Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-11 00:00:00

24.10.2018 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про поділ майна подружжя, що є у спільній сумісній власності. У своєму позові позивач зазначила, що вона з відповідачем перебувають у зареєстрованому шлюбі з 08.11.2002 року, відповідно до свідоцтва про одруження виданого на підставі актового запису №434 відділом реєстрації актів громадянського стану Заводського районного управління юстиції м. Миколаєва. Приблизно з липня 2018 року вони припинили шлюбні відносини та ведення спільного господарства. Незабаром позивач помітила, що зникли правовстановлюючі документи на спільне сумісне майно подружжя, а також те, що відповідач став переводити грошові кошти, що також є спільним майном, зі своїх рахунків на інші. У зв`язку з вказаними обставинами 22.10.2018 року позивач звернулася до суду з заявою про забезпечення позову в порядку ст. 152 ЦПК України до Заводського районного суду м. Миколаєва, а в подальшому і з даним позовом, в якому просила суд визнати за нею право власності на 1/2 частку квартири [ADDRESS] ; на 1/2 частку гаражу [ADDRESS] «Прогрес» Заводський район в м. Миколаєві; на 1/2 частку гаражу [ADDRESS] АГК «Прогрес» Заводський район в м. Миколаєві; на 1/2 частку гаражу [ADDRESS] [NUMBER] АГК «Локомотив» Заводський район в м. Миколаєві; на 1/2 частку автомобіля «Subaru Forester» 2008 року випуску, державний реєстраційний номер [NUMBER] ; та на 1/2 частку грошових коштів, що перебувають або перебували (до переведення на рахунки третіх осіб) на банківських рахунках відповідача в ПАТ «ПриватБанк» та ПАТ «ПУМБ» відділення м. Миколаєва, а також просила стягнути з відповідача понесені нею судові витрати. 31.10.2018 року ухвалою Заводського районного суду м. Миколаєва відкрито провадження за даним позовом. 19.11.2018 року представник відповідача подала до суду зустрічний позов до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , в якому просила суд визнати договір дарування квартири [ADDRESS] від 31.07.2017 року, укладений між [PERSON] та [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та договір дарування гаражу № [NUMBER] в АГК «Метеоріт» від 01.10.2014 року, укладений між [PERSON] та [PERSON] удаваними, визнавши, що в дійсності були укладені договори купівлі-продажу; визнати квартиру [ADDRESS] та гараж № [NUMBER] в АГК «Метеоріт» спільною сумісною власністю сторін; визнати за [PERSON] право власності на 1/2 частину квартири [ADDRESS] , на 1/2 частину гаражу № [NUMBER] в АГК «Метеоріт» та на 1/2 частину автомобіля Ford Focus, державний номер [NUMBER] , 2013 року випуску. Також в зустрічній позовній заяві просила суд відмовити [PERSON] в задоволенні її вимог за первісним позовом в частині визнання за нею права власності на 1/2 частку гаражу [ADDRESS] АГК «Прогрес» Заводський район в м. Миколаєві та поділу грошових коштів. Ухвалою суду від 06.12.2018 року заяву [PERSON] про забезпечення позову задоволено, накладено арешт на депозитні рахунки відкриті в ПАТ «ПУМБ» на ім`я [PERSON] 11.12.2018 року представник [PERSON] адвокат Душаченко В.В. надав до суду заяву про збільшення позовних вимог, в якій просив суд визнати за [PERSON] право власності на 1/2 частку квартири [ADDRESS] ; на 1/2 частку гаражу [ADDRESS] «Прогрес» Заводський район в м. Миколаєві; на 1/2 частку гаражу [ADDRESS] АГК «Прогрес» Заводський район в м. Миколаєві; на 1/2 частку гаражу [ADDRESS] [NUMBER] АГК «Локомотив» Заводський район в м. Миколаєві; на 1/2 частку автомобіля «Subaru Forester» 2008 року випуску, державний реєстраційний номер [NUMBER] ; визнати 260\~000,00 євро, які перебували станом на 14.05.2018 року на банківських (депозитних) рахунках [PERSON] відкритих за депозитними договорами: №264770839 від 31.01.2017 року, №271232809 від 08.04.2018 року, №270048616 від 07.02.2018 року, №269993943 від 03.02.2018 року, №270048533 від 07.02.2018 року у відділенні ПАТ «ПУМБ» м. Миколаєва об`єктом спільної сумісної власності подружжя та стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] 130\~000,00 євро, що станом на час подання позову відповідно курсу НБУ становить 4\~108\~000,00 грн., що є об`єктом спільної сумісної власності подружжя. 17.01.2019 року представник [PERSON] адвокат Істоміна К.В. надала до суду заяву про збільшення зустрічних позовних вимог. Ухвалою суду від 02.04.2019 року у прийнятті зустрічного позову та заяви про збільшення зустрічних позовних вимог відмовлено, а матеріали повернуті відповідачу. Крім того, ухвалою від 02.04.2019 року витребувано відомості у відділенні ПАТ «ПУМБ» щодо розміру грошової суми, що зберігається на рахунку [PERSON] 10.04.2019 року представник відповідача подала до суду зустрічний позов до [PERSON] , в якому просила суд стягнути з [PERSON] порядку поділу спільного майна подружжя в рахунок компенсації вартості 1/2 частини майнових прав за попередніми договорами купівлі-продажу нерухомого майна від 06.03.2018 року №1055, №039, №2 в розмірі 18\~695,50 доларів США, що в еквівалентні складає 500\~454,23 грн. та вирішити питання щодо розподілу судових витрат. 19.04.2019 року представник [PERSON] адвокат Істоміна К.В. надала до суду відзив на позовну заяву, в якому просила суд відмовити в задоволенні первісного позову в частині стягнення 130\~000,00 євро та визнання за позивачем 1/2 частки гаражу [ADDRESS] АГК «Прогрес» Заводський район в м. Миколаєві. 22.04.2019 року ухвалою Заводського районного суду м. Миколаєва зустрічну позовну заяву прийнято до розгляду з первісним позовом. 22.04.2019 року ухвалено судом витребувати докази у відділенні ПАТ «ПУМБ». 11.05.2019 року від представника [PERSON] надійшов до суду відзив на зустрічну позовну заяву, в якому останній просив зустрічні позовні вимоги залишити без задоволення за безпідставністю. 21.05.2019 року представник [PERSON] адвокат Істоміна К.В. надала до суду заяву про збільшення позовних вимог, в якому просила суд стягнути із [PERSON] на користь [PERSON] в порядку поділу спільного майна подружжя в рахунок компенсації вартості 1/2 частини майнових прав за попередніми договорами купівлі-продажу нерухомого майна від 06.03.2018 року №1055, №039, №2 в розмірі 18\~695,50 доларів США, що в еквівалентні складає 500\~454,23 грн. та визнати за останнім 1/2 частину автомобіля Ford Focus, державний номер [NUMBER] . Ухвалою від 12.09.2019 року первісні позовні вимоги в частині визнання за [PERSON] права власності на 1/2 частку гаражу [ADDRESS] [NUMBER] АГК «Прогрес» Заводський район в м. Миколаєві та 1/2 частину автомобіля Subaru Forester, 2008 року випуску, державний реєстраційний номер [NUMBER] , а також зустрічні позовні вимоги в частині визнання за [PERSON] права власності на 1/2 частку автомобіля Ford Focus, державний номер [NUMBER] , 2013 року випуску залишено без розгляду. В судовому засіданні представник позивача за первісним позовом адвокат Душаченко В.В. позовні вимоги з урахуванням їх збільшення, підтримав в повному обсязі. Проти задоволення зустрічного позову заперечував, просив відмовити в його задоволенні в повному обсязі. Представник відповідача за первісним позовом адвокат Істоміна К.В. в судовому засіданні первісний позов в частині визнання за [PERSON] право власності на 1/2 частку квартири [ADDRESS] , на 1/2 частку гаражу [ADDRESS] [NUMBER] АГК «Прогрес» Заводський район в м. Миколаєві та на 1/2 частку гаражу [ADDRESS] [NUMBER] АГК «Локомотив» Заводський район в м. Миколаєві визнала. Зустрічну позовну заяву підтримала та просила її задовольнити. Заслухавши учасників справи та дослідивши матеріали цивільної справи суд приходить до наступного. Згідно зі статтями 12, 13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів. Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених ст. 82 цього Кодексу, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору. Відповідно до ст. 4 ЦПК України - кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Статтею 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавленні своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Відповідно до\~статті 60 СК України\~майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. У частині першій\~статті 61 СК України\~передбачено, що об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Згідно з\~статтею 63 СК України\~дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу (частина перша\~статті 69 СК України). Відповідно до частини першої\~статті 70 СК України\~у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. У пунктах 22-24\~постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року N 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя»\~судам роз`яснено, що вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановити обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясувати джерело і час його придбання. До складу майна, що підлягає поділу включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб (частина четверта\~статті 65 СК України). Частина четверта\~статті 65 СК України\~передбачає, що договір, укладений одним із подружжя в інтересах сім`ї, створює обов`язки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сім`ї. У випадку, коли при розгляді вимог про поділ спільного сумісного майна подружжя буде встановлено, що один із них здійснив його відчуження чи використав його на свій розсуд проти волі іншого з подружжя і не в інтересах сім`ї чи не на її потреби або приховав його, таке майно або його вартість враховується при поділі. Зазначена правова позиція висловлена у постанові Верховного Суду України від 27 квітня 2016 року N 6-486цс16. Як встановлено судом, [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі з 08.11.2002 року, що підтверджується свідоцтвом про одруження серії [NUMBER] від 08.11.2002 року, виданим відділом РАГС Заводського РУЮ м. Миколаєва, актовий запис №434. Від шлюбу у сторін є неповнолітні діти: [PERSON] , [INFO] і [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвами про народження. Шлюб між сторонами розірвано 21.12.2018року , що підтверджується копією рішення Заводського районного суду м.Миколаєва, наявного в матеріалах справи. За час сумісного проживання сторонами було придбане наступне нерухоме майно: -квартира [ADDRESS] ; -гараж [ADDRESS] [NUMBER] «Прогрес» Заводський район в м. Миколаєві; -гараж [ADDRESS] [NUMBER] АГК «Локомотив» Заводський район в м. Миколаєві; які, зареєстровані за [PERSON] , що підтверджується інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №142035483 від 20.10.2018 року. Таким чином, суд приходить до висновку, що наступне майно, яке придбано сторонами під час шлюбу :квартира [ADDRESS] , гараж [ADDRESS] [NUMBER] АГК "Прогрес" в Заводському районі м.Миколаєва та гараж № [NUMBER] в АГК "Локомотив" в Заводському районі м.Миколаєва є об`єктами спільної сумісної власності подружжя та підлягає поділу порівну між подружжям ,з виділенням у власність [PERSON] 1/2 частини цього майна. Що стосується позовних вимог [PERSON] в частині визнання за нею права власності на 1/2 частину грошових коштів, які перебували станом на 14.05.2018 року на банківських (депозитних) рахунках [PERSON] відкритих за депозитними договорами: №264770839 від 31.01.2017 року, №271232809 від 08.04.2018 року, №270048616 від 07.02.2018 року, №269993943 від 03.02.2018 року, №270048533 від 07.02.2018 року у відділенні ПАТ «ПУМБ» м. Миколаєва як на об`єкт спільної сумісної власності подружжя , то суд приходить до наступного. Як встановлено судом, [PERSON] звернулась із позовом до [PERSON] про поділ майна подружжя, що є у спільній сумісній власності і в тому числі і грошових коштів, що перебувають або перебували на банківських рахунках [PERSON] у відділенні ПАТ "ПУМП" та є їх спільною сумісною власністю. На підтвердження наявності депозитних рахунків позивачем була надана виписка по рахункам , у відділенні ПУМП в м.Миколаєві, відкритих на ім`я відповідача. Згідно довідки керівника сектору обробки запитів Управління супроводження контрольно-операційної діяльності Мережі Центру операційної підтримки АТ «ПУМБ» Чорної Г.З [PERSON] №КНО-07.8.3/1551 від 16.04.2019 року на депозитному рахунку № [NUMBER] від 07.02.2018 року на ім`я [PERSON] залишок коштів станом на 16.04.2019 року становить 44\~000,00 євро. Згідно довідки керівника сектору обробки запитів Управління супроводження контрольно-операційної діяльності Мережі Центру операційної підтримки АТ «ПУМБ» [PERSON] .З [PERSON] №КНО-07.8.3/1847 від 06.05.2019 року депозитні рахунки, які відкриті на підставі депозитних договорів № [NUMBER] від 31.01.2017 року та №271232809 від 08.04.2018 року на ім`я [PERSON] станом на 24.10.2018 року закриті; на депозитному рахунку за договором №270048616 від 07.02.2018 року на ім`я [PERSON] залишок коштів станом на 24.10.2018 року становить 44\~000,00 євро, відсотки 36,24 євро; по депозитному договору №269993943 від 03.02.2018 станом на 24.10.2018 року 200\~000,00 євро, відсотки 203,80 євро; по депозитному договору №270048533 від 07.02.2018 року станом на 24.10.2018 року складає 0,00 євро, відсотки 13,29 євро; залишок коштів на картковому рахунку № [NUMBER] від 18.01.2005 року станом на 24.10.2018 року складає 4\~775,50 євро. Залишок коштів на даних рахунках станом на 06.12.2018 року становить: на депозитному рахунку за договором №270048616 від 07.02.2018 року становить 44\~000,00 євро, відсотки 61,83 євро; по депозитному договору №270048533 від 07.02.2018 року складає 0,00 євро, відсотки 13,29 євро; залишок коштів на картковому рахунку № [NUMBER] від 18.01.2005 року складає 136,12 євро. Таким чином, розмір грошових коштів на депозитних рахунках, відкритих в ПАТ «ПУМБ» за депозитними договорами на ім`я [PERSON] на час звернення до суду з позовом становить 248\~775,00 євро, які підлягають поділу між сторонами, оскільки вказані грошові кошти є об`єктом спільної сумісної власності подружжя. А тому на користь позивачки слід стягнути із відповідача 124\~387,50 євро, що станом на час ухвалення рішення відповідно курсу НБУ становить 3\~416\~924,63 грн. Доводи представника відповідача про те, що вказані грошові кошти були витрачені відповідачем на користь сім`ї, оскільки до кінця 2018 року позивач та відповідач проживали однією сім`єю спростовуються пред`явленням вищезазначеного позову до суду, з якого вбачається, що спір між сторонами був реальним та носив матеріальний характер. Відповідачем же та його представником жодного належного та допустимого доказу на підтвердження того, що грошові кошти зняті відповідачем зі згоди позивачки та були витрачені [PERSON] в інтересах та на користь сім`ї або в інших цілях суду не надано. Що стосується заявленого відповідачем зустрічного позову, то суд вважає його таким, що підлягає повному задоволенню, виходячи із наступного. Як встановлено судом під час перебування у шлюбі, відповідачкою [PERSON] 06.03.2018 року були укладені три договори: 1. \~ \~ \~ \~Попередній договір нерухомого майна №1055 з ТОВ Real Palace, відповідно до якого покупець ( [PERSON] ) набуває право власності на квартиру у будинку, що будується за адресою: [ADDRESS] квартири [ADDRESS] , загальна площа 69,25, кадастровий код 05.24.05.107). Вартість майна за вказаним договором складає 41\~130,00 дол. США. 2. \~ \~ \~ \~Попередній договір нерухомого майна №039 з ТОВ «Елт білдінг», за умовами якого покупець ( [PERSON] ) набуває право власності на квартиру у будинку, що будується за адресою: [ADDRESS] код [ADDRESS] , поверх 11, номер квартири 231, площа 51,6 кв.м.). Вартість майна за вказаним договором складає 35\~700 дол. США. 3. \~ \~ \~ \~Попередній договір №2 купівлі-продажу автостоянки з ТОВ «Елт Білдінг», предметом якого є передача права майбутньої власності на автостоянку в багатоквартирному житловому комплексі, що будується за адресою: [ADDRESS] (кадастровий код 05.32.18.031, номер автостоянки 43). Вартість майна за договором складає 6000 дол. США. Таким чином, за вищевказаними договорами покупцем - [PERSON] було сплачено грошові кошти в загальному розмірі 37391 дол. США, що підтверджується відповідними розписками від 18.03.2018 р. та від 26.05.2018 р. Оскільки майнові права на нерухомість за договорами від 06.03.2018року були набуті за час шлюбу, то вони належать сторонам на праві спільної сумісної власності на підставі ст.60 СК України і підлягають поділу. Враховуючи, що кошти ,що були сплачені за договорами в сумі 37391 доларів США є спільною сумісною власністю сторін, то 1/2 частина цих коштів в сумі 18695,5 доларів США підлягає стягненню із позивачки на користь відповідача в порядку поділу майна подружжя в рахунок компенсації вартості майнових прав ,що в еквівалентні складає 466\~639,68 грн. Стосовно вимог позивача [PERSON] за первісним позовом про стягнення судових витрат, що складаються з правової допомоги в розмірі 8\~000,00 грн. та судового збору, а також вимог позивача за зустрічним позовом [PERSON] про стягнення судових витрат, що складаються з судового збору в розмірі 5\~143,44 грн., послуг перекладу в розмірі 440,00 грн. та витрат на правову допомогу в сумі 10\~000,00 грн. За змістом ст. 133 ЦПК України склад та розмір витрат, пов`язаних із оплатою правової допомоги, належить до предмета доказування у справі та окремо регулюється відповідним нормативно правовим актом. На підтвердження цих обставин суду слід надавати договір про надання правової допомоги, документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (наприклад, квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки). При цьому недопустимими є документи, які не відповідають встановленим вимогам, наприклад особисті розписки адвоката про одержання грошей або бланк квитанції завірений лише печаткою адвоката. Відповідно до абзацу 4 п. 48 Постанови Пленуму ВССУ №10 від 17.10.2014 року «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах», відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. З матеріалів справи вбачається, що позивачем за первісним позовом та позивачем за зустрічним позовом надано до суду тільки договір про надання правової допомоги адвоката та ордер, що є недостатнім для підтвердження факту понесення витрат на правову допомогу. Тому з врахуванням викладеного, відповідно до ст. 141 ЦПК України суд розподіляє судові витрати пропорційно до задоволених позовних та зустрічних вимог, а саме: з відповідача за первісним позовом [PERSON] на користь позивача [PERSON] підлягає стягненню судовий збір в розмірі 8\~810,00 грн., а з відповідача за зустрічним позовом [PERSON] на користь позивача [PERSON] підлягає стягненню сплачений судовий збір в розмірі ?2\~571,72 грн.

Outcome: partial