Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-12 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідачів, про звернення стягнення на предмет іпотеки, посилаючись на те, що між банком та [PERSON] був укладений кредитний договір в іноземній валюті, в забезпечення виконання якого між сторонами був укладений договір іпотеки. Зважаючи на те, що позичальник умови договору кредиту не виконував, заборгованість по останньому стягнута у судовому порядку. Відповідно до умов договорів позичальник має право звернути стягнення на предмет іпотеки для задоволення вимог, оскільки рішення суду про стягнення заборгованості не виконано, а [PERSON] продовжує ухилятися від виконання умов кредитного договору. В судовому засіданні представник позивача позов підтримала, просила задовольнити. Представник відповідача [PERSON] проти задоволення позову заперечував, посилаючись на те, що законом про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті передбачена заборона примусового стягнення (відчуження без згоди власника) нерухомого житлового майна, яке вважається предметом застави згідно із Закону України "Про заставу" та/або предметом іпотеки згідно із Законом України "Про іпотеку", якщо таке майно виступає як забезпечення зобов'язань громадянина України (позичальника або майнового поручителя) за споживчими кредитами, наданими йому кредитними установами - резидентами України в іноземній валюті та за умови, щотаке нерухоме житлове майно використовується як місце постійного проживання позичальника/майнового поручителя або є об'єктом незавершеного будівництва нерухомого житлового майна, яке перебуває в іпотеці, за умови, що у позичальника або майнового поручителя у власності не знаходиться інше нерухоме житлове майно;загальна площа такого нерухомого житлового майна (об'єкта незавершеного будівництва нерухомого житлового майна) не перевищує 140 кв. метрів для квартири та 250 кв. метрів для житлового будинку. Враховуючи, що житлова квартира на яку позивач просить звернути стягнення підпадає під критерії визначені вище вказаним Законом, позовні вимоги не підлягають задоволенню. Відповідач [PERSON] буду належним чином повідомленою про час та місце розгляду справи в судове засідання не з'явилась, проте зважаючи на неодноразові неявки відповідача в судові засідання без поважних причин, суд розцінює такі дії, як такі, що спрямовані на затягування розгляду справи і вважає за можливе розглянути справу у відсутність [PERSON] Вислухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи, суд вважає встановленими наступні факти та відповідні їм правовідносини. 13.09.2007 року між позивачем та [PERSON] укладено кредитний договір на отримання останнім кредиту в іноземній валюті /а.с. 7 - 9/. 13.09.2007 року між позивачем та відповідачами укладено договір іпотеки квартири належної відповідачам на праві власності /а.с. 12-15/. 12.10.2012 року рішенням суду з [PERSON] на користь позивача стягнута заборгованість за невиконання кредитного договору /а.с. 24/, яке ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 02.04.2013 року залишено без змін та набрало законної сили /а.с. 25, 26/. Рішення суду не виконано. Відповідно до п. 3.1.6, 6.1,6.2 договору іпотеки передбачено право позивача звернути стягнення на передане в іпотеку майно для задоволення вимог, які випливають з кредитного договору. Відповідне право передбачено і ст. ст. 12, 33, 39, 41 Закону України «Про іпотеку», ст.ст. 575, 589, 590 ЦК України. Разом з тим, згідно Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» від 03.06.2014 року, вбачається, що не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) нерухоме житлове майно, яке вважається предметом застави згідно із ст. 4 Закону України "Про заставу"та/або предметом іпотеки згідно із ст. 5 Закону України "Про іпотеку", якщо таке майно виступає як забезпечення зобов'язань громадянина України (позичальника або майнового поручителя) за споживчими кредитами, наданими йому кредитними установами - резидентами України в іноземній валюті, та за умови, що таке нерухоме житлове майно використовується як місце постійного проживання позичальника/майнового поручителя або є об'єктом незавершеного будівництва нерухомого житлового майна, яке перебуває в іпотеці, за умови, що у позичальника або майнового поручителя у власності не знаходиться інше нерухоме житлове майно;загальна площа такого нерухомого житлового майна (об'єкта незавершеного будівництва нерухомого житлового майна) не перевищує 140 кв. метрів для квартири та 250 кв. метрів для житлового будинку. Враховуючи те, що передане відповідачами в іпотеку майно, а саме трьохкімнатна квартира [ADDRESS], де проживають відповідачі підпадає під критерії майна, на яке згідно вище вказаного Закону не може бути звернуто стягнення, оскільки квартира є предметом іпотеки, використовується як місце постійного проживання позичальника/майнового поручителя,кредит [PERSON] отриманий в іноземній валюті і є споживчим, позивачем не надано доказів того, що відповідачі мають інше нерухоме житлове майно,жила площа останньої 40.10 кв.м., дія вище вказаного Закону розповсюджується на правовідносини, що виникли між сторонами. Враховуючи наведене, суд дійшов висновку про те, що вимоги позивача задоволенню не підлягають. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed