Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-07 00:00:00

Позивач звернулась до Орджонікідзевського міського суду та просила суд звільнити з-під заборони відчуження нерухоме майно - належну позивачеві на праві власності квартиру [ADDRESS] , накладену 30 жовтня 2008 року приватним нотаріусом Куликом О.П., та вилучити з Єдиного державного реєстру заборони відчуження нерухомого майна запис про обтяження № 8132658. Свої позовні вимоги обґрунтовує наступне. В грудні 2015 року відповідач звернувся до суду з позовом, мотивуючи свої позовні вимоги тим, що 30 жовтня 2008 року між АТ "Правекс-Банк", правонаступником якого є ПАТ «Правекс-Банк», та [PERSON] укладено кредитний договір №3666-002, за умовами якого банк надав позичальнику кредит в розмірі 8 тис. 330 доларів США з кінцевим терміном повернення до 30 жовтня 2018 року зі сплатою 14,99 % річних. З метою забезпечення належного виконання зобов`язання за кредитним договором 30 жовтня 2008 року між АТ «Правекс-Банк», та донькою позивача [PERSON] - [PERSON] укладено договір поруки. Крім того, у якості забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором від 30.10.2008 року між відповідачем та позивачем був украдений договір іпотеки, відповідно до якого в іпотеку банку було передано нерухоме майно, а саме: квартиру, яка належить на праві власності [PERSON] , та знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Згідно Інформації з державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, на квартиру за адресою: [ADDRESS] , приватним нотаріусом Куликом О.П. було накладено обтяження на квартиру - заборона відчуження на нерухоме майно; реєстраційний номер обтяження №8132658. В подальшому, 28 березня 2018 року Верховний суд Першої судової палати Касаційного цивільного суду розглянув касаційну скаргу банку та постановив стягнути з [PERSON] та [PERSON] на користь позивача 7209 доларів США 65 центів, яка складається з заборгованості за: кредитом - 5050 доларів США; процентами - 2159,65 доларів США. 11.06.2020 року представнику банку Орджонікідзевським міським судом Дніпропетровської області був виданий виконавчий лист, з яким він звернувся до приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Макушєва Є.П. разом з заявою про відкриття виконавчого провадження від 14.09.2020 року. 15.09.2020 року вказаним вище приватним виконавцем було відкрите виконавче провадження № 63026290. 18.09.2020 року донька [PERSON] - [PERSON] , повністю виконала рішення суду та надала приватному виконавцю квитанцію про погашення боргу. Грошові кошти були перераховані [PERSON] на рахунок вказаного вище приватного виконавця, який у той же день 18.09.2020 року перерахував їх на рахунок АТ «Правекс-Банк». Того ж дня 18.09.2020 року приватний виконавець Макушев Є.П. постановою про закінчення виконавчого провадження закінчив виконавче провадження, припинив чинність арешту майна боржника та скасував інші заходи примусового виконання рішення, що були застосовані по відношенню до [PERSON] , як боржника у виконавчому провадженні. Але до сих пір заборона на відчуження з квартири, яка належить [PERSON] на праві власності не знята. [PERSON] в вересні 2020 року звернулася до АТ « Правек-Банк» з заявою, в якій просила надати довідку про відсутність заборгованості за вказаним вище кредитним договором, але її не отримала. Після чого позивач разом із [PERSON] неодноразово зверталися до банку з вказаною вимогою про надання довідки про відсутність заборгованості, але до сих пір її не одержали. З інформаційної довідки № 236966152 від 15.12.2020 року до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, вбачається, що належна [PERSON] на праві власності вищевказана квартира до сих пір знаходиться під забороною її відчуження. У зв`язку з чим позивач була змушена звернутись до суду із даним позовом. В свою чергу представник відповідача надав до суду відзив на позовну заяву, в якій категорично заперечує проти задоволення позовним вимог та вважає її необґрунтованою із огляду на наступне. 30.10.2008 року між АКБ "Правекс-Банк", правонаступником якого є АТ "Правекс Банк" та [PERSON] укладено кредитний договір № 3666-002, за умовами якого банк надав позичальнику кредит в розмірі 8 тис. 330 доларів США 00 центів зі сплатою 14,99 відсотків річних. Відповідно до пункту 1.2 кредитного договору датою остаточного повернення кредиту є 30 жовтня 2018 року. З метою забезпечення належного виконання зобов`язання за кредитним договором 30 жовтня 2008 року між АКБ «Правекс-Банк», правонаступником якого є АТ «Правекс- Банк», та [PERSON] укладено договір поруки № 3666-002/08Р, за умовами якого [PERSON] поручилася нести солідарну майнову відповідальність перед кредитором за виконання в повному обсязі зобов`язань [PERSON] за кредитним договором № 3666-002/08Р щодо сплати процентів, неустойки, вчасного та у повному обсязі погашення основної суми боргу за кредитом. Відповідно до п. п. 6.1.1, 6.1.2 кредитного договору Позичальник зобов`язувався своєчасно погашати заборгованість за кредитом, процентами та сплачувати пеню у валюті кредиту. [PERSON] взяті на себе зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконувала, тому виникла заборгованість зі сплати кредиту та процентів за його користування. Рішенням Орджонікідзевського міського суду Дніпропетровської області від 07.07.2016 року у справі № 184/2576/15-ц позовні вимоги ПАТ «Правекс-Банк» до [PERSON] , [PERSON] задоволено частково, стягнуто заборгованість по поверненню кредитних коштів, сплаті користування кредитом у розмірі 7 209 (сім тисяч двісті дев`ять) доларів США 65 центів, яка складається з заборгованості за: кредитом - 5 050 (п`ять тисяч п`ятдесят) доларів США; процентами - 2 159 (дві тисячі сто п`ятдесят дев`ять) доларів США 65 (шістдесят п`ять) центів. Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 28.03.2018 року у справі № 184/2576/15-ц, касаційну скаргу ПАТ «Комерційного Банк «Правекс-Банк» задоволено. Рішення Орджонікідзевського міського суду Дніпропетровської області від 07.07.2016 року та ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області від 05.07.2017 року скасовано в частині відмови у задоволенні позовних вимог ПАТ «Комерційний Банк «Правекс-Банк» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, а також в частині розподілу судових витрат, і ухвалено в цій частині нове рішення про часткове задоволення позову. Стягнуто з відповідачів на користь ПАТ «Комерційного Банк «Правекс-Банк» у солідарному порядку заборгованість за кредитним договором у розмірі 7 209, 65 доларів США, яка складається з: 5 050 доларів США - заборгованість за кредитом; 2 159, 65 доларів США - заборгованість за процентами. На підставі вищезазначеної постанови видано виконавчі листи, які були пред`явлені до органу ДВС та на підставі яких відкрито виконавче провадження № 63026290. Відповідне провадження 18.09.2020 року закінчене у зв`язку із фактичним його виконанням. В даному випадку, рішення суду не виконувалось відповідачами із 28.03.2018 року по 18.09.2020 року. Підсумовуючи вищезазначене, АТ «Правекс Банк» звернулось до суду з метою стягнення 3-х відсотків річних та пені в розмірі подвійної облікової ставки НБУ у зв`язку із неналежним виконанням рішення суду відповідачами за період із 28.03.2018 року по 18.09.2020 року, а тому, ствердження позивача про належно виконане зобов`язання не має місця, що в свою чергу є підставою для відмови в задоволенні позовних вимог. Позивач у свою чергу надала відповідь на відзив та просить суд задовольнити її позовні вимоги, посилаючись на те, що позивач виконала у повному обсязі свої зобов`язання перед відповідачем за кредитним договором від 30.10.2008 року, у якості забезпечення якого 30.10.2008 між [PERSON] та відповідачем був укладений договір іпотеки. Позивач вважає, що доводи, на які посилається відповідач та надані ним документи є безпідставними і такими, що не спростовують законність та обґрунтованість