Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-10 00:00:00

28 травня 2021 року позивач [PERSON] звернувся до суду із вказаною позовною заявою, в якій просить: -визнати незаконним та скасувати наказ Міністерства юстиції України від 13.05.2021 року № 1690/5 про задоволення скарги [PERSON] від 13.01.2020 року на рішення державного реєстратора Липовецької РДА Вінницької області Чубатюк О.Р. від 20.12.2019 року № 50357455; -зобов`язати Міністерство юстиції України відновити становище, яке існувало до порушення, шляхом відновлення у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно державної реєстрації права оренди на земельну ділянку площею 134,09 га з кадастровим номером 0523484200:02:002:0017 за [PERSON] ; -визнати незаконним та скасувати наказ Міністерства юстиції України від 13.05.2021 року № 1678/5 про задоволення скарги [PERSON] від 06.10.2020 року на рішення державного реєстратора Нападівської сільської ради Липовецького району Вінницької області Козак Р.В. від 01.10.2020 року №54348383; -зобов`язати Міністерство юстиції України відновити становище, яке існувало до порушення, шляхом відновлення у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно державної реєстрації права оренди на земельну ділянку площею 134,09 га з кадастровим номером 0523484200:02:002:0017 за [PERSON] . В обґрунтування поданої позовної заяви зазначив, що ДП «СЕТАМ» в рамках виконавчого провадження №60026733 з примусового виконання виконавчого листа № 143/1269/17 від 10.08.2018 року, виданого Погребищенським районним судом Вінницької області, про стягнення із [PERSON] на користь [PERSON] боргу в сумі 17 960489, 42 грн., було організовано проведення електронних торгів з реалізації права оренди земельної ділянки для ведення фермерського господарства, площею 134,09 га (кадастровий номер 0523484200:02:002:0017), що знаходиться на території Плисківської сільської ради Погребищенського району Вінницької області. 16.12.2019 року у вищевказаних торгах взяв участь і переміг громадянин [PERSON] , що підтверджується Протоколом № 453945 проведення електронних торгів від 16.12.2019 року. Ціна продажу склала 848 304,11 грн. На підставі вказаного Протоколу та платіжних документів, які підтверджують сплату коштів за придбане майно, 19.12.2019 року приватним виконавцем Турським О.В. було складено Акт про проведення електронних торгів з реалізації права оренди земельної ділянки. Надалі [PERSON] звернувся до державного реєстратора Липовецької районної державної адміністрації Вінницької області Чубатюк О.Р., якій надав Протокол № 453945 проведення електронних торгів від 16.12.2019 року та Акт про проведення електронних торгів з реалізації права оренди земельної ділянки від 19.12.2019 року. 20.12 2019 року державний реєстратор Липовецької районної державної адміністрації Вінницької області Чубатюк О.Р. прийняла рішення №50357455 про державну реєстрацію права оренди земельної ділянки площею 134,09 га (кадастровий номер 0523484200:02:002:0017) за [PERSON] [PERSON] був виданий витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права №194092306 від 20.12.2019 року. Після отримання витягу [PERSON] звернувся до ГУ Держгеокадасту у Вінницькій області із заявою про внесення змін до договору оренди землі, укладеного 29.11.2012 року між Погребищенською РДА та гр. [PERSON] , об`єктом оренди якого являється земельна ділянка площею 134,09 га (кадастровий номер 0523484200:02:002:0017). 28.12.2019 року ГУ Держгеокадасту у Вінницькій області видало наказ про внесення змін до договору оренди землі від 29.11.2012 року. 08.01.2020 року на підставі вищевказаного наказу між ГУ Держгеокадасту у Вінницькій області та [PERSON] було укладено додаткову угоду №2 до договору оренди землі від 29.11.2012 року, якою було внесено зміни до вищезазначеного договору оренди землі, а саме замінено сторону договору - Орендаря з [PERSON] на [PERSON] 13.01.2020 року адвокат Мартинюк Н.Р. в інтересах [PERSON] подав до Міністерства юстиції України скаргу на рішення державного реєстратора Липовецької районної державної адміністрації Вінницької області Чубатюк О.Р. від 20.12.2019 року №50357455. 03.07.2020 року Наказом Міністерства юстиції України № 2281/5 скасовано рішення державного реєстратора Липовецької районної державної адміністрації Вінницької області Чубатюк О.Р. від 20.12.2019 року №50357455 про державну реєстрацію за [PERSON] права оренди земельної ділянки площею 134,09 га з кадастровим номером 0523484200:02:002:0017. 03.07.2020 року на підставі Наказу Міністерства юстиції України від 03.07.2020 року № 2281/5 у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно право оренди на земельну ділянку площею 134,09 га (кадастровий номер 0523484200:02:002:0017) було знову зареєстровано за [PERSON] . Вищезазначений наказ Міністерства юстиції України було оскаржено [PERSON] до Погребищенського районного суду Вінницької області. 29.09.2020 року [PERSON] звернувся до державного реєстратора Нападівської сільської ради Липовецького району Вінницької області Козак Р.В., якому надав наказ ГУ Держгеокадастру у Вінницькій області від 28.12.2019 року про внесення змін до договору оренди землі, додаткову угоду № 2 від 08.01.2020 року до договору оренди землі від 29.11.2012 року та інші документи. 10.10.2020 року державний реєстратор Нападівської сільської ради Липовецького району Вінницької області Козак Р.В. прийняв рішення № 54348383 про державну реєстрацію права оренди земельної ділянки площею 134,09 га (кадастровий номер 0523484200:02:002:0017) за [PERSON] . [PERSON] був виданий витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права №226315680 від 01.10.2020 року. 22.12.2020 року Погребищенський районний суд Вінницької області в справі №143/1020/20 ухвалив рішення, яким скасував наказ Міністерства юстиції України від 03.07.2020 року № 2281/2 та зобов`язав останнього відновити становище, яке існувало до порушення, шляхом відновлення у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно державної реєстрації права оренди на земельну ділянку площею 134,09 га з кадастровим номером 0523484200:02:002:0017 за [PERSON] . 04.03.2021 року Вінницький апеляційний суд ухвалив постанову, якою залишив рішення Погребищенського районного суду Вінницької області від 22.12.2020 року без змін. Незважаючи на вказані судові рішення, Міністерство юстиції України повторно розглянуло скаргу [PERSON] від 13.01.2020 року і наказом від 13.05.2021 року № 1690/5 скасувало рішення державного реєстратора Липовецької районної державної адміністрації Вінницької області Чубатюк О.Р. від 20.12.2019 року №50357455 про державну реєстрацію за [PERSON] права оренди земельної ділянки площею 134,09 га з кадастровим номером 0523484200:02:002:0017. Крім того, 13.05.2021 року наказом Міністерства юстиції України №1678/5 було задоволено і іншу скаргу [PERSON] від 06.10.2020 року та скасовано рішення державного реєстратора Нападівської сільської ради Липовецького району Вінницької області Козак Р.В. від 01.10.2020 року № 54348383 про державну реєстрацію за [PERSON] права оренди земельної ділянки площею 134,09 га з кадастровим номером 0523484200:02:002:0017. На підставі вищевказаних наказів Міністерства юстиції України від 15.03.2020 року у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно право оренди на земельну ділянку площею 134,09 га з кадастровим номером 0523484200:02:002:0017 було знову зареєстровано за [PERSON] . Позивач вважає, що Накази Міністерства юстиції України від 13.05.2021 року №1678/5, №1690/5, якими його позбавлено права оренди земельної ділянки, є незаконними і підлягають скасуванню, оскільки при їх прийнятті Міністерством юстиції України було порушено процедуру розгляду скарги, а саме в порушення вимог ст.37 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», пунктів 10, 11, 12 Порядку розгляду скарг на рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб`єктів державної реєстрації, територіальних органів Міністерства юстиції, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2015 року №1128 (надалі - Порядок №1128), йому, як заінтересованій особі, не було надано копії скарги та доданих до неї документів, він не був повідомлений про час і місце засідання Колегії Міністерства юстиції України, що позбавило його права бути обізнаним з обставинами оскарження та матеріалами, що були предметом розгляду, а також можливості ознайомитися з доводами та вимогами даної скарги, подати свої пояснення (заперечення) та докази на їх обґрунтування. Зазначені процедурні порушення розгляду скарги, на думку позивача, обумовлюють наявність достатніх і необхідних правових підстав для визнання незаконними та скасування оскаржуваних Наказів Міністерства юстиції України. Крім того, покликається на те, що оскаржуваний Наказ від 13.05.2021 року №1690/5 прийнятий на підставі висновку Колегії Міністерства юстиції України з розгляду скарг на рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб`єктів державної реєстрації, територіальних органів Міністерства юстиції від 31.03.2021 року за результатами розгляду скарги [PERSON] від 13.01.2020 року. З мотивів рішення, викладених у висновку Колегії з розгляду скарг від 31.03.2021 року, слідує, що Колегія, розглядаючи скаргу [PERSON] , перевіряла не дотримання державним реєстратором процедури проведення реєстраційних дій, а фактично вдалася до оцінки правомірності придбання [PERSON] права оренди земельної ділянки на електронних торгах, тобто Комісія вийшла за межі своїх повноважень, перейняла на себе повноваження суду і фактично вирішила спір про право оренди земельної ділянки, який виник між [PERSON] та [PERSON] . Це безпосередньо вбачається з пункту 6 мотивів Висновку Колегії у розгорнутому викладенні, де зазначено, що К олегією під час дослідження інформації, яка міститься в Державному реєстрі прав встановлено, що інше речове право (право оренди) перейшло до нового орендаря внаслідок реалізації такого права на публічних торгах. Проте, право оренди є майновим правом, яке за своїм змістом є відмінним від майна (коштів) об`єктом цивільних прав та має обмежену оборотоздатність для боржника-орендаря. Саме тому на право оренди не може накладатися арешт, а також це право не може реалізовуватися через публічні торги. Тобто, Колегія вдалася до оцінки правомірності проведення електронних торгів та фактично вирішила питання дійсності договору купівлі-продажу, укладеного за результатами проведених електронних торгів. При цьому позивач послуговується на правовий висновок, викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 05.06.2018 року у справі №910/856/17, який зводиться до того, що набуття майна за результатами електронних торгів є особливим видом договору купівлі-продажу, за яким власником відчужуваного майна є боржник, а продавцями, які мають право примусового продажу такого майна є державна виконавча служба та організатор електронних торгів. Покупцем, відповідно, є переможець електронних торгів. Відповідно до правового висновку, висловленого Великою Палатою Верховного Суду у постановах від 21.11.2018 року у справі №465/650/16-ц та від 23.01.2019 року у справі №522/10127/14-ц, правова природа процедури реалізації майна на прилюдних торгах полягає в продажу майна, тобто в забезпеченні переходу права власності на майно боржника, на яке звернуто стягнення, до покупця - учасника прилюдних торгів. Ураховуючи особливості, передбачені законодавством, щодо проведення прилюдних торгів, складання за результатами їх проведення акта проведення прилюдних торгів - це оформлення договірних відносин купівлі - продажу майна на публічних торгах, тобто правочин. Договір купівлі-продажу права оренди земельної ділянки площею 134,09 га (кадастровий номер 0523484200:02:002:0017), укладений із [PERSON] за результатами електронних торгів з реалізації права оренди, не був визнаний судом недійсним, а відтак цей договір в силу ст.204 ЦК України є правомірним і тягне за собою встановлення, зміну і припинення цивільних прав та обов`язків, як для [PERSON] - припинення прав орендаря, так і для [PERSON] - набуття прав орендаря. Питання правомірності цього правочину, на думку позивача, не може вирішуватися Міністерством юстиції України, адже повноваження останнього під час розгляду скарг обмежуються лише правом перевірки дотримання державним реєстратором процедури проведення реєстраційних дій, без права надавати оцінку обставинам, які стали підставою для проведення реєстраційних дій, і які виходять за межі процедурних питань розгляду скарг Колегією, оскільки стосуються спору про право, який може розглядатися і вирішуватися лише судом. Відтак, Колегією у висновку надано оцінку не діям державного реєстратора, а документам, які були подані для державної реєстрації та правочину, на підставі якого [PERSON] набув право оренди, що є перевищенням повноважень, передбачених пунктом 8 Порядку № 1128 при розгляді скарги по суті. Зазначені обставини вже були встановлені рішенням Погребищенського районного суду Вінницької області від 22.12.2020 року по справі №143/1020/20, яке набрало законної сили 04.03.2021 року, в якому суд вказав, що колегія Міністерства юстиції України вийшла за межі наданих їй законом повноважень. Однак, незважаючи на судове рішення, Міністерство юстиції України, повторно розглядаючи скаргу, скасувало з тих самих підстав рішення державного реєстратора Чубатюк О.Р. Із аналогічних підстав позивач також вважає незаконним Наказ Міністерства юстиції України від 13.05.2021 року №1678/5. Крім того, позивач вказує, що мотиви рішення, викладені у висновку Колегії, на підставі якого прийнято Наказ Міністерства юстиції України від 13.05.2021 року №1678/5, про те, що державний реєстратор Козак Р.В. при прийнятті рішення та вчиненні реєстраційної дії начебто не перевірив наявність правочину, на підставі якого передбачена можливість виникнення, переходу або припинення речового права, що підлягає державній реєстрації, а також не перевірив належним чином документи на наявність підстав для зупинення розгляду заяви та відмови у державній реєстрації прав, є необґрунтованими і суперечать фактичним обставинам. Придбаним майном в даному випадку є «право оренди (користування) земельною ділянкою», яке набув [PERSON] за результатами проведення прилюдних торгів. В підтвердження набуття права оренди [PERSON] надав державному реєстратору Акт про проведені електронні торги з реалізації права оренди земельної ділянки, затверджений приватним виконавцем Турським О.В., який відповідно до пункту 8 Порядку реалізації арештованого майна, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 29.09.2016 року №2831/5, є підтвердженням виникнення у [PERSON] права оренди на земельну ділянку з кадастровим номером 0523484200:02:002:0017, наказ ГУ Держгеокадасту у Вінницькій області від 28.12.2019 року та додаткову угоду №2 від 08.01.2020 року до договору оренди землі від 29.11.2012 року. Витягом із Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права №226315680, який 01.10.2020 року був сформований державним реєстратором Чубатюк О.Р., підтверджується, що державний реєстратор Козак Р.В. встановив факт припинення права оренди земельної ділянки у [PERSON] , і факт виникнення цього права у [PERSON] . Вказані документи були перевірені державним реєстратором, як на предмет наявності підстав для зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію, так і на предмет наявності підстав для відмови в державній реєстрації прав, у межах повноважень, які надані державному реєстратору відповідно до закону, виходячи із презумпції правомірності правочину і не вдаючись до юридичної оцінки дійсності самих правочинів. Відповідно до ч. 6 ст. 37 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» рішення Міністерства юстиції України має бути мотивоване. З огляду на це, не погоджуючись із рішенням державного реєстратора Козак Р.В., Міністерство юстиції України, на думку позивача, має навести відповідні мотиви, із зазначенням конкретних норм закону, які були порушені державним реєстратором, і того, в чому полягає порушення цих норм із посиланням на докази, які це підтверджують. Проте, в даному випадку у висновку Колегії взагалі не зазначено, чому Колегія вважає, що вищевказані обставини не були перевірені державним реєстратором Козак Р.В., і які докази це підтверджують. З огляду на це позивач вважає, що висновок Колегії не можна розцінювати як обґрунтований. При цьому в обґрунтування позовних вимог [PERSON] посилається на положення ст.16 ЦК України. Ухвалою судді від 04.06.2021 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Розгляд справи визначено проводити за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) її учасників. Крім того, цією ухвалою постановлено розмістити на веб-порталі судової влади України оголошення про повідомлення відповідача [PERSON] , [INFO] , про призначення судового засідання для розгляду справи по суті за позовом [PERSON] до Міністерства юстиції України, [PERSON] про визнання незаконними та скасування наказів, яке відбудеться 29.06.2021 року о 15 год. 30 хв. 23.06.2021 року представником відповідача - