Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-19 00:00:00

свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що 28.07.2008 року між ВАТ "Райффайзен Банк Аваль", правонаступником якого є ПАТ "Райффайзен Банк Аваль", та відповідачкою (прізвище якої на той час було «[PERSON]») укладено кредитний договір №014/0037/82/89893, відповідно до якого відповідачка отримала кредит на споживчі цілі у вигляді невідновлювальної кредитної лінії у розмірі 10 000 доларів США на строк до 28.07.2018 року зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 14 % річних згідно з графіком надання кредиту (додаток №1 до договору). Позивач свої зобов'язання за цим договором виконав, надавши позичальнику вказаний розмір кредиту. Відповідно до зазначеного договору кредитор надав позичальнику кредит на умовах його забезпечення, строковості, повернення та плати за користування. Нарахування процентів здійснюється за фактичну кількість календарних днів користування кредитом, виходячи з такої кількості днів в місяці та в році (метод факт/факт). При цьому, проценти за користування кредитом нараховуються кредитором щомісяця на залишок заборгованості за кредитом, починаючи з дня надання кредиту (часткового надання кредиту) до дня повного погашення вказаної заборгованості включно. Позичальник зобов'язалася виконувати умови, передбачені цим договором, здійснювати безготівковим платежем або готівкою, в касу кредитора щомісячно до 15 числа кожного місяця, починаючи з місяця, наступного за місяцем отримання кредиту, часткове погашення кредиту згідно із Графіком та остаточне погашення отриманого кредиту до 28.07.2018 року (включно) на рахунок, зазначений в п.4.1 цього договору. Однак, відповідачка порушила свої кредитні зобов'язання та допустила виникнення і зростання заборгованості за кредитним договором, загальний розмір якої станом на 02.11.2015 року складає 126 280,17 грн., що еквівалентно 5 491,94 доларам США. Тому позивач просить стягнути з відповідачки вказану заборгованість та судові витрати в розмірі 1 894,20 грн. Представник позивача в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. 27.11.2015 року представник позивача [PERSON] подав до суду письмову заяву, в якій зазначає, що позовні вимоги підтримує, просить справу розглядати в його відсутності та згідний на заочний розгляд справи. Відповідачка в судове засідання повторно не з'явилася, про час та місце розгляду справи була щоразу повідомлена належним чином - за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання Надіслані на адресу відповідачки судові виклики в судові засідання 16.12.2015 року та 20.01.2016 року відповідачці не вручені в зв'язку з тим, що за вказаною адресою вона не проживає (а.с.40, 47 ). Інших причин своїх неявок відповідачка суду не повідомила та не звернулася із заявою про розгляд справи в її відсутності. Тому відповідно до положень ч.1 ст.224 ЦПК України суд вважає можливим ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, оскільки представник позивача не заперечує проти такого вирішення справи. В зв'язку з неявкою в судове засідання сторін фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, що відповідає правилам ч.2 ст.197 ЦПК України. Суд, з'ясувавши обставини, на які позивач посилається як на підставу своїх вимог, підтверджених тими доказами, які досліджені в судовому засіданні, приходить до наступних висновків. Згідно зі ст. ст. 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Ст. 530 ЦК України передбачено, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до положень ст.610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушення умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Згідно зі ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити відсотки. Судом встановлено, що 28.07.2008 року ВАТ "Райффайзен Банк Аваль" та відповідачка (прізвище якої на той час було «[PERSON]») уклали кредитний договір №014/0037/82/89893, відповідно до якого відповідачка отримала кредит на споживчі цілі у вигляді невідновлювальної кредитної лінії у розмірі 10 000 доларів США із вищевказаними розміром відсотків та строком (а.с.11-18). Судом також встановлено, що правонаступником ВАТ "Райффайзен Банк Аваль" є ПАТ "Райффайзен Банк Аваль", що стверджується копією нової редакції статуту, затвердженого загальними зборами ВАТ "Райффайзен Банк Аваль" (а.с.25-31). На підставі наведеного суд приходить до висновку, що позивач свої зобов'язання за даним кредитним договором виконав. Відповідно до п.5.1 цього договору відповідачка зобов'язалася виконувати умови, передбачені цим договором, здійснювати безготівковим платежем або готівкою в касу кредитора щомісячно до 15 числа кожного місяця, починаючи з місяця, наступного за місяцем отримання кредиту, часткове погашення кредиту згідно з графіком та остаточне погашення отриманого кредиту здійснити до 28.07.2018 року (включно) на рахунок, зазначений в п.4.1 цього договору. Згідно з п.п. 3.1, 3.3 договору кредитор надав позичальнику кредит на умовах його забезпечення, строковості, повернення та плати за користування. Нарахування процентів здійснюється за фактичне число календарних днів користування кредитом, виходячи з фактичної кількості днів в місяці та в році (метод факт/факт). При цьому, проценти за користування кредитом нараховуються кредитором щомісяця на залишок заборгованості за кредитом, починаючи з дня надання кредиту (часткового надання кредиту) до дня повного погашення заборгованості за кредитом включно. Відповідно до п.п. 6.5, 10.1 кредитного договору кредитор має право вимагати дострокового погашення позичальником заборгованості за кредитом, нарахованих процентів за користування кредитом, неустойки, відшкодування збитків у випадках невиконання позичальником умов цього договору та/або договорів застави/іпотеки, інших договорів, що забезпечують погашення кредиту, та в інших випадках, передбачених цим договором. За порушення строків повернення суми кредиту, процентів за користування кредитом та комісій, передбачених цим договором, позичальник сплачує кредитору пеню в розмірі 0,5 % від суми простроченого платежу за кожний день прострочки. Судом встановлено, що відповідачка станом на 02.112015 року порушила умови кредитного договору і має заборгованість в розмірі 126 280, 17 грн., що еквівалентно 5 491,94 долару США, та складається із поточної заборгованості - 4 943,76 долари США та заборгованості за процентами за користування кредитом - 548, 18 доларів США (а.с.7-10). Судом встановлено, що 06.08.2015 року позивачем направлялась відповідачці письмова вимога про дострокове виконання грошових зобов'язань за вказаним кредитним договором (а.с.22). Враховуючи подальше пред'явлення даного позову, суд вважає, що зазначене повідомлення залишилось відповідачкою без реагування та задоволення. Отже, позовні вимоги підлягають задоволенню. Судом також встановлено, що позивачем за звернення до суду з даною позовною заявою сплачено судовий збір в розмірі 1 894,20 грн., що стверджується платіжним дорученням від 19.11.2015 року (а.с.1). Дані судові витрати підлягають присудженню з відповідачки на користь позивача в зв'язку із задоволенням позовних вимог. На підставі ст.ст. 509, 526, 1050, 1054 ЦК України та,

Outcome: approved