Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-20 00:00:00

15.07.2013 року позивачка звернулась до суду із позовом до ЗАТ "Страхова компанія "Інгосстрах" про стягнення 22000, 00 грн. На обґрунтування зазначила, що 01.03.2003 року між ЗАТ "Страхова компанія "Інгосстрах" та її сином [PERSON] був укладений договір особистого страхування № KGYWLK00033862. Договором було передбачене страхування [PERSON], страхова сума - 22000, 00 грн., страховим випадком, крім іншого, передбачена смерть застрахованої особи, яка настала внаслідок нещасного випадку. [INFO] [PERSON] загинув внаслідок ДТП. Позивачка є матір'ю [PERSON] і спадкоємицею першої черги, тому вона просить стягнути на її користь з відповідача вказану суму страхових виплат. Позивачка в судовому засіданні підтримала позов у повному обсязі з підстав, наведених у позовній заяві. Відповідач заперечив проти задоволення позову. На заперечення послався на те, що позивачка не зверталась до страхової компанії з заявою про страховий випадок та з заявою про виплату страхового відшкодування. Крім того, відповідач вказує, що позивачка не є вигодонабувачем за договором страхування, тому не є належним позивачем. Крім того, зазначає, що Договір особистого страхування, на який посилається позивачка, як на підставу своїх позовних вимог між ЗАТ "Страхова компанія "Інгосстрах" та [PERSON] не укладався, так як станом на 01.03.2008 року (вказана у договорі дата його укладення) [PERSON] вже не було в живих і він його підписати не міг. З досліджених судом письмових доказів встановлено: Дослідженням наданої позивачкою копії договору особистого страхування № KGYWLK00033862 суд не зміг встановити дату його укладення. На вимогу суду, позивачка не надала суду оригінал договору. Також позивачка не змогла повідомити суду як вказаний договір міг бути укладений 01.03.2003 року, як вона вказала у позовній заяві, якщо у договорі вказано, що цей договір укладений на виконання Договору застави від 01.03.2007 року. Також позивачка не змогла повідомити суду чи є вона вигодонабувачем за договором, чи зверталась вона до страхової компанії з заявою про страховий випадок та з заявою про виплату страхового відшкодування. З огляду на це суд не може визнати подану позивачкою копію договору допустимим доказом факту наявності правовідносин особистого страхування між ЗАТ "Страхова компанія "Інгосстрах" та [PERSON] та обов'язку відповідача сплатити їй страхове відшкодування, на які вона посилається як на підставу своїх вимог. З огляду на вищенаведене, суд не вважає доведеним факт порушення відповідачем права позивачки на отримання коштів страхового відшкодування, за захистом яких позивачка звернулась до суду. Суд прийшов до висновку про відмову в задоволенні позовних вимог, оскільки відповідно до ст. ст. 10, 11, 60 ЦПК України позивач повинен довести за допомогою належних та допустимих доказів, з урахуванням положень ст. ст. 57-59 цього ж Кодексу, зазначені ним обставини. Проте будь-які докази, які б підтверджували в установленому законному порядку наявність правовідносин особистого страхування між ЗАТ "Страхова компанія "Інгосстрах" та [PERSON] та обов'язку відповідача сплатити позивачці страхове відшкодування суду надані не були. Тому позов не підлягає задоволенню. У зв'язку з відмовою у задоволенні позову суд покладає судові витрати на позивача. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed