Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-15 00:00:00

ПАТ «КБ «Надра» звернувся до суду з позовом до [PERSON] та просить, з урахуванням уточнених позовних вимог, звернути стягнення на предмет іпотеки: житловий будинок [ADDRESS], розташований на земельній ділянці площею 3167 кв.м., яка відноситься до фонду Чугуївської міської ради Харківської області, в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № 6/4/2008/840-К/480 від 01.07.2008 року у розмірі 451079,43 грн. В обґрунтування позовних вимог позивач вказав, що відповідно до кредитного договору № 6/4/2008/840-К/480 від 01.07.2008 року, укладеного між банком та [PERSON], останній отримав кредитні кошти на придбання нерухомого майна у розмірі 20721,28 доларів США зі сплатою за користування кредитом 15,39 відсотків річних, з терміном повернення до 12.06.2028 року. Свої зобов'язання за договором банк виконав повністю, а [PERSON] свої зобов'язання не виконав в повному обсязі і тому станом на 14.04.2014 року має заборгованість за кредитним договором № 6/4/2008/840-К/480 від 01.07.2008 року у розмірі 451079,43 грн. З метою забезпечення зобов'язань між банком та [PERSON] укладено договір іпотеки № 6/4/2008/980-І/481 від 01.07.2008 року, відповідно до умов якого в іпотеку банку передано житловий будинок [ADDRESS], розташований на земельній ділянці площею 3167 кв.м., яка відноситься до фонду Чугуївської міської ради Харківської області, та складається з: житлового будинку, літера «А», дер.об.цеглою, загальною площею 97,3 кв.м., житловою площею 48,2 кв.м., та такі надвірні будівлі і споруди: сараї - літери «Б», «Б1», погріб - літера «Г», колонки - літери «К», «К1», вбиральня - літера «У», огорожа - №1-4, який належить відповідачу на підставі договору купівлі-продажу від 01.07.2008 року, посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу [PERSON], внесеного у реєстр за № 2479. В судове засідання представник позивача не з'явився, про день та час розгляду справи повідомлявся належним чином та своєчасно, надав суду заяву про розгляд справи за відсутності представника та підтримання позовних вимог (а.с. 86). Відповідач в судове засідання не з'явився, причину неявки суду не повідомив, про день та час розгляду справи повідомлявся належним чином та своєчасно, про що свідчать поштові повідомлення про отримання судових повісток, які містяться в матеріалах справи, письмові заперечення проти позову з посиланням на докази, якими вони обґрунтовуються, та заяву про розгляд справи у його відсутності не надав (а.с. 113). За таких обставин суд вважає за можливе розглядати справу у відсутність сторін за доказами, що містяться в матеріалах справи. З письмової згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи відповідно до положень ст. 224 ЦПК України. Оцінивши письмові докази, що містяться в матеріалах справи, суд вважає, що вимоги позивача підлягають задоволенню частково з наступних підстав. Судом встановлені наступні факти і відповідні їм правовідносини. 1 липня 2008 року між відкритим акціонерним товариством Комерційний банк "Надра", правонаступником якого є публічне акціонерне товариство Комерційний банк "Надра", та [PERSON] укладений кредитний договір № 6/4/2008/840-К/480 (а.с. 6-8). Відповідно до умов п. 1.1, 1.3, 1.4 договору банк надав [PERSON] кредитні кошти у розмірі 20721,28 доларів США зі сплатою за користування кредитом відсотків у розмірі 15,39 відсотків річних на придбання нерухомого майна з терміном повернення 12.06.2028 року. 25 травня 2010 року між ВАТ КБ «Надра» та [PERSON] укладено Додаткову угоду № 1 до кредитного договору № 6/4/2008/840-К/480 від 01.07.2008 року (а.с.9-12). Відповідно до умов п. 1.1 укладеної угоди банк надав [PERSON] кредитні кошти у розмірі 20721,28 доларів США зі сплатою за користування кредитом відсотків у розмірі 15,39 відсотків річних на придбання нерухомого майна з терміном повернення 12.06.2028 року. Щомісячна сума мінімального необхідного платежу визначається Графіком від 25.05.2010 року, передбаченим Додатком №1 до Додаткової угоди №1 №6/4/2008/840-К/480 від 01.07.2008 року (а.с.13-15). Відповідно до п. 2.4 Додаткової угоди №1 погашення кредиту та сплата відсотків за його користування здійснюється шляхом внесення необхідного платежу щомісячно до 24 числа поточного місяця на умовах, визначених цим договором. Свої зобов'язання за договором банк виконав повністю, надавши [PERSON] кредитні кошти, шляхом видачі готівки через касу банку за наявності належним чином оформленої заяви на видачу готівки (п.3.1 Договору), що підтверджується заявою на видачу готівки № 144 від 01.07.2008 року та меморіальним ордером № 162 від 01.07.2008 року (а.с. 27). Відповідно до п.п.3.3.4 Додаткової угоди №1 до кредитного договору [PERSON] зобов'язався суворо дотримуватися положень цього договору, а також договорів, визначених п.1.3 цього договору, сплачувати мінімально необхідні платежі у розмірі та порядку, визначеному в кредитному договорі та додатковій угоді до нього. Згідно п.4.1 Додаткової угоди №1 до договору, у разі невиконання позичальником зобов'язань щодо строків та повноти сплати кредиту та процентів відповідно до умов цього договору, позичальник сплачує кредиторові пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від несвоєчасно сплаченої суми за кожен день прострочення, що діє у період прострочення. Сплата неустойки (пені) здійснюється позичальником шляхом зарахування коштів на відповідні рахунки кредитора в розмірі, нарахованому кредитором відповідно до п.4.1 цього договору, одночасно з погашенням відповідних сум заборгованості. Відповідно до п.4.2 Додаткової угоди №1 до договору, у разі порушення позичальником вимог п.п.3.3.2-3.3.5, 3.3.7-3.3.21 цього договору позичальник зобов'язаний сплатити кредитору штраф у розмірі 3% від суми фактичної заборгованості за кредитом та нарахованими процентами, за кожен випадок. Згідно з п. 2.1. кредитного договору та п.1.3 Додаткової угоди №1 до нього для забезпечення виконання позичальником своїх зобов'язань щодо погашення кредиту, сплати відсотків та інших платежів, передбачених договором, можливих штрафних санкцій позичальник укладає з банком договір іпотеки № 6/4/2008/980-І/481 від 01.07.2008 року, відповідно до умов якого передає в іпотеку банку житловий будинок [ADDRESS], розташований на земельній ділянці площею 3167 кв.м., яка відноситься до фонду Чугуївської міської ради Харківської області, та складається з: житлового будинку, літера «А», дер.об.цеглою, загальною площею 97,3 кв.м., житловою площею 48,2 кв.м., та такі надвірні будівлі і споруди: сараї - літери «Б», «Б1», погріб - літера «Г», колонки - літери «К», «К1», вбиральня - літера «У», огорожа - №1-4, який належить відповідачу на підставі договору купівлі-продажу від 01.07.2008 року, посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу [PERSON], внесеного у реєстр за № 2479. Відповідно до п. 4.4, 4.5 договору іпотеки банк у випадку невиконання або неналежного виконання зобов'язання в цілому або в тій чи іншій його частині, а також у випадку порушення іпотекодавцем будь-яких зобов'язань за цих договором або будь-яких гарантій та запевнень, наданих іпотекодержателю за цим договором, іпотекодержатель має право реалізувати своє право іпотеки та звернути стягнення на предмет іпотеки в порядку, передбаченому цим договором. В свою чергу, [PERSON] свої зобов'язання за кредитним договором не виконав і не виконує по теперішній час. У зв'язку з чим позивачем на адресу відповідача, на підставі п.4.2.4 кредитного договору та п.3.2.3 Додаткової угоди №1, 24 квітня 2014 року направлено досудову вимогу про погашення заборгованості за кредитним договором № 6/4/2008/840-К/480 від 01.07.2008 року у розмірі 451079,43 грн. протягом 7 календарних днів з дати отримання цієї вимоги (а.с.20). Однак, до теперішнього часу заборгованість відповідачем не сплачена. У зв'язку з невиконанням прийнятих на себе зобов'язань [PERSON] станом на 14.04.2014 р. має заборгованість за кредитним договором у розмірі 35887,90 доларів США, що еквівалентна 451079,43 грн., яка складається з: · заборгованості за кредитом у сумі 19954,07 доларів США, що еквівалентна 250805,16 грн.; · заборгованості за відсотками у сумі 13270,38 доларів США, що еквівалентна 166797,04 грн.; · заборгованості за пенею у сумі 1666,72 доларів США, що еквівалентна 20949,21 грн.; · заборгованість за штрафом у сумі 996,73 доларів США, що еквівалентна 12528,02 грн. (а.с. 16-19). На підставі ст. 509 ЦК України зобов'язанням визнається правовідношення, на підставі якого одна сторона (боржник) зобов'язується здійснити на користь другої сторони (кредитора - банка) певні дії (передати майно, виконати роботу, надати послуги, виплатити грошові кошти та ін.) або утриматися від певних дій, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Відповідно до ст. 526 ЦК України: зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Відповідно до ст. 625 ЦК України, відповідач не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання, та на вимогу кредитора (банка) і зобов'язаний сплатити останньому суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь період прострочення. Якщо за порушення зобов'язання встановлено неустойку (штраф, пеня), то вона підлягає стягненню у повному розмірі, незалежно від відшкодування збитків на підставі ст. 624 ЦК України. Непогашення заборгованості [PERSON] перед банком свідчить про невиконання умов договору та про грубе порушення ст. 525 ЦК України, яка встановлює неприпустимість односторонньої відмови від виконання зобов'язань, що у відповідності до ст. 3 ЦПК України дає право звернення до суду із позовом про стягнення заборгованості. Ст. 629 ЦК України регламентує, що договір є обов'язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Згідно ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до ст. 599 ЦК України, зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином, тобто зобов'язання за кредитним договором припиняється лише виконанням, проведеним відповідно до умов договору, а саме: поверненням кредиту та сплаті відсотків за користування кредитом у строки, в розмірі та валюті, передбаченими в Кредитному договорі. Згідно зі статтею 1054 Цивільного кодексу України, до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 «Позика», якщо інше не випливає із суті кредитного договору. Відповідно до г. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (позики). Відповідно до вимог ст.ст. 1048, 1054 ЦК України, в разі відсутності іншої домовленості сторін проценти за користування кредитними коштами сплачуються щомісячно до дня повернення кредиту. Позичальник користується кредитними коштами до цього часу, тому проценти будуть нараховуються аж до погашення кредиту у повному обсязі. Відповідно до ст. 7 Закону України «Про іпотеку», позивач має право за рахунок предмета іпотеки задовольнити свою вимогу за основним зобов'язанням у повному обсязі або в частині, встановленй іпотечним договором, що визначена на час виконання цієї вимоги, включаючи сплату процентів, неуйстойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачене умовами кредитного договору, що обумовлює основне зобов'язання. Як вбачається з договору кредиту, [PERSON] взяв на себе зобов'язання забезпечувати повернення кредиту, відсотків за його використання, а також сплати штрафних санкцій у разі невиконання кредитних зобов'язань у визначений термін. Відповідно до ст. 33 Закону України «Про іпотеку», у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання позивач вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, яке здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя. Згідно п. 4.4 договору іпотеки, банк має право у випадку невиконання або неналежного виконання відповідачем свої зобов'язань за кредитним договором звернути стягнення на предмет іпотеки в цілому або в тій чи іншій його частині. Відповідно до ст. 575 ЦК України, іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи. Статтею 589 ЦК України передбачено, що у разі невиконання зобов'язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави. Відповідно до ст.590 ЦК України, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави також в разі, коли зобов'язання не буде виконано у встановлений строк. Згідно ст. 39 Закону України «Про іпотеку», у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки способом реалізації предмета іпотеки є проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу, встановленої ст.38 цього Закону. Статтею 38 Закону України «Про іпотеку» передбачається такий спосіб звернення стягнення на предмет іпотеки як надання іпотекодержателю права продажу предмета іпотеки від свого імені будь-якій особі-покупцеві на підставі рішення суду за ціною, яка встановлюється на підставі оцінки майна суб'єктом оціночної діяльності, на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна. Внаслідок чого, відповідно до умов іпотечного договору, Банк за своїм вибором має право звернути стягнення на предмет іпотеки за рішенням суду, шляхом продажу предмета іпотеки. Відповідно до ч.1 ст.114 ЦПК України, позови, що виникають з приводу нерухомого майна, пред'являються за місцезнаходженням майна або основної його частини. Згідно п.1 ч.1 Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» № 1304-VІІ від 3 червня 2014 року, «не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) нерухоме житлове майно, яке вважається предметом застави згідно із статтею 4 Закону України "Про заставу" та/або предметом іпотеки згідно із статтею 5 Закону України "Про іпотеку", якщо таке майно виступає як забезпечення зобов'язань громадянина України (позичальника або майнового поручителя) за споживчими кредитами, наданими йому кредитними установами - резидентами України в іноземній валюті, та за умови, що таке нерухоме житлове майно використовується як місце постійного проживання позичальника/майнового поручителя або є об'єктом незавершеного будівництва нерухомого житлового майна, яке перебуває в іпотеці, за умови, що у позичальника або майнового поручителя у власності не знаходиться інше нерухоме житлове майно». За відомостями адресно-довідкового підрозділу ГУДМС України в Харківській області від 17.06.2014 року та даними паспорта серії [NUMBER], виданого Орджонікідзевським РВ ХМУ УМВС України в Харківській області 13 лютого 1997 року, [PERSON], [INFO], значиться зареєстрованимю за адресою: [ADDRESS] (а.с.25, 36). Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що житловий будинок [ADDRESS], який є предметом іпотеки, не використовується відповідачем як місце постійного його проживання. Згідно ст. 40 Закону України „Про іпотеку", звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення є підставою для виселення всіх мешканців, що мешкають у ньому. Суд відмовляє в задоволенні позовних вимог позивача в частині виселення та скасування реєстрації місця проживання всіх мешканців будинку [ADDRESS] оскільки вони є передчасними, так як відповідно до ч. 3 ст. 109 ЖК України, звернення стягнення на передане в іпотеку житлове приміщення є підставою для виселення всіх громадян, що мешкають у ньому, за винятками, встановленими законом. Після прийняття кредитором рішення про звернення стягнення на передане в іпотеку житлове приміщення всі громадяни, що мешкають у ньому, зобов'язані на письмову вимогу кредитора або нового власника цього житлового приміщення добровільно звільнити його протягом одного місяця з дня отримання цієї вимоги. Якщо громадяни не звільняють житлове приміщення у встановлений або інший погоджений сторонами строк добровільно, їх примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду. Зазначене ґрунтується також й на положеннях п.43 Постанови Пленуму ВССУ №5 від 30.03.12р. «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних відносин». З урахуванням встановлених обставин, суд вважає, що вимоги позивача обґрунтовані, законні, та підлягають частковому задоволенню. В силу ст. 88 ЦПК України з відповідачів на користь позивача підлягають стягненню судові витрати по сплаті судового збору в дохід держави в сумі 3654,00 грн. На підставі вищевикладеного,

Outcome: partial