Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-28 00:00:00

19 жовтня 2020 року АТ КБ "ПриватБанк" звернулося до суду із вищезазначеним позовом, в обґрунтування якого позивач посилається на те, що 28 липня 2015 року між ПАТ КБ "ПриватБанк", правонаступником якого за установчими документами є АТ КБ "ПриватБанк" та [PERSON] укладений кредитний договір № б/н, на підставі якого банк надав відповідачеві кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Зі своєї сторони, банк виконав всі умови підписаного договору, і надав [PERSON] кредит у зазначеному вище розмірі, однак, відповідач в порушення взятих на себе зобов`язань, своєчасно не сплачував кредит та відсотки за користування кредитом, в результаті чого станом на 28 липня 2020 року виникла заборгованість за кредитом у розмірі 61 804,30 грн., яка складається з: заборгованості за простроченим тілом кредиту в розмірі 43 415,33 грн. та заборгованості за простроченими відсотками у розмірі 18 388,97 грн. Зазначену суму, а також судові витрати позивач просить стягнути з відповідача. Ухвалою суду від 26 жовтня 2020 року позовну заяву було залишено без руху з наданням строку для усунення її недоліків (а.с.96-97). 06 листопада 2020 року позивач усунув недоліки позовної заяви (а.с.100-160). 09 грудня 2020 року через канцелярію суду надійшла інформація про зареєстроване місце проживання (перебування) відповідача (а.с.163). Ухвалою суду від 10 грудня 2020 року було прийнято позовну заяву до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін і відкрито провадження у справі (а.с.166). У судове засідання представник позивача не з`явився, але надав суду клопотання, в якому просив розглядати справу без його участі, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, проти розгляду справи у заочному порядку не заперечував (а.с. 90). Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, причин неявки суду не повідомив, клопотань про відкладення розгляду справи та відзиву на позовну заяву не подавав. Згідно ч. 4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). За згодою представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. У зв`язку з неявкою осіб, які приймають участь у справі, суд розглядає справу у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Суд, дослідивши зібрані письмові докази, дійшов наступного висновку. Судом установлено, що позивач 28 липня 2015 року відкрив відповідачеві [PERSON] рахунок на умовах договору, укладеного відповідно до ст.ст. 634, 1066 ЦК України в формі приєднання позичальником до "Умов та правил надання банківських послуг" та "Тарифів Банку", що викладені на банківському сайті, що обов`язкові для сторін згідно з ст. 629 ЦК України, і підтверджується підписаною відповідачем анкетою-заявою (а.с. 101,102,103-151). На цих умовах позивач зобов`язався виконувати розпорядження про перерахування і видачу відповідних сум з цього рахунка та проводити інші операції за рахунком, ініційовані [PERSON] згідно з п. 1.14 ч. 1 ст. 1 Закону України "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні" за допомогою платіжної картки "Універсальна". При цьому, відповідно до п. 1.1.7.3 та п. 1.1.7.11 "Умов та правил надання банківських послуг" картрахунки відкриті на невизначений строк, а договір діє протягом 12 місяців з моменту підписання, а якщо протягом цього строку жодна зі сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії договору, він автоматично лонгується на той самий строк. Позивач за цим договором згідно з ст.ст. 1054, 1056, 1069 ЦК України зобов`язався в майбутньому кредитувати рахунок під проценти за ставкою 43,2 % річних, встановивши початковий кредитний ліміт 300,00 грн., який згодом збільшено до 12 000,00 грн., а потім зменшено до 0,00 грн. (а.с.6,25). Відповідач зобов`язався відповідно до умов надання кредиту за п. 2.1.1.5.5 ''Умов та правил надання банківських послуг'' погашати заборгованість по кредиту, відсоткам за його користування, на перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених договором, на користь відповідача, що він мав виконати згідно з ст. 526 ЦК України. Зобов`язання відповідача за укладеним договором щодо дотримання строків виконання відповідно до ст.ст. 548, 551 ЦК України забезпечені в п.2.1.1.12.6.1 ''Умов та правил надання банківських послуг'' пенею. Відповідно до п.2.1.1.12.10 ''Умов та правил надання банківських послуг'', банк має право вимагати дострокового виконання боргових зобов`язань у цілому або в певній банком частці у разі невиконання боржником своїх боргових та інших зобов`язань за цим договором. Суд за браком доказів підтвердження відповідачем виконання зобов`язання за правилами ст. 545 ЦК України дійшов висновку згідно з ст.ст. 12, 81 ЦПК України про відсутність сумнівів в істинності перевірених в судовому засіданні розрахунків суми грошового боргу, виконаних позивачем, які з огляду на не спростовану вірогідність відомостей про несплачені позивачу суми безспірно спростовують добросовісність відповідача. Оскільки іншого не доведено, за внутрішнім переконанням суд дійшов висновку, що відповідач [PERSON] в порушення ст.ст. 529, 530, 536 ЦК України відступив від умов про повернення суми кредиту в межах ліміту і від строків виконання за договором, чим прострочив виконання згідно з ст. 612 цього Кодексу щодо повернення кредиту та сплати процентів. Таким чином, відповідач [PERSON] порушив взяте перед позивачем зобов`язання, на підставі чого з урахуванням визнаних позивачем сум, як ним отриманих, його права згідно ст. 611 ЦК України підлягають захисту з присудженням з відповідача 43 415 гривень 33 коп. боргу за кредитом і 18 388 гривень 97 коп. боргу з процентів. Внаслідок викладеного, суд приходить до висновку що аргументи позивача, наведені в позові в цій частині, обґрунтовані та підтверджені належними, допустимими й достовірними доказами, а тому - є всі підстави для задоволення позову в частині присудження до стягнення на користь позивача з відповідача вищезазначеної заборгованості за кредитним договором, яка підтверджена розрахунками, доданими до позову та заявленому позивачем до стягнення. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. На підставі викладеного,

Outcome: approved