Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-25 00:00:00

11.11.2020р. Публічне акціонерне товариство "Державний ощадний банк України" в особі філії - Одеське обласне управління акціонерного товариства "Ощадбанк" (далі - позивач) звернулося до суду з позовом до [PERSON] (далі - відповідач), в якому просить стягнути з відповідача на свою користь 16 395 грн. 52 коп., з яких: 11 293 грн. 25 коп. - заборгованість за основним боргом; 3 647 грн. 23 коп. - заборгованість по сплаті відсотків за користування кредитом; 659 грн. 12 коп.- загальна сума нарахованої пені; 180 грн. 69 коп. - сума втрат від інфляції на суму простроченого кредиту; 125 грн. 37 коп. - сума втрат від інфляції на суму нарахованих та неслачених процентів; 325 грн. 80 коп. - 3% річних на суму простроченого кредиту; 164 грн. 06 коп. - 3 % річних на суму нарахованих та несплачених процентів. Позов обґрунтований тим, що 29.09.2016р. між позивачем та відповідачем підписана заява про приєднання № 400987/290916 до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб та відкриття поточного рахунку з використанням електронного платіжного засобу (платіжної картки), текст якого розміщено на інтернет сторінці Банку www.oschadbank.ua. Відповідачу був відкритий поточний рахунок в гривнях на умовах тарифного пакету "Зарплатний" та видано банківську платіжну картку типу "Mastercard Debit Standard". Відповідно до заяви відповідача встановлена кредитна лінія строком на 36 місяців, з можливим продовженням на той самий строк, та кредит в розмірі 12 000 грн. зі сплатою 28,00 відсотків річних за користування кредитними коштами. Відповідач порушив встановлені строки по сплаті заборгованості договору комплексного банківського обслуговування, у зв`язку з чим позивач звернувся з вказаним позовом до суду. Представник позивача в судове засідання, призначені на 18.02.2021р. та 26.02.2021р., не з`явився, хоча належним чином, в порядку визначеному ст.ст. 128-131 ЦПК України, повідомлений про час, дату і місце судового розгляду. Водночас 16.02.2021р. представник позивача подав до суду клопотання, в якому підтримує позовні вимоги в повному обсязі та просить розглянути справу за його відсутності. Відповідач в судові засідання, призначенні на 18.02.2021р. та 26.02.2021р., не з`явився, хоча належним чином, в порядку визначеному ст.ст. 128-131 ЦПК України, повідомлений про час, дату і місце судового розгляду шляхом направлення поштовим зв`язком судових повісток за адресою реєстрації місця проживання: [ADDRESS] , а також через розміщення оголошення на офіційному веб-сайті судової влади Українипро виклик відповідача до суду. Водночас 26.02.2021р. відповідач звернувся до суду із заявою, в якій просить розглянути справу за його відсутності, оскільки не може з`явитися до суду через сімейні обставини. Рішення просить винести відповідно до вимог чинного законодавства. Судове засідання призначене на 14.12.2020р. не відбулося у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю головуючого судді (перебування на лікарняному). Судове засідання призначене на 04.02.2021р. не відбулося у зв`язку з неможливістю забезпечити проведення відеоконференції Приморським районним судом міста Одеси. Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. З огляду на приписи ст.ст. 211 та 223 ЦПК України суд визнав за можливе розглянути справу по суті без учасників сторін за наявними у справі доказами. Дослідивши письмові докази, судом встановлено наступне. 29.09.2016р. між позивачем та відповідачем укладений кредитний договір шляхом підписання заяви про приєднання № 400987/290916 до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб та відкриття поточного рахунку з використанням електронного платіжного засобу (платіжної картки). Згідно п. 3.1. заяви про приєднання, шляхом підписання цієї заяви про приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб та відкриття поточного рахунку, клієнт беззастережно приєднується до договору в редакції, яка на день підписання цієї заяви на приєднання розміщена на інтернет-сторінці банку www.oschadbank.ua та укладає з банком договір, складовою частиною якого є умови банківського рахунку. За умовами п. 3.4. заяви про приєднання, банк, на підставі наданих клієнтом, відповідно до вимог чинного законодавства України документів, відкриває клієнту поточний рахунок за тарифним пакетом. Відповідно до умов п.п. 3.4.1. - 3.4.2. заяви про приєднання, позивач відкрив відповідачу поточний рахунок № [NUMBER] в гривні України на умовах тарифного пакету "Зарплатний", тарифів за користування платіжною карткою, розміщених на сайті Банку та на інформаційних стендах, що знаходяться у приміщеннях установ Банку та видано банківську платіжну картку типу "Mastercard Debit Standard". Відповідачу було встановлено бажаний розмір кредиту в сумі 2 000 грн. та максимальний розмір кредиту 40000 грн. на строк 36 місяців з можливим подовженням на той самий строк. Пунктом 6.5. заяви про приєднання передбачено, що процентна ставка за кредитом є фіксованою і складає 28 % річних за користування кредитними коштами у всіх випадках, крім випадку користування кредитними коштами протягом Грейс-Періоду; 0, 001 % річних за користування кредитними коштами протягом Грейс-Періоду у випадку безготівкового рахунку за товари та послуги використання платіжної картки. Проценти за користування кредитом сплачуються щомісячно згідно умов договору. Згідно п. 6.12 заяви на встановлення відновлюваної кредитної лінії, підписанням цієї заяви на встановлення відновлюваної кредитної лінії, клієнт погоджується на одержання кредиту та з умовами користування кредитом відповідно до умов договору та підтверджує укладення між ним та банком кредитного договору. На виконання умов кредитного договору позивач надав відповідачу кредитні кошти, що зокрема підтверджується випискою по картковому рахунку за період з 17.09.2012р. по 20.10.2020р. Однак відповідач не виконав взяті на себе зобов`язання за вказаним кредитним договором у зв`язку з цим у відповідача перед позивачем наявна заборгованість. Згідно розрахунку позивача заборгованість відповідача станом на 20.10.2020р. складає 16 395 грн. 52 коп., з яких: 11 293 грн. 25 коп. - заборгованість за основним боргом; 3 647 грн. 23 коп. - заборгованість по сплаті відсотків за користування кредитом; 659 грн. 12 коп.- загальна сума нарахованої пені; 180 грн. 69 коп. - сума втрат від інфляції на суму простроченого кредиту; 125 грн. 37 коп. - сума втрат від інфляції на суму нарахованих та неслачених процентів; 325 грн. 80 коп. - 3% річних на суму простроченого кредиту; 164 грн. 06 коп. - 3 % річних на суму нарахованих та несплачених процентів. Відповідачем не надано доказів на спростування розрахунку заборгованості наданого позивачем. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом ст.ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною 1 ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У ст. 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 ЦК України). Частиною 2 ст. 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст. 1055 ЦК України). Згідно із ч. 1 ст. 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку АТ "Ощадбанк"). Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст ст.ст. 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. Фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку банку не повернуті. За такого, з огляду на вимоги ч. 2 ст. 530 ЦК України, за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав, а відтак, банк вправі вимагати захисту своїх прав через суд - шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів. За змістом ст. 1056-1 ЦК України в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. За змістом ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Частинами 1, 2 ст. 551 ЦК України визначено, що предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Згідно із ч. 1 ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 цього Кодексу. Таким чином, в разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі). У заяві, підписаній сторонами 29.09.2016р., відсутні умови договору про встановлення відповідальності у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення зобов`язання у вигляді грошової суми та її визначеного розміру. Банк, пред`являючи вимоги про погашення заборгованості за кредитним договором, просив у тому числі, крім кредиту (сума, яку фактично отримав в борг позичальник), стягнути заборгованість за пенею. Позивач, обґрунтовуючи право вимоги в цій частині, в тому числі їх розмір і порядок нарахування, крім самого розрахунку кредитної заборгованості за договором від 29.09.2016р. посилається на Договір комплексного банківського обслуговування фізичних осіб та відкриття поточного рахунку, який розміщений на інтернет сторінці Банку www.oschadbank.ua, як невід`ємну частину спірного договору. При цьому, матеріали справи не містять підтверджень, що саме цей Договір комплексного банківського обслуговування фізичних осіб та відкриття поточного рахунку розумів відповідач та ознайомився і погодився з ним, підписуючи заяву про приєднання, а також те, що вказаний документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містив умови, зокрема й щодо сплати пені та, зокрема саме у зазначеному в цьому документі, що додані банком до позовної заяви, розмірах і порядках нарахування. Крім того, роздруківка із сайту позивача належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування, що підтверджено й у постанові Верховного Суду України від 11.03.2015р. (провадження № 6-16цс15) і не спростовано позивачем при розгляді вказаної справи. Суд, встановивши наведені обставини, вважає, що в даному випадку також неможливо застосувати до вказаних правовідносин правила ч. 1 ст. 634 ЦК України, за змістом якої договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, оскільки Договір комплексного банківського обслуговування фізичних осіб та відкриття поточного рахунку, що розміщений на на інтернет сторінці Банку (www.oschadbank.ua) неодноразово змінювалися самим АТ "Ощадбанк" в період - з часу виникнення спірних правовідносин (29.09.2016р.) до моменту звернення до суду із вказаним позовом (листопад 2020 року), тобто кредитор міг додати до позовної заяви Договір комплексного банківського обслуговування фізичних осіб та відкриття поточного рахунку у будь-яких редакціях, що найбільш сприятливі для задоволення позову. За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу умови Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб та відкриття поточного рахунку, відсутність в заяві про приєднання домовленості сторін про сплату пені за несвоєчасне погашення кредиту, наданий банком Договір комплексного банківського обслуговування фізичних осіб та відкриття поточного рахунку не може розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин. Згідно з ч .6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Надані позивачем Договір комплексного банківського обслуговування фізичних осіб та відкриття поточного рахунку, з огляду на їх мінливий характер, не можна вважати складовою кредитного договору й щодо будь-яких інших встановлених ними нових умов та правил, чи можливості використання банком додаткових заходів, які збільшують вартість кредиту, чи щодо прямої вказівки про збільшення прав та обов`язків кожної із сторін, якщо вони не підписані та не визнаються позичальником, а також, якщо ці умови прямо не передбачені, як у даному випадку - в заяві позичальника про приєднання, яка безпосередньо підписана останньою і лише цей факт може свідчити про прийняття позичальником запропонованих йому умов та приєднання як другої сторони до запропонованого договору. Оскільки Договір комплексного банківського обслуговування фізичних осіб та відкриття поточного рахунку, розміщений на сайті: www.oschadbank.ua, який міститься в матеріалах даної справи, не містять підпису [PERSON] , тому їх не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного між сторонами 29.09.2016р. шляхом підписання заяви про приєднання. Отже відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді відповідальність у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення термінів виконання договірних зобов`язань. За таких обставин, суд вважає, що наданий позивачем Договір комплексного банківського обслуговування фізичних осіб та відкриття поточного рахунку не є складовою укладеного сторонами кредитного договору та не визначають його суттєві умови, в тому числі щодо розміру процентів за користування кредитом. Одним із основоположних принципів цивільного судочинства є справедливість, добросовісність та розумність, що передбачено у п. 6 ч. 1 ст. 3 ЦК України. Тобто дії учасників цивільних правовідносин мають відповідати певному стандарту поведінки та характеризуватися чесністю, відкритістю та повагою до інтересів іншої сторони чи сторін договору. У ч.ч. 1, 3 ст. 509 ЦК України вказано, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (у тому числі сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. У даному випадку договірні правовідносини виникли між банком та фізичною особою - споживачем банківських послуг (частина перша статті 11 Закону України від 12 травня 1991року № 1023-XII "Про захист прав споживачів" (далі - Закон № 1023-XII). Згідно з п. 22 ч. 1 ст. Закону № 1023-XII споживач - фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов`язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника. У пункті 19 Резолюції Генеральної Асамблеї ООН "Керівні принципи для захисту інтересів споживачів", прийняті 09 квітня 1985 року №39/248 на 106-му пленарному засіданні Генеральної Асамблеї ООН зазначено, що споживачі повинні бути захищені від таких контрактних зловживань, як односторонні типові контракти, виключення основних прав в контрактах і незаконні умови кредитування продавцями. З урахуванням основних засад цивільного законодавства та необхідності особливого захисту споживача у кредитних правовідносинах, слід зауважити, що пересічний споживач банківських послуг з урахуванням звичайного рівня освіти та правової обізнаності, не може ефективно здійснити свої права бути проінформованим про умови кредитування за конкретним кредитним договором, який укладений у вигляді заяви про надання кредиту та Умов та правил надання банківських послуг, оскільки Умови та правила надання банківських послуг це значний за обсягом документ, що стосується усіх аспектів надання банківських послуг та потребує як значного часу, так і відповідної фахової підготовки для розуміння цих правил тим більше співвідносно з конкретним видом кредитного договору. Тому відсутні підстави вважати, що при укладенні договору з [PERSON] , АТ "Ощадбанк" дотримався вимог, передбачених ч. 2 ст. 11 Закону № 1023-XII про повідомлення споживача про умови кредитування та узгодження зі споживачем саме тих умов, про які вважав узгодженими банк. Інший висновок не відповідав би принципу справедливості, добросовісності та розумності та уможливив покладання на слабшу сторону - споживача невиправданий тягар з`ясування змісту кредитного договору. Вищевказана правова позиція висловлена в постанові Верховного Суду від 03.07.2019р. по справі № 342/180/17. Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Таким чином вимога позивача про стягнення з відповідача пені в сумі 659 грн. 12 коп. є безпідставною, необґрунтованою та незаконною, а відтак не підлягає задоволенню. Отже вимоги позивача до [PERSON] є законними, обґрунтованими та підлягають задоволенню в частині стягнення 15 736 грн. 40 коп., з яких: 11 293 грн. 25 коп. - заборгованість за основним боргом; 3 647 грн. 23 коп. - заборгованість по сплаті відсотків за користування кредитом; 180 грн. 69 коп. - сума втрат від інфляції на суму простроченого кредиту; 125 грн. 37 коп. - сума втрат від інфляції на суму нарахованих та неслачених процентів; 325 грн. 80 коп. - 3% річних на суму простроченого кредиту; 164 грн. 06 коп. - 3 % річних на суму нарахованих та несплачених процентів. На підставі вимог ст. 141 ЦПК України, судові витрати зі сплати судового збору в сумі 2 102 грн. 00 коп., понесені позивачем при подачі позову до суду, покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а відтак з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в сумі 2 017 грн. 28 коп. (95,97 %).

Outcome: partial