості за кредитом шляхом списання коштів з карткового рахунку. Так, розділ 2 "Порядок розрахунків" доповнено п. 2.11 наступного змісту: "Банк здійснює розрахунок та утримання відсотків у відповідності з Договором про надання кредитної лінії № 160805/1 від 16 серпня 2005 року щомісяця в останній робочий день місяця. Клієнт зобов'язаний забезпечити необхідну суму на Рахунку для щомісячного погашення кредиту та відсотків за його використання. Розділ 3 "Обов'язки сторін" доповнено п. 3.2.15 наступного змісту: "Клієнт зобов'язується забезпечити на Рахунку, в оговорений п. 2.11 термін, суми, необхідні для погашення частини споживчого кредиту та відсотків за його використання у відповідності з Договором про надання кредитної лінії № 160805/1 від 16 серпня 2005 року". Відповідно до п. 7.1 кредитного договору, нарахування та сплата відсотків за користування кредитними ресурсами здійснюється щомісячно в останній робочий день місяця, на рахунок нарахованих відсотків, шляхом безготівкового перерахування грошових коштів з карткового рахунку позичальника згідно додаткової угоди № 1 від 16 серпня 2005 року до договору № 26252903275501-ПК від 07 серпня 2003 року про обслуговування міжнародної дебетової пластикової картки. Оскільки погашення заборгованості за кредитним договором відбувається шляхом списання коштів з відповідного карткового рахунку згідно за умовами додаткової угоди від 16 серпня 2005 року до договору № 26252903275501-ПК від 07 липня 2003 року, то внаслідок відсутності грошових коштів, що підлягали списанню, на вказаному картковому рахунку утворився несанкціонований овердрафт. Таким чином, як стверджує позивач за первісним позовом заборгованість за позичковим рахунком погашена, натомість виникла заборгованість за картковим рахунком. Проте з зазначеним не можна погодитись, виходячи з наступного. Так, судом було встановлено, що ухвалою Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 11 квітня 2011 року по цивільній справі № 2-5862/11 за позовом публічного акціонерного товариства комерційного банку "Кредит Дніпро" до [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості, розірвання договору була визнана мирова угода, укладена між сторонами 11 квітня 20110 року, на наступних умовах: публічне акціонерне товариство "БАНК КРЕДИТ ДНІПРО" відмовляється від усіх позовних вимог до [PERSON], [PERSON] про стягнення солідарної заборгованості та штрафних санкцій за Договором про надання кредитної лінії № 160805/1 без дати з лімітом кредитування 10000 грн., Договором № 26255906575001-ПК про обслуговування міжнародної дебетової пластикової картки від 11.08.2005 року, Договором № 26252903275501-ПК про обслуговування міжнародної дебетової пластикової картки від 07.07.2003 року. Договором поруки №160805/1-п від 16.08.2005 р.; [PERSON], [PERSON] відмовляються від будь-яких претензій до Публічного акціонерного товариства "БАНК КРЕДИТ ДНІПРО" про правомірність нарахування та правильність визначення розміру солідарної заборгованості Сторін-2, 3 за Договором про надання кредитної лінії № 160805/1 без дати з лімітом кредитування 10000,00 грн., Договором № 26255906575001-ПК про обслуговування міжнародної дебетової пластикової картки від 11.08.2005 року, Договором № 26252903275501-ПК про обслуговування міжнародної дебетової пластикової картки від 07.07.2003 року, Договором поруки № 160805/1-п від 16.08.2005 р. Викладене підтверджується копією даної ухвали, наявною в матеріалах справи (том 1 а. с. 78-79). Крім того вказаною ухвалою закрито провадження у зазначеній цивільній справі. Згідно з ч. 3 ст. 206 ЦПК України у разі закриття провадження у справі повторне звернення до суду з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається. Таким чином, враховуючи умови укладеної між сторонами даної справи мирової угоди, затвердженої судом, про те, що позивач (банк) відмовляється від усіх позовних вимог до відповідача (позичальника [PERSON]) про стягнення заборгованості та штрафних санкцій за договором № 26252903275501-ПК про обслуговування міжнародної дебетової картки від 07 липня 2003 року, а також положення п. 3 ст. 206 ЦПК України, суд приходить до висновку щодо відсутності підстав для задоволення позовних вимог ПАТ "Банк Кредит Дніпро" до [PERSON] про стягнення заборгованості, яка утворилась за договором про надання кредитної лінії №160805/1 від 16 серпня 2005 року та договором № 26255906575001-ПК про обслуговування міжнародної дебетової пластикової картки від 11 серпня 2005 року, у зв'язку з чим вважає за необхідне відмовити у повному обсязі у задоволенні первісних позовних вимог. Крім того, ч. 1 ст. 598 ЦК України визначено, що зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 601 ЦК України зобов'язання припиняється зарахуванням зустрічних однорідних вимог, строк виконання яких настав, а також вимог, строк виконання яких не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги. Згідно з вимогами ст. 605 ЦК України зобов'язання припиняється внаслідок звільнення (прощення боргу) кредитором боржника від його обов'язків, якщо це не порушує прав третіх осіб щодо майна кредитора. Таким чином, вирішуючи зустрічні позовні вимоги, враховуючи, що ПАТ "Банк Кредит Дніпро" підписавши мирову угоду, що була визнана судом, відмовився від всіх позовних вимог до [PERSON] за зазначеними вище договорами без застережень щодо періоду нарахування заборгованості, штрафних санкцій тощо, а взагалі від всіх позовних вимог до [PERSON] про стягнення заборгованості за відповідними договорами, суд приходить до висновку щодо можливості задоволення зустрічних позовних та вважає за необхідне визнати договір про надання кредитної лінії № 160805/1 від 16 серпня 2005 року таким, що припинив свою дію з серпня 2007 року та визнати договір № 26252903275501-ПК від 07 липня 2003 року про обслуговування міжнародної дебетової пластикової картки та договір № 26255906575001-ПК від 11 серпня 2005 року про обслуговування міжнародної дебетової пластикової картки, укладені між [PERSON] та ПАТ "Банк Кредит Дніпро" такими, що припинили свою дію з лютого 2009 року. Оскільки у задоволенні первісних позовних вимог було відмовлено, а зустрічні позовні вимог були задоволені у повному обсязі, витрати по сплаті судового збору, понесені банком не підлягають. Крім того, суд вважає за необхідне стягнути з ПАТ "Банк Кредит Дніпро" на користь держави судовий збір у сумі 243,60 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved