Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-25 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом, в якому просила визнати недійсним кредитний договір №400/7635CLBPS від 07.08.2013 р. В обгрунтування позову зазначила, що 07.08.2013 р. між ПАТ "Платинум Банк", [PERSON] та ПрАТ "Ренесанс Життя" укладено кредитний договір зі страхування життя позичальника №400/7635CLBPS. Вона вважає, що при укладені зазначеного договрру порушені її права як споживача, а саме, що не було ознайомлено належним чином з умовами кредитування, із-за дрібного шрифту, яким був надрукований кредитний договір вона не мала змоги його прочитати та підписала, надіючись на добросовісність працівників банку. Відповідачем подані письмові заперечення на позов, відповідно до яких, позовні вимоги [PERSON] не визнають, вважають їх необгрунтованими та просять відмовити в їх задоволенні. Вказали, що 07.08.2013 р. [PERSON], ПАТ "Платинум Банк", та ПрА "Ренесанс Життя" уклали кредитний договір зі страхуванням життя позичальника №400/7635CLBPS, за умовами якого юанк надав позичальнику тимчасове платне користування з цільовим використанням на поточні потреби кредит, а позичальник зобов'язується повернути наданий кредит, сплатити проценти за користування кредитом. Банк надав кошти на умовах: сума кредиту - 5900,00 грн; строк кредитування 36 місяців; фіксована процентна ставка за користування кредитом 12,00% річних; комісія за обслуговування кредиту 142,00 грн. цільове призначення - поточні потреби; дата повернення кредиту 01.12.2015 р. Грошові кошти отримані позивачем шляхом перерахування грошових коштів електронним переказом у відділення поштового зв'язку за місцем фактичного проживання позичальника, зазначеного у договорі. До підписання кредитного договору позивач в повній мірі була ознайомлена з усією інформацією щодо кредитування в письмовому вигляді, про що поставила підпис. Позивач та її представник в судове засідання не з'явились, в матеріалах справи наявна заява представника позивача про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує, просить їх задовольнити. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності. Представник третьої особи в судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причини не явки суду не відомі. За приписами ч. 2 ст. 197 ЦПК України у разі, якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутністю осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється. Суд, встановивши обставини справи і перевіривши їх доказами, приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що 07.08.2013 р. між ПАТ "Платинум Банк", [PERSON], ПрАТ "Ренесанс Життя" укладено кредитний договір зі страхуванням життя позичальника №400/7635CLBPS, відповідно до якого Банк надав позивачу кредит у сумі 5900 грн.00 коп. з фіксованою процентною ставкою за користування кредитом 12,0000 % річних та комісії за обслуговування кредиту 142 грн.00 коп., цільове призначення кредиту - поточні потреби, дата повернення кредиту 21.08.2016 року (далі Кредитний договір), строк кредитування 36 платіжних періодів. Зазначений договір та додаток 1 до нього [PERSON] отримала 07.08.2013 р., про що зробила підпис (арк. справи 11). Відповідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно зі ст.1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі. В силу ч.2 ст.1055 ЦК України кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним. Відповідно до ст.202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. За змістом ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Частиною 3 ст. 207 ЦК України визначено, що використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, електронно-числового підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів. Як вбачається з матеріалів справи, кредитний договір підписаний всіма сторонами, з урахуванням п.6.5. Договору, відповідно до якого підписання представниками Банку та Страховика здійснено шляхом нанесення типографськими засобами відбитку печаток та підписів. В п.6.5. Договору позивальник зазначає, зокрема, що із зразками підписів уповноважених осіб Сторін обзнайомлений. Таким чином, суд приходить до висновку, що кредитний договір зі страхування життя позичальника №400/7635CLBPS від 07.08.2013 року між [PERSON]А, ПАТ «Платинум Банк» та ПрАТ «Ренесанс життя» укладено з дотриманням ст. 207 ЦК України. Кредитний договір зі страхування життя позичальника №400/7635CLBPS від 07.08.2013 року, містить розділ 3 Умови страхування позичальника за кредитом. Відповідно до ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Предметом договору страхування, в силу ст. 980 ЦК України, можуть бути майнові інтереси, які не суперечать закону і пов'язані (зокрема) з життям, здоров'ям, працездатністю та пенсійним забезпеченням (особисте страхування). Істотними умовами договору страхування є предмет договору страхування, страховий випадок, розмір грошової суми, в межах якої страховик зобов'язаний провести виплату у разі настання страхового випадку (страхова сума), розмір страхового платежу і строки його сплати, строк договору та інші умови, визначені актами цивільного законодавства (ст.982 ЦК України). Кредитний договір містить предмет договору страхування (п.3.1.), страховий випадок (3.5.), розмір грошової суми, в межах якої страховик зобов'язаний провести виплату у разі настання страхового випадку (страхова сума) (п.3.6.), розмір страхового платежу і строки його сплати (п.п.3.7., 3.9.,3.10.), строк договору (п.3.11.). Суд приходить до висновку, про необґрунтованість посилань позивача на відсутність істотних умов в Кредитному договорі. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про захист прав споживачів» послуга - діяльність виконавця з надання (передачі) споживачеві певного визначеного договором матеріального чи нематеріального блага, що здійснюється за індивідуальним замовленням споживача для задоволення його особистих потреб. Згідно ч.4 ст.11 Закону України «Про захист прав споживачів», споживач не зобов'язаний сплачувати кредитодавцеві будь-які збори, відсотки, комісії або інші вартісні елементи кредиту, що не були зазначені у договорі. Кредитодавцю забороняється встановлювати у договорі про надання споживчого кредиту будь-які збори, відсотки, комісії, платежі тощо за дії, які не є послугою у визначенні цього Закону. Умова договору про надання споживчого кредиту, яка передбачає здійснення будь-яких платежів за дії, які не є послугою у визначенні цього Закону, є нікчемною. Разом з тим, статтею 627 ЦК України визначено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. За таких обставин суд вважає що умова Договору щодо сплати комісії за обслуговування кредиту в розмірі 142,00 гривень не є підставою для визнання кредитного договору недійсним. Відповідно до п.14 ч.1 ст.6 Закону України «Про третейські суди» (частину першу статті 6 цього Закону доповнено пунктом 14 згідно із Законом № 2983-VI від 3 лютого 2011 року) третейські суди в порядку, передбаченому цим Законом, можуть розглядати будь-які справи, що виникають із цивільних та господарських правовідносин, за винятком, зокрема, справ у спорах щодо захисту прав споживачів, у тому числі споживачів послуг банку (кредитної спілки). Суд вважає, що визначення третейського застереження в кредитному договорі вчинено поза правовідносинами що регулювалися Законом України «Про третейські суди» на час укладення кредитного договору. Разом з тим вказане застереження не є підставою для визнання недійсним кредитного договору, а в силу ст.ст. 27, 215 ЦК України є нікчемним. Позивач в обґрунтування позовних вимог посилається в позовній заяві на наявність в кредитному договорі умови про надання позичальником дозволу банку на отримання, обробку, зберігання та конфіденційне використання інформації, що стосується безпосередньо позивальника, та яка стала відомою банку у звязку з діловими стосунками з позичальником. Цей дозвіл розуміється сторонами як надання позичальником згоди банку на збір, зберігання, використання та поширення через бюро кредитних історій інформації на нього та відомостей за цим договором до бюро кредитних історій, в тому числі і на передачу одного примірника цього договору третім особам, які здійснюють рефінансування банку, а також на розкриття інформації про позичальника, включаючи таку, яка відноситься до банківської таємниці відповідно до ст.7 Закону України «Про організацію формування та обігу кредитних історій» до «Перше всеукраїнське бюро кредитних історій». Згідно ст.1 Закону України «Про організацію формування та обігу кредитних історій» метою цього Закону є врегулювання суспільних відносин, що виникають у сфері збору, оброблення, зберігання, захисту та використання інформації про виконання особами грошових зобов'язань, функціонування інституцій, пов'язаних з обміном інформацією про грошові зобов'язання та забезпеченням прав та інтересів суб'єктів кредитної історії. Статтею 7 Закону України «Про організацію формування та обігу кредитних історій» визначено перелік інформації, що міститься в кредитній історії. Оскільки Законом України «Про організацію формування та обігу кредитних історій» не обмежено коло субєктів ведення кредитних історій, визначення умовою кредитного договору «включаючи, але не обмежуючись» кола осіб, яким може бути наданий обсяг інформації передбачений ст.7 Закону України «Про організацію формування та обігу кредитних історій» суд вважає не є порушенням прав споживача кредитних послуг. Таким чином, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позову.

Outcome: dismissed