Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-22 00:00:00

Позивач 22.09.2020 звернувся до суду з зазначеним позовом, просить визнати виконавчий напис, вчинений приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Гораєм Олегом Станіславовичем за р.№4182 від 03.07.2020, про стягнення з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Аланд» заборгованості у сумі 12 917,96 гривень, таким, що не підлягає виконанню. За змістом позову, у серпні 2020 року за місцем роботи він дізнався про вчинення оскаржуваного напису, на підставі якого з нього стягнуто заборгованість у сумі 12 917,96 гривень на користь ТОВ «ФК «Аланд». Так, у вказаний час за місцем його працевлаштування для виконання надійшла постанова приватного виконавця про звернення стягнення на заробітну плату у виконавчому провадженні № 62605180 від 27.07.2020. До серпня 2020 року [PERSON] не знав про наявність грошового зобов`язання перед ТОВ «ФК «Аланд», не отримував про це будь-яких повідомлень та вимог про сплату боргу. Позивач вважає виконавчий напис таким, що не підлягає виконанню з наступних підстав: - п.2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затверджений Постановою КМУ від 29.06.1999 № 1172, внесено на підставі Постанови КМУ № 662 від 26.11.2014, яка в цій частині скасована в судовому порядку (постанова Великої Палати ВС від 20.06.2018 у справі №826/20084/14). Проте, оскаржуваний напис містить посилання на вказане положення. Позивач наголошує, що листом Міністерства юстиції України від 25.06.2020 №5235/19.5.6/32-20 Мінюст звертає увагу на те, що враховуючи судові рішення у справі №826/20084/14 виконавчі написи можуть вчинятися на нотаріально посвідчених договорах, які передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на оставлене майно. Вчинення виконавчих написів на кредитних договорах, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями, не вбачається за можливе. Отже, позивач вважає, що на момент вчинення виконавчого напису законних підстав для цього не існувало. - позивач вказує про порушення ст. 88, 89 Закону України «Про нотаріат», п. 3.1., 3.4. Глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України внаслідок спірності заборгованості та спливу трирічного строку на її стягнення. Так, за відсутності засвідченої виписки з рахунку Позивача із зазначенням номера рахунку та інших передбачених законом реквізитів нотаріус був позбавлений можливості встановити суму основної заборгованості позивача, так само, як і похідні суми. Оскільки позивач ніколи не мав рахунку у відповідача-1, не надавав йому жодних даних для відкриття та ведення такого рахунку, відповідач-1 не міг надати нотаріусу таку виписку. Також, позивач зауважує на тому, що має місце факт прострочення кредитора та недоведеність переходу права вимоги до відповідача-1. Новий кредитор не повідомив про відступлення права вимоги, що звільняє боржника від обов`язку виконання зобов`язання, сплати процентів та неустойки за період прострочення кредитора за нормою ч.2 ст. 516, ч.2 ст. 517, ст. 613 ЦК України. Позивач вважає, що, у даному випадку, ці умови порушені відповідачами і заборгованість не є безспірною, оскільки має місце прострочення кредитора. Крім того, за змістом позову, якщо відповідач-1 набув право вимоги від іншого кредитора - ПАТ «ДЕЛЬТА БАНК», то строк на вчинення виконавчого напису сплинув. Так, позивач вважає, що вимоги відповідача-1 виникли саме з зобов`язань [PERSON] за кредитною карткою, яку він отримав у ПАТ «ДЕЛЬТА БАНК» на підставі договору від 21.02.2014 строком на 2 роки й після завершення строку дії не поновлював. Оскільки строк виконання кредитного договору Позивача від 21.02.2014, укладеного з ПАТ «ДЕЛЬТА БАНК», закінчився 22.02.2016, що видно з Умов надання кредитної карти - Додатку до Кредитного договору № 003-07508-210214 від 11.02.2014, тобто, більше 4 років тому і він не отримував жодних претензій, строк на вчинення напису, як і строк нарахування договірних процентів, комісій та неустойки, як і строк позовної давності, сплинули. Із посиланням на ст.88 Закону України «Про нотаріат», п.3.1 глави 16 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України № 296/5, вказує, якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, ніж 3 роки, з дня, коли у стягувача виникло право примусового стягнення боргу (пункт 3.4 глави 16 розділу II Порядку № 296/5), виконавчий напис видається у межах цього строку. Відтак, позивач вважає, що виконавчий напис підлягає скасуванню через спірність заборгованості, сплив строків на його вчинення, а також порушення порядку та умов його вчинення, з підстав, передбачених ст. 61, 124, 129, 129-1 Конституції України, ст. 256-266, 516, 517, 613, 1048, 1050, 1082 ЦК України, ст. 7, 44, 46, 47, 49, 87-89 Закону України «Про нотаріат», Переліку, затвердженим Постановою КМУ №1172 від 29.06.1999, просить задовольнити позов. Ухвалою судді від 28.09.2020 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Клопотання про витребування доказів задоволено. Витребувано: 1) у приватного нотаріуса Житомирського міського нотаріального округу нотаріально засвідчені копії матеріалів нотаріальної справи з приводу вчинення виконавчого напису №4182 від 03.07.2020 про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «ФК «Аланд» заборгованості у загальному розмірі 12 917,96 гривень; у приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Клітченко О.А. засвідчені копії матеріалів виконавчого провадження №62605180, зокрема, виконавчого документа, на виконання якого відкрите виконавче провадження №62605180 - Виконавчого напису №4182 від 03.07.2020 про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «ФК «Аланд» заборгованості у загальному розмірі 12 917,96 гривень, копій кредитного договору, що встановлює заборгованість, про стягнення якої вчинено вказаний виконавчий напис, заяви стягувача про примусове виконання цього виконавчого напису; у ТОВ «ФК «Аланд» засвідчені копії наступних документів: договору про надання кредиту з підписом [PERSON] , з усіма додатками і додатковими угодами до нього; повідомлення на ім`я [PERSON] про відступлення права вимоги на користь ТОВ «ФК «Аланд», якщо право вимоги було набуте від іншого кредитора; повідомлення [PERSON] з вимогою про погашення вказаної у Виконавчому написі № 4182 від 03.07.2020 суми боргу на користь ТОВ «ФК «Аланд» із доказами його фактичного направлення і отримання до вчинення виконавчого напису; виконавчого напису №4182 від 03.07.2020 про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «ФК «Аланд» заборгованості за кредитним договором та матеріалів, поданих нотаріусу для його вчинення. Крім того, постановлено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін та третьої особи, за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше, роз`яснено, що відповідачі мають право надіслати до суду відзив на позовну заяву, який повинен відповідати вимогам ст.178 ЦПК України, і всі письмові та електронні докази (які можливо доставити до суду), висновки експертів і заяви свідків, що підтверджують заперечення проти позову, а також, що у разі ненадання відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами (ч.8 ст.178 ЦПК України). Роз`яснено третій особі згідно з ч.4 ст.181 ЦПК України право подати пояснення щодо позову. Ухвалою суду від 24.09.2020 заяву [PERSON] про вжиття заходів забезпечення позову у цій справі задоволено, зупинено стягнення у у виконавчому провадженні №62605180, відкритому приватним виконавцем виконавчого округу м.Києва Клітченко Оксаною Анатоліївною, з примусового виконання виконавчого напису нотаріуса №4182, виданого приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Горай Олегом Станіславовичем, про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Фінансова компанія «Аланд» суми 12 917,96 гривень, до завершення розгляду даної цивільної справи судом та набрання рішенням суду законної сили. Відповідачі та третя особа не скористались своїм правом на подання відзиву та пояснень, поважних причин неподання не повідомлено, зауважень щодо порядку розгляду справи не висловили, тому суд застосовує положення ч.8 ст. 178 ЦПК України й вирішує справу за наявними матеріалами. Тотожне право суду визначено ч.10 ст.84 ЦПК України у разі неподання учасником справи з неповажних причин або без повідомлення причин доказів, витребуваних судом, що має місце у поданій справі, яка розглядається судом. Зустрічної позовної заяви та інших заяв по суті справи не подано. Інших процесуальних дій під час розгляду справи судом вчинено не було, відповідні клопотання сторонами не заявлено. 27.10.2020 від приватного виконавця виконавчого округу м.Києва Клітченко О.А. надійшли витребувані судом докази на виконання ухвали суду від 24.09.2020. В іншій частині ухвала суду від 24.09.2020 не виконана. Вивчивши позовну заяву, дослідивши наявні письмові докази, судом встановлено підстави для задоволення позову у зв`язку із наступними встановленими фактичними обставинами справи та відповідними їм правовідносинами між сторонами. За матеріалами справи, 03.07.2020 приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Гораєм О.С. вчинено виконавчий напис за реєстровим №4182, за Кредитним договором №003-07508-210214 від 21.02.2014, укладеним між ПАТ «Дельта Банк» та [PERSON] , право вимоги за яким відступлено на підставі договору відступлення прав вимоги за кредитними договорами 14/05/2020-ФА від 14.05.2020 ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» (якому відступлено право вимоги первісним кредитором) на користь ТОВ «ФК «Аланд». Відповідно до копії виконавчого напису, строк платежу за кредитним договором настав, боржником допущено прострочення платежів. Стягнення заборгованості проводиться за період з 14.05.2020 по 25.05.2020 Сума заборгованості складає 12 417,96 гривень, в т.ч. прострочена заборгованість за сумою кредиту - 9 128,08 гривень, по несплаченим відсоткам за користування кредитом - 3 289,88 гривень. Виконавчий напис за його змістоим має бути пред`явлений до виконання протягом 1 року, набирає чинності з 03.07.2020. 07.07.2020 згідно з заявою по примусове виконання рішення представник відповідача-1 звернувся до приватного виконавця Клітченко О.А. із заявою про відкриття за місцем проживання (перебування) боржника виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого напису, виданого приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С. 03.07.2020 за №4182. Виконавче провадження відкрито постановою приватного виконавця Клітченко О.А. від 20.07.2020. Копія постанови наявна у матеріалах справи, надіслана боржнику за адресою [ADDRESS] , яка зазначена й у виконавчому написі як адреса проживання [PERSON] . Доказів вручення постанови приватного виконавця боржнику суду не надано. Відкриття виконавчого провадження підтверджено й даними витягу з Єдиного реєстру боржників від 19.09.2020, згідно з яким відносно [PERSON] приватним виконавцем Клітченко О.А. відкрито виконавче провадження №62605180 про стягнення коштів на підставі документа, виданого приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С. 03.07.2020, стягувач - ТОВ «ФК Аланд», код ЄДРПОУ 42642578. 24.07.2020 та 27.07.2020 приватним виконавцем виконавчого округу м.Києва Клітченко О.А. при примусовому виконанні виконавчого напису №4182, виданого приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С. 03.07.2020 (ВП№62605180) винесено постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника [PERSON] , [INFO] . Копію постанови від 27.07.2020 надіслано за місцем роботи позивача - до ДП «Бердянський морський торгівельний порт» 27.07.2020 та за адресою боржника у м.Києві. Адреса, зазначена у якості місця проживання боржника, розташована у [ADDRESS] , не підтверджена матеріалами справи в якості дійсної адреси боржника. Копією паспорта громадянина України серії [NUMBER] підтверджено реєстрацію позивача у [ADDRESS] . У матеріалах справи також наявна копія договору, укладеного між позивачем та ПАТ «Дельта Банк» №003-07508-210214 від 21.02.2014, проте, відступлення права вимоги відповідачу-1 на підставі цього договору належними та допустимими доказами у справі не підтверджено, тому згідно з ч.2,3 ст.77 ЦПК України суд не бере його до уваги, разом із тарифами на обслуговування платіжних карток, а також умовами надання кредитної картки ПАТ «Дельта банк», оскільки належність цих конкретних доказів для підтвердження вимог або заперечень не обгрунтована сторонами у справі. 01.10.2020 приватним виконавцем виконавчого округу м.Києва Клітченко О.А. на виконання ухвали Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 24.09.2020 постановлено зупинити вчинення виконавчих дій з примусового виконання оскаржуваного виконавчого напису до вирішення справи по суті, а також зупинено звернення стягнення на доходи боржника згідно з відповідними постановами у АСВП №62605180. Інші належні докази у справі відсутні. Задовольняючи позов, суд виходить з таких норм чинного законодавства. Згідно з ч.1, 3 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. За загальним правилом ст. 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес в один із способів, визначених ч.1 ст. 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. Відповідно до ст. 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти (ст.50 Закону України «Про нотаріат»). Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом України «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України (ч.1 ст. 39 Закону України «Про нотаріат»). Таким актом є, зокрема Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 №296/5 (далі - Порядок). Вчинення нотаріусом виконавчого напису відноситься до нотаріальних дій (п. 19 ст. 34 Закону України «Про нотаріат»). Правове регулювання процедури вчинення нотаріусами виконавчих написів міститься у Главі 14 Закону України «Про нотаріат» та Глава 16 розділу ІІ Порядку. Так, згідно зі ст.87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Ст. 88 Закону України «Про нотаріат» у редакції, чинній на час вчинення оскаржуваного виконавчого напису (03.07.2020), визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті Закону нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Порядок вчинення нотаріальних дій містить такі самі правила та умови вчинення виконавчого напису (п. 1, 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Згідно з пп.2.1 п. 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису. Крім того, п.п. 3.2, 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій визначено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 № 1172 (далі - Перелік). При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. Пунктом 2 Переліку документів було передбачено, що для одержання виконавчого напису про стягнення заборгованості за кредитним договором, за яким боржником допущено прострочення платежів за зобов`язаннями, нотаріусу додаються оригінал кредитного договору та засвідчена стягувачем виписка з рахунку боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Вказане положення Постанови КМУ від 29.06.1999 №1172 оскаржено в порядку адміністративного судочинства, проте, остаточне судове рішення у справі постановлено Вищим адміністративним судом України у справі № К/800/6492/17, № К/800/7651/17 (ухвала від 01.11.2017, якою касаційні скарги Кабінету Міністрів України та ПАТ КБ «Приватбанк» залишено без задоволення, а постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 без змін, з урахуванням постанови Великої Палати Верховного Суду від 20.06.2018). Тому доводи позивача в цій частині свого підтвердження не знаходять (стосовно переліку документів, необхідного для вчинення виконавчого напису нотаріуса у випадку стягнення заборгованості за кредитним договором, зокрема, відсутності виписки). Проте, Перелік документів не передбачав інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій. Згідно із п. 13 Постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 31.01.1992 "Про судову практику в справах за скаргами на нотаріальні дії або відмову в їх вчиненні", при вирішенні справ пов`язаних з оскарженням відмови у видачі виконавчого напису або його видачею, судам слід мати на увазі, що відповідно до Закону України "Про нотаріат" виконавчий напис може бути вчинено нотаріусом і за умови, що наявність безспірної заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем підтверджується відповідними документами. Безспірний борг - це борг, що визначається боржником та кредитором, і про суму якого сторони не сперечаються, тобто у разі відсутності заперечень боржника - вимога кредитора вважається безспірною. Безспірність заборгованості боржника, у тому числі і внаслідок цивільно-правової відповідальності, - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України "Про нотаріат"). Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Метою вчинення виконавчого напису є надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Таким чином, в обов`язок нотаріуса входить перевірка безспірності боргу боржника після надання стягувачем документів, що встановлюють прострочення зобов`язання. При наявності заперечень боржника нотаріус повинен оцінити його аргументи на предмет наявності ознаки безспірності відносно вимог кредитора. За відсутності ознаки безспірності нотаріус повинен був відмовити в здійсненні виконавчого напису. Відповідно до ст. 46 Закону України "Про нотаріат" нотаріус має право витребувати від фізичних та юридичних осіб відомості та документи, необхідні для вчинення нотаріальних дій. Такі відомості та (або) документи повинні бути подані в строк, визначений нотаріусом. Цей строк не може перевищувати одного місяця. Неподання відомостей та документів на вимогу нотаріуса є підставою для відкладення, зупинення вчинення нотаріальної дії або відмови у її вчиненні. Згідно з ч.4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Так, в постанові Верховного Суду (справа № 310/9293/15ц від 23.01.2018 року) зазначено, що: при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суд не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Разом із тим, законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів. Вказана правова позиція висловлена Верховним Судом України у справі № 6-887цс17. З тексту оспорюваного виконавчого напису судом встановлено, що приватний нотаріус при вчиненні нотаріальної дії керувався ст.87-91 Закону України «Про нотаріат» та п.2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою КМУ від 29.06.1999 року за № 1172. Таким чином, приватний нотаріус при вчиненні оскаржуваного у даній справі виконавчого напису застосував не чинну на момент здійснення нотаріальної дії норму Переліку, вказаного вище, яка скасована у судовому порядку. Крім того, безспірність заборгованості, як необхідна умова вчинення виконавчого напису нотаріуса згідно зі ст. 88 Закону України «Про нотаріат» з тексту виконавчого напису не вбачається, оскільки вказані у написі реквізити кредитних договорів та договорів про відступлення прав вимоги, зокрема, на користь ТОВ «ФК «Аланд», вочевидь, не є доказами на підтвердження такої безспірності та, тим більше, строку її виникнення та наявних складових. Суд погоджується й з твердженнями позивача, який зауважує, що повідомлення новим кредитором (відповідачем-1) [PERSON] про відступлення права вимоги в порушення ч.2 ст.517 ЦК України, як і дійсність розрахунку заборгованості матеріалами справи не підтверджено. Відповідно, позивач не мав змоги відповідно до ст.518 ЦК України висловити заперечення проти вимоги нового кредитора у зобов`язанні. При цьому, відповідачами доказів протилежного в порушення свого обов`язку доказування відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України не надано. Суд окремо наголошує, що зі змісту виконавчого напису не вбачається повного переліку документів, наданих стягувачем приватному нотаріусу для вчинення нотаріальної дії. На підстааві наведеного суд приходить до переконання про вчинення виконавчого напису здійснено із порушенням ст. 88 Закону України «Про нотаріат», оскільки за обставин, встановлених судом, правових підстав для вчинення нотаріусом виконавчого напису не було, тому суд визнає оспорюваний виконавчий напис таким, що не підлягає виконанню. Відповідно до ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). За змістом ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Отже, зважаючи на зазначені вище положення закону та обставини справи, надаючи їм належну оцінку, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення заявлених позовних вимог. Задовольняючи позов, суд за нормою ч.1 ст.141 ЦПК України ухвалює стягнути судовий збір, сплачений позивачем у сумі 1 261,20 гривень, зокрема, за розгляд заяви про забезпечення позову (судові витрати, пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи), з відповідача-1 на користь [PERSON] . Підстав для стягнення судового збору у рівних частинах з обох відповідачів, враховуючи предмет позову, судом не встановлено.

Outcome: approved