Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-02 00:00:00

Публічне акціонерне товариство комерційний банк "ПриватБанк" звернулося до суду з вищевказаним позовом, посилаючись на те, що 08.11.2007 року між ЗАТ КБ "ПриватБанк", правонаступником якого є ПАТ КБ "ПриватБанк" та відповідачем було укладено відповідний договір, згідно якого, позивач надав відповідачу кредит у розмірі 7 000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 22.80 %, а відповідач прийняла на себе відповідні зобов'язання щодо порядку повернення коштів банку. В порушення своїх зобов'язань за кредитним договором, станом на 28.02.2015 року, [PERSON] заборгувала позивачу 13 647, 03 грн., з яких: 6 638,56 грн. - заборгованість за кредитом; 5 221, 20 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 899,32 - заборгованість за пенею та комісією; 250 грн.- штраф (фіксована сума); 637,95 - штраф (процентна складова). В зв'язку з викладеними обставинами позивач звернувся до суду з даним позовом, яким просив стягнути з відповідача вищевказану суму боргу. В судових засіданнях представник позивача позов підтримав, надав суду виписки по картці [PERSON] Вважає, що строк позовної давності не пропущений, позов просив задовольнити в повному обсязі. Відповідачка в судових засіданнях позов не визнала, вважає, що банк зробив не правильний розрахунок боргу. Також суду надала заяву про застосування строків позовної давності. В судове засідання 04.11.2015 представник позивача не з'явився, надав суду заяву, в якій просить розглянути справу у його відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилась, надала суду заяву про розгляд справи без її участі, заборгованість по тілу кредиту визнала повністю, по процентам частково, а штрафи просила суд списати, в зв'язку з важким матеріальним становищем. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, суд вважає, що справу можливо розглянути без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Заслухавши думку учасників розгляду справи, дослідивши матеріали справи, суд встановив факти та відповідні їм правовідносини. Так, матеріалами справи доведено, що 08.11.2007 року між ЗАТ КБ "ПриватБанк", правонаступником якого є ПАТ КБ "ПриватБанк" та відповідачем було укладено кредитний договір б/н, згідно якого позивач надав відповідачу кредит в сумі 7 000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 22.80 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, а відповідач прийняла на себе відповідні зобов'язання щодо порядку повернення коштів банку. Укладення відповідного кредитного договору підтверджується заявою на отримання кредитних коштів за підписом відповідача від 08.11.2007 року, якою вона погодилась з Умовами і правилами надання банківських послуг, а також Тарифами банку (а.с.6-12), що відповідає ст. 634 ЦК України. Відповідач не виконала свої зобов'язання по кредитному договору, а саме згідно розрахунку заборгованості за договором кредиту, враховуючи умови даного договору про несвоєчасне виконання зобов'язань, [PERSON] станом на 28.02.2015 року, заборгувала позивачу 13 647, 03 грн., з яких: 6 638,56 грн. - заборгованість за кредитом; 5 221, 20 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 899,32 - заборгованість за пенею та комісією; 250 грн.- штраф (фіксована сума); 637,95 - штраф (процентна складова) (а.с.3-5). Згідно ст. 629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами. Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно з ст. 526, 530, 623, 624, 625 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином і у встановлений у ньому строк відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, боржник, який порушив зобов'язання, має відшкодувати кредиторові завдані збитки. Одночасно, зважаючи на те, що відсутні негативні наслідки для позивача через прострочення відповідачем виконання зобов'язання, враховуючи важке матеріальне становище відповідачки, а саме те, що вона являється інвалідом дитинства, хворіє, ніде не працює, на що надала суду копію відповідних документів, з метою гуманності та справедливості, суд вважає за можливе не стягувати з відповідачки 899,32 грн.- заборгованість за пенею та комісією. Також відповідачкою [PERSON] було подано заяву про застосування позовної давності, вважає, що оскільки договір було укладено ще в 2007 році, а банк звернувся до суду в 2015 році, то позивачем пропущений трирічний строк позовної давності Відповідно до ч. 2 ст. 267 ЦК України заява про захист цивільного права або інтересу має бути прийнята судом до розгляду незалежно від спливу позовної давності. Разом з цим, відповідно до ч. 3 ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Згідно з ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу, а згідно із ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Відповідно до ч. 4, ч. 5 ст. 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Згідно із ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа дізналася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Так, дійсно 08.11.2007 року між ЗАТ КБ "ПриватБанк", правонаступником якого є ПАТ КБ "ПриватБанк" та відповідачем [PERSON] було укладено відповідний кредитний договір. Відповідно до наданої суду виписки по рахунку [PERSON] за період з 07.07.2001 року по 07.08.2015 рік (а.с.53-74) востаннє відповідачка поповнювала готівкою в терміналі самообслуговування (погашала свою заборгованість) 14.11.2013 року. Тобто позивач дізнався про порушення свого права після 14.11.2013 року - таким чином строк позовної давності ще не закінчився . З огляду на вищевикладене вимоги позивача підлягають частковому задоволенню і з відповідача необхідно стягнути загальну заборгованість - 12 747,71 грн. Крім того, згідно зі ст. 88 ЦПК України з відповідача слід стягнути понесені позивачем судові витрати, які підтвердженні документально.

Outcome: partial