Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-04 00:00:00

16.03.2007 року між ВАТ «Сведбанк» та [PERSON], був укладений кредитний договір № 1403/0307/88-014, згідно з умовами якого останній було надано кредит у розмірі 12 000,00 доларів США з розрахунку 14 % річних на строк з 16.03 2007 року по 16.03.2014 рік. З метою забезпечення виконання грошових зобов'язань за вищевказаним кредитним договором, іпотекодавець [PERSON] за договором іпотеки № 450 від 16.03.2007 року передав в іпотеку нерухоме майно, а саме житловий будинок, загальною площею 94,5 кв.м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS], та належить останньому на праві власності на підставі свідоцтва на праві особистої власності на житловий будинок. 25.05.2012 року між ПАТ «Сведбанк» та ПАТ «Дельта Банк» було укладено Договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитами, відповідно до якого в порядку, обсязі та на умовах, визначених даним Договором, ПАТ «Сведбанк» передає (відступає) АТ «Дельта Банк» права вимоги за кредитними та забезпечувальними договорами, внаслідок чого АТ «Дельта Банк» замінює ПАТ «Сведбанк» як кредитора (стає новим кредитором) у зазначених зобов'язаннях, а внаслідок передачі від ПАТ «Сведбанк» до АТ «Дельта Банк» прав вимоги до боржників, до АТ «Дельта Банк» переходить (відступається) право вимагати (замість ПАТ «Сведбанк») від боржників повного, належного та реального виконання обов'язків за кредитними та забезпечувальними договорами. Банк свої зобов'язання за кредитним договором виконав в повному обсязі. В порушення умов кредитного договору, позичальник свої зобов'язання належним чином не виконує, внаслідок чого станом на 31.07.2015 року має заборгованість за Кредитним договором, що становить 112879,60 грн., яка складається із: заборгованості по тілу кредиту - 110285,54 грн. та заборгованості за відсотками - 2594,06 грн.. На підставі вищевикладеного просили позовні вимоги задовольнити в повному обсязі та в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором, яка складає 112879,60 грн. звернути стягнення на предмет іпотеки з [PERSON], а саме: житловий будинок, загальною площею 94,5 кв.м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS], та належить останньому на праві власності на підставі свідоцтва на праві особистої власності на житловий будинок, визнати за банком право власності на вищевказаний житловий будинок, а також стягнути з відповідача судові витрати. Представник позивача до суду не з'явився, надавши заяву про підтримання позовних вимог і розгляд справи у їх відсутність. Відповідач та третя особа до суду з'явилися. Проти задоволення позову заперечували. Вважають, що позов не підлягає задоволенню згідно ЗУ " Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті". Вислухав пояснення відповідача та третьої особи, дослідивши письмові докази наявні в матеріалах справи а саме: копію кредитного договору від 16.03.2007 року № 1403/0307/88-014; графік погашення кредиту; копію іпотечного договору від 16.03.2007 року; розрахунок заборгованості; копію договору купівлі-продажу прав вимоги, договір про внесення змін і доповнень до кредитного договору та договір про внесення змін і доповнень до договору іпотеки від 11.05.2012 року суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню за наступних обставин: в судовому засіданні встановлено, що дійсно 16.03.2007 року між ВАТ «Сведбанк» та [PERSON], був укладений кредитний договір № 1403/0307/88-014, згідно з умовами якого останній було надано кредит у розмірі 12 000,00 доларів США з розрахунку 14 % річних на строк з 16.03 2007 року по 16.03.2014 рік. Банк (первісний кредитор) виконав свої зобов'язання і видав грошову суму в кредит, а позичальник порушила взяті на себе зобов'язання, тобто не здійснювала оплату по кредитному договору відповідно до графіку. У зв'язку із зазначеними порушеннями зобов'язань за кредитним договором станом на 31.07.2015 року має заборгованість за Кредитним договором, що становить 112879,60 грн., яка складається із: заборгованості по тілу кредиту - 110285,54 грн. та заборгованості за відсотками - 2594,06 грн.. На забезпечення виконання позичальником [PERSON] вищевказаного кредитного договору, 16.03.2007 року між банком та [PERSON] було укладено договір іпотеки № 450, згідно з умовами якого іпотекодавець передав в іпотеку нерухоме майно, а саме житловий будинок, загальною площею 94,5 кв.м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS], та належить останньому на праві власності на підставі свідоцтва на праві особистої власності на житловий будинок, виданого виконавчим комітетом Баштанської селищної ради народних депутатів Баштанського району Миколаївської області 01 квіти 1987 року на підставі рішення виконкому Баштанської селищної ради № 36 від 31 берези 1987 року, та зареєстрованого в Баштанському районному бюро технічної інвентаризації. Миколаївської області 01 квітня 1987 року за № 2317. Також в судовому засідання було встановлено, що 25.05.2012 року між ПАТ «Сведбанк» та ПАТ «Дельта Банк» було укладено Договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитами, відповідно до умов якого ПАТ «Сведбанк» передав (відступив) АТ «Дельта Банк» права вимоги за кредитними та забезпечувальними договорами, внаслідок чого АТ «Дельта Банк» замінює ПАТ «Сведбанк» як кредитора (стає новим кредитором) у зазначених зобов'язаннях. Відповідно до вимог ч.1 ст. 509 ЦК України передбачено, що зобов'язанням є правовідношення, в яких одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші, тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Відповідно до вимог ст. 526, 610, 615 ЦК України, зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору. Одностороння відмова від зобов'язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов'язання. Відповідно до ч.1 ст. 589 ЦК України у разі невиконання зобов'язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави. При цьому ЗУ " Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті" від 3 червня 2014 року із змінами і доповненнями, протягом дії цього Закону не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) нерухоме житлове майно, яке вважається предметом застави згідно із статтею 4 Закону України "Про заставу" та/або предметом іпотеки згідно із статтею 5 Закону України "Про іпотеку", якщо таке майно виступає як забезпечення зобов'язань громадянина України (позичальника або майнового поручителя) за споживчими кредитами, наданими йому кредитними установами - резидентами України в іноземній валюті, та за умови, що: таке нерухоме житлове майно використовується як місце постійного проживання позичальника/майнового поручителя, яке перебуває в іпотеці, за умови, що у позичальника або майнового поручителя у власності не знаходиться інше нерухоме житлове майно; загальна площа такого нерухомого житлового майна не перевищує 250 кв. метрів для житлового будинку. Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. В судовому засіданні встановлено, що спірний житловий будинок є предметом іпотеки за споживчим кредитом, наданим кредитною установою - резидентом України в іноземній валюті; вказаний житловий будинок використовується як місце постійного проживання відповідача і третьої особи, його загальна площа не перевищує 250 км метрів. У власності відповідача або третьої особи не перебуває інше нерухоме житлове майно. Власник майна заперечує проти звернення стягнення на предмет іпотеки та його примусового відчуження. За такого позов не підлягає задоволенню.

Outcome: dismissed