Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-18 00:00:00

Позивач звернулася до суду із позовом до Публічного акціонерного товариства комерційного банку "Приватбанк", визначивши третьою особою без самостійних вимог на предмет спору [PERSON], про визнання припиненим договору поруки від 15 травня 2007р. № K2HCGK00260467/01, укладеного між нею та ПАТ КБ "ПриватБанк". В обґрунтування позовних вимог зазначила, що 15 травня 2007р. між ПАТ КБ "Приватбанк" та [PERSON] укладено кредитний договір №K2HCGK00260467, на умовах якого банк видав останній кредит на період з 15 травня 2007р. по 13 травня 2033р. включно у вигляді не відновлюваної кредитної лінії в розмірі 193 940,0 доларів США на придбання нерухомості, в тому числі 43 940,0 доларів США на сплату страхових платежів, з оплатою за користування кредитом 0,9% в місяць на суму залишку заборгованості, винагороди за надання фінансового інструменту в розмірі суми 0,31% від суми виданого кредиту щомісячно, та 0,5 % від суми кредиту в момент отримання кредиту. На погашення кредиту позичальник щомісячно повинен сплачувати банку грошові кошти в розмірі 1 919,22 доларів США. При порушенні зобов'язань по погашенню кредиту позичальник сплачує кредитору проценти за користування кредитом у розмірі 2,47% в місяць, розраховані на суму непогашеної в строк заборгованості. З метою забезпечення виконання зобов'язань по вказаному кредитному договору 15 травня 2007р. між банком та позивачем [PERSON] укладено договір поруки №K2HCGK00260467/01 за яким вона відповідає перед банком по кредитному договору солідарно в тому ж розмірі, що і боржник. 24 лютого 2012р. між банком та позичальником укладено додаткову угоду №1 до кредитного договору від 15 травня 2007р. № K2HCGK00260467, якою внесені зміни до кредитного договору, в саме, суму заборгованості, що виникла в період з дати надання позичальнику кредиту до дати підписання цієї додаткової угоди зменшено на 10 711,27 дол. США пені, а також передбачено сплату штрафу у розмірі 10 711,27 дол. США у разі порушення позичальником будь-якого із зобов'язань, передбачених у графіку погашення кредиту понад 31 день. Пункт 7.1. кредитного договору викладено у редакції: кредитор видає позичальнику кредит на період з 15 травня 2007р. по 13 травня 2033р. включно у вигляді не відновлюваної кредитної лінії в розмірі 231 582,46 доларів США на наступні цілі: придбання нерухомості, в тому числі 81 582,46 доларів США на сплату страхових платежів, з оплатою за користування кредитом 1,07% в місяць на суму залишку заборгованості, винагороди за надання фінансового інструменту в розмірі суми 0,31% від суми виданого кредиту щомісячно, та 0,5 % від суми кредиту в момент отримання кредиту. Щомісячно в період оплати позичальник повинен сплачувати кредитору грошові кошти в розмірі 2 080,58 доларів США, котра складається із заборгованості по кредиту, процентам і винагороди, згідно графіку. Додатковою угодою кредитний договір від 15 травня 2007р. доповнено умовами, що у разі порушення позичальником строків по сплаті відсотків за користування кредитом та винагород, плата за кредитом нараховується банком у розмірі фактично сплаченої позичальником. При цьому, позичальник за весь період неналежного виконання зобов'язань по сплаті платежів за кредитом сплачує банку неустойку в розмірі 100% від розміру неналежно сплачених відсотків за користування кредитом та винагород, передбачених Договором. Виходячи з викладеного, вважає, що договір поруки є припиненим. Тому просить позов задовольнити. Представник позивача та третьої особи в судовому засіданні вимоги підтримала та просила суд їх задовольнити. Представник відповідача в судовому засіданні проти позовних вимог заперечував, відзначивши, що між банком та [PERSON] фактично було укладено додаткову угоду про реструктуризацію боргу. У цьому разі не відбулося збільшення зобов'язань, тому просила відмовити у позові. Вислухавши в судовому засіданні сторони, оцінивши надані та добуті докази, перевіривши матеріали справи, суд вважає позовні вимоги не обґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню з наступних підстав. Згідно ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Згідно ст. 10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставі своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що 15 травня 2007р. між ПАТ КБ "Приватбанк" та [PERSON] укладено кредитний договір №K2HCGK00260467, на умовах якого банк видав останній кредит на період з 15 травня 2007р. по 13 травня 2033р. включно у вигляді не відновлюваної кредитної лінії в розмірі 193 940,0 доларів США на придбання нерухомості, в тому числі 43 940,0 доларів США на сплату страхових платежів, з оплатою за користування кредитом 0,9% в місяць на суму залишку заборгованості, винагороди за надання фінансового інструменту в розмірі суми 0,31% від суми виданого кредиту щомісячно, та 0,5 % від суми кредиту в момент отримання кредиту. На погашення кредиту позичальник щомісячно повинен сплачувати банку грошові кошти в розмірі 1 919,22 доларів США. При порушенні зобов'язань по погашенню кредиту позичальник сплачує кредитору проценти за користування кредитом у розмірі 2,47% в місяць, розраховані на суму непогашеної в строк заборгованості /а.с. 8 - 13/. З метою забезпечення виконання зобов'язань по вказаному кредитному договору 15 травня 2007р. між банком та позивачем [PERSON] укладено договір поруки №K2HCGK00260467/01 за яким вона відповідає перед банком по кредитному договору солідарно в тому ж розмірі, що і боржник /а.с. 6, 7/. 24 лютого 2012р. між банком та позичальником [PERSON] укладено додаткову угоду №1 до кредитного договору від 15 травня 2007р. № K2HCGK00260467 /а.с. 14, 15/, якою внесені зміни до кредитного договору, в саме, суму заборгованості, що виникла в період з дати надання позичальнику кредиту до дати підписання цієї додаткової угоди зменшено на 10 711,27 дол. США пені, а також передбачено сплату штрафу у розмірі 10 711,27 дол. США у разі порушення позичальником будь-якого із зобов'язань, передбачених у графіку погашення кредиту понад 31 день. Пункт 7.1. кредитного договору викладено у редакції: кредитор видає позичальнику кредит на період з 15 травня 2007р. по 13 травня 2033р. включно у вигляді не відновлюваної кредитної лінії в розмірі 231 582,46 доларів США на наступні цілі: придбання нерухомості, в тому числі 81 582,46 доларів США на сплату страхових платежів, з оплатою за користування кредитом 1,07% в місяць на суму залишку заборгованості, винагороди за надання фінансового інструменту в розмірі суми 0,31% від суми виданого кредиту щомісячно, та 0,5 % від суми кредиту в момент отримання кредиту. Щомісячно в період оплати позичальник повинен сплачувати кредитору грошові кошти в розмірі 2 080,58 доларів США, котра складається із заборгованості по кредиту, процентам і винагороди. Крім того, додатковою угодою кредитний договір від 15 травня 2007р. доповнено умовами, що у разі порушення позичальником строків по сплаті відсотків за користування кредитом та винагород, плата за кредитом нараховується банком у розмірі фактично сплаченої позичальником. При цьому, позичальник за весь період неналежного виконання зобов'язань по сплаті платежів за кредитом сплачує банку неустойку в розмірі 100% від розміру неналежно сплачених відсотків за користування кредитом та винагород, передбачених Договором. Згідно ч. 1 ст. 559 ЦК України припинення поруки в разі зміни основного зобов'язання без згоди поручителя, унаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності,. У разі невизнання кредитором права поручителя на припинення зобов'язання за договором поруки, передбаченого статтею 559 ЦК України, таке право підлягає захисту судом за позовом поручителя шляхом визнання його права на підставі пункту 1 частини другої статті 16 ЦК України (про визнання договору поруки припиненим, визнання поруки такою, що припинена). Відповідно до частини першої статті 559 ЦК України до припинення поруки призводять такі зміни умов основного зобов'язання без згоди поручителя, які призвели або можуть призвести до збільшення обсягу відповідальності останнього: збільшення відповідальності поручителя внаслідок зміни основного зобов'язання виникає, зокрема, у разі встановлення нових умов щодо порядку зміни процентної ставки в бік збільшення, розширення змісту основного зобов'язання щодо дострокового повернення кредиту та плати за користування ним, що є підставою для визнання договору поруки припиненим (постанови від 21 травня 2012 року: № 6-69цс11, № 6-18св11, № 20цс11, № 88цс11). Втім додатковою угодою до кредитного договору здійснено реструктуризацію суми заборгованості за кредитним договором, а не збільшення зобов'язань, зокрема, зменшено суму заборгованості по відсоткам з пені в сумі 10 711,27 дол. США, передбачені додаткові штрафні санкції, які не є зобов'язаннями за кредитом, а передбачені законом. Додатковою угодою також збільшено саму суму кредитної лінії. З огляду на наведене та розглядаючи позов в межах заявлених позовних вимог та підстав, на які посилається позивач у позові, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню. Судові витрати розподілити на підставі ст. 88 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed