Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-16 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом, в якому просила визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис, вчинений 04 грудня 2020 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Буждиганчук Євдокія Юріївна про стягнення з неї заборгованості на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Вердикт Капітал" в розмірі 28450,00 грн. В обгрунтування позову вказала, що на виконанні приватного виконавця Херсонського обласного виконавчого округу Баталіна С.С. перебуває оскаржуваний виконавчий напис про стягнення з неї заборгованості на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Вердикт Капітал" в розмірі 28450,00 грн. Вважає, виконавчий напис таким, що не підлягає виконанню, оскільки з нього та з розрахунку заборгованості неможливо встановити безспірність заборгованості, що запропоновано до стягнення. Крім того, кредитний договір не був посвідчений нотаріально, а тому не є документом, за яким може бути виданий виконавчий напис. Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 30.07.2021 року задоволено заяву позивачки про забезпечення позову. Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 02.08.2021 року відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче засідання, витребувано докази. Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 20.10.2021 року закрито підготовче провадження та справу призначено до судового розгляду. Представником позивачки подано заяву про розгляд справи у відсутність, позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити. Проти ухвалення заочного рішення не заперечувала. Представник відповідача та третя особа в судове засідання не прибули, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином, про причини не явки суд не повідомляли. Відповідно до ст. 280 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про час і місце судового засідання і від якого не надійшло повідомлення про поважність причин неявки, відповідач не подав відзив, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Суд ухвалив проводити заочний розгляд справи, ухваливши заочне рішення. За приписами ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступні обставини та відповідні ним правовідносини. 17 липня 2019 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "Авентус Україна" та [PERSON] укладено договір №1075830 про надання коштів у позику на умовах споживчого кредиту, за умовами якого [PERSON] надано грошові кошти у розмірі 5 тис. грн., строком на 30 днів зі сплатою відсотків у розмірі 1,26% від суми позики за кожень день користування позикою (459,90% річних); загальна вартість позики за заниженою ставкою складає 137,80% від суми позики або 6890,00 грн. та включає в себе проценти (відсотки) за користування позикою - 37,80% від суми позики або 1890,00 грн. (арк. справи 4-5). 04 грудня 2020 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Буждиганчук Євдокією Юріївною вчинено виконавчий напис, зареєстрований у реєстрі за №5694, яким запропоновано стягнути з [PERSON] , яка є боржником за кредитним договором №1075830 від 17.07.2019 року, укладеним із Товариством з обмеженою відповідальністю "Авентус Україна", правонаступником усіх прав та обов`язків якого, на підставі Договору відступлення прав вимоги за кредитними договорами 2712-01 від 27.12.2019 р. є Товариство з обмеженою відповідальністю "Вердикт Капітал", заборгованість за кредитним договором №1075830 від 17.07.2019 р. Строк платежу за кредитним договором 1075830 від 17.07.2019 р. настав. Боржником допущено прострочення платежів. Стягнення заборгованості проводиться за період з 27.12.2019 р. по 17.11.2020 р. Сума заборгованості складає 27450,00 грн., в тому числі: прострочена заборгованість за сумою кредиту становить 19576,40 грн., сума заборгованості за відсотками та комісіями складає 7873,60 грн. (арк. справи 6). Постановою приватного виконавця виконавчого округу Херсонської області Баталіна С.С. від 18.12.2020 р. відкрито виконавче провадження №63959983 з примусового виконання виконавчого напису нотаріуса №5694 від 04.12.2020р. вчиненого приватним нотаріусом КМНО Буждиганчук Є.Ю. про стягнення з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Вердикт Капітал" заборгованості в розмірі 28450,00 грн. (арк. справи 8). З досліджених судом документів, які подавалися нотаріусу для вчинення виконавчого напису встановлено, що Товариством подано заяву про вчинення виконавчого напису, до якого додано договір №1075830 про надання коштів у позику на умовах споживчого кредиту від 17.07.2019 р., виписку з особового рахунку, копію претензії. Суд не може прийняти вказані документи в якості передбачених п. б п. 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, оскільки останні не є засвідчений стягувачем випискою з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Довідка боргу, підготовлена представником відповідача щодо наявності боргу є лише відображенням односторонніх арифметичних розрахунків стягувача та не відображає правові підстави для стягнення відповідних сум та слугувати доказом безспірності розміру грошових вимог стягувача до позивачки. З наданих суду документів неможливо встановити, чи дійсно на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, приймаючи до уваги той факт, що не встановлено судом факт отримання позивачкою повідомлення вимоги про наявність такої заборгованості, яка була надана нотаріусу для вчинення нотаріального напису. Відповідачем не подано до суду належних та достовірних доказів щодо спростування доводів позивачки. При вчиненні напису нотаріус не отримував первинні бухгалтерські документи щодо видачі кредиту та здійснення його часткового погашення (квитанції, платіжні доручення, меморіальні ордери, розписки, чеки тощо), тому у нотаріуса були відсутні підстави вважати, що розмір заборгованості перед відповідачем, суми штрафних санкцій, зазначені у написі, є безспірними. По суті розрахунок заборгованості, підготовлений відповідачем, що є основою виконавчого напису, є відображенням його односторонніх, арифметичних розрахунків і не може бути доказом безспірності грошових вимог відповідача до позивача. За загальним правилом статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес в один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. Відповідно до статті 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно із частиною першою статті 39 Закону України «Про нотаріат» (далі - Закон), порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом та іншими актами законодавства України. Відповідно до статті 87 Закону для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Статтею 88 Закону визначено умови вчинення виконавчих написів, відповідно до якої нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Підпунктом 3.2 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5 (далі - Порядок) визначено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів (далі - Перелік), затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172. При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку (підпункт 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14, залишеною без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року, постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 07 листопада 2016 року скасовано. Визнано незаконною та нечинною постанову Кабінету Міністрів України від 26 листопада 2014 року № 662 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині, а саме: п. 1 Змін, що вносяться до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, в частині «а після слів «заставлене майно» доповнити словами «(крім випадку, передбаченого пунктом 1-1 цього переліку)»; доповнити розділ пунктом 1-1 такого змісту: «1-1. Іпотечні договори, що передбачають право звернення стягнення на предмет іпотеки у разі прострочення платежів за основним зобов`язанням до закінчення строку виконання основного зобов`язання. Для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого іпотечного договору; б) оригінал чи належним чином засвідчена копія договору, що встановлює основне зобов`язання; в) засвідчена стягувачем копія письмової вимоги про усунення порушення виконання зобов`язання, що була надіслана боржнику та майновому поручителю (в разі його наявності), з відміткою стягувана про непогашення заборгованості; г) оригінали розрахункового документа про надання послуг поштового зв`язку та опису вкладення, що підтверджують надіслання боржнику письмової вимоги про усунення порушення виконання зобов`язання; ґ) довідка фінансової установи про ненадходження платежу», п. 2. Змін, що вносяться до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів: «Доповнити перелік після розділу «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами» новим розділом такого змісту: «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин 2. Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості.». Зобов`язано Кабінет Міністрів України опублікувати резолютивну частину постанови суду про визнання незаконною та нечинною Постанови Кабінету Міністрів України від 26 листопада 2014 року № 662 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині, у виданні, в якому її було офіційно оприлюднено, після набрання постановою законної сили. Судове рішення про визнання протиправним (незаконним) та нечинним нормативно-правового акта чи окремих його положень має ті ж наслідки, що і визнання такого акта чи окремих його положень такими, що втратили чинність (скасовані) органом, уповноваженим приймати або скасовувати такий акт. Отже, нормативно-правовий акт втрачає чинність повністю або в окремій його частині з моменту набрання законної сили відповідним рішенням суду. Таким чином, постанова № 662, якою вносилися зміни до Переліку документів, що передбачали можливість вчинення нотаріусами виконавчих написів на кредитних договорах, не посвідчених нотаріально, яка набрала чинності 10 грудня 2014 року, втратила чинність (у частині) 22 лютого 2017 року з набранням законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду від у справі № 826/20084/14. Подібні правові висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 21 вересня 2021 року у справі № 910/10374/17 (провадження № 12-5гс21). Судом встановлено, що оскаржуваний виконавчий напис вчинений нотаріусом 04 грудня 2020 року, тобто після набрання законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14. Відповідно до пункту 1 Переліку (в редакції, чинній на момент вчинення виконавчого напису) «Нотаріально посвідчені договори, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно», для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів); б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання». Укладений між банком та позивачем кредитний договір, який наданий нотаріусу для вчинення виконавчого напису, не був посвідчений нотаріально, тому наявні підстави для визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника. Подібні правові висновки Верховний Суд викладав, зокрема, у постановах: від 12 березня 2020 року у справі № 757/24703/18-ц (провадження № 61-12629св19), від 15 квітня 2020 року у справі № 158/2157/17 (провадження № 61-14105св18), від 21 жовтня 2020 року у справі № 172/1652/18 (провадження № 61-16749св19), від 21 вересня 2021 року у справі № 910/10374/17 (провадження № 12-5гс21). За таких обставин, суд дійшов висновку, що оспорюваний виконавчий напис нотаріусом було вчинено з порушенням чинного законодавства, а тому він підлягає визнанню таким, що не підлягає виконанню, а позов задоволенню у повному обсязі. За змістом ч. ч. 7-8 ст. 158 ЦПК України у разі ухвалення судом рішення про задоволення позову заходи забезпечення позову продовжують діяти протягом дев`яноста днів з дня набрання вказаним рішенням законної сили або можуть бути скасовані за вмотивованим клопотанням учасника справи. Якщо протягом вказаного строку за заявою позивача (стягувача) буде відкрито виконавче провадження, вказані заходи забезпечення позову діють до повного виконання судового рішення. Підстави для негайного виконання судового рішення відсутні. Рішення в повному обсязі складено 26 листопада 2021 року. На підставі викладеного, ст.ст. 6-13, 81, 200, 206, 258, 259, 263-265, 273, 354 ЦПК України, суд, -

Outcome: approved