Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-16 00:00:00

ПАТ „Родовід банк" звернувся до суду з позовом до [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, в якому вказав, що 28.12.2006 року між ВАТ „Родовід банк" (правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство „Родовід банк") та [PERSON] укладено кредитний договір № 34.2/ІЖ-007.06.1, із змінами внесеними 18.08.2008 року додатковою угодою до кредитного договору № 34.2/1Ж-007.06.1 від 28.12.2006 року. Відповідно до вимог якого, банк надає [PERSON] кредит на купівлю квартири, яка розташована за адресою: [ADDRESS], в розмірі 73000,00 доларів США строком (терміном) по 28.12.2011 року включно, процентна ставка за кредитами за цим договором становить 10,00 % річних до 18.08.2008 року, а з 18.08.2008 року у зв'язку з укладенням додаткової угоди 12,00 % річних. АТ „Родовід банк" виконав свої зобов'язання за кредитним договором № 34.2/1Ж-007.06.1 від 28.12.2006 року в повному обсязі, видавши [PERSON] кредитні кошти у розмірі 73000,00 доларів США. В забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором № 34.2/ІЖ-007.06.1 від 28.12.2006 року, між АТ „Родовід банк" та [PERSON] було укладено договір іпотеки від 28.12.2006 року, посвідчений приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу [PERSON] 28.12.2006 року за р. № 1-1816, та укладено між АТ „Родовід банк" та [PERSON] договір поруки від 28.12.2006 року. У зв'язку з порушенням [PERSON] умов кредитного договору щодо своєчасного повернення кредиту, сплати нарахованих відсотків, утворилась заборгованість, яка станом на 21.10.2014 року складає 51 096,18 доларів США, з них: сума простроченої заборгованості за кредитом 47 407,13 доларів США, сума простроченої заборгованості за процентами 3 689,05 доларів США, а також 969 946,58 грн., з них: сума простроченої заборгованості за щомісячною платою за проведення розрахунків 9 672,68 грн., пеня за порушення строків погашення кредиту 777 152,15 грн., пеня за порушення строків погашення процентів 64 838,06 грн., пеня за порушення строків погашення плати за проведення розрахунків 13 027,69 грн., сума нарахованих 3 % річних за прострочення кредиту 97 149,67 грн., сума нарахованих 3 % річних за прострочення процентів 8 106,33 грн. Вказану суму заборгованості позивач просить стягнути солідарно з відповідачів в судовому порядку, а також судовий збір. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав в повному обсязі, після оголошеної судом перерви просив розглянути справу у його відсутності. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про день та час судового засідання повідомлявся у встановленому законом порядку, причини не явки суду не повідомив. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні проти задоволення позову в частині позовних вимог до відповідача [PERSON] заперечував, зазначаючи про пропущення позивачем строку пред'явлення вимог до поручителя [PERSON] за договорами поруки з огляду на те, що банк протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання - 28.12.2011 року не пред'явив вимогу до поручителя, тому договір поруки від 28.12.2006 року є припиненим на підставі ч. 4 ст. 559 ЦК України. В подальшому після оголошеної судом перерви представник відповідача в судове засідання не з'явився, про день та час судового засідання повідомлявся у встановленому законом порядку, причину не явки суду не повідомив. З огляду на викладене, суд визнав за можливе продовжити судовий розгляд за відсутністю сторін по справі. Дослідивши матеріали справи, враховуючи позицію сторін, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 17.06.2009 року на виконання вимог Закону України „Про акціонерні товариства" від 17.09.2008 року найменування Відкритого акціонерного товариства „Родовід банк" було змінено на Публічне акціонерне товариство „Родовід банк", тобто Публічне акціонерне товариство „Родовід банк" є правонаступником ВАТ „Родовід банк". 28.12.2006 року між ВАТ „Родовід банк" та [PERSON] укладено кредитний договір № 34.2/ІЖ-007.06.1, із змінами внесеними 18.08.2008 року додатковою угодою до кредитного договору № 34.2/1Ж-007.06.1 від 28.12.2006 року (а.с. 16-18). Відповідно до змісту п.п. 1.1 Кредитного договору, банк надає позичальнику кредит на купівлю квартири, яка розташована за адресою: [ADDRESS], в сумі 73000,00 доларів США строком (терміном) по 28.12.2011 року включно. Відповідно до п. 1.3 Кредитного договору процентна ставка за кредитами за цим договором становить 10,00 % річних до 18.08.2008 року, а з 18.08.2008 року, у зв'язку з укладенням додаткової угоди 12,00% річних. Факт видачі 28.12.2006 року позичальнику кредитних коштів у розмірі 73000,00 доларів США підтверджується випискою по особовому рахунку [NUMBER] (п. 1.2 кредитного договору) за період з 28.12.2006 року по 21.10.2014 року (а.с. 7). Рух коштів по сплаті простроченого кредиту відображений у виписці по особовому рахунку [NUMBER] (а.с. 8). Таким чином, АТ „Родовід банк" виконав свої зобов'язання перед позичальником за кредитним договором в повному обсязі. В свою чергу, позичальник зобов'язався відповідно до змісту пунктів 4.1, 4.2, 4.3 кредитного договору починаючи з місяця, наступного за звітним, щомісяця до 10 числа (включно) кожного календарного місяця, частково погашати заборгованість за кредитом в сумі 1216,67 доларів США на рахунок, вказаний у пункті 1.2 цього договору, шляхом внесення готівкою чи перерахування зі свого поточного рахунку. Сплачувати банку нараховані проценти за користування кредитом щомісяця до 10 числа (включно) кожного календарного місяця, наступного за звітним, а також 28.12.2011 року або в день повного дострокового погашення заборгованості за кредитом. Датою сплати заборгованості за кредитом є день зарахування коштів на рахунок, вказаний у пункті 1.4 цього договору. Також, відповідно до п. 1.1. кредитного договору [PERSON] зобов'язався повернути одержаний кредит не пізніше 28.12.2011 року. Відповідно до п. 1.3.1 щомісячна плата за проведення розрахунків зі списання та зарахування коштів за позичковим рахунком та рахунком для нарахування процентів встановлюється в розмірі 0,2 % від суми виданого кредиту. За порушення строків (термінів) повернення кредиту та/або сплати процентів та/або плати за проведення розрахунків позичальник зобов'язався сплачувати банку пеню за кожний день прострочення у розмірі подвійної процентної ставки, яка вказана в п. 1.3 цього договору, від суми простроченого платежу. В забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором № 34.2/ІЖ-007.06.1 від 28.12.2006 року, між АТ „Родовід банк" та [PERSON] укладено договір іпотеки від 28.12.2006 року, посвідчений приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу [PERSON] 28.12.2006 року за р.№ 1-1816 (а.с. 21-24). Крім того, в забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором № 34.2/ІЖ-007.06.1 від 28.12.2006 року, між АТ „Родовід банк" та [PERSON] укладено договір поруки від 28.12.2006 року (а.с.19-20) та додаткова угода до договору поруки від 18.08.2008 року (а.с. 20). На підставі п. 1.1 договору поруки поручитель зобов'язується солідарно відповідати перед банком у повному обсязі за своєчасне та повне виконання зобов'язань [PERSON] за кредитним договором № 34.2/ІЖ-007.06.1 від 28.12.2006 року, укладеного між банком та позичальником. Поручитель бере на себе зобов'язання відповідати перед банком в тому ж обсязі на тих же умовах та в ті ж строки, що і позичальник (п. 1.3 Договору поруки). У зв'язку з порушенням [PERSON] умов кредитного договору щодо своєчасного повернення кредиту, сплати нарахованих відсотків, утворилась заборгованість, яка станом на 21.10.2014 року складає 51096,18 доларів США, з них: сума простроченої заборгованості за кредитом 47407,13 доларів США, сума простроченої заборгованості за процентами 3689,05 доларів США. Крім того, у зв'язку з порушенням [PERSON] умов кредитного договору позивачем нарахована сума простроченої заборгованості за щомісячною платою за проведення розрахунків - 9672,68, що підтверджується випискою по особовому рахунку [NUMBER]. Зазначена сума заборгованості підтверджується розрахунком заборгованості відповідача, випискою по особовому рахунку, а тому, на підставі ст.ст. 1054, 1055, 1056-1 ЦК України, підлягає стягненню з боржника на вимогу кредитора. Статтею 99 Конституції України встановлено, що грошовою одиницею України є гривня. При цьому Основний закон не встановлює заборони щодо можливості використання в Україні грошових одиниць іноземних держав. Відповідно до статті 192 ЦК України іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом. Тобто відповідно до законодавства гривня має статус універсального платіжного засобу, який без обмежень приймається на всій території України, однак обіг іноземної валюти обумовлений вимогами спеціального законодавства України. Статтею 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. При цьому ст. 2 Закону України „Про банки і банківську діяльність" установлено, що кошти - це гроші у національній або іноземній валюті чи їх еквівалент. Статті 47 та 49 цього Закону визначають операції банків із розміщення залучення коштів від свого імені, на власних умовах та на власний ризик як кредитні операції незалежно від виду валюти, яка використовується. Вказані операції здійснюються на підставі банківської ліцензії. Відповідно до ст. 5 Декрету КМУ операції з валютними цінностями здійснюються на підставі генеральних та індивідуальних ліцензій НБУ. Операції з валютними цінностями банки мають право здійснювати на підставі письмового дозволу (генеральна ліцензія) на здійснення операцій з валютними цінностями. ПАТ „Родовід банк" має необхідні ліцензії та дозволи на здійснення валютних операцій відповідно до вимог Закону України „Про банки і банківську діяльність" та Декрету Кабінету Міністрів України „Про систему валютного регулювання та валютного контролю". Тобто належним виконанням зобов'язання з боку позичальника