Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-13 00:00:00

17.03.2014р. [PERSON] звернувся до ТОВ "Украгроінвест Холдинг" з позовом, в якому зазначив, що є власником земельної ділянки, розташованої на території Топорівської сільської ради Ружинського району, яка знаходяться в користуванні у відповідача відповідно до договору оренди землі, укладеного 20.07.2007р. між ним та вказаним товариством. Зазначений договір позивач просить визнати недійсним, оскільки він не містить всіх істотних умов, передбачених ч.1 ст.15 Закону України "Про оренду землі". Крім того, позивач зазначає, що в 2009р. невідомою особою від його імені до цього договору було укладено додаткову угоду, якою строк договору оренди було продовжено на 10 років. Проте вказану додаткову угоду він не підписував. Крім того, зазначена додаткова угода також не містить всіх істотних умов, передбачених законодавством. З вказаних підстав позивач просить суд також визнати недійсною зазначену додаткову угоду до договору оренди землі, яка була зареєстрована в Державному реєстрі 29.12.2010р. за № [NUMBER]. 24.03.2014р. [PERSON] звернувся до суду із позовом, в якому також просив суд витребувати у відповідача ТОВ "Украгроінвест Холдинг" та повернути йому земельну ділянку площею 3.22 га, яка була надана відповідачу в оренду відповідно до оспорюваного договору оренди землі (а.с.22-23). Ухвалою судді від 24.03.2014р. вказані справи об'єднані в одне провадження(а.с.29-30). Ухвалою суду від 07.07.2014р. позовні вимоги щодо визнання недійсним договору оренди землі та витребування і повернення позивачу земельної ділянки були залишені без розгляду в зв'язку з поданням позивачем відповідного клопотання (а.с.80, 100-101). В судовому засіданні позивач та його представник позовні вимоги підтримали, давши пояснення аналогічні викладеним в позовній заяві. 2 Крім того, позивач суду пояснив, що про існування оспорюваної ним додаткової угоди до договору оренди землі взнав лише в 2013 році, коли в Ружинському РВ УМВС України в Житомирській області було розпочато кримінальне провадження по питанню підробки зазначеної угоди і коли до нього прийшов слідчий. Весь цей час його земельною ділянкою користується ТОВ "Украгроінвест Холдинг", а він отримує за це орендну плату, оскільки не знав коли закінчується строк дії договору оренди землі. Представник відповідача позовні вимоги не визнав повністю, пояснивши, що дійсно ТОВ "Украгроінвест Холдинг" користується для сільськогосподарського виробництва земельною ділянкою, належною позивачу. Договір про оренду цієї ділянки та додаткову угоду до нього з [PERSON] було укладено в письмовій формі, він погоджувався на укладення вказаного договору та додаткової угоди, про що свідчить те, що позивач отримував за користування своєю землею орендну плату в ТОВ "Украгроінвест Холдинг". Крім того, представник відповідача вважає, що позивач пропустив строк звернення до суду, оскільки ще, починаючи з часу укладення вказаного договору та додаткової угоди до нього, знав про їх укладення, що підтверджується показами свідків, даними в суді. Тому, з врахуванням викладеного, ТОВ "Украгроінвест Холдинг" вважає, що підстав для визнання додаткової угоди до договору оренди недійсною немає. Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, встановив наступне. Відповідно до ч.1 ст.202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Відповідно до ст.407 ЦК України право користування чужою земельною ділянкою встановлюється договором між власником земельної ділянки і особою, яка виявила бажання користуватись цією земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб. Відповідно до ст.ст.14, 16, 18, 19 Закону України "Про оренду землі" від 06.10.1998р. (з наступними змінами та доповненнями) договір оренди землі укладається у письмовій формі і набирає чинності після досягнення домовленості з усіх істотних умов та державної реєстрації в порядку, встановленому законом. Відповідно до ч. 1 ст.210, ч.3 ст.640 ЦК України та ч.1 ст.20 Закону України "Про оренду землі" договір оренди землі підлягає державній реєстрації і набирає чинності з моменту його державної реєстрації. Частиною 2 ст.207 ЦК України передбачено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Підстави визнання недійсним договору оренди землі, передбачені частиною 2 статті 15 Закону України "Про оренду землі". Крім того, ч.1 ст.215 ЦК України передбачено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами 1, 3, 5 та 6 ст.203 цього Кодексу. Тобто, зокрема, підставою недійсності правочину є недодержання вимоги, передбаченої ч.3 ст.203 ЦК України, щодо того, що волевиявлення учасника правочину повинно бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Судом встановлено, що відповідно до Державного акту на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER] [PERSON] є власником земельної ділянки площею 3.2217 га, розташованої на території Топорівської сільської ради Ружинського району Житомирської області та призначеної для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (а.с.33). 20 липня 2007 року між [PERSON] та ТОВ "Украгроінвест Холдинг" було укладено договір, відповідно до якого в оренду відповідачу передавалась вищевказана належна позивачеві земельна ділянка строком на 5 років. Вказаний договір зареєстровано в Державному реєстрі земель 26.12.2007р. за [NUMBER](а.с.7-8, 107). В 2009 році між [PERSON] та ТОВ "Украгроінвест Холдинг" було укладено додаткову угоду до зазначеного договору оренди землі, відповідно до якої було змінено розмір орендної плати та строк дії договору оренди. На вказаній додатковій угоді є підписи сторін і вона 29.12.2010р. була зареєстрована Ружинським відділом Житомирської регіональної філії Центру Державного земельного кадастру у Державному реєстрі земель за № [NUMBER](а.с.11, 110). 3 Проте з пояснень позивача вбачається, що підпис на зазначеній додатковій угоді до договору оренди землі належить не йому і він також не надавав доручень іншим особам на підписання цього договору від його імені. Ці пояснення позивача підтверджуються висновком за результатами проведення судово-почеркознавчої експертизи №1/1262 від 03.03.2015р., з якого вбачається, що експертом встановлено, що додаткова угода (без дати) про внесення змін до договору оренди землі від 26.12.2007р., підписана не [PERSON], а іншою особою ( а.с.228-232). Доказів, які б ставили під сумнів вищевказаний висновок експерта, а також доказів наявності доручення [PERSON] іншій особі на підписання вказаної додаткової угоди до договору оренди землі відповідач суду не надав. Суд вважає, що покази свідка [PERSON] не спростовують вищевказаного. Зазначений свідок пояснила, що [PERSON] в 2010р. в її присутності підписав додаткову угоду до договору оренди землі, однак доказів, що це була саме оспорювана позивачем додаткова угода, суду не надано. Таким чином, оскільки позивач як орендодавець не підписував спірну додаткову угоду до договору оренди землі, згоди та повноважень на її укладення й підписання іншій особі не надавав, є всі підстави вважати доведеною відсутність у нього волевиявлення на укладення цієї додаткової угоди, а саму додаткову угоду, виходячи з положень передбачених ч.1 ст.215 ЦК України - недійсною у зв'язку з недодержанням в момент вчинення правочину стороною вимоги, встановленої ч.3 ст.203 цього Кодексу. Також суд вважає, що заява відповідача про застосування строків позовної давності та відмову в задоволенні позову з підстав пропущення позивачем вказаного строку не підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст.ст. 256, 257, ч.1 ст.261 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутись до суду про захист свого цивільного права або інтересу. Позовні вимоги [PERSON] про визнання додаткової угоди до договору оренди землі недійсним не пов'язані з виконанням або невиконанням умов цього договору, тому до вказаних правовідносин за загальним правилом застосовується трирічний строк позовної давності. В абзаці 2 пункту 28 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними" №9 від 06.11.2009р., ч.1 ст.261 ЦК України передбачено, що перебіг строку позовної давності щодо вимог про визнання правочинів недійсними обчислюється від дня, коли особа довідалась або могла довідатись про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Позивач звернувся з вищевказаним позовом до суду 17.03.2014р. Таким чином для застосування наслідків спливу позовної давності по даній справі необхідно довести, що [PERSON] знав або повинен був дізнатись про порушення свого права до 17.03.2011р. Порушення свого права позивач обгрунтовує непідписанням ним додаткової угоди до договору оренди землі, яка була зареєстрована у встановленому порядку 25.12.2010р. за [NUMBER], і, відповідно, відсутністю його волевиявлення на укладення саме цієї додаткової угоди до договору оренди землі та неузгодженням з ним істотних умов по вказаній угоді. Таким чином для застосування наслідків спливу позовної давності необхідно встановити, що позивач до 17.03.2011 року знав або повинен був дізнатись про те, що оспорювана ним додаткова угода до договору оренди землі від його імені було укладено(підписано) іншою особою. Проте доказів вищевказаного суду надано не було, а тому , відповідно, підстав для задоволення заяви відповідача щодо відмови в задоволенні позовних вимог в зв'язку зі спливом строку позовної давності немає. З врахуванням викладеного, позовні вимоги [PERSON] суд задовольняє. В той же час, суд вважає необгрунтованим посилання позивача як на підставу визнання недійсним оспорюваної ним додаткової угоди до договору оренди землі відсутність в ній істотної умови, передбаченої Законом України "Про оренду землі", а саме:не зазначення в додатковій угоді розміру натуральної орендної плати, переліку, кількості та частки продукції, одержаної із земельної ділянки, якісних показників продукції, місця, умов, порядку, строків поставки, виду, обсягу та строків надання послуг(виконання робіт) для відробіткової орендної плати. 4 Так, відповідно до ст.3 ЦПК України та ст.15 ЦК України в порядку цивільного судочинства підлягає захисту саме порушене право. Однак позивачем не доведено, що не зазначення в додатковій угоді до договору оренди землі вищевказаних умов виплати орендної плати в натуральній чи відробітковій формі, порушує його законні права. Відповідно до ст.88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені ним по справі судові витрати, які документально підтверджені, а саме: сплачений відповідно до квитанцій судовий збір в сумі 243 грн. 60 коп. та витрати по оплаті судово-почеркознавчої експертизи в сумі 900 грн. 48 коп. (а.с.1, 224).

Outcome: approved