Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-15 00:00:00

Вказуючи на те, що відповідач по справі [PERSON] згідно заяви № б/н приєдналася до Умов та правил надання продукту кредитних карт від 16. 01. 2017 року з позивачем отримав кредитні кошти в сумі 50000 грн. 00 коп. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом на суму залишку заборгованості, та зобов`язаний здійснювати погашення кредиту та сплату відсотків за користування ним в порядку та строки згідно графіку повернення даного кредиту кожного місяця. Але, посилаючись на те, що відповідач отримав кошти по вказаному кредитному договору, однак в порушення чинного законодавства та умов цього договору своїх зобов`язань належним чином не виконав, внаслідок чого станом на 15 грудня 2019 року утворилась заборгованість по кредиту на загальну суму 102 029 грн. 86 коп., позивач просить стягнути з відповідача на його користь вказану суму заборгованості та судові витрати по справі у вигляді сплаченого судового збору у розмірі 2102 грн. 00 коп. Враховуючи те, що вказана справа є малозначною, так як ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, підлягає розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, то відповідно до ч. 13 ст. 7, ч. 5 ст. 279 ЦПК України справа була розглянута без повідомлення сторін в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами. Відповідач [PERSON] , будучи належним чином повідомленим про розгляд справи, що підтверджується відповідною поштовою розпискою про вручення йому 28 лютого 2020 року позовної заяви та додатків до неї, у визначений йому строк відзиву на позов або інших клопотань суду не надав, що в свою чергу вважає суд свідчить про байдуже ставлення відповідача як до вимог позивача, так і до розгляду справи стосовно нього. Зважаючи на те, що справа розглядалась за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, відповідно до ч. 2 статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд дійшов наступного висновку. Як вбачається з матеріалів справи, що відповідач [PERSON] став клієнтом АТ КБ "ПриватБанк", ознайомившись з Умовами та Правилами надання банківських послуг, підписав Анкету-Заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у АТ КБ "ПриватБанк" від 16 січня 2017 року та отримав кредитну картку "Універсальна". Так, відповідно до вказаної анкети-заяви № б/н відповідач приєднався до умов та правил надання продукту кредитних карт позивач дійсно надав відповідачу кредитні кошти у розмірі 50 000 грн. 00 коп. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну карточку зі сплатою відсотків за користування кредитом на суму залишку заборгованості в розмірі 30% з можливістю зміни кредитного ліміту та з кінцевим терміном повернення, який відповідає строку дії картки. У зв`язку з невиконанням Умов та Правил надання банківських послуг та несвоєчасним погашенням кредиту за вказаним кредитним договором, у відповідача станом на 15. 12. 2019 року утворилась заборгованість по цьому кредиту на загальну суму 102 029 грн. 86 коп., що вбачається з наявного у матеріалах справи розрахунку. Статтею 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу, який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу. Згідно ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного Кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Між відповідачем та Банком відповідно до укладеного Договору та на підставі ст. 509 ЦК України виникли зобов`язання: правовідносини, згідно з якими, одна сторона - Боржник, зобов`язана вчинити на користь іншої сторони - Кредитора, певну дію, а Кредитор має право вимагати від Боржника виконання його обов`язку. З наведеного вище вбачається, що відповідач по справі [PERSON] як позичальник договірні зобов`язання взяті на себе згідно вказаної вище угоди не виконує, згідно чого з`явилася заборгованість в загальній сумі 102 029 грн. 86 коп., де 73516 грн. 07 коп. - заборгованість за тілом кредита, 10320 грн. 59 коп. - заборгованість за простроченими відсотками, 12 858 грн. 44 коп. - заборгованість за відсотками нарахованими на прострочений кредит згідно ст. 625 ЦК України, 500 грн. 00 коп. - штраф (фіксована частина), 48234 грн. 76 коп. - штраф (процентна складова), тому суд вважає за необхідне стягти з відповідача вказану суму боргу в повному обсязі. Також, суд вважає за необхідне відповідно до ст. 141 ЦПК України стягнути з відповідача по справі судові витрати понесені позивачем при подачі позовної заяви до суду, які необхідно стягувати в примусовому порядку. На підставі викладеного,

Outcome: approved