кредитних коштів є їх повернення в строки, у розмірі та в валюті, визначеними кредитним договором. Виходячи з того, що як укладення, так і виконання договірних зобов'язань в іноземній валюті не суперечить чинному законодавству, суд має право ухвалити рішення про стягнення грошової суми в іноземній валюті з правовідносин, які виникли під час здійснення валютних операцій, у випадках і в порядку, установлених законом. Правова позиція з цього приводу висловлена у постанові Верховного Суду України у справі 6-145цс14 від 24.09.2014 року. Як вбачається з Кредитного договору позивач був проінформований про умови кредитування, а також про вартість кредиту, зокрема, про те, що валютою кредиту є долар США. Таким чином, виходячи з того, що всі умови кредитного договору погоджені обома сторонами на час укладення договору, вибір умов кредитування з боку відповідача був добровільним, сторони за власним волевиявленням досягли істотних умов і власноручно їх підписали, чим взяли на себе зобов'язання виконувати їх належним чином. Відповідно до частини 3 ст. 509 ЦК України зобов'язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Статтею 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки. Як вбачається з матеріалів справи, відповідачу була нарахована до сплати пеня за порушення строків погашення кредиту за період з 15.01.2008 року по 27.10.2014 року у розмірі 777 152,15 грн., пеня за порушення строків погашення процентів за період з 11.12.2007 року по 21.10.2014 року у розмірі 64 838,06 грн., пеня за порушення строків погашення плати за проведення розрахунків за період з 14.10.2008 року по 21.10.2014 року у розмірі 13 027,69 грн., а також сума нарахованих 3 % річних за прострочення кредиту за період з 15.01.2008 року по 27.10.2014 року у розмірі 97 149,67 грн., сума нарахованих 3 % річних за прострочення процентів за період з 11.12.2007 року по 21.10.2014 року у розмірі 8 106,33 грн. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 ЦК України). Згідно з нормою ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (ст. 611 ЦК України). Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України). Одним із видів порушення зобов'язання є прострочення - невиконання зобов'язання в обумовлений сторонами строк. При цьому в законодавстві визначаються різні поняття як «строк дії договору», так і «строк (термін) виконання зобов'язання» (ст.ст. 530,631 ЦК України). Якщо в зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події (ч. 1 ст. 530 ЦК України). Наслідки прострочення позичальником повернення позики визначено у ст. 1050 ЦК України. Якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу (ч. 2 ст. 1050 ЦК України). Як зазначалось вище, сторони встановили як строк дії договору, так і строки виконання зобов'язань зі щомісячним погашенням платежів. Графіком платежів, який є складовою частиною договору, погашення кредитної заборгованості та строки сплати чергових платежів визначено місяцями. Отже, поряд з установленням строку дії договору сторони встановили й строки виконання боржником окремих зобов'язань (внесення щомісячних платежів), що входять до змісту зобов'язання, яке виникло на основі договору. Строк виконання кожного щомісячного зобов'язання згідно з ч. 3 ст. 254 ЦК України спливає у відповідне число останнього місяця строку. У той час з вимогами про стягнення заборгованості за кредитним договором банк звернувся до суду 01.12.2014 року. Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ч. 4 ст. 267 ЦК України). Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК України). Для окремих видів вимог законом встановлена спеціальна позовна давність. Зокрема, ч. 2 ст. 258 ЦК України передбачає, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). Аналіз норм ст. 266, ч. 2 ст. 258 ЦК України дає підстави для висновку про те, що стягнення неустойки (пені, штрафу) обмежується останніми 12 місяцями перед зверненням кредитора до суду, а починається з дня (місяця), з якого вона нараховується, у межах строку позовної давності за основною вимогою. За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч. 1 ст. 261 ЦК України). Для обчислення позовної давності застосовуються загальні положення про обчислення строків, що містяться у ст. ст. 252-255 ЦК України. При цьому початок перебігу позовної давності пов'язується не стільки зі строком дії (припинення дії) договору, як з певними моментами (фактами), які свідчать про порушення прав особи (ст. 261 ЦК України). За змістом цієї норми початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. У даній справі судом встановлено, що згідно з умовами кредитного договору позичальник зобов'язаний здійснювати повернення кредиту частинами (щомісячними платежами) в розмірі та у строки, визначені графіком повернення кредиту, та щомісяця сплачувати проценти за користування кредитом, а також установлено відповідальність за порушення графіка повернення кредиту та процентів за користування ним. Оскільки умовами договору (графіком погашення кредиту) встановлені окремі самостійні зобов'язання, які деталізують обов'язок боржника повернути весь борг частинами та встановлюють самостійну відповідальність за невиконання цього обов'язку, то право кредитора вважається порушеним з моменту недотримання боржником строку погашення кожного чергового траншу, а відтак і початок перебігу позовної давності за кожний черговий платіж починається з моменту порушення строку його погашення. Таким чином, якщо за умовами договорів погашення кредиту та процентів повинно здійснюватись позичальниками частинами кожного місяця, у рахунок чого вносяться кошти, початок позовної давності для стягнення цих платежів необхідно обчислювати з моменту (місяця, дня) невиконання позичальниками кожного із цих зобов'язань. Якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу (частина перша статті 1050 ЦК України). Відповідно до частини другої статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Стягнення з боржника, який порушив грошове зобов'язання, сум індексації грошового боргу та процентів не перешкоджає стягненню у передбачених законом або договором випадках неустойки (пені) за прострочення виконання грошового зобов'язання, оскільки відповідно до частини першої статті 550 ЦК України право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов'язання. Оскільки позивач звернувся до суду 01.12.2014 року, то пеня підлягає стягненню лише в межах одного року до дня пред'явлення позову, а сума трьох процентів річних від простроченої суми за три роки до дня пред'явлення позову. Як вбачається з наданого представником позивача розрахунку заборгованості (а.с. 74) [PERSON] перед банком за період з 01.12.2013 року по 01.12.2014 року заборгованість по пені за порушення строків погашення кредиту складає 11 408,88 доларів США, що еквівалентно 171 776,85 грн. (по курсу НБУ станом на 01.12.2014 року), пеня за порушення строків погашення процентів складає 887,80 доларів США, що еквівалентно 13 367,05 грн. (по курсу НБУ станом на 01.12.2014 року), пеня за порушення строків погашення плати за проведення розрахунків становить 2 327,80 грн., сума нарахованих 3 % річних за прострочення кредиту за період з 01.12.2011 року по 01.12.2014 року складає 4 266,98 доларів США, що еквівалентно 64 245, 45 грн. (по курсу НБУ станом на 01.12.2014 року), сума нарахованих 3 % річних за прострочення процентів за період з 01.12.2011 року по 01.12.2014 року складає 332,04 доларів США, що еквівалентно 4 999, 35 грн. (по курсу НБУ станом на 01.12.2014 року). За вказаних обставин позовні вимоги банку про стягнення з відповідача [PERSON] суми нарахованої пені та 3 % річних підлягають частковому задоволенню. Таким чином, з відповідача підлягає стягненню загальна сума заборгованості за кредитним договором № 34.2/ІЖ-007.06.1 від 28.12.2006 року у розмірі 51 096,18 доларів США, сума простроченої заборгованості щомісячної плати за обслуговування кредиту 9 672,68 грн., а також сума заборгованості за пенею 187 471,72 грн., 3 % річних у розмірі 69 244,8 грн. Разом з цим, позовні вимоги позивача про солідарне стягнення заборгованості з поручителя [PERSON] задоволенню не підлягають виходячи з наступного Так, за змістом ч. 4 ст. 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Пунктом 4.1 договору поруки від 28.12.2006 року, укладеним між банком та [PERSON], установлено, що порука припиняється із припиненням зобов'язань, що забезпечується нею. Відповідно до ч. 1 ст. 251 ЦК України строком є певний період у часі, зі спливом якого пов'язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами (ч. 1 ст. 252 ЦК України). Разом з тим із настанням певної події, яка має юридичне значення, законодавець пов'язує термін, який визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати (ст. ст. 251, 252 ЦК України). Таким чином, умови договору поруки про його дію до повного припинення зобов'язань боржника не свідчать про те, що договором установлено строк припинення поруки в розумінні ст. 251, ч. 4 ст. 559 ЦК України, тому в цьому разі підлягають застосуванню норми ч. 4 ст. 559 ЦК України про те, що порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Строк виконання основного зобов'язання у кредитному договорі чітко визначений - 28 грудня 2011 року (п. 1.1 Договору кредиту: а.с. 16). Оскільки з відповідним позовом банк звернувся до суду після закінчення передбаченого ч. 4 ст. 559 ЦК України шестимісячного строку, тобто поза межами шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання (28.12.2011 року), дія договору поруки на момент пред'явлення позову вважається припиненою, а тому відсутні підстави для солідарного стягнення заборгованості за кредитним договором з поручителя [PERSON] ПАТ „Родовід банк", як сторона на користь якої виноситься рішення суду, також має право в порядку ч. 1 ст. 88 ЦПК України на стягнення з відповідача понесених документально підтверджених витрат, зокрема судового збору у розмірі 3654 грн.

Outcome: partial