Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-30 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з вказаним позовом до відповідача, в якому просить визнати звільнення його з роботи на підставі п. 1 ч. 1 ст. 40 КЗпП України незаконним, поновити на роботі на ПАТ „ДЗАК" на посаді транспортувальника та стягнути з ПАТ „ДЗАК" в його користь середній заробіток за весь час вимушеного прогулу. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що відповідно до наказу генерального директора Публічного акціонерного товариства „Дрогобицький завод автомобільних кранів" Букрєєва І.І. № 23 від 03.11.2016 „Про вивільнення працівників у звязку з ліквідацією підприємства", з 07.11.2016 він був звільнений за п. 1 ч. 1 ст. 40 КЗпП України у зв'язку з ліквідацією підприємства. Крім того, зазначає, що 17.06.2015 № 914/1542/15 про банкрутство ПАТ „ДЗАК, введено процедуру розпорядження майном боржника і призначено розпорядником майна арбітражного керуючого Кмити Р.І. 09.08.2016 постановою Господарського суду Львівської області по справі № 914/1542/15 ПАТ „Дрогобицький завод автомобільних кранів" визнано банкрутом і відкрито ліквідаційну процедуру. 19.09.2016 постановою Львівського господарського апеляційного суду скасовано ухвалу Господарського суду Львівської області від 17.06.2015, якою було порушено провадження про банкрутство ПАТ „ДЗАК" та припинено провадження у справі про банкрутство. 28.10.2016 ухвалою Вищого господарського суду України прийнято до провадження касаційні скарги ліквідатора ПАТ „ДЗАК та ПАТ „ВТБ Банк на постанову Львівського апеляційного господарського суду від 19.09.2016 у справі № 914/1542/15. 09.11.2016 постановою Вищого господарського суду України касаційні скарги ліквідатора ПАТ „ДЗАК "Кмити Р.І. та ПАТ „ВТБ Банк " залишено без задоволення, постанову Львівського апеляційного господарського суду від 19.09.2016 у справі № 914/1542/15 залишено без змін та поновлено виконання постанови Львівського апеляційного господарського суду від 19.09.2016 у справі № 914/1542/15. Позивача зазначив, що оскільки станом на 03.11.2016 Публічне акціонерне товариство „Дрогобицький завод автомобільних кранів" не було визнано банкрутом, то була відсутня підстава для звільнення в зв'язку з ліквідацією, а відтак позов підлягає задоволенню. Сторони в судове засідання не з'явилися. Позивач подав заяву про слухання справи у його відсутності, просить задовольнити позовні вимоги щодо поновлення на роботі на посаді транспортувальника, вимогу щодо стягнення з ПАТ „ДЗАК" на його користь середнтого заробітку за весь час вимушеного прогулу просив залишити без розгляду. Проти ухвалення заочного рішення не заперечує, наслідки йому відомі. Відповідач двічі в судове засідання не з'явився, причин неявки не повідомив, хоча належним чином був повідомлений про слухання справи, про що свідчить поштове повідомлення. За таких обставин суд визнав неявку відповідача неповажною, провівши розгляд справи у його відсутності. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Ухвалою від 31.08.2017 Дрогобицький міськрайонний суд Львівьскої області залишив без розгляду позовну заяву в частині стягненння з ПАТ „ДЗАК" середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу. Відповідно до положень ч. 1 ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи наявність в справі достатніх матеріалів про права та обов"язки сторін та те, що представник позивача проти заочного розгляду справи не заперечував, суд, на підставі ч. 1 ст. 224 та відповідно до ч. 1 ст. 225 ЦПК України, постановив ухвалу про заочний розгляд справи. Перевіривши матеріали справи, суд вважає, що позов є підставним та підлягає до задоволення, виходячи з наступних міркувань. Згідно ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. В судовому зсіданні встановлено, що позивач був звільнений з роботи з 07.11.2016 згідно наказу генерального директора Публічного акціонерного товариства „Дрогобицький завод автомобільних кранів" Букрєєвим І.І, № 23 від 03.11.2016 „Про вивільнення працівників у зв'язку з ліквідацією підприємства". Відповідно до п. 1 ч. 1, ч. 2 ст. 40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом у випадку змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників. Звільнення допускається, якщо неможливо перевести працівника, за його згодою, на іншу роботу. Відповідно до ч. 1 ст. 49-2 КЗпП України про наступне вивільнення працівників персонально попереджають не пізніше ніж за два місяці. Відповідно до ч. 1 ст. 47 Закону України „Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом звільнення працівників боржника може здійснюватись після порушення провадження у справі про банкрутство та призначення господарським судом розпорядника майна. Згідно з ч. 3 ст. 22 Закону України „Про професійні спілки", їх права та гарантії діяльності у разі, якщо роботодавець планує звільнення працівників з причин економічного, технологічного, структурного чи аналогічного характеру або у зв'язку з ліквідацією, реорганізацією, зміною форми власності підприємства, установи, організації, він повинен завчасно, не пізніше як за три місяці до намічуваних звільнень надати первинним профспілковим організаціям інформацію щодо цих заходів, включаючи інформацію про причини наступних звільнень, кількість і категорії працівників, яких це може стосуватися, про терміни проведення звільнень, а також провести консультації з профспілками про заходи щодо запобігання звільненням чи зведенню їх кількості до мінімуму або помякшення несприятливих наслідків будь-яких звільнень. У пункті 19 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06 листопада 1992 року № 9 „Про практику розгляду судами трудових спорів судам розяснено, що розглядаючи трудові спори, повязані зі звільненням за п. 1 ч. 1 ст. 40 КЗпП України, суди зобовязані зясувати, чи дійсно у відповідача мали місце зміни в організації виробництва і праці, зокрема, ліквідація, реорганізація або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників, чи додержано власником або уповноваженим ним органом норм законодавства, що регулюють вивільнення працівника, які є докази щодо змін в організації виробництва і праці, про те, що працівник відмовився від переведення на іншу роботу або що власник або уповноважений ним орган не мав можливості перевести працівника з його згоди на іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації, чи не користувався вивільнюваний працівник переважним правом на залишення на роботі та чи попереджувався він за 2 місяці про наступне вивільнення. Судом встановлено, що 17.06.2015 ухвалою Господарського суду Львівської області було порушено провадження у справі № 914/1542/15 про банкрутство ПАТ „ДЗАК", введено процедуру розпорядження майном боржника і призначено розпорядником майна арбітражного керуючого Кмиту Р.І, 09.08.2016 постановою Господарського суду Львівської області по справі № 914/1542/15 ПАТ „Дрогобицький завод автомобільних кранів" визнано банкрутом і відкрито ліквідаційну процедуру. 19.09.2016 постановою Львівського господарського апеляційного суду скасовано ухвалу Господарського суду Львівської області від 17.06.2015, якою було порушено провадження про банкрутство ПАТ „ДЗАК" та припинено провадження у справі про банкрутство. 28.10.2016 ухвалою Вищого господарського суду України прийнято до провадження касаційні скарги ліквідатора ПАТ „ДЗАК" та ПАТ „ВТБ Банк на постанову Львівського апеляційного господарського суду від 19.09.2016 у справі № 914/1542/15. 09.11.2016 постановою Вищого господарського суду України касаційні скарги ліквідатора ПАТ „ДЗАК" Кмити Р.І. та ПАТ „ВТБ Банк" залишено без задоволення, постанову Львівського апеляційного господарського суду від 19.09.2016 у справі № 914/1542/15 залишено без змін та поновлено виконання постанови Львівського апеляційного господарського суду від 19.09.2016 у справі № 914/1542/15. Таким чином, судом встановлено, що станом на 07.11.2016 (день звільнення [PERSON]) питання про ліквідацію Публічного акціонерного товариства „Дрогобицький завод автомобільних кранів" було не вирішене. Відповідно до ч. 1 ст. 235 КЗпП України у разі звільнення без законної підстави працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір. З огляду на ці обставини суд вважає, що наказ генерального директора Публічного акціонерного товариства „Дрогобицький завод автомобільних кранів" Букрєєва І.І. № 23 від 03.11.2016 „Про вивільнення працівників у зв'язку з ліквідацією підприємства" виданий з недотриманням п. 1 ч. 1 ст. 40 КЗпП України та порушує права позивача. З метою відновлення законності та поновлення порушених прав належить поновити [PERSON] у Публічному акціонерному товаристві „Дрогобицький завод автомобільних кранів" на посаді транспортувальника. До такого ж висновку дійшов і Апеляційний суд Львівської області в ухвалі від 30.05.2017 у справі № 442/7918/16-ц. Рішення про поновлення на роботі незаконно звільненого працівника, підлягає негайному виконанню (ч. 5 ст. 235 КЗпП України). Відповідно до п. 6 ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання як слід розподілити між сторонами судові витрати, а тому згідно з вимогами ст. 88 ЦПК України з відповідача слід стягнути 1600 (одна тисяча шістсот) грн судового збору в дохід спеціального фонду Державного бюджету України. Враховуючи наведене,

Outcome: approved