Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-27 00:00:00

У липні 2015 року позивач публічне акціонерне товариство "Всеукраїнський Акціонерний Банк" (далі - ПАТ "ВіЕйБі Банк") звернулося до суду в порядку цивільного судочинства з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовував тим, що 02.12.2010 року між ПАТ "ВіЕйБі Банк" та [PERSON] укладено кредитний договір №225/2010, відповідно до умов якого позивачем надано відповідачеві кредит у сумі 120395,00 грн. строком на 3 роки з 02.12.2010 року до 02.12.2015 року. Процентна ставка за користування кредитом становить 24,5% річних, комісія за надання кредиту - 1,99% від суми кредиту (2395,86 грн.) - одноразово. Повернення кредиту здійснюється шляхом сплати щомісячних ануїтетних платежів у розмірі та в порядку, визначеному договором та графіком погашення заборгованості, який є невід'ємним додатком до договору. [PERSON] одержала та використала кошти, отримані в кредит, на цілі, визначені кредитним договором. П.3.3.2 кредитного договору від 02.12.2010 року №225/2010 встановлено обов'язок позичальника щомісячно виконувати свої боргові зобов'язання відповідно до графіку в порядку, передбаченому п.2.7. Загальної частини договору. Не пізніше визначеного п.2 Спеціальної частини договору терміну, повернути банку всю суму наданих кредитних коштів, сплачувати протягом дії договору проценти за користування кредитними коштами, комісії, а також сплатити можливу неустойку (штраф/пеню). У випадку застосування банком права вимоги дострокового виконання боргових зобов'язань в порядку п.2.9 Загальної частини договору, термін виконання боргових зобов'язань за договором вважається таким, що настав. У випадку прострочення позичальником виконання грошових зобов'язань, про які йдеться в п.3.3.2 Загальної частини договору, банк має право вимагати від позичальника додатково сплатити банку пеню, що розраховується від суми невиконаних боргових зобов'язань (а саме неповерненої чергової частини кредиту та/або несплачених процентів та/або комісії за осбулговування кредиту), строк виконання яких настав і які не були виконані на день прострочення виконання, за кожний день, коли мало місце таке прострочення. Розмір пені - 0,5% від суми невиконаного зобов'язання (п.4.3. договору). Проте позичальник не дотримується умов кредитного договору від 02.12.2010 року №225/2010, не сплачує кредит, проценти за його користування та інші платежі у розмірі та порядку, визначеному договором. Станом на 13.07.2015 року загальна сума заборгованості [PERSON] за кредитним договором від 02.12.2010 року №225/2010 складає 120759,81 грн., у тому числі заборгованість зі сплати кредиту (основного боргу) у сумі 69980,26 грн., заборгованість зі сплати процентів за користування кредитом у сумі 24812,31 грн., пеня за прострочення термінів сплати кредиту у сумі 25967,24 грн. Для забезпечення виконання позичальником зобов'язань, взятих на себе за кредитним договором від 02.12.2010 року №225/2010, між ПАТ "ВіЕйБі Банк" та [PERSON] 02.12.2010 року було укладено договір застави транспортного засобу №225/2010/S-1, відповідно до умов якого [PERSON] передала ПАТ "ВіЕйБі Банк" в заставу транспортний засіб - автомобіль марки "Honda Accord", 2010 року випуску, номер кузова (шасі) [NUMBER], д.р.н. [NUMBER]. З цих підстав ПАТ "ВіЕйБі Банк" просило суд стягнути з відповідача на його користь заборгованість за кредитним договором від 02.12.2010 року №225/2010 у сумі 120759,81 грн. Представник позивача в судове засідання не з'явився, позивач про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, представник позивача подав до суду заяву, в якій просив суд розглянути справу за його відсутності, проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідач та її представник у судове засідання не з'явилися, про час та місце розгляду справи належним чином повідомлялися, про причини неявки в судове засідання суд не повідомили. У матеріалах справи міститься заява відповідача, адресована позивачу, в якій зазначено про часткове визнання нею боргу у розмірі 69980,00 грн. (а.с.36). Представником відповідача неодноразово заявлялись клопотання про розгляд справи в режимі відеоконференції, оскільки представник відповідача вказував, що не може прибути в судові засідання через значну відстань до суду, а проїзд потребує значних матеріальних витрат. Проте розгляд справи в режимі відеоконференції у судовому засіданні, призначеному на 14 год. 30 хв. 28.03.2016 року, не відбувся, оскільки представником відповідача було повідомлено суд в телефонному режимі про відсутність у призначений час вільного залу судових засідань в Ужгородському міськрайонному суді Закарпатської області для можливості проведення засідання в режимі відеконференції. Клопотань про відкладення розгляду справи не надходило. З матеріалів справи вбачається, що відповідач зареєстрована за адресою: [ADDRESS], за якою остання отримувала судові повістки про виклик в судові засідання, відповідач та її представник знали про розгляд справи, відповідач могла прибути до суду, однак в судові засідання не з'явилася. Таким чином, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності відповідача та представника відповідача, оскільки останні зловживають своїми процесуальними правами, їх дії свідчать про ухилення від участі в судових засіданнях та затягування розгляду справи. Дослідивши матеріали справи, зібрані у справі докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно з нормою ст.638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. За приписами ч.1, ч.2 ст.639 ЦК України договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. З матеріалів справи вбачається, що 02.12.2010 року між ПАТ "ВіЕйБі Банк" та [PERSON] укладено кредитний договір №225/2010, відповідно до умов якого позивачем надано відповідачеві кредит у сумі 120395,00 грн. строком на 3 роки з 02.12.2010 року до 02.12.2015 року. Процентна ставка за користування кредитом становить 24,5% річних, комісія за надання кредиту - 1,99% від суми кредиту (2395,86 грн.) - одноразово. Повернення кредиту здійснюється шляхом сплати щомісячних ануїтетних платежів у розмірі та в порядку, визначеному договором та графіком погашення заборгованості, який є невід'ємним додатком до договору (а.с.5-13). Для забезпечення виконання позичальником зобов'язань, взятих на себе за кредитним договором від 02.12.2010 року №225/2010, між ПАТ "ВіЕйБі Банк" та [PERSON] 02.12.2010 року було укладено договір застави транспортного засобу №225/2010/S-1, відповідно до умов якого [PERSON] передала ПАТ "ВіЕйБі Банк" в заставу транспортний засіб - автомобіль марки "Honda Accord", 2010 року випуску, номер кузова (шасі) [NUMBER], д.р.н. [NUMBER] (а.с.14-19). Згідно з ч.1 ст.1054 ЦК України кредитодавець зобов'язується за кредитним договором надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Судом встановлено, що кредитні кошти в обсязі, визначеному договором, були надані ПАТ "ВіЕйБі Банк" відповідачеві [PERSON], які вона використала за цільовим призначенням (а.с.27). П.3.3.2 кредитного договору від 02.12.2010 року №225/2010 встановлено обов'язок позичальника щомісячно виконувати свої боргові зобов'язання відповідно до графіку в порядку, передбаченому п.2.7. Загальної частини договору. Не пізніше визначеного п.2 Спеціальної частини договору терміну, повернути банку всю суму наданих кредитних коштів, сплачувати протягом дії договору проценти за користування кредитними коштами, комісії, а також сплатити можливу неустойку (штраф/пеню). У випадку застосування банком права вимоги дострокового виконання боргових зобов'язань в порядку п.2.9 Загальної частини договору, термін виконання боргових зобов'язань за договором вважається таким, що настав. Відповідно до ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Однак позичальник [PERSON] систематично не виконує взяті на себе за кредитним договором від 02.12.2010 року №225/2010 зобов'язання щодо своєчасної та у повному обсязі сплати усіх платежів за договором, допустила заборгованість зі сплати кредиту, процентів за його користування та комісії за управління кредитом. Ст.610 ЦК України визначено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Ст.549 ЦК України передбачено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. У відповідності до ч.1 ст.550 ЦК України право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов'язання. Згідно з п.4.3. кредитного договору від 02.12.2010 року №225/2010 у випадку прострочення позичальником виконання грошових зобов'язань, про які йдеться в п.3.3.2 Загальної частини договору, банк має право вимагати від позичальника додатково сплатити банку пеню, що розраховується від суми невиконаних боргових зобов'язань (а саме неповерненої чергової частини кредиту та/або несплачених процентів та/або комісії за обслуговування кредиту), строк виконання яких настав і які не були виконані на день прострочення виконання, за кожний день, коли мало місце таке прострочення. Розмір пені - 0,5% від суми невиконаного зобов'язання. Пеня за прострочення позичальником термінів сплати чергових платежів за договором складає 25967,24 грн. За приписами ч.2 ст.1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст.1048 цього Кодексу. З аналізу наведених законодавчих положень вбачається, що пред'явленням вимоги до позичальника є як направлення йому вимоги про дострокове погашення заборгованості за кредитним договором, так і пред'явлення до нього позову. П.2.9.1. кредитного договору від 02.12.2010 року №225/2010 кредитодавцеві надано право вимагати дострокового виконання боргових зобов'язань в цілому, або у визначеній ним частині, у випадку невиконання позичальником своїх боргових та інших зобов'язань за цим договором та/або договором застави або правомірних вимог банку. При цьому, вважається, що дата повернення кредиту настала, а виконання боргових зобов'язань повинно бути вчинене протягом 30 (тридцяти) календарних днів з дати отримання позичальником відповідної письмової вимоги банку. Позичальником [PERSON] було затримано сплату чергових ануїтетних платежів, відтак ПАТ "ВіЕйБі Банк" вправі вимагати дострокове стягнення усієї усієї заборгованості за кредитним договором. З матеріалів справи вбачається, що позивачем на адресу [PERSON] направлялась вимога про повернення коштів, однак відповідач жодним чином не відреагувала на цю вимогу та не погасила наявну заборгованість (а.с.24-26). Таким чином, позивач реалізував своє право на дострокове стягнення усієї заборгованості за кредитним договором від 02.12.2010 року №225/2010 шляхом звернення до суду з позовом до позичальника, що відповідає нормі ст.1050 ЦК України. Заборгованість [PERSON] за кредитним договору від 02.12.2010 року №225/2010, стягнення якої банк вправі вимагати достроково, складається з заборгованості зі сплати кредиту (основного боргу) у сумі 69980,26 грн., заборгованості зі сплати процентів за користування кредитом у сумі 24812,31 грн., пені за прострочення термінів сплати кредиту у сумі 25967,24 грн. У відповідності до ч.1 ст.1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до ст.625 цього Кодексу. Ч.1 ст.625 ЦК України передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Повно та всебічно дослідивши обставини справи, оцінивши зібрані докази у сукупності, суд вважає, що позов слід задовольнити, стягнути з [PERSON] на користь ПАТ "ВіЕйБі Банк" заборгованість за кредитним договором від 02.12.2010 року №225/2010 у сумі 120759,81 грн., у тому числі заборгованість зі сплати кредиту (основного боргу) у сумі 69980,26 грн., заборгованість зі сплати процентів за користування кредитом у сумі 24812,31 грн., пеню за прострочення термінів сплати кредиту у сумі 25967,24 грн. У відповідності до ст.88 ЦПК України суд присуджує з відповідача судовий збір у сумі 1207,60 грн. в дохід держави. З огляду на вищенаведене, відповідно до ст.ст.15, 16, 526, 530, 533, 536, 549-552, 610, 625, 1049, 1050, 1054, 1055 Цивільного кодексу України, та,

Outcome: approved