позовних вимог [PERSON] . Основне зобов`язання позивача перед відповідачем припинилося внаслідок його повного виконання. І тому наявність у відповідача до позивача інших майнових претензій, що виникли вже після припинення основного зобов`язання за кредитним договором і виконання яких не було забезпечено забороною на відчуження майна позивача, не є підставою для відмови в задоволенні законних та обґрунтованих позовних вимог [PERSON] .. Наявність заборони на відчуження майна перешкоджає позивачу реалізувати своє право, оскільки обтяжене майно не може бути відчужене. В свою чергу представник відповідача надав заперечення на відповідь на відзив на позовну заяву згідно якого, вважає, що позивачу необхідно відмовити у задоволенні позовних вимог посилаючись на наступне. У постанові Верховного Суду України від 01 червня 2016 року справі № 910/22034/15 зроблений висновок, що стаття 625 ЦК України, поширює свою дію на всі види грошових зобов`язань. Тому у разі прострочення виконання зобов`язання, зокрема щодо повернення безпідставно одержаних чи збережених грошей, нараховуються 3 % річних від простроченої суми відповідно до ч.2 ст. 625 ЦК України. Якщо зобов`язання виконано не належним чином, то воно не припиняється, а, навпаки, на особу, яка допустила неналежне виконання, покладаються додаткові юридичні обов`язки, у тому числі ті, що передбачені ст. 625 ЦК України. Отже, нарахування пені і 3% річних входять до складу грошового зобов`язання і вважаються особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання. Вони є способом захисту майнового права й інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів і отриманні компенсації (плати) від боржника, який користується утримуваними грошовими коштами, що належить сплатити кредиторові (постанови Верховного Суду України від 6 червня 2012 р. у справі № 6-49цс12, від 24 жовтня 2011 р. у справі № 6-38цс11). Отже, проценти, передбачені ст. 625 ЦК України, не є штрафними санкціями (постанова Верховного Суду України від 17 жовтня 2011 р. у справі 6-42цс11). Внаслідок невиконання боржником грошового зобов`язання кредитор дістає право на отримання сум, передбачених статтею 625 ЦК України, за весь час прострочення, тобто таке прострочення є триваючим правопорушенням. Тому право подати позов про стягнення інфляційних втрат і 3% річних за кожен місяць виникає з моменту порушення грошового зобов`язання до моменту його усунення. Із врахуванням вищезазначеного та тривалим невиконанням рішення суду, Банк звернувся до суду із позовною заявою про стягнення 3% річних за користування кредитом та пені. Представник позивача Шаврова Н.М. у судове засідання з`явилась, позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити. Представник відповідача Муравський В.В. у судове засідання з`явився, проти задоволення позовних вимог заперечував. Судом встановлено наступні фактичні обставини. 30.10.2008 року між АКБ "Правекс-Банк" та [PERSON] укладено кредитний договір №3666-002/08Р (далі - Кредитний договір), за умовами якого банк надав позичальнику кредит в розмірі 8 тис. 330 доларів США з кінцевим терміном повернення до 30 жовтня 2018 року зі сплатою 14,99 % річних. Для забезпечення зобов`язань щодо погашення заборгованості за кредитом, сплати відсотків за користування грошовими коштами, пені за несвоєчасну сплату відсотків, а також відшкодування збитків у зв`язку з порушенням умов даного договору, Позичальник протягом 30-ти календарних днів з моменту підписання даного договору передає в іпотеку банку належне йому на праві власності нерухоме майно (п.3.1. Кредитного договору). Розділом 9 Кредитного договору встановлено відповідальність Позичальника у виді пені, штрафу, зобов`язання відшкодувати банку заподіяні збитки, збільшення розміру процентної ставки, дострокового припинення дії Кредитного договору (а.с. 68-79). 30.10.2008 року між АКБ «Правекс-Банк» (Іпотекодержатель) та [PERSON] (Іпотекодавець) був украдений договір іпотеки №3666-002/08Р (далі Договір іпотеки), відповідно до якого з метою забезпечення виконання в повному обсязі своїх зобов`язань перед Іпотекодержателем за Кредитним договором щодо сплати процентів, неустойки (штрафу, пені), вчасного та у повному обсязі погашення основної суми боргу за кредитом та будь - якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачено умовами Кредитного договору, відшкодування збитків, іншої заборгованості (основне зобов`язання), Іпотекодавець передає в іпотеку Іпотекодержателю належне йому на праві власності нерухоме майно - квартиру [ADDRESS] . Зміст та розмір основного зобов`язання, забезпеченого іпотекою, строк і порядок його виконання Іпотекодавцем визначені у п.1.2. Договору іпотеки полягає у наступному: іпотекодавець зобов`язаний повернути кредит в розмірі 8330 доларів США у строк до 30.10.2018 р.; щомісячно сплачувати проценти у розмірі 14,99 % річних; сплатити неустойку, штраф, пеню у разі порушення умов Кредитного договору. У випадку невиконання чи неналежного виконання зобов`язань, передбачених даним договором, винна сторона відшкодовує інші всі завдані у зв`язку з цим збитки (п.4.1 Іпотечного договору) (а.с. 71-74). В подальшому, 28.03.2018 року Верховний Суд розглянув касаційну скаргу банку по справі №184/2576/15-ц та постановив стягнути з [PERSON] та [PERSON] у солідарному порядку заборгованість за Кредитним договором на користь позивача у розмірі 7209,65 доларів США, яка складається з: заборгованість за кредитом - 5050 доларів США; процентами - 2159,65 доларів США (а.с. 75-80). 18.09.2020 року приватний виконавець Макушев Є.П. виніс постанову про закінчення виконавчого провадження №63026290 щодо стягнення з [PERSON] та [PERSON] на користь ПАТ КБ «Правекс - Банк» у солідарному порядку заборгованості за Кредитним договором у розмірі 7209,65 доларів США, яка складається з: заборгованість за кредитом - 5050 доларів США; процентами - 2159,65 доларів США, враховуючи виконання вимог виконавчого документа у повному обсязі, припинив чинність арешту майна боржника та скасував інші заходи примусового виконання рішення (а.с. 10). Виконання вимог виконавчого листа у справі №184/2576/15-ц у повному обсязі також підтверджується дублікатом чека від 18.09.2020 р. щодо перерахування [PERSON] на ім`я [PERSON] (ПВ облік депозитних сум) 222999,90 грн. (а.с. 11). Згідно Інформації з державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна за адресою: [ADDRESS] , станом на 15.12.2020 р. міститься відомості про наявність заборони відчуження зазначеного майна, накладеного приватним нотаріусом Куликом О.П., та відомості щодо обтяження на підставі Договору іпотеки, посвідченого вказаним приватним нотаріусом (а.с. 5-6). В матеріалах справи також є позовна заява АТ «Правекс-Банк» до [PERSON] та [PERSON] від 25.02.2021 р. щодо солідарного стягнення з останніх 5810,59 дол. США боргу за Кредитним договором №3666-002/08Р від 30.10.2008 р., з яких: 536,45 дол. США - 3% річних за користування грошовими коштами за період з 28.03.2018 р. по 18.09.2020 р., розрахованих на підставі ч.2 ст.625 ЦК України, та 5274,14 дол. США - пеня за несвоєчасне виконання зобов`язань за вказаний період (а.с. 35-40). Рішенням Орджонікідзевського міського суду Дніпропетровської області від 02.09.2021 р. у справі №184/336/21 позов АТ «Правекс-Банк» задоволено частково, стягнуто солідарно з [PERSON] та [PERSON] на користь банку 3% річних за користування грошовими коштами за кредитним договором №3666-002/08Р від 30.10.2008 р. за період з 28.03.2018 р. по 18.09.2020 р. в розмірі 536,45 дол. США, що за курсом НБУ становить 15081,06 грн.; в іншій частині позовних вимог відмовлено (а.с.143-15). Суд, заслухавши думку сторін та дослідивши матеріали справи дійшов наступних висновків. Відповідно до ст. 598 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Згідно із ст. 604 ЦК України зобов`язання припиняється за домовленістю сторін. Відповідно до ст. 1 Закону України "Про іпотеку" іпотека - це вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом. Згідно з ч.ч. 1, 5 ст. 3 Закону України "Про іпотеку" іпотека виникає на підставі договору, закону або рішення суду. Іпотека має похідний характер від основного зобов`язання і є дійсною до припинення основного зобов`язання або до закінчення строку дії іпотечного договору. Частиною 1 ст. 17 Закону України "Про іпотеку" передбачено, що іпотека припиняється у разі: припинення основного зобов`язання або закінчення строку дії іпотечного договору; реалізації предмета іпотеки відповідно до цього Закону; набуття іпотекодержателем права власності на предмет іпотеки; визнання іпотечного договору недійсним; знищення (втрати) переданої в іпотеку будівлі (споруди), якщо іпотекодавець не відновив її. Отже, Закон України «Про іпотеку» є спеціальним законом, який регулює правовідносини з передачі майна в іпотеку, а положення ст. 17 зазначеного Закону містять виключний перелік підстав припинення іпотеки. Законодавство України не вимагає від іпотекодавця будь-яких дій, пов`язаних з припиненням іпотеки, адже за відсутності іншої обґрунтованої заборгованості іпотека припиняється за фактом припинення виконання основного зобов`язання. Зазначене відповідає правовій позиції Верховного суду, викладеній у постанові від 14.08.2018 р. у справі №906/1130/17. Враховуючи те, що судом встановлено факт виконання 18.09.2020 року позивачем основного зобов`язання за Кредитним договором, розмір якого, в свою чергу, був визначений Верховним Судом 28.03.2018 року під час розгляду цивільної справи №184/2576/15-ц, суд приходить до висновку про припинення іпотеки, якою було забезпечено виконання основного зобов`язання. З припиненням іпотеки фактично припиняється обтяження нерухомого майна іпотекою, адже правових підстав для його утримання під обтяженням немає (Постанова Верховного Суду від 19.09.2018 р. у справі №203/6007/16-ц). Доводи відповідача щодо неналежного виконання основного зобов`язання за Кредитним договором, враховуючи те, що [PERSON] та [PERSON] не виконували рішення суду касаційної інстанції по справі №184/2576/15-ц із 28.03.2018 р. по 18.09.2020 р., що зумовлює донарахування інфляційних витрат, пені та 3% річних за вказаний період, у зв`язку з чим підстави для зняття обтяжень іпотечного майна відсутні, суд оцінює критично, враховуючи наступне. Кредитний договір №3666-002/08Р від 30.10.2008 року та договір іпотеки №3666-002/08Р від 30.10.2008 р., укладені між АКБ «Правекс-Банк» та [PERSON] , містили узгоджений зміст та розмір основного зобов`язання, забезпеченого іпотекою, строк і порядок його виконання, а саме, зобов`язання повернути кредит в розмірі 8330,00 доларів США у строк до 30.10.2018 р.; щомісячно сплачувати проценти у розмірі 14,99 % річних; сплатити неустойку, штраф, пеню у разі порушення умов Кредитного договору; у випадку невиконання чи неналежного виконання зобов`язань, передбачених даним договором, винна сторона відшкодовує інші всі завдані у зв`язку з цим збитки. Таким чином, до складу основного зобов`язання, забезпеченого іпотекою, не входило будь-яких інших грошових зобов`язань, ніж ті які були узгоджені сторонами. Будь - яких доказів наявності змін або доповнень до Іпотечного договору в частині збільшення обсягу відповідальності за Кредитним договором, відповідачем до суду не надано. Крім того, суд звертає увагу на п.5.3. Договору іпотеки, відповідно до якого зазначений Договір діє до повного розрахунку Іпотекодавця з Іпотекодержателем за основним зобов`язанням. Повний розрахунок за основним зобов`язанням, розмір якого був визначений судом касаційної інстанції на підставі касаційної скарги банку, відбувся 18.09.2020 р., на той момент відповідачем не було заявлено будь - яких додаткових грошових вимог, а отже, 18.09.2020 р. закінчився строк дії іпотечного договору, що є унормованою підставою для припиненням іпотеки. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача.

Outcome: approved