Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-04 00:00:00

АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО "ТАСКОМБАНК" (далі - АТ "ТАСКОМБАНК") звернулось в суд з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором №005/2328616-СК від 26.04.2016 року мотивуючи тим, що 26 квітня 2016 року між АТ "ТАСКОМБАНК" та відповідачем було укладено заяву-договір №005/2328616-СК на відкриття поточного рахунку з використанням електронних платіжних засобів та оформлення платіжної картки (з можливістю встановлення кредитного ліміту) далі-договір. Відповідно до умов надання та обслуговування кредитної лінії та паспорта споживчого кредиту, предметом договору є надання позивачем відповідачу грошових коштів на наступних умовах відновлювальної кредитної лінії: встановлена сума кредитного ліміту - 53600 грн. 00 коп.. Процентни за користування кредитом 48,0 % - з 18.05.2016 по 30.11.2017; 39,6% - з 01.12.2017 по 31.01.2019; 43,2 % - 01.02.2019). Строк користування - 365 днів з автоматичною пролонгацією на аналогічний строк.Штраф за прострочення обов`язкового мінімального платежу - 100 грн. за кожен факт прострочення платежу. Цільове призначення кредиту - на споживчі потреби. Позичальник зобов`язався повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом, інші платежі згідно умов договору. Позичальник погодився з тим, що розмір та строк дії, процентна ставка, розмір ліміту, розмір мінімального платежу та інші умови щодо банківської кредитної картки та кредиту залежить від типу обраного пакету послуг та кредитного продукту. Позичальник надав свою згоду на те, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням банку згідно внутрішніх нормативних документів банку. Підписанням заяви засвідчив про пряму і безумовну згоду щодо прийняття будь якого розміру кредитного ліміту, встановленого банком. Кредитні кошти відповідачу було надано у спосіб, зазначений у кредитному договорі, що підтверджується відповідною випискою. Отже, банк виконав свої зобов"язання за кредитним договором в повному обсязі. В подальшому відповідач перестав виконувати умови кредитного договору в повній мірі, а саме перестав сплачувати заборгованість по кредиту та процентах. Банк неодноразово повідомляв позичальника про необхідність погашення заборгованості за кредитним договором, проте заборгованість погашена не була. Як наслідок, станом на 15.01.2020 загальна сума зоборгованості становила 77685 грн. 81 коп., з яких: заборгованість по тілу кредиту (в т.ч. прострочена) становить 40967 грн. 91 коп., заборгованість за відсотками (в т.ч. прострочена) - 35617 грн. 90 коп., сума нарахованого штрафу - 1100,00 грн. Таким чином, позичальником порушеного умови кредитного договору №005/2328616-СК від 26.04.2016 року, а тому позивач просить стягнути із відповідача заборгованість за кредитним договором та судові витрати. Ухвалою суду від 12 січня 2021 року відкрито спрощене позовне провадження у справі, з викликом сторін. Представник позивача АТ "ТАСКОМБАНК" Семенев М.М. в судове засідання не з`явився, проте надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти винесення судом заочного рішення не заперечує. Відповідач в судове засідання не з`явився, про час, дату та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України. Частиною 11 статті 128 ЦПК України встановлено, що відповідач, третя особа, свідок зареєстроване місце проживання (перебування), місцезнаходження чи місце роботи якого невідоме, викликається до суду через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, яке повинно бути розміщене не пізніше ніж за десять днів до дати відповідного судового засідання. З опублікуванням оголошення про виклик відповідач вважається повідомленим про дату, час і місце розгляду справи. Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. За таких обставин, відповідно до ст. 280 ЦПК України, суд ухвалює заочне рішення у відсутність відповідача на підставі наявних у справі доказів, оскільки позивач не заперечує проти такого порядку вирішення справи. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги є обгрунтованими та підлягають задоволенню. Судом встановлено, що 26.04.2016 року [PERSON] підписав Заяву-Договір №005/2328616-СК (а.с. 7), в якій просив відкрити поточний рахунок з використанням електронних платіжних засобів та оформити платіжну картку на умовах договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб. Додатком №1 до Заяви-Договору №005/2328616-СК від 26.04.2016 року (а.с.8-9) визначено, що мінімальний розмір ліміту кредитної лінії становить 1000,00 грн., максимальний розмір ліміту кредитної лінії становить 100000,00 грн., процентна ставка за користування лімітом кредитної лінії під час дії пільгового періоду становить 0,0001%, після закінчення дії пільгового періоду та за заборгованістю, на яку не розповсюджується пільговий період становить 48%. Як вбачається з розрахунку заборгованості по кредитному договору №005/2328616-СК від 26.04.2016 року та виписки по особовому рахунку (а.с.24-27) відповідач використовував картковий рахунок банку шляхом використання кредитних коштів. В порушення умов договору відповідач належним чином не повертав кошти, не сплачував відсотки за користування кредитом, не слідкував за залишком коштів, у зв`язку з чим, позивачем станом на 15.01.2020 було нараховано йому заборгованість, загальний розмір якої становить 77685 грн. 81 коп., що складається 40967 грн. 91 коп. - заборгованість по тілу кредиту; 35617 грн. 90 коп. -заборгованість по процентах; 1100,00 грн. - штраф (а.с 25). Оцінюючи вищеперераховані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів відповідно до вимог статті 89 ЦПК України, суд згідно з положеннями статей 77, 78, 79, 80 цього ж Кодексу вважає прийняті судом до уваги докази належними, допустимими, достовірними та достатніми, оскільки вони містять інформацію щодо предмета доказування, одержані у встановленому законом порядку, на їх підставі можна встановити дійсні обставини справи, а також у своїй сукупності вони дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. За таких обставин, суд вважає, що правовідносини, що виникли між АТ "ТАСКОМБАНК" та [PERSON] є зобов`язальними і регулюються нормами ЦК України. Відповідно до ст.ст. 1054, 1055 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Згідно з ч.1 ст. 634 ЦК України, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Відповідно до ст.ст. 599, 526, 527, 530 ЦК України, зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином, зобов`язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Згідно ст.610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно ч.1 ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Згідно з змістом ч.1 ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом; розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Відповідно до ч.2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилась, та сплати процентів, що належать відповідно до ст. 1048 ЦК України. Відповідно до положень ч.ч. 1, 2 ст. 614 ЦК України особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом; особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання; відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов`язання. Враховуючи вищевикладене та те, що відповідач [PERSON] , в порушення вимог кредитного договору та норм ЦК України, не виконав взятого на себе зобов`язання, суд приходить до висновку, що сума заборгованості за кредитом та відсотками підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. Відповідно до положень ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню на користь позивача понесені ним витрати по сплаті судового збору в сумі 2102,00 грн. Відповідно до ч.1 ст. 61 Конституції України, ст.ст. 15, 16, 258, 267,526, 527, 530, 549, 550 ч.2, 610, 612, 614, 634, 1048, 1054, 1050, 1055 ЦК України,

Outcome: approved