Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-13 00:00:00

25.12.2013 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача. В заяві позивач на підтвердження позовних вимог вказав, що відповідно до укладеного договору від 23.07.2008 року відповідач отримала кредит у розмірі 3000 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 24 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. В порушення умов договору відповідач зобов'язання за вказаним кредитним договором належним чином не виконала, а саме не здійснювала оплату по кредитному договору згідно умов. У зв'язку із зазначеними порушеннями зобов'язань за кредитним договором відповідач станом на 05.12.2013 року має заборгованість в сумі 22458 грн. 80 коп., яка складається з: 3000 грн. 00 коп. - заборгованість за кредитом; 10983 грн. 14 коп. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 6930 грн. 00 коп. - заборгованість по комісії та пені, 500 гривень - штраф, 1045 грн. 66 коп. - штраф. А тому на підставі вищевикладеного просив винести рішення, яким стягнути з відповідача на його користь вказану суму заборгованості, а також витрати понесені по справі (судовий збір) в сумі 229 грн. 40 коп. Від представника позивача надійшла заява про слухання справи у його відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач до суду не з'явилася, від неї надійшли заперечення із змісту яких слід, що вона заперечує проти задоволення позову посилаючись на пропуск позивачем строку позовної давності. Суд вирішив розглянути справу заочно, на підставі наявних у ній доказів та за згодою представника позивача - ухвалює заочне рішення. Дослідивши письмові докази в матеріалах справи (розрахунок суми заборгованості, копію заяви позичальника від 23.07.2008 року, копію довідки про стандартні умови кредитування, копію умов і правил надання банківських послуг), суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню. В судовому засіданні встановлено, що між позивачем та відповідачем було укладено кредитний договір і кожна із сторін взяла на себе певні зобов'язання, позивач виконав свої зобов'язання і видав грошову суму в кредит відповідачу, а відповідач порушила взяті на себе зобов'язання, тобто не здійснювала оплату по кредитному договору щомісячно. У зв'язку з зазначеними порушеннями зобов'язань за кредитним договором відповідач станом на 05.12.2013 року має заборгованість в сумі 22458 грн. 80 коп. Відповідно до вимог ст.ст.257,258 ЦК України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). Домовленості між сторонами щодо збільшення тривалості строку позовної давності, не мало місця. Згідно ст. 261 ЦК України, перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. За зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. Відповідно до ст. 266 ЦК України, зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно тощо). В силу статті 267 вказаного кодексу, позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту. Відповідно до п.31 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.03.2012 № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» враховуючи положення пункту 7 частини тринадцятої статті 11 Закону України "Про захист прав споживачів", суди мають виходити з того, що у спорах щодо споживчого кредитування кредитодавцю забороняється вимагати повернення споживчого кредиту, строк давності якого минув. У зв'язку із цим позовна давність за позовом про повернення споживчого кредиту застосовується незалежно від наявності заяви сторони у спорі. Оскільки зі спливом строків позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно тощо), положення пункту 7 частини тринадцятої статті 11 Закону України "Про захист прав споживачів" застосовуються й до додаткових вимог банку (іншої фінансової установи). Даний кредит є споживчим кредитом в розумінні Закону України "Про захист прав споживачів", так як кошти надано кредитодавцем для придбання різноманітних послуг. Крім того, наявна в матеріалах справи довідка про стандартні умови кредитування (а.с.8) свідчить, що формою кредитування, в даному випадку, є споживче кредитуваня. Укладання даного кредитного договору мало місце 23 липня 2008 року. Згідно вищевказаної довідки про стандартні умови кредитування (а.с.8) кредит надано строком на 12 місяців. Наведене свідчить, що позивач, з врахуванням вимог ст. 253 ЦК України мав звернутися з даним позовом до суду до 23 липня 2011 року. Однак, звернувся до суду після спливу даного строку. Таким чином, сплив загального (трирічного) та спеціального (однорічного) строку позовної давності, відсутність даних про зупинення або переривання позовної давності, а також відсутність поважних причин пропущення позовної давності, свідчить про необхідність відмови в задоволенні позову. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed