Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-10 00:00:00

13 жовтня 2014 року [PERSON] звернулася у суд з позовом, в якому зазначає, що між нею та відповідачем [PERSON] 24 листопада 2001 року було зареєстровано шлюб. Від шлюбу у них є троє неповнолітніх дітей - [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Матеріальної допомоги на утримання дітей відповідач [PERSON] не надає і добровільно надавати не бажає. Останній офіційно не працює, однак має дохід від сезонних заробітків. Просить стягнути з [PERSON] на її користь аліменти на утримання неповнолітніх дітей у розмірі по 400 гривень на кожну дитину щомісячно до досягнення дітьми повноліття, та судові витрати у розмірі 160 грн. за надання їй правової допомоги. У судове засідання позивачка [PERSON] не з'явилася, подала до суду заяву, із змісту якої вбачається, що вона просить справу розглянути у її відсутності, позовні вимоги підтримує та не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] повторно у судове засідання не з'явився, хоча у встановленому законом порядку був повідомлений про час, дату та місце розгляду справи, причину неявки суду не повідомив і заяву про розгляд справи у його відсутності до суду не подав. За таких обставин, відповідно до ч. 1 ст. 224 ЦПК України, враховуючи відсутність заперечень позивача проти заочного розгляду справи, суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. З'ясувавши обставини справи та перевіривши їх письмовими доказами, суд доходить висновку, що позовні вимоги належить задовольнити повністю, зважаючи на таке. Судом встановлено, що сторони від шлюбу, який було зареєстровано 24 листопада 2001 року Камінь-Каширським районним відділом реєстрації актів громадянського стану, мають троє неповнолітніх дітей - [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO] (а.с. 4, 5, 6, 7). За змістом ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Таким чином, сторони у справі, як батьки дітей, зобов'язані їх утримувати, до досягнення ними повноліття. Згідно з ч.ч. 1, 3 ст. 181 СК України способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі (ч. 1 ст. 184 СК України). У матеріалах справи відсутні докази на підтвердження наявності між сторонами домовленості про розмір і порядок сплати аліментів на утримання неповнолітніх дітей. Пунктом 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006 року "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" визначено, що за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Аліменти стягуються на користь того із батьків з ким проживає дитина. Неповнолітні діти сторін - [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], проживають з матір'ю і знаходяться на її утриманні, що підтверджується довідкою № 5435 від 13.10.2014 р. виконавчого комітету Камінь-Каширської міської ради (а.с. 8). Відповідач [PERSON], будучи особою працездатного віку, матеріальної допомоги на утримання неповнолітніх дітей не надає, а тому суд доходить висновку про необхідність стягнення з нього аліментів на користь позивачки [PERSON] Згідно зі ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення. Беручи до уваги матеріальне становище відповідача, який офіційно не працевлаштований, разом з тим є працездатним, виїжджає на сезонні заробітки, що підтверджується відміткою на конверті працівника поштового відділення (а.с. 17 зворот), інших утриманців немає, а також враховуючи відсутність даних про незадовільний стан його здоров'я, і те, що обов'язок утримувати дітей покладається рівною мірою на матір і батька, суд вважає за доцільне та необхідне позовні вимоги задовольнити повністю. Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Судові витрати, згідно зі ст. 79 ЦПК України, складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. До витрат, пов'язаних з розглядом судової справи, належать: витрати на правову допомогу; витрати сторін та їх представників, що пов'язані з явкою до суду; витрати, пов'язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів та проведенням судових експертиз; витрати, пов'язані з проведенням огляду доказів за місцем їх знаходження та вчиненням інших дій, необхідних для розгляду справи; витрати, пов'язані з публікацією в пресі оголошення про виклик відповідача. Частинами 1, 2 ст. 84 ЦПК України визначено, що витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги. Відповідно до ст. 1 Закону України "Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах" розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, не може перевищувати 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні. Згідно з наданою квитанцією до прибуткового касового ордера від 13 жовтня 2014 року, позивачкою понесені витрати на правову допомогу, що полягала в оформленні адвокатом [PERSON] цивільного позову до суду у розмірі 160 грн. (а.с. 9). Оскільки позовні вимоги задоволено повністю, з відповідача належить стягнути на користь позивачки понесені нею витрати по оплаті правової допомоги у повному об'ємі. Задовольняючи позовні вимоги, суд, у відповідності до підпункту 1 пункту 1 ч. 2 ст. 4 Закону України "Про судовий збір" та враховуючи, що позивачка [PERSON] при подачі позову звільнена від сплати судового збору, стягує з відповідача в дохід держави судовий збір у розмірі 243 грн. 60 коп. На підставі п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд допускає рішення в частині стягнення аліментів у розмірі суми платежу за один місяць до негайного виконання.

Outcome: approved