Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-24 00:00:00

18.05.2021 [PERSON] звернувся до Тисменицького районного суду Івано-Франківської області з позовною заявою до [PERSON] , третя особа без самостійних вимог: [PERSON] , про визнання батьківства та внесення змін до актового запису про народження дитини даних про батька. Позов обґрунтовано тим, що з 2009 року по 2016 рік [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі, який рішенням Тисменицького районного суду Івано-Франківської області від 21.04.2016 розірвано, також вирішено малолітніх дітей - сина [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] залишити проживати з матір`ю. Як вбачається з свідоцтва про народження батьками [PERSON] зазначені [PERSON] (громадянин України) та [PERSON] (громадянка Республіки Азербайджан). Також, відповідно до свідоцтва про народження [PERSON] його батьками зазначені [PERSON] (громадянин України) та [PERSON] (громадянка Республіки Азербайджан). Зазначає, що 16 жовтня 2019 року він з [PERSON] зареєстрували шлюб, після одруження прізвище дружини змінено з „ [PERSON] " на „ [PERSON] " і з того часу проживають однією сім`єю, ведуть спільне господарство та виховують дітей - [PERSON] та [PERSON] . Вважає, що відомості про батька „ [PERSON] " у актові записи про народження дітей - [PERSON] та [PERSON] внесені органом РАЦС на підставі актового запису про укладення шлюбу №400, зареєстрованого 17.11.2009 року у відділі реєстрації актів цивільного стану Кюрдамирського району Азербайджанської республіки та розірваного 21.04.2016 року Рішенням Тисменицького районного суду Івано-Франківської області, а синам присвоєно прізвище „ [PERSON] " та по-батькові „ [PERSON] " попереднього чоловіка на підставі ст. 122 Сімейного кодексу України. Для встановлення того, чи він та його дружина [PERSON] можуть бути біологічними батьками дітей - [PERSON] та [PERSON] він звернувся до Івано-Франківського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України із заявою про проведення молекулярно-генетичного дослідження. 13.04.2021 за його заявою судовим експертом Івано-Франківського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України Яровою Х.М. було складено Висновок експертного дослідження №ЕД-19/109-21/3548-БД, згідно якого [PERSON] та його дружина [PERSON] можуть бути біологічними батьками дітей - [PERSON] та [PERSON] з ймовірністю 99,9999%. Ухвалою судді від 24.05.2021 відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження, залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, Орган опіки та піклування Івано-Франківської ТГ. Ухвалою суду від 16.09.2021 закрито підготовче провадження, призначено судове засідання для розгляду справи по суті. Позивач в судовому засіданні позов підтримав, просив його задовольнити в повному обсязі. Зазначив, що він беззастережно та з повною відповідальністю визнає своє батьківство щодо синів [PERSON] та [PERSON] , а залишення синам прізвища „ [PERSON] " та по-батькові „ [PERSON] " попереднього чоловіка матері дітей та його дружини [PERSON] порушує його право щодо батьківства. Також вважає, що залишення синам прізвища „ [PERSON] " та по-батькові „ [PERSON] " попереднього чоловіка матері дітей та його дружини [PERSON] буде суперечити інтересам дітей, їхньому вихованню та всебічному розвитку. Представник позивача позов підтримав, просив його задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явився, про день та час слухання справи був повідомлений відповідно до вимог закону, в тому числі через сайт "Судова влада". Правом на подання відзиву не скористався. Заяви про розгляд справи за його відсутності чи будь-яких інших клопотань відповідач не подавав. Третя особа [PERSON] в судовому засіданні не заперечувала проти задоволення позовних вимог. Представник третьої особи Органу опіки та піклування Івано-Франківської ТГ в судове засідання не з`явилась, подала заяву про розгляд справи без їх участі, заперечень щодо позову в попередніх судових засідання не подавала. Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 280 ЦПК України. Вислухавши думку сторін, розглянувши матеріали цивільної справи, дослідивши наявні в матеріалах справи письмові докази, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог з огляду на нижчевикладене. Відповідно до свідоцтва про народження [NUMBER] , виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Івано-Франківського міського управління юстиції 23.05.2011 [PERSON] народився [INFO] у місті Івано-Франківськ, про що 23.05.2011 зроблено актовий запис за №1070, його батьками зазначені [PERSON] (громадянин України) та [PERSON] (громадянка Республіки Азербайджан). Згідно з свідоцтвом про народження [NUMBER] , виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Івано-Франківського міського управління юстиції 19.01.2013, [PERSON] народився [INFO] у місті Івано-Франківськ, про що 19.01.2013 зроблено актовий запис за №141, його батьками зазначені [PERSON] (громадянин України) та [PERSON] (громадянка Республіки Азербайджан). Відповідно до рішення Тисменицького районного суду Івано-Франківської області від 21.04.2016 шлюб між [PERSON] та [PERSON] зареєстрований 17.11.2009 у відділі реєстрації актів цивільного стану Кюрдамирського району Азербайджанської республіки, запис за №400, розірвано, малолітніх дітей - сина [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , залишено проживати з матір`ю. Як вбачається з свідоцтва про шлюб виданого 16.10.2019 серія [NUMBER] , 16 жовтня 2019 року [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , зареєстрували шлюб у Івано-Франківському міському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області, про що складено актовий запис №2402. Згідно з висновком експертного дослідження від 13.04.2021 №ЕД-19/109-21/3548-БД, [PERSON] та [PERSON] можуть бути біологічними батьками дітей - [PERSON] та [PERSON] з ймовірністю 99,9999%. Положеннями статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Пунктами 1, 2 статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Верховною Радою України 27 лютого 1991 року, передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом. Ухвалюючи рішення в справі «М.С. проти України» від 11 липня 2017 року (заява № 2091/13), Європейський суд з прав людини наголосив, що в таких справах основне значення має вирішення питання про те, що найкраще відповідає інтересам дитини. На сьогодні існує широкий консенсус, у тому числі в міжнародному праві, на підтримку ідеї про те, що у всіх рішеннях, що стосуються дітей, їх найкращі інтереси повинні мати першочергове значення. Відповідно до статті 129 Сімейного Кодексу України особа, яка вважає себе батьком дитини, народженої жінкою, яка в момент зачаття або народження дитини перебувала у шлюбі з іншим чоловіком, має право пред`явити до її чоловіка, якщо він записаний батьком дитини, позов про визнання свого батьківства. До вимоги про визнання батьківства застосовується позовна давність в один рік, яка починається від дня, коли особа дізналася або могла дізнатися про своє батьківство. Згідно з п. п. 20 п. 1 Розділу ІІІ Правил реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 18 жовтня 2000 року №52/2 з відповідними змінами, при вирішенні судом спорів про визнання батьківства, материнства, оспорювання батьківства чи материнства, встановлення фактів батьківства та материнства зміни до актових записів про народження вносяться відповідно до законодавства, яке регулює порядок внесення змін до актових записів цивільного стану. Як зазначено в п.6 постанови Пленуму ВСУ від 15.05.2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», особа, котра вважає себе батьком дитини, народженої жінкою, яка в момент зачаття або народження дитини перебувала в шлюбі з іншим чоловіком, має право пред`явити до останнього, якщо того записано батьком, позов про визнання свого батьківства. Згідно зі ст. 129 СК зазначена особа може звернутися з такими вимогами у межах строку позовної давності (один рік), перебіг якого починається з дня, коли ця особа дізналася або могла дізнатися про своє батьківство. У тих випадках, коли батьком дитини записано конкретну особу, вимоги про визнання батьківства мають розглядатись одночасно з вимогами про виключення відомостей про цю особу як батька з актового запису про народження дитини. Частиною 2 ст. 128 СК України визначено, що підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України. Судом встановлено, що ймовірність біологічного батьківства позивача щодо дітей[PERSON] та [PERSON] становить 99, 9999%, позивач та третя особа [PERSON] вказали, що саме вони є біологічними батьками вищевказаних дітей, від відповідача заперечень не надходило, тому позовні вимоги є підставними. За положеннями ст. 134 СК України на підставі заяв осіб, зазначених у статті 126 цього Кодексу, або рішення суду орган державної реєстрації актів цивільного стану вносить відповідні зміни до актового запису про народження, складеного органами державної реєстрації актів цивільного стану України, та видає нове Свідоцтво про народження. Відповідно до п. 2.13.1 Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, затверджених Наказом Міністерства юстиції України від 12.01.2011 № 96/5, підставою для внесення змін в актові записи цивільного стану є, зокрема: 2.13.1 рішення суду про визнання батьківства (материнства), усиновлення (удочеріння), про скасування раніше винесеного рішення суду про визнання батьківства, виключення відомостей про батька (матір) дитини з актового запису про народження, скасування або визнання усиновлення (удочеріння) недійсним, про визнання шлюбу недійсним, установлення неправильності в актовому записі цивільного стану та інші, у яких зазначено про внесення конкретних змін в актові записи цивільного стану. На підставі рішення суду про визнання батьківства (материнства) в актовому записі про народження змінюються відомості про батька та вносяться пов`язані з цим інші зміни згідно із зазначеними в рішенні суду (п. 2.16.4 Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання). За таких обставин суд дійшов висновку про те, що позивачем доведено належними і допустимими доказами ті обставини, на які він посилався як на підставу своїх вимог, відтак, суд вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими і підлягають задоволенню. Вирішуючи питання судових витрат, суд виходить з положень ч. 1 ст. 141 ЦПК України, відповідно до якої в даному випадку сплачений судовий збір слід стягнути з відповідача в користь позивача.

Outcome: approved