Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-24 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором мотивуючи тим, що 29.08.2013 року ПАТ "Альфа-Банк", та [PERSON], уклали Договір про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб, шляхом акцептування Клієнтом Публічної пропозиції Банку на комплексне банківське обслуговування фізичних осіб (в рамках обслуговування продукту «Максимум-готівка»). Відповідно до умов вищевказаного договору, ПАТ "Альфа-Банк" зобов'язується відкрити картковий рахунок відповідачу у валюті гривня та випустити міжнародну платіжну картку DМС Gold строком дії 2 (два) роки з моменту її випуску. Відповідно до умов Договору, відповідач зобов'язується в порядку та на умовах, що визначені Договором повертати Кредит, виплачувати проценти за користування Кредитом, сплачувати неустойки та інші передбачені платежі в сумі, строки та на умовах, що передбачені Договором. Позивач свої зобов'язання за Договором виконав, відкривши відповідачеві картковий рахунок № [NUMBER] у валюті гривня та випустив міжнародну платіжну картку DМС Gold строком дії 2 (два) роки з моменту її випуску, встановивши ліміт відновлюваної кредитної лінії (сума Кредиту) 75000 грн. У порушення умов Договору, Відповідач, свої зобов'язання належним чином не виконав, в результаті чого станом на 15.12.2015 року має заборгованість: тіло кредиту -6950,72 грн., просрочка по тілу - 25339,18 грн., відсотки за кредитом - 74,25 грн. Відповідно до ст. 549 Цивільного кодексу України та умов Договору, у разі невиконання, чи несвоєчасного виконання зобов'язань в частині повернення кредиту та/або сплати процентів, комісій згідно з умовами Договору, Відповідач зобов'язаний сплатити Позивачу неустойку (штраф, пеня). На 15.12.2015 року розмір неустойки становить 5139,50 грн. Відповідно до умов Договору у разі невиконання чи неналежного виконання Відповідачем будь-яких обов'язків, встановлених Договором, в тому числі у разі затримання сплати частини Кредиту та/або процентів за його користування, Позивач має право вимагати дострокового виконання зобов'язання з повернення Кредиту за Договором. На виконання умов Договору Відповідачу була направлена Вимога про дострокове повернення кредиту, але на дату подання позовної заяви Вимога не виконана. Таким чином, зважаючи на невиконання Відповідачем зобов'язання стосовно умов повернення кредиту, Позивач вправі вимагати стягнення з Відповідача заборгованість по кредиту, заборгованість за відсотками за невиконання умов договору. В позові представник позивача просить стягнути з відповідача заборгованість по кредиту. Представник позивача надав до суду заяву в якій просив розглянути справу без участі представника позивача та надав додаткові пояснення по запереченням відповідача, відповідно до яких позивачем при розрахунку суми заборгованості були враховані ті суми, які сплачував відповідач та на які надав до суду квитанції. Представник відповідача надав до суду заперечення в яких позов не визнав та вказав, що позивачем не враховані сплачені позивачем платежі, крім того, сплинув строк стягнення неустойки , який необхідно рахувати після несплати чергового платежу. Представник відповідача просив розглянути справу за його відсутністю та при винесенні рішення врахувати його заперечення. У відповідності до ст. 197 ч.2 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось, т.я. були підстави для проведення розгляду справу без участі сторін. Під час судового засідання були вивчені наступні докази по справі : -Копія кредитного договору з додатками до нього (а.с6-18) -Копія паспорта відповідача (а.с. 19-21) -Розрахунок заборгованості (а.с.22) -Вимога про повернення кредиту (а.с.23) -Реєстр відправок поштових відправлень (а.с.24) -Свідоцтво про державну реєстрацію (а.с.25) -Статут ПАТ «Альфа - Банк» (а.с.26-27) Таким чином судом було встановлено: 29.08.2013 між позивачем та відповідачем було укладено договір про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб, згідно умов якого відповідач отримав кредит у розмірі 75000 грн.,. При цьому судоми було встановлено, що при розрахунку заборгованості позивачем було враховано платежі відповідача. Тому заперечення представника відповідача в цій частині суд вважає необгрунтовними. Розглянувши матеріали справи, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню в зв'язку з наступним. Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Договір є обов'язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України). Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків (частина перша статті 626 ЦК України). Визначення поняття зобов'язання міститься у частині першій статті 509 ЦК України. Відповідно до цієї норми зобов'язання - це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Згідно з нормою статті 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (стаття 611 ЦК України). Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання) (стаття 610 ЦК України). Одним із видів порушення зобов'язання є прострочення - невиконання зобов'язання в обумовлений сторонами строк. При цьому в законодавстві визначаються різні поняття як "строк дії договору", так і "строк (термін) виконання зобов'язання" (статті 530, 631 ЦК України). Якщо в зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк (термін). Як убачається з матеріалів справи, що кінцевий строк повернення кредиту - 2 роки з моменту її випуску картки ( п.1 додатку, згідно розрахунку початок періоду розрахунку 29.08.2013 р., тобто суд виходить з цієї дати ), в тарифах на видачу та обслуговування картки передбачені і строки виконання зобов'язань зі щомісячним погашенням платежів - щомісяця до 24 числа включно кожного календарного місяця. Наслідки прострочення позичальником повернення позики визначено у статті 1050 ЦК України. Якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу (частина друга статті 1050 ЦК України). Про правові наслідки порушення зобов'язання боржником йдеться також у частині першій статті 611, частині другій - четвертій статті 612 ЦК України, частині першій, другій статті 220 ГК України, які передбачають відповідальність боржника. Перевіряючи доводи відповідача в частині застосування норм закону щодо позовної давності, суд виходять із такого. Як зазначалося вище, сторони встановили як строк дії договору - до моменту виконання сторонами в повному обсязі взятих на себе зобов'язань, так і строки виконання зобов'язань зі щомісячним погашенням платежів. Таким чином, умовами договору погашення кредитної заборгованості та строки сплати чергових платежів визначено місяцями. Отже, поряд з установленням строку дії договору сторони встановили й строки виконання боржником окремих зобов'язань (внесення щомісячних платежів), що входять до змісту зобов'язання, яке виникло на основі договору. Строк виконання кожного щомісячного зобов'язання згідно із частиною третьою статті 254 ЦК України спливає у відповідне число останнього місяця строку. Перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок (стаття 253 ЦК України). Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови в позові (частина четверта статті 267 ЦК України). Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України). Для окремих видів вимог законом встановлена спеціальна позовна давність. Зокрема, частина друга статті 258 ЦК України передбачає, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України). Так, за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (частина п'ята статті 261 ЦК України). Для обчислення позовної давності застосовуються загальні положення про обчислення строків, що містяться у статтях 252-255 ЦК України. При цьому початок перебігу позовної давності пов'язується не стільки зі строком дії (припинення дії) договору, скільки з певними моментами (фактами), які свідчать про порушення прав особи (стаття 261 ЦК України). За змістом цієї норми початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення в зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. У справі, яка розглядається, судом установлено, що згідно з умовами кредитного договору позичальник зобов'язаний здійснювати повернення кредиту частинами (щомісячними платежами) у розмірі та в строки, визначені договором, і щомісяця сплачувати проценти за користування кредитом, а також сплатити неустойки за порушення строків повернення кредиту та процентів за користування ним. Оскільки умовами договору передбачені окремі самостійні зобов'язання, які деталізують обов'язок боржника повернути весь борг частинами та встановлюють самостійну відповідальність за невиконання цього обов'язку, то право кредитора вважається порушеним з моменту недотримання боржником строку погашення кожного чергового платежу, а отже і початок перебігу позовної давності за кожний черговий платіж починається з моменту порушення строку його погашення. Таким чином, ураховуючи, що за умовами договору погашення кредиту повинно здійснюватись позичальником частинами до 24 числа кожного місяця, то початок перебігу позовної давності для стягнення цих платежів необхідно обчислювати з моменту (місяця, дня) невиконання позичальником кожного із цих зобов'язань. Як установлено судом, відповідач перестав виконувати щомісячні зобов'язання з погашення кредиту та процентів за користування кредитом, у зв'язку із чим з 23.08. 2014 року у нього утворилась заборгованість за кредитним договором. У свою чергу банк звернувся до суду з позовом 14 01 2016 року. Аналізуючи умови договору сторін і зміст зазначених правових норм, слід дійти висновку про те, що у разі неналежного виконання позичальником зобов'язань за кредитним договором позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів і процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення кожного чергового платежу, тобто з 23.08.2014 р., тобто загальний строк позовної давності був позивачем дотриманий. Щодо стягнення неустойки, то суд вираховує строк давності один рік з дати звернення до суду, віднімає один рік, тобто неустройка може стягуватись за період з 14.01.2015 р. ( № 16 періодів розрахунку а.с.22) та вона дорівнює 4339,64 гр., та загальна сума заборгованості на 15.12.20015 р. буде складати 36703, 79 гр., що підлягає стягненню. На підставі викладеного,

Outcome: partial