Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-03 00:00:00

Позивач Публічне акціонерне товариство "Родовід Банк" /далі - ПАТ "Родовід Банк"/ звернувся до суду із позовною заявою про стягнення із [PERSON] заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач вказує на те, що 12 серпня 2008 року між ПАТ "Родовід Банк" та відповідачем [PERSON] був укладений кредитний договір № Ск-1369-022067/8-2008, згідно з умовами якого відповідач [PERSON] одержав від ПАТ "Родовід Банк" споживчий кредит в сумі 4363 грн. 60 коп. з процентною ставкою за користування кредитом в розмірі 7 % на рік з кінцевим терміном повернення 12 серпня 2010 року. Проте всупереч тому, що позивач ПАТ "Родовід Банк" свої зобов'язання за вказаним кредитним договором виконав належним чином, надавши відповідачу [PERSON] споживчий кредит, та всупереч умовам цього кредитного договору, відповідачка [PERSON] свої зобов'язання щодо повернення кредитних коштів не виконує протягом тривалого часу, у зв'язку з чим станом на 12 серпня 2013 року виникла заборгованість в загальній сумі 163 427 грн. 20 коп., яка складається з: суми простроченої заборгованості за кредитом - 4363 грн. 60 коп., суми простроченої заборгованості за процентами - 8 грн. 72 коп., суми простроченої заборгованості плати за кредитом - 2445 грн. 50 коп., загальної суми пені за несвоєчасне погашення кредитної заборгованості 155 809 грн. 56 коп., загальної суми трьох процентів річних від суми простроченої кредитної заборгованості - 799 грн. 82 коп. Посилаючись на вказані обставини, позивач просить суд стягнути із [PERSON] 163 427 грн. 20 коп. в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором та сплачені судові витрати по справі. Представник позивача - ПАТ "Родовід Банк" - Декань Н.І., яка діє на підставі довіреності від 25 червня 2013 року № 222, в судове засідання не з'явилась, на адресу суду 03 березня 2014 факсом направила письмову заяву, в якій зазначила, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просила їх задовольнити з підстав викладених у позовній заяві, а також просила розглянути справу по суті у відсутність представника ПАТ "Родовід Банк", оскільки представник позивача зайнятий в іншому судовому процесі в Апеляційному суді Полтавської області, про що в підтвердження надала копію судової повістки про виклик до суду. Проти винесення заочного рішення по справі не заперечує. Суд вважає за можливе провести розгляд справи у відсутність представника позивача на підставі матеріалів, що є в справі. Відповідачка в судове засідання не з'явилась, про день і час розгляду справи повідомлялася належним чином, через оголошення в газеті «Зоря Полтавщини» від 25 лютого 2014 року. Заперечень проти позову суду не надала, про поважність причин неявки суд не повідомила. Суд вважає за можливе розглядати справу у відсутності відповідача в порядку заочного розгляду справи на підставі зібраних у справі доказів згідно частини 4 ст.169 ЦПК України. Розглянувши матеріали справи, дослідивши усі наявні докази по справі, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ПАТ "Родовід Банк" підлягають частковому задоволенню за наступних підстав. Судом встановлено, що 12 серпня 2008 року відповідачка [PERSON] на підставі укладеного з позивачем кредитного договору Ск-1369-022067/8-2008 від 12 серпня 2008 року отримала від ПАТ "Родовід Банк" споживчий кредит в сумі 4363 грн. 60 коп. з процентною ставкою за користування кредитом 7 % річних з кінцевим терміном повернення 12 серпня 2010 року. Вказаним кредитним договором були визначені усі умови надання такого споживчого кредиту відповідачу [PERSON], в тому числі порядок внесення щомісячної плати за обслуговування споживчого кредиту. Додатком № 1 до укладеного між позивачем та відповідачем кредитного договору № Ск-1369-022067/8-2008 від 12 серпня 2008 року був визначений порядок розрахунку - повернення кредитних коштів, згідно з яким відповідач по справі [PERSON] у період часу з 12 серпня 2008 року по 12 серпня 2010 року мала вносити платежі в рахунок погашення заборгованості за кредитом, процентів за користування кредитом, плати за обслуговування кредиту в загальній сумі 299 грн. 83 коп. щомісячно, і сума плати в останній день погашення заборгованості - 12 серпня 2010 року - 417 грн. 76 коп. /а.с. 13/. З наявних у справі документів вбачається, що відповідачка [PERSON] свої зобов'язання по кредитному договору належним чином не виконувала і внаслідок цього позивачем станом на 12 серпня 2013 року була нарахована загальна сума заборгованості за вказаним кредитним договором у розмірі 163 427 грн. 20 коп., з яких: 4363 грн. 60 коп. - сума простроченої заборгованості за кредитом, 8 грн. 72 коп. - сума простроченої заборгованості за процентами, 2445 грн. 50 коп. - сума простроченої заборгованості по платі за обслуговування кредиту, 155 809 грн. 56 коп. - сума пені за несвоєчасне погашення кредитної заборгованості, 799 грн. 82 коп. - сума трьох процентів річних від суми простроченої кредитної заборгованості. Згідно із ст.ст. 257, 261 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Як вбачається із матеріалів справи строк дії кредитного договору № Ск-1369-022067/8-2008 від 12 серпня 2008 року між позивачем та відповідачем був встановлений до 12 серпня 2010 року включно, а тому строк позовної давності до позовних вимог про стягнення із відповідача [PERSON] заборгованості за вказаним кредитним договором слід обраховувати саме із 13 серпня 2010 року, тобто з наступного дня, коли закінчився термін дії договору і позивач напевно дізнався про те, що відповідач [PERSON] свої зобов'язання по поверненню кредитних коштів не виконала належним чином, чим самим порушила умови кредитного договору. Позивач ПАТ "Родовід Банк" неодноразово направляв позовну заяву до суду про стягнення із відповідачки [PERSON] заборгованості за кредитним договором, що підтверджується копією ухвали Котелевського районного суду Полтавської області від 05 вересня 2013 року про повернення позовної заяви позивачеві, копією ухвали від 13 листопада 2013 року Котелевського районного суду Полтавської області про залишення позову без розгляду, копією ухвали від 13 грудня 2013 року Котелевського районного суду Полтавської області про визнання матеріалів позовної заяви неподаними та повернення їх позивачу, тому суд вважає , що позивачем строк позовної давності при подачі вказаного позову до суду не був пропущеним. Враховуючи викладене, суд приходить до твердого переконання, що клопотання позивача в частині поновлення строку позовної давності, слід задовольнити, оскільки при зверненні до суду з позовами до [PERSON] переривався строк давності. Відповідно до ст. 623 ЦК України боржник, який прострочив заборгованість, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки. Визначаючи розмір завданих позивачу діями відповідача по неповерненню кредитних коштів збитків, суд виходить із наступного . Так, із наданої факсом позивачем виписки з особового рахунку [PERSON] вбачається, що відповідач не виконувала належним чином покладені на неї зобов'язання та 23 грудня 2009 року сплатила 500 гривень в рахунок погашення плати за обслуговування кредиту, в результаті чого заборгованість за по оплаті за обслуговування кредиту складає 2445, 50 гривень. Відповідно до ст.ст. 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст.ст. 610, 611 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це не встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди. Згідно із ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов'язання відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, розмір і порядок виплати яких встановлюється договором. Пунктом 1.1.5 кредитного договору від 12 серпня 2008 року було передбачено, що банк надає держателю споживчий кредит у розмірі 4363 грн. 60 коп. строком дії до 12 серпня 2010 року (включно) зі сплатою 0,1 процентів річних. Держатель зобов'язується повністю погасити споживчий кредит, сплатити проценти за користування грошовими коштами споживчого кредиту та плату за обслуговування споживчого кредиту у строки та на умовах цього договору. Відповідно до п. 2.14 споживчого кредиту № Ск-1369-022067/8-2008 від 12 серпня 2008 року щомісячна плата за обслуговування споживчого кредиту становить 2,7 % від суми наданого споживчого кредиту, нараховується банком в останній робочий день місяця, а також 12 серпня 2010 року та в день повного погашення споживчого кредиту, але не пізніше строку, вказаного в п. 1.1.5 цього Договору, та сплачується щомісячно, не пізніше останнього дня місяця, наступного за звітним, а також 12 серпня 2010 року або в день повного дострокового погашення споживчого кредиту. Плата за обслуговування споживчого кредиту за перший та останній місяці користування грошовими коштами споживчого кредиту нараховується банком та сплачується держателем в розмірі, встановленому цим пунктом договору, незалежно від кількості днів фактичного користування грошовими коштами споживчого кредиту у звітному місяці. Тому суд приходить до висновку, що прямими збитками за прострочення сплати коштів за кредитним договором є заборгованість за тілом кредиту, за процентами за користування кредитом, за платою за обслуговування споживчого кредиту, які підлягають обов'язковому стягненню з боржника. Таким чином, заборгованість за кредитом в розмірі 4363 грн. 60 коп., заборгованість за процентами за користування кредитними коштами в розмірі 8 грн. 72 коп., заборгованість по платі за обслуговування кредиту в розмірі 2445 грн. 50 коп. та є прямими збитками які підлягають стягненню із відповідачки [PERSON] в повному обсязі. Вирішуючи питання щодо стягнення із відповідача пені за несвоєчасне погашення кредитної заборгованості в сумі 155 809 грн. 56 коп. , суд вбачає підстави для задоволення цієї вимоги частково за наступних підстав. Згідно з частиною третьою статті 551 ЦК України, розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. Зменшення розміру неустойки за рішенням суду можливе за наявності кількох умов: якщо розмір неустойки значно перевищує розмір заподіяних невиконанням зобов'язання збитків; за наявності інших обставин, що мають істотне значення. При цьому питання зменшення розміру неустойки вирішується в конкретній ситуації на підставі певних доказів і розрахунків. В свою чергу, неустойка може бути зменшена судом на підставі ч. 3 ст. 551 ЦК України лише за наявності відповідної заяви відповідача. Зазначене положення закону, відображено у п. 27 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України № 5 від 30.03.2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин». Як вбачається з матеріалів справи, відповідачем [PERSON] не було надано ні заяви, ні відповідних та належних доказів, необхідних для зменшення розміру неустойки згідно вимог зазначених вище статтей. Між тим, відповідно до ч.1 ст.251 ЦК України строком є певний період у часі, зі спливом якого пов'язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами. Разом з тим із настанням певної події, що має юридичне значення, законодавець пов'язує термін, який визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати (ч.2 ст.251 та ч.2 ст.252 ЦК України). Частиною 2 ст. 258 ЦК України встановлена спеціальна позовна давність в один рік до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). Тому суд вважає, що, враховуючи норми ч. 2 ст. 258 ЦК України, пеня з відповідача повинна бути стягнута за один рік, оскільки до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені) застосовується спеціальна позовна давність. Отже, з [PERSON] на користь банку належить стягнути 39 925 грн. 15 коп. пені за період з 12.08.2012 року по 12.08.2013 року, виходячи з наданого позивачем розрахунку. Згідно ч.2 ст.625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Тобто, визначений сторонами у кредитному договорі розмір відсотків і пеня за користування кредитом не є тотожними поняттями процентів річних від простроченої суми у розумінні цієї норми. Тому позовні вимоги у даній частині підлягають задоволенню частково у розмірі 204 грн. 88 коп., виходячи з розрахунку наданого позивачем. Крім того, відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Outcome: partial