Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-09 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом до відповідача мотивуючи свої вимоги тим, що між нею та СФО «Володимирівське» 29.12.2003 року був укладений договір оренди земельної ділянки. Позивач 29 грудня 2003 року уклав договір оренди власної земельної ділянки з СФО «Володимирівське» терміном на 5 років. Після укладання вищевказаного договору оренди керівник СФО «Володимирівське» [PERSON] не повернув орендодавцю примірник договору. В 2009 році [PERSON] загинув, а новий керівник [PERSON] пояснив йому, що попередній керівник не передав йому його примірник договору. Весною 2009 року, коли закінчилася дія договору оренди земельної ділянки, позивач звернувся до керівника СФО «Володимирівське» [PERSON] для подальшого розпорядження своєю земельною ділянкою на власний розсуд. Однак керівник СФО «Володимирівське» йому пояснив, що він вчасно не звернувся до орендаря з відповідною заявою про припинення дії договору оренди землі, а тому договір оренди земельної ділянки автоматично продовжив (поновив) свою дію на той же термін і на тих же умовах, тобто до 29 грудня 2013 року. В 2012 року позивач почав перемовини з керівником СФО «Володимирівське» про те, що майже через рік закінчується дія договору оренди його земельної ділянки і він більше не бажає здавати йому в оренду його ділянку і щоб він восени 2013 року землю не засівав. Однак, керівник СФО «Володимирівське» зазначив, що позивач здав йому в оренду свою земельну ділянку терміном не на 5 років, а на 15 років і повертати її він до 29.12.2018 року не збирається. Оскільки позивачу не видали його примірник договору і СФО «Володимирівське» користується його земельною ділянкою і має намір ще 5 років користуватися нею всупереч волевиявлення її власника, то відповідно порушенно право власника земельної ділянки на вільне володіння та користування ними. Враховуючи викладене, вважає, що договір оренди земельного паю від 29.12.2003 року, складений з недодержанням в момент вчинення угоди вимог, які встановлені законодавством. В договорі оренди земельного паю відсутні істотні умови договору оренди землі та крім того договір неправомірно зареєстрований ДП «КРЦЗДК», тоді як згідно ЗУ «Про місцеве самоврядування» повинен був реєструватись у відповідній раді. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив задовольнити. В судовому засіданні представник відповідача проти позову заперечував, зазначив, що договір укладено на 15 років за згодою сторін на підставі домовленості згідно вимог законодавства, орендна плата сплачується відносини тривають більше 10 років. Представники відповідача Державне підприємство Кіровоградська регіональна філія Центр державного земельного кадастру у засідання не з»явились про розгляд справи були повідомлені належно. Надіслали заперечення, згідно якого вони не є відповідачем по справі, оскільки прав позивача не порушували та не вповноважені здійснювати скасування реєстрації таких договорів оренди згідно Земельного кодексу, ЗУ «Про оренду землі». Заслухавши учасників провадження в справі, суд дійшов наступних висновків. З договору оренди земельного паю від 29.12.2003р. слідує, що він був укладений між гр.. [PERSON] та СФО «Володимирівське», зміст п. 1.2 договору надруковано «Сторони погоджуються на оренду земельної ділянки протягом 5 (п'ять) років, починаючи з _(прочерк) року і закінчуючи (прочерк) року, ручкою текст « 5 (п'ять)» закреслено та зверху дописано «п'ятнадцять», та заповнено пробіли з 29 грудня 2003 по 31 грудня 2018. Із копії державного акту на право власності на земельну ділянку від 10.07.2001 власником земельної ділянки площею 7,1га розташованої на території Гурівської сільської ради Долинського району Кіровоградської області є [PERSON] Відповідно до ч.І ст.202, ч.ч.1,3 ст.203 ЦК України, правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам, волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Згідно зі ст. 215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Відповідно до ч.І ст. 217 ЦК України, недійсність окремої частини правочину не має наслідком недійсності інших його частин і правочину в цілому, якщо можна припустити, що правочин був би вчинений і без включення до нього недійсної частини. За положенням ч.І ст. 792 ЦК України, за<договором найму (оренди) земельної ділянки наймодавець зобов'язується передати наймачеві земельну ділянку на встановлений договором строк у володіння та користування за плату, що узгоджується з положеннями ст.ст. 13,14 ЗУ "Про оренду землі". У ході судового слідства встановлено, що з договору оренди земельного паю від 29 грудня 2003 року вбачається, що зміст п.1.2 договору оренди, укладеного між позивачем та СФО, надруковано в наступній редакції: "Сторони погоджуються на оренду земельної ділянки протягом 5 (п'ять) років, починаючи з _(прочерк) року і закінчуючи _ (прочерк) року, ручкою текст *5 (п'ять) років" перекреслено, зверху дописано "п'ятнадцять" та заповнено пробіли з 29 грудня 2003 по 31 грудня 2018. Вказані виправлення не обумовлені підписами сторін, відсутні підписи про ознайомлення з змінами та погодження з ними, що не відповідає вимогам Національного стандарту України ДСТУ 41632003 «Державна уніфікована система документації. Уніфікована система організаційно розпорядчої документації. Вимоги до оформлення документів» З огляду на друковану частину тексту, згідно якої сторони погодили 5 річний строк оренди, яка за строком узгоджується з умовами договору передбаченими п.2.2 договору, за яким - продовження договору можливе «на наступні 5 років на тих же умовах», вказані положення договору не виправлялись та не змінювались, тобто тим же умовами договору в розумінні п. 2.2 є і строк оренди 5 років, суд вважає що погодженим сторонами строком є визначений друкованим текстом строк 5 (п'ять) років. Незавірені виправлення строку оренди на 15 років та вписування у бланк роздрукованого та підписаного договору строку з 29 грудня 2003 по 31 грудня 2018 не погоджувались орендодавцем оскільки не охоплювались його волевиявленням та суперечили первинному змісту друкованого договору. Таким чином , згідно ст. 203 ЦК України волевиявлення учасника правочинну має бути вільним та відповідати його внутрішній волі, недодержання цього є підставою недійсності правочину. Статею 217 ЦК України визначено, що недійсність окремої частини правочину не має наслідком недійсності правочину в цілому, якщо можна припустити, що правочин був би вчинений і без включення недійсної частини. Оскільки строк договору є однією із істотних умов договору оренди, яка передбачена і додержана сторонами не була, то такий цоговір є недійсним згідно положень ст.15 ЗУ «Про оренду землі». Згідно з ч.І ст.391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Позовна вимога щодо зобов'язання СФО не чинити перешкод у користуванні земельної ділянки заявлена передчасною, оскільки, лише у випадку чинення перешкод у користуванні земельної ділянки позивачь має право звернутись до суду із позовом про усунення таких перешкод. Визнання договору недійсним і є тією обставиною, яка позбавляє СФО на законних підставах користуватись земельною ділянкою позивачк. Також передчасним є і вимога про скасування реєстрації договору, оскільки визнання договору недійсним усуває підстави для його реєстрації та тягне її безумовне скасування. Вказана правова позиція узгоджується з позицією Вищого спеціалізованого суду України, що міститься у ухвалі від 21 травня 2014 року за результатами розгляду аналогічної справі №6-1479св14. Відповідно до ст.88 ЦПК України судові витрати стягуються пропорційно до ступіні задоволення позовних вимог.

Outcome: approved