Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-25 00:00:00

Позивачі звернулися до суду із позовом про визнання недійсними договорів оренди земельних ділянок, що їм належать на праві приватної власності Так, з позову витікає, що [PERSON] просить визнати недійсним договор № 99 оренди земельної ділянки площею 5, 92 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва кадастровий номер 6323381200:08:000:0003, зареєстрованого 18.08.2004 року за № 83 у Красноградському районному відділі Харківської регіональної філії Державного підприємства "Центр державного земельного кадастру при Державному комітеті України по земельних ресурсах", так як він не підписував даний договір та не погоджував строк його дії, тобто не було його волевиявлення на укладення договору. [PERSON] просить визнати недійсним договор № 100 оренди земельної ділянки площею 5, 86 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва кадастровий номер 6323381200:08:000:0004, зареєстрованого 18.08.2004 року за № 82 у Красноградському районному відділі Харківської регіональної філії Державного підприємства "Центр державного земельного кадастру при Державному комітеті України по земельних ресурсах", так як він також не підписував даний договір та не погоджував строк його дії, тобто не було його волевиявлення на укладення договору [PERSON] просить визнати недійсним договор № 110 оренди земельної ділянки площею 5, 72 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва кадастровий номер 6323381200:07:000:0031, зареєстрованого 27.08.2004 року за № 112 у Красноградському районному відділі Харківської регіональної філії Державного підприємства "Центр державного земельного кадастру при Державному комітеті України по земельних ресурсах", так як він також не підписував даний договір та не погоджував строк його дії, тобто не було його волевиявлення на укладення договору. В судовому засіданні представник позивачів, адвокат [PERSON] просила позов задовольнити, посилаючись на висновок судово-почеркознавчої експертизи від 23.01.2015 року. Представник відповідача, Рижило М.В. позов не визнав, посилаючись на раніше подані заперечення в яких вказано, що позов не визнається, так як підписи відповідачів, що містяться в договорах оренди земельних ділянок свідчать про їх вільне волевиявлення на укладення договору та досягнення між сторонами згоди з усіх істотних умов, а також дотримання встановленого порядку державної реєстрації договорів оренди землі. Представник третьої особи: відділу Держземагенства у Красноградському районі Харківської області, Соловйова Т.С. згідно заяви від 24.04.2014 року просила розглянути справу без участі представника їх відділу( а.с. 87). Суд, вислухавши представників сторін, дослідивши надані ними письмові докази, вважає за можливе позов задовольнити з наступних підстав. Відповідно до ст.16 Закону України «Про оренду землі», укладення договору оренди земельної ділянки із земель приватної власності здійснюється за згодою орендодавця та особи, яка згідно із законом вправі набувати право оренди на таку земельну ділянку. За приписами ч. 1 ст. 20 зазначеного Закону договір оренди землі підлягає державній реєстрації та на підставі ч. 1 ст. 210 , ч. 3 ст. 640 ЦК України, ч. 2 ст. 125 ЗК України й ст. 18 Закону є укладеним з моменту його державної реєстрації. Згідно висновків судово-почеркознавчої експертизи № 12424 Харківського науково-дослідного інституту судових експертиз ім.. Засл. проф. М.С. Бокаріуса від 23.01.2015 року витікає наступне: 1. Підписи від імені [PERSON] у двох примірниках договору оренди земельної ділянки № 99 від 18.08.2004 року, укладеного між [PERSON] та ПАОП "Промінь" с. Кобзівка, Красноградського району, Харківської області, розташовані на зворотній стороні документа, у графі "Орендодавець" та в двох примірниках акту передачі-прийому земельних ділянок згідно з договором оренди земельної ділянки № 99 від 18.08.2004 року, розташовані у графах : "Земельну ділянку передав "Орендодавець", виконані не [PERSON], а іншою особою; 2. Підписи від імені [PERSON] у двох примірниках договору оренди земельної ділянки № 100 від 18.08.2004 року, укладеного між [PERSON] та ПАОП "Промінь" с. Кобзівка, Красноградського району, Харківської області, розташовані на зворотній стороні документа, у графі "Орендодавець" та в двох примірниках акту передачі-прийому земельних ділянок згідно з договором оренди земельної ділянки № 100 від 18.08.2004 року, розташовані у графах : "Земельну ділянку передав "Орендодавець", виконані не [PERSON], а іншою особою; 3.Підписи від імені [PERSON] у двох примірниках договору оренди земельної ділянки № 110 від 27.08.2004 року, укладеного між [PERSON] та ПАОП "Промінь" с. Кобзівка, Красноградського району, Харківської області, розташовані на зворотній стороні документа, у графі "Орендодавець" та в двох примірниках акту передачі-прийому земельних ділянок згідно з договором оренди земельної ділянки № 110 від 27.08.2004 року, розташовані у графах : "Земельну ділянку передав "Орендодавець", виконані не [PERSON] а іншою особою. Таким чином, судом встановлено, що підписи на спірних договорах оренди земельних ділянок позивачам не належать, але державна реєстрація договорів відбулась. Відповідно до ч. 1 ст. 215 ЦК України недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені чч. 1 - 3, 5 та 6 ст. 203 цього Кодексу є підставою недійсності правочину. Згідно з вимогами ч. 3 ст. 203 ЦК України волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Як вольова дія правочин являє собою поєднання волі та волевиявлення. Відповідно до роз'яснень, які містяться в п. 8 постанови Пленуму Верховного Суду України від 6 листопада 2009 року № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» недійсним може бути визнано лише укладений договір. Положення ст. ст. 1212-1215 ЦК України підлягають застосуванню тільки у разі якщо стороною передчасно передано майно на виконання неукладеного договору. Така правова позиція була висловлена у Постанові Верховного Суду України від 18 вересня 2013 року (справа № 6-99 ц 13), та відповідно до ст.360.7 ЦПК України, є обов'язковою для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначену норму права, та для всіх судів України. Отже, позивачі вищевказані договіри оренди землемельних ділянок не підписували і відповідно не було проявлено їх вільного волевиявлення на укладення цих договорів, і тому договори необхідно визнати недійсними. Згідно положень ст.. 88 ЦПК України, всі понесені позивачами судові витрати необхідно стягнути з відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: approved