Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-21 00:00:00

В липні 2015 року публічне акціонерне товариство "Державний ощадний банк України" (далі ПАТ "Державний ощадний банк України") звернулося до суду з позовом до [PERSON], в якому зазначено, що 9 серпня 2011 року між ПАТ "Державний ощадний банк України" та відповідачем було укладено договір № 141 про відкриття останньому карткового рахунку для зарахування заробітної плати/пенсії та здійснення операцій з використанням платіжної картки за дебетово-кредитною платіжною схемою. 27 вересня 2012 року до вказаного договору була укладена додаткова угода №1, відповідно до якої позивач відкрив [PERSON] кредитну лінію у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку з лімітом кредиту у сумі 6000 грн зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 23 % річних. За перевищення витратного ліміту по картковому рахунку (овердрафт) була встановлена плата у розмірі 35 % річних. Посилаючись на те, що [PERSON], скориставшись кредитними коштами, умови договору не виконує, позивач просить стягнути з нього заборгованість, яка утворилась станом на 20 липня 2015 року, в сумі 6 988,88 грн, в тому числі: сума боргу - 5887,69 грн, плата за кредит - 906,52 грн, інфляційні втрати - 187,45 грн, а також 3% річних від прострочених сум - 7,22 грн. В судове засідання сторони, які були належним чином повідомлені про час і місце розгляду справи, не з'явилися. Представник позивача подала до суду заяву про підтримання позовних вимог та розгляд справи за її відсутності. Відповідач про причини неявки суд не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутності не подав. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням статті 224 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України). Судом встановлено, 9 серпня 2011 року між ПАТ "Державний ощадний банк України" та відповідачем було укладено договір № 141 про відкриття останньому карткового рахунку для зарахування заробітної плати/пенсії та здійснення операцій з використанням платіжної картки за дебетово-кредитною платіжною схемою. 27 вересня 2012 року до вказаного договору була укладена додаткова угода №1, відповідно до якої позивач відкрив [PERSON] кредитну лінію у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку з лімітом кредиту у сумі 6000 грн зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 23 % річних. За перевищення витратного ліміту по картковому рахунку (овердрафт) була встановлена плата у розмірі 35 % річних. [PERSON], скориставшись кредитними коштами, умови договору не виконує внаслідок чого станом на 20 липня 2015 року утворився борг у розмірі 6 988,88 грн, в тому числі: сума боргу - 5887,69 грн, плата за кредит - 906,52 грн, інфляційні втрати - 187,45 грн, а також 3% річних від прострочених сум - 7,22 грн, що підтверджується розрахунком позивача. Згідно статті 1054 частини 1 Цивільного кодексу України ( далі ЦК України), за кредитним договором банк зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Статтею 526 ЦК України визначено, що, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Відповідач доводи позивача щодо невиконання ним зобов'язань за договором не спростував, а тому майнові права ПАТ "Державний ощадний банк України" підлягають захисту шляхом стягнення з [PERSON] суми заборгованості. Відповідно до статті 88 частини 1 ЦПК України, суд також стягує з відповідача понесені позивачем і документально підтверджені судові витрати.

Outcome: approved