Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-19 00:00:00

ПАТ "Фольксбанк", яке змінило назву на ПАТ "ВіЕс Банк" звернулося до суду з позовом до [PERSON], [PERSON], [PERSON], звернення стягнення на предмет іпотеки. Позов мотивовано тим, що відповідно до кредитного договору № КF34352 від 21.10.2005 року відповідач [PERSON] 21.10.2005 року отримав кредит у розмірі 20000,00 грн. зі сплатою відсотків у розрахунку 20,00 % річних з кінцевим терміном повернення 20.10.2015 року. Зобов'язання за даним кредитним договором забезпечено договором іпотеки від 24.10.2005 року, згідно якого відповідач [PERSON] надав в іпотеку нерухоме майно: двокімнатну квартиру [ADDRESS], яке належить відповідачу [PERSON] на праві власності на підставі договору купівлі-продажу квартири від 22 вересня 2005року. Відповідач [PERSON] в порушення умов кредитного договору виконав свої зобов'язання тільки частково і станом на 19.02.2014 року заборгованість відповідача становить 4485,25 грн., з яких заборгованість за кредитом 4018,11 грн., заборгованість по відсоткам за користування кредитом 293,74 грн., пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором 173,40 грн., які позивач просить стягнути шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав повністю, та просив їх задовольнити з підстав наведених у позовній заяві, доповнивши що відповідачем прострочено процедуру погашення кредиту, а тому ПАТ «Фолькс Банк» змушений звертатися до суду з вимогою про стягнення заборгованості по кредиту. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні фактичні обставини визнала повністю, пояснила що через скрутне матеріальне становище не змогли вчасно погашати кредит, обіцяла в майбутньому погасити кредит. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не з'явилися. Вислухавши пояснення, вивчивши та дослідивши матеріали справи, повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають повному задоволенню з наступних підстав. Так, в судовому засіданні встановлено, що відповідно до кредитного договору № КF34352 від 21.10.2005 року відповідач [PERSON] 21.10.2005 року отримав кредит у розмірі 20000,00 грн. зі сплатою відсотків у розрахунку 20,00 % річних з кінцевим терміном повернення 20.10.2015 року (а.с.5-8 ). Зобов'язання за даним кредитним договором забезпечено договором іпотеки від 24.10.2005 року, згідно якого відповідач [PERSON] надав в іпотеку нерухоме майно: двокімнатну квартиру [ADDRESS], яке належить відповідачу [PERSON] на праві власності на підставі договору купівлі-продажу квартири від 22 вересня 2005року. (а.с.9-10) Відповідач [PERSON] в порушення умов кредитного договору виконав свої зобов'язання тільки частково і станом на 19.02.2014 року заборгованість відповідача становить 4485,25 грн., з яких заборгованість за кредитом 4018,11 грн., заборгованість по відсоткам за користування кредитом 293,74 грн., пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором 173,40 грн. Розглядаючи вказану справу на підставі наведених і встановлених у судовому засідання фактів суд констатує, що вони регулюються правовідносинами, визначеними нормами ЦК України 2003р. та нормами Закону України "Про іпотеку" Так, відповідно до ст. 526, 527, 530 ЦК України, який набрав чинності 01.01.2004 року, зобов'язання повинно виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору і вимог закону. Відповідно до ч.2 ст. 1050 та ч.2 ст. 1054 ЦК України наслідками порушення Відповідачем зобов'язання щодо повернення чергової частини суми кредиту є право позивача достроково вимагати повернення всієї суми кредиту. Згідно з ч.1 ст. 33 Закону України "Про іпотеку" у разі невиконання боржником основного зобов'язання Іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. За приписами ст. 39 Закону України "Про іпотеку" у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки в рішенні суду зазначаються спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення публічних торгів або застосування процедури продажу, встановленою ст. 38 Закону, яка передбачає продаж предмета будь-якій особі-покупцеві. Статтею 25 ч.2 Закону України "Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень встановлено, що у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження в рішенні суду зазначаються: загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті обтяжувачу з вартості предмета забезпечувального обтяження, спосіб реалізації предмета забезпечувального обтяження шляхом проведення публічних торгів або із застосуванням однієї з процедур. Оскільки в судовому засіданні встановлено, що відповідач [PERSON], в порушення умов кредитного договору, та в порушення ст. 526 ЦК України, виконав свої зобов'язання перед позивачем по погашенню наданого йому кредиту тільки частково, позовні вимоги позивача слід задовольнити повністю та в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № КF34352 від 21.10.2005 року в розмірі 4485,25 гривень звернути стягнення на предмет іпотеки, який належить відповідачу [PERSON] на праві власності на підставі договору купівлі-продажу від 22.09.2005року, шляхом продажу вказаного предмету іпотеки. Крім того, абзацом другим п.43 постанови №5 від 30.03.2012 року Вищий Спеціалізований Суд з розгляду цивільних та кримінальних справ зазначив, що з згідно з частиною четвертою статті 9, статті 109 Житлового кодексу України, статей 39-40 Закону України "Про іпотеку" виселення мешканців із житлового будинку чи житлового приміщення, яке є предметом іпотеки, проводиться в порядку, встановленому законом. При цьому суд за заявою іпотекодержателя одночасно з рішенням про звернення стягнення на предмет іпотеки за наявності підстав, передбачених законом, ухвалює рішення про виселення мешканців цього житлового будинку чи житлового приміщення. Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалене рішення, суд присуджує з іншої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. З матеріалів справи вбачається, що позивач сплатив 229,40 гривень судового збору (а.с.1), а відтак, з урахуванням вищенаведеного суд вважає, що понесені позивачем судові витрати у розмірі 229,40 грн., підлягають стягненню з відповідачів в рівних частинах.

Outcome: approved