Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-26 00:00:00

\~ \~ \~ \~[PERSON] міська рада звернулася до суду із позовом про знесення самочинного будівництва, в якому зазначила, що 03.10.2017\~року за\~результатами позапланової\~перевірки спеціалістом,\~головним спеціалістом реєстратором та виконувачем обов'язків начальника відділу державного архітектурно- будівельного контролю виконавчого комітету [PERSON] міської ради виявлено порушення на вул. Л. Українки, 82, а саме здійснення будівництва господарської споруди без, повідомлення про початок виконання будівельних робіт, документу про право на виконання таких робіт, що є порушенням чинного законодавства, а саме ст. 34 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності", Постанови Кабінету Міністрів України №466 від 13 квітня 2011 року "Деякі питання виконання підготовчих і будівельних робіт". Вперше відділом державного архітектурно-будівельного контролю виконавчого комітету [PERSON] міської ради було видано припис №3/28/1 з вимогою зупинити виконання будівельних робіт з будівництва господарської споруди до отримання права на виконання таких робіт та припис №3/28/2 про усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил від 03.10.2017 року з вимогою отримати право на ці будівельні роботи. Відповідно відділом\~державного архітектурно-будівельного\~контролю виконавчого\~комітету [PERSON]\~міської ради\~складено акт\~№ 3/28,\~яким встановлено, що [PERSON]\~здійснює будівництво\~господарської споруди\~на місці\~дерев'яного\~сараю,\~який належить\~йому згідно\~договору дарування\~від 04.11.2011\~року.\~Стосовно данного\~об'єкта\~проводилась перевірка,\~в результаті\~якої було\~зафіксовано демонтаж\~сараю та\~самочинне влаштування\~фундаменту,\~про що\~складено акт\~від 16.05.2013\~р.\~№ 3/4,\~протокол про\~адміністративне правопорушення\~та видано\~припис від\~16.05.2013\~року №\~3/4\~про зупинення\~виконання будівельних\~робіт до\~отримання права\~на виконання\~будівельних робіт,\~а також\~винесено постанову\~про адміністративне\~правопорушення від\~21.05.2013\~року №\~3/173-ф.\~На момент\~перевірки зафіксовано\~факт проведення\~будівельних робіт,\~а саме:\~вимуровано один\~поверх господарської\~споруди,\~влаштовано віконні\~та дверні\~прорізи.\~Інформація про\~початок виконання\~будівельних робіт\~не надавалась.\~На підставі\~цього,\~03.10.2017\~р.\~відділом державного\~архітектурно-будівельного\~контролю виконавчого\~комітету [PERSON]\~міської ради\~прийнято постанову\~№3/28-п\~на підставі\~протоколів про\~адміністративне правопорушення\~№3/28/1\~та №3/28/2,\~матеріалів фотофіксації та акту перевірки №3/28 від 03/10/2017 р. про визнання винним [PERSON] у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.І ст. 188-4 2 КУпАП. \~ \~ \~ \~За фактом перевірки виконання приписів 17.10.2017 р. було складено акт №3/34, яким встановлено, що вимоги припису від 03.10.2017 р. №3/28/1 виконано, будівельні роботи не проводились. Проте, відділом державного архітектурно-будівельного контролю виконавчого комітету [PERSON] міської ради було вдруге складено акт № 3/48, яким встановлено, що вимоги припису від 03.10.2017 року № 3/28/2 не виконано, замовником не подано повідомлення про початок виконання будівельних робіт по вул. Л. Українки. Також [PERSON] продовжив виконання будівельних робіт, чим порушив вимоги припису про зупинення виконання будівельних робіт від 03.10.2017 № 3/28/1, на момент перевірки домуровано горище та накрито металопрофілем. 22.12.2017 р. відділом державного архітектурно-будівельного контролю виконавчого комітету [PERSON] міської ради прийнято постанову №3/48-п на підставі протоколу про адміністративне правопорушення №3/48 від 19.12.2017, матеріалів фотофіксації та акту перевірки №3/48 від 19/12/2017 р. про визнання винним [PERSON] у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.І ст. 188-4 2 КУпАП. Документи, що посвідчують право власності або право користування земельною ділянкою у [PERSON] відсутні, а рішення про надання земельної ділянки у власність або користування відповідачу [PERSON] міською радою не приймалось. З посиланням на ст. 376 Цивільного кодексу України вказує, що якщо власник (користувач) земельної ділянки заперечує проти визнання права власності на нерухоме майно за особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво на його земельній ділянці, або якщо це порушує права інших осіб, майно підлягає знесенню особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво, або за її рахунок; право на звернення до суду з таким позовом закон надає відповідному органу державної влади або органу місцевого самоврядування. Звертає увагу на порушення відповідачем норм ч.2 ст. 8, ч.І ст. 34 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" та п.5 Постанови Кабінету Міністрів України №466 від 13 квітня 2011 року "Деякі питання виконання підготовчих і будівельних робіт". Посилається на ч.2 ст. 152 Земельного кодексу України, що як власник земельної ділянки може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавлені права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Також зазначає, що 14.12.2017 р. надано лист міськрайонного управління Головного управління Держгеокадастру у Львівській області у [PERSON] районі та місті Дрогобичі щодо відсутності інформації про право власності чи користування на земельну ділянку за адресою Дрогобич вул. Л. Українки, 82, а також інформації щодо земельної ділянки з кадастровим номером 46106000б0:01:002:0072. Відповідно до інформації Державного реєстру речових прав на нерухоме майно земельна ділянка розташована по вул. Л. Українки, 82 в м. Дрогобичі не зареєстрована [PERSON] З поданого\~до суду\~відзиву відповідач\~вважає позовні\~вимоги необгрунтованими\~та безпідставними\~з огляду на\~їх недоведеність\~в частині\~порушення права\~[PERSON] міської\~ради,\~як власника\~земельної ділянки. Зазначає, що обставини, встановлені рішеннями Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 04.01.2011 року по справі №2-11/11 та від 13.08.2013 року, що набрали законної сили, не потребують доказування при розгляді даної справи, у якій бере участь [PERSON] міська рада Львівської області. Звертає увагу, що вказані обставини спростовують твердження [PERSON] міської ради про те, що позивач є власником земельної ділянки, оскільки вказаними рішеннями суду встановлено, що за будинководінням на вул. Лесі Українки, 82 зареєстрована за землекористувачами земельна ділянка площею 910 кв.м. та встановлено порядок користування нею. Зазначає,\~що відповідно\~до ст.90\~ЗК УРСР\~1970\~року,\~чинного на\~час здійснення\~[PERSON]\~права на\~спадкування 15.12.1984\~року,\~на землях\~міст при\~переході права\~власності на\~будівлю переходить\~також і\~право користування\~земельною ділянкою\~або її\~частиною. Отже,\~з наведеної\~норми випливає\~висновок,\~що при\~переході до\~[PERSON]\~права власності\~на будинок,\~до неї\~перейшло і\~право користування\~земельною ділянкою\~площею 910\~кв.м.\~При переході\~права власності\~на це\~майно до\~інших спадкоємців:\~[PERSON],\~[PERSON]\~і [PERSON]К\~(16.03.2006\~року)\~до них\~перейшло право\~користування земельною\~ділянкою,\~також,\~площею 910\~кв.м.\~відповідно до\~ст.120\~ЗК України. 04.11.2011\~року між\~[PERSON]\~та ним,\~[PERSON]\~укладено договір\~дарування 427/1000\~ідеальних часток\~житлового будинку.\~Даний правочин\~був посвідчений\~приватним нотаріусом\~[PERSON] районного\~нотаріального округу\~Львівської області\~та зареєстровано\~в реєстрі\~№1868. [PERSON]К (дарувальник) безоплатно передала у власність, а - [PERSON] (обдаровуваний) прийняв у власність як дарунок 427/1000 ідеальних часток житлового будинку з відповідною часткою господарських будівель та споруд, що знаходяться під №82 на вул. Лесі Українки у м. Дрогобич Львівської області, який розташований на земельній ділянці, загальною площею 0,0976 гектара, кадастровий номер якої - 4610600000:01:002:0072, призначення для обслуговування житлового будинку та господарських споруд. З вказаного договору дарування вбачається, що до нього відноситься житловий будинок і деревяний сарай, розміщений на земельній ділянці призначеній для обслуговування житлового будинку та господарських споруд, загальною площею 0,0976 гектара, кадастровий номер якої - 4610600000:01:002:0072, яка знаходиться у його користуванні та після укладення цього договору, відповідно до ст.120 ЗК України переходить у користування набувача в тому ж обсязі та на таких самих умовах, на яких вона належала попередньому власникові. Окрім того, з витягу з ухвали ІУ сесії пятого демократичного скликання [PERSON] міської ради Львівської області «Про безоплатну передачу у власність громадянам земельних ділянок» №63 від 22.08.2006 року вбачається, що [PERSON], передано безоплатно у власність земельну ділянку для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, площею 910 кв.м. на вул. Л. Українки, 82, 07.07.2011 року з витягу з рішення УІІІ сесії шостого скликання [PERSON] міської ради №257 «Про надання згоди на розроблення технічної документації з землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право на земельні ділянки» [PERSON] надано згоду на розроблення технічної документації з землеустрою щодо складання документів, що посвідчує право на земельну ділянку площею 645,5 кв.м. на вул. Лесі Українки, 82, для обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд. Вказані рішення [PERSON] міської ради Львівської області свідчать про те, що безоплатне надання земельної ділянки, що на вул. Лесі Українки, 82 у м. Дрогобич відбувалось за участю державного органу - [PERSON] міської ради Львівської області, який мав відповідні повноваження при прийняті відповідних рішень. Довідкою виданою\~Управлінням Держкомзему\~у м.\~Дрогобич Львівської\~області «Про\~присвоєння кадастрового\~номера» №2728\~від 17.10.2011\~року [PERSON]\~вказано,\~що земельній\~ділянці площею\~0,0976\~га.,\~яка знаходиться\~на території\~[PERSON] міської\~ради за\~адресою м.\~Дрогобич,\~вул.\~Л.\~Українки,\~82,\~з цільовим\~призначенням -\~обслуговування житлового\~будинку та\~господарських споруд,\~присвоєно кадастровий\~номер 4610600000:01:002:0072. Покликання позивача на те, що відсутня інформація щодо земельної ділянки з кадастровим номером - 4610600000:01:002:0072, є необгрунтованою та безпідставною. Також,\~вважає,\~що звернення\~[PERSON] міської\~ради Львівської\~області до\~суду з\~вимогою знесення\~самочинного будівництва\~суперечить рішенню\~Конституційного Суду\~України у\~справі від\~16\~квітня 2009\~року/справа\~№7-рп/2009/.\~Відповідно до\~ст.\~19\~Конституції України\~органи державної\~влади та\~органи місцевого\~самоврядування,\~їх посадові\~особи зобов'язані\~діяти лише\~на підставі,\~в межах\~повноважень та\~у спосіб,\~що передбачені\~Конституцією та\~законами України.\~Не запропонувавши\~провести перебудову\~[PERSON] міська\~рада порушила вимоги ч.7 ст. 376 ЦК України. І якщо б проведення такої перебудови було неможливим або особа, яка здійснила (здійснює) будівництво, відмовилася від її проведення, таке нерухоме майно за рішенням суду підлягало б знесенню за рахунок особи, яка здійснила (здійснює) будівництво. Крім того, згідно Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», право подання позову до суду про знесення самочинно збудованого обєкта належить лише органу державного архітектурно-будівельного контролю. Згідно Закону України «Про місцеве самоврядування», не надано міській раді права звертатись до суду з позовом про демонтаж, в тому числі самочинно спорудженого майна. Відтак заявлений позов задоволенню не підлягає. Відповідно до\~визначення термінів,\~що вживаються\~в «Правилах\~утримання жилих\~будинків та\~прибудинкових територій»,\~ в\~тому числі\~п.\~1.4.3.\~цих Правил,\~відповідач здійснив\~реконструкцію господарської\~будівлі,\~а саме\~деревяного сараю,\~а не\~вчиняв самочинного\~будівництва. Погоджуючись з тим, що здійснював реконструкцію деревяного сараю, не у встановленому законом порядку, сплатив штрафи за вчинення адміністративних правопорушень. Виходячи з тлумачення ч.3, 5 стаття 376 ЦК України, вважається, що з виділенням земельної ділянки самочинне будівництво фактично втрачає такий статус самочинного, і результат такого будівництва може стати обєктом права власності. За даних обставин реконструкція не може порушувати прав та інтересів [PERSON] міської ради. Наведені у відзиві заперечення відповідача [PERSON] міська рада відхилила та подала відповідь на відзив, зазначаючи наступне: - позивач є власником усіх земель зазначених у ч.2 ст. 83 Земельного Кодексу України; - право власності чи право користування земельною ділянкою за [PERSON] не зареєстровано, і відповідно до ст. 126 згаданого Кодексу право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень"; - у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно інформація щодо [PERSON] відсутня; - згідно листа від 14.12.2017 року, у відділі у м. Дрогобичі міськрайонного управління у [PERSON] районі та м. Дрогобичі Головного управління Держгеокадастру у Львівській області відсутня інформація щодо права власності та права користування зазначеною земельною ділянкою, та відсутня інформація щодо земельної ділянки з кадастровим номером 4610600000:01:002:0072. В Публічній кадастровій карті України такі відомості також відсутні. Зазначають, що якщо б відповідач при здійсненні будівництва порушив будівельні норми і правила, які здійсненням перебудови можна було б усунути і після цього така б визнавалась як збудована у відповідності до чинного законодавства, то мова про перебудову могла б йтися, а в даному випадку, здійснення такої є недоцільною, неможливою та не призведе до захисту прав [PERSON] міської ради, як власника, оскільки таке будівництво здійснене на земельній ділянці, яка відповідачу не належить, без належної документації на початок виконання будівельних робіт. Вважають,\~що в\~даному випадку,\~реконструкція (згідно\~п.\~3.21.\~ДБН А.2.2-3-2014\~"Склад\~та зміст\~проектної документації\~на будівництво") не має місця. В акті №3/28 вказано, що було зафіксовано демонтаж сараю та самочинне влаштування фундаменту. Відповідач, не погодившись із викладеним, подав до суду заперечення на Відповідь на відзив, в якому крім наведеного у відзиві зазначив таке: - з посиланням на ч.2 ст.319 ЦК України, як власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону і будучи власником житлового будинку та деревяного сараю здійснив його реконструкцію, а не вчиняв самочинного будівництва. - покликання [PERSON] міської ради на відсутність інформації у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, не спростовує встановленого судами факту наявності у нього права власності на нерухоме майно та права користування земельною ділянкою. - [PERSON] міською радою не надано достатніх та допустимих доказів на підтвердження того, що у її власності є земельна ділянка, що розташована за адресою вул. Лесі Українки, 82, і, що здійснене самочинне будівництво порушує її права. - з посиланням на поняття визначене у ст.1 ЗУ «Про комплексну реконструкцію кварталів (мікрорайонів) застарілого житлового фонду» та в «Правилах утримання жилих будинків та прибудинкових територій», затверджених Наказом Держжитлокомунгосиу України від 17.05.2005 № 76, вказав, що реконструкція не є будівництвом, а будівельними роботами наслідком яких є зміна характеристик існуючих споруд. - відведення земельної ділянки (навіть без оформлення права власності) відповідно до ст.376 ЦК України виключає можливість застосування цієї норми у відповідній частині, а сам по собі факт відсутності дозвільних документів не виключає можливості їх оформлення, а тому не може тягнути за собою необхідності знесення обєкту, що реконструйовується. - знесення самочинного будівництва є крайньою мірою і можливе лише тоді, коли використано усі передбачені законодавством України заходи щодо реагування та притягнення винної особи до відповідальності. - знесення нерухомості, збудованої з істотним відхиленням від проекту, що суперечить суспільним інтересам або порушує права інших осіб, істотним порушенням будівельних норм і правил (у тому числі за відсутності проекту), можливе лише за умови, що неможлива перебудова нерухомості відповідно до проекту або відповідно до норм і правил, визначених державними правилами та санітарними нормами, або якщо особа, яка здійснила (здійснює) будівництво, відмовляється від такої перебудови. Просив суд у задоволенні позову [PERSON] міської ради Львівської області відмовити повністю. В судовому засіданні представники обох сторін та третіх осіб підтримали свої міркування, висловлені у заявах по суті справи, а також у своєму вступному слові додатково зазначили: - представник позивача [PERSON], що постанови відділу ДАБК [PERSON] міської ради про накладення штрафів відповідачем не оскаржувались. Один зі штрафів сплачено повністю; інший на виконанні; - представник відповідача [PERSON], що його довіритель зробив із деревяного сараю цегляний, а тому має місце реконструкція. [PERSON] міська рада не розглядала його звернення та не надавала землю, без якої не зміг відповідно оформити належний дозвіл. Підтвердження звернення ні до ради, ні до суду на її бездіяльність суду не надав. Кадастровий номер за даними публічної кадастрової карти віднесений до розряду архівних. Відомості в [PERSON] про влаштування фундаменту недостовірні; - представник відповідача [PERSON] вказала, що міська рада не надавала відповіді на їх звернення, а тепер карає відповідача за те, що сама не дала йому зробити; - представник третьої особи [PERSON] пояснила, що ще у 2006 році зверталася до батька відповідача, який тоді був начальником ЖЕКу і просили його не чинити протиправно по відношенню до дітей (третіх осіб). Розподіл, проведений за рішенням суду не відповідає на даний час фактичному стану речей. ОСББ «Граніт» відібрало частину земельної ділянки. І в позові прокуратури з цього питання було відмовлено. Самочинним будівництвом змінено розміри сараю; - представник третьої особи [PERSON], вказувала на можливість укладення мирової угоди в даній справі задля дотримання інтересів усіх заінтересованих осіб, однак зазначала, що відповідач імітує таке своє бажання, затягуючи розгляд справи невідомо з яких причин; - представник третьої особи [PERSON] зазначила, що протиправними діями відповідача насамперед порушуються інтереси третіх осіб. Новозбудований сарай перешкоджає руху по земельній ділянці і ніхто не гарантує безпеку такого будівництва; - представник третьої особи [PERSON], підкреслив, що стороною відповідача свідомо не надається доказів звернення до архітектури та міської ради. Відсутні і докази того, що старий сарай був на фундаменті. Порушено його колишні розміри та не проведено належне узаконення; - допитаний в судовому засіданні як свідок [PERSON]- заступник начальника відділу ДАБК [PERSON] міської ради, пояснив, що у вересні 2018 року поступила скарга від представника третіх осіб [PERSON] та жителів будинку по вул. Л.Українки,80. Він, іще з одним працівником вийшли на місце та викликали поліцію, щоб зясувати хто веде будівельні роботи. Відповідача в цей час на місці не було і на телефонні дзвінки він не відповідав. Не було надано документів щодо права власності на земельну ділянку, на якій проводилось самочинне будівництво. Зводилось воно на звичайному стрічковому бетонному фундаменті. Для виправлення цього було надано 2 місяці, в тому числі і на повідомлення про початок будівельних робіт. Потім виходили на місце іще раз, належно реагували. Також, в 2013 році Львівська ДАБІ виносила припис із забороною проведення будівельних робіт та наклала штраф. Тепер від відповідача до них у відділ надійшла заява про будівельну амністію, але на частину самочинного будівництва площею 12 кв.м., що є недопустимо; - допитаний в судовому засіданні [PERSON] пояснив суду, що проводив експертизу в цивільній справі 2-11/11 з приводу розподілу земельної ділянки між відповідачем та третіми особами. На той час старий деревянний сарай стояв на бетонних монолітних стовпах, звязаних між собою деревянними балками. Розміщений він був одноосібно і за межі земельної ділянки будинковолодіння №82, що підлягала поділу - не виходив. Більше того, по межі із сусіднім будинковолодінням №84, було натягнуто металічну сітку. І до неї від сараю була незначна відстань: 42 см. і 91 см. від ближніх кутів. Тобто, розміщення сараю відповідало такому, яке зображено на План-схемі порядку користування присадибною земельною ділянкою по вул.Л.України,82 згідно Додатку №7, який ліг в основу рішення Дрогобицького міськрайонного суду від 04.01.2011 року під головуванням судді Качмара В.Я. Крім того, судом було проведено огляд сарая, як доказу за місцем його знаходження та складено про це відповідний протокол із додатками: схем план із зазначенням відстаней та фотосвітлинами, поміщеними в цифровому форматі на СД-диск. Заслухавши усні пояснення учасників справи, показання свідка та експерта, дослідивши докази і письмові пояснення, викладені в заявах по суті справи, суд встановив наступне. Рішенням Дрогобицького\~міськрайонного суду\~від 04.01.2011\~року в\~цивільній справі\~2-11/11\~проведено розподіл\~земельної ділянки\~та обєктів\~нерухомого майна,\~які на\~ній знаходилися\~по вул.Л.України,82\~у місті\~Дрогобичі між співвласникам будинковолодіння [PERSON], [PERSON] з однієї сторони та [PERSON] з другої сторони. [PERSON] з поміж іншого виділено у власність частину житлового, сарай літ.Б (розмірами 6,9 м х 5,94 м) та виділено в користування одну з частин земельних ділянок, на якій цей сарай знаходиться (шириною в місці його розташування 9,07м.). Спільний прохід у цьому місці становив 1м. від межі будинковолодіння №80. 04.11.2011 року між [PERSON] та [PERSON] укладено договір дарування 427/1000 ідеальних часток житлового будинку. Даний правочин був посвідчений приватним нотаріусом [PERSON] районного нотаріального округу Львівської області та зареєстровано в реєстрі №1868. Згідно положень даного Договору однозначно про перехід права власності до Обдаровуваного можна стверджувати тільки в частині житлового будинку. Що стосується сараю, то такий виділений йому тільки у користування - п.1.4. Договору. Згадка про перехід права власності від [PERSON] до відповідача на цей обєкт у Договорі - відсутня. Всупереч раніше винесеній постанові інспекції ДАБК у Львівській області від 21.05.2013 року, без відповідного повідомлення та дозволу на початок будівельних робіт, [PERSON] розпочав на місці сараю будівельні роботи. За це, відділом державного архітектурно-будівельного контролю Виконкому [PERSON] міської ради, на реалізацію делегованих повноважень щодо здійснення державного контролю за дотриманням законодавства у сфері містобудівної діяльності, був притягнений до адміністративної відповідальності та попереджений про недопустимість їх продовження (акти, приписи, постанови додані до позовної заяви). Однак вимог ДАБК не виконав та продовжив будівництво. Відповідач постанов не оскаржував. При цьому, по другій із них сплатив штраф і таким чином повністю визнав, як вказані йому порушення так і свою вину у них. Таким чином, у старому деревянному сараї, опору на бетонних монолітних стовпах, звязаних між собою деревянними балками було замінено на суцільний стрічковий бетонний фундамент. Стіни зведено із керамічного блоку, дах накрито металічним профнастилом у вигляді черепиці зеленого кольору. Розміри нового сараю в порівнянні з План-схемою порядку користування присадибною земельною ділянкою по вул.Л.України,82 згідно Додатку №7, варіант №1 за рішенням Дрогобицького міськрайонного суду від 04.01.2011 року по долучених матеріалах цивільної справи 2-11/11(а.с. 80) змінилися: 9,1 м. х 7,3 м., замість того що був раніше 6,9 м. х 5,94м. Конфігурація його розташування також змінилася: - відстань до межі з будинковолодінням №80 замість раніше наявних 3м., тепер становить 2,35м.; - відстані до межі з будинковолодінням №84 замість раніше наявних (0,42 м.- 0,91 м.) тепер немає і будівля заходить поза неї на (2,35+9,10) - (1+9,07) = 1,38 м. (план-схема, допит [PERSON], протокол огляду доказів за місцем їх знаходження). Тобто, вести мову про будь-яку реконструкцію у даному випадку не доводиться. Зважаючи на\~скарги заінтересованих\~громадян та\~бажаючи захистити\~порушення їх\~та своїх\~інтересів,\~[PERSON] міська\~рада як\~власник земельної\~ділянки,\~на якій\~проводиться самочинне\~будівництво звернулась\~із позовом\~до суду.\~Право власності\~на земельну\~ділянку позивача\~визначено ч.2 ст.83 Земельного кодексу України, за яким він, як власник у відповідності до ч.2 ст.152 цього Кодексу може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю. При цьому право власності відповідача на частину земельної ділянки, де ним проводилось будівництво сараю не зареєстровано у встановленому законом порядку, а тому усі заперечення з цього приводу суд відкидає як неспроможні. Причини з яких не відбулася ця реєстрація не входять до предмету доказування у даній справі, оскільки згідно Закону не впливають на рішення у ній. Суд у даному випадку повністю погоджується із заявою представника відповідача, що відповідно до ч.2 ст.120 ЗК України в разі набуття права власності на обєкти нерухомості, що розміщені на земельній ділянці, що перебуває у користуванні, до набувача переходить право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього землекористувача. Зважаючи на вищенаведені обставини справи обєкт нерухомості, що виник на місці старого сараю підпадає під визначення самочинного будівництва, що передбачене ст.376 ЦК України. Фіксація, перевірка та прийняті за їх результатами рішення щодо проведення будівництва без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил, проведена однією юридичною особою - Виконкомом [PERSON] міської ради, в особі відділу державного архітектурно-будівельного контролю, який діяв на виконання своїх владний управлінських функцій. Звернення до суду із позовом, подане іншою юридичною особою [PERSON] міською радою, яка як власник земельної ділянки заперечила проти визнання права власності на нерухоме майно за особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво на його земельній ділянці. І в такому випадку, згідно вимог ч.4 згаданої статті Кодексу, майно підлягає знесенню особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво, або за її рахунок. Проведення перебудови у даному випадку виключається із-за відсутності проекту, зазначеного в ч.7 ст.376 ЦК України. На підставі ст. 141 ЦПК України з відповідача слід стягнути на користь позивача судові витрати, що були ним понесені. Враховуючи вищенаведене та

Outcome: approved