Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-31 00:00:00

Позивач звернувся до суду з даним позовом, в якому просив звільнити легковий автомобіль, марки CHEVROLET Aveo, д.н. [NUMBER], 2007 року виписку, номер кузова/шасі [NUMBER] з-під арешту. При цьому посилається на те, що 06.09.2007 року між банком та [PERSON], було укладено кредитний договір №DN81AR03110030. Відповідно до умов кредитного договору Банк надав відповідачу кредит в сумі 94122,00 грн. З метою забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором від 06.09.2007 року між АТ "ОТП Банк" та банком та [PERSON] було укладено договір застави автотранспортного засобу. Згідно з даним договором предметом застави є легковий автомобіль, марки CHEVROLET Aveo, д.н. [NUMBER], 2007 року виписку, номер кузова/шасі [NUMBER]. Постановами Богунського відділу державної виконавчої служби Житомирського міського управління юстиції було накладено арешт на все майно, що належить відповідачу, в тому числі і на заставне майно. Враховуючи першочергове право банку на задоволення вимог, позивач просить зняти арешт з даного заставного майна. Сторони подали заяви про розгляд справи без їх участі, представник позивача - Бурківський В.В. позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити, відповідач позовні вимоги визнав, третя особа при вирішенні рішення покладалась на розсуду суду. /а.с. 25, 27 -30/ Дослідивши матеріали, справи суд приходить до наступного висновку. Відповідно до ч.1ст.3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Захист цивільних прав - це застосування цивільно-правових засобів з метою забезпечення цивільних прав. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України (ст. 4 ЦПК України). Стаття 15 ЦК України передбачає право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа також має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Відтак зазначена норма визначає об'єктом захисту порушене, невизнане або оспорене право чи цивільний інтерес. Порушення права пов'язано з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. При оспоренні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, викликане поведінкою іншої особи. Таким чином, порушення, невизнання або оспорення суб'єктивного права є підставою для звернення особи за захистом свого права із застосуванням відповідного способу захисту. Згідно ст. 23 Закону України "Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень" відповідно забезпечувального обтяження обтяжувач має право в разі порушення боржником забезпеченого обтяженням зобов'язання або договору, на підставі якого виникло забезпечувальне обтяження одержати задоволення своєї вимоги за рахунок предмета обтяження в черговості згідно з встановленим пріоритетом. Згідно ст. 572 ЦК України в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов'язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави). Судом встановлено, що 06.09.2007 року між банком та [PERSON], було укладено кредитний договір №DN81AR03110030. Відповідно до умов кредитного договору Банк надав відповідачу кредит в сумі 94122,00 грн. [PERSON]. в свою чергу зобов'язався прийняти та належним чином використати та повернути Позивачу суму отриманого кредиту, а також сплатити відповідну плату за користування кредитом і виконати всі інші зобов'язання, які визначені в кредитному договорі. З метою забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором від 06.09.2007 року між АТ "ОТП Банк" та банком та [PERSON] було укладено договір застави автотранспортного засобу. Згідно з даним договором предметом застави є легковий автомобіль, марки CHEVROLET Aveo, д.н. [NUMBER], 2007 року виписку, номер кузова/шасі [NUMBER]. Зі змісту витягу Державного реєстру обтяжень рухомого майна № 5669249 запис № 1 зареєстровано 17.09.2007 року на підставі договору застави № DN81AR03110030. Богунським відділом державної виконавчої служби Житомирського міського управління юстиції винесено постанови № 39194046 від 06.08.2013 року, №40745827 від 15.11.2013 року та №44680613 від 12.09.2014 року про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження. Відповідно до ст. 589 Цивільного кодексу України та ст. 19 Закону України "Про заставу", у разі невиконання зобов'язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення. За рахунок предмета застави заставодержатель має право задовольнити в повному обсязі свою вимогу, що визначена на момент фактичного задоволення, включаючи сплату процентів, неустойки, відшкодування збитків, завданих порушенням зобов'язання, необхідних витрат на утримання заставленого майна, а також витрат, понесених у зв'язку із пред'явленням вимоги, якщо інше не встановлено договором. Згідно ст. 16 Закону України, "Про заставу", право застави виникає з моменту укладення договору застави, в разі, коли договір підлягає нотаріальному посвідченню - з моменту нотаріального посвідчення цього договору. Відповідно до ч. 1 ст. 20 Закону України "Про заставу", заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, якщо в момент настання терміну виконання зобов'язання, забезпеченого заставою, воно не буде виконано, якщо інше не передбачено законом чи договором. Таким чином, за наявності кредитно-заставного договору, укладеного з метою забезпечення виконання кредитних зобов'язань, заставодержатель, а в даному випадку позивач, має право у разі невиконання боржником своїх зобов'язань звернути стягнення на передане у заставу майно. Відповідно до ст. 14 Закону України "Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень", якщо інше не встановлено цим Законом, зареєстроване обтяження має вищий пріоритет над незареєстрованими обтяженнями. Пріоритет зареєстрованих обтяжень визначається у черговості їх реєстрації, за винятками, встановленими цим Законом. Обтяжувачі, які зареєстрували обтяження одного і того ж рухомого майна одночасно, мають рівні права на задоволення своїх вимог. Обтяжувач з вищим пріоритетом має переважне право на звернення стягнення на предмет обтяження. Враховуючи наведене вище, суд приходить до висновку, що позивач має пріоритетне право на задоволення своєї вимоги за рахунок предмета обтяження, оскільки останнє зареєстроване державним реєстратором 17.09.2007 року, тобто до реєстрації обтяжень, які були накладені постановами Богунського відділу державної виконавчої служби Житомирського міського управління юстиції, оскільки накладенням арешту на заставне майно та оголошенням заборони його відчуження, порушуються права банку на першочергове задоволення вимог за рахунок майна, переданого в заставу. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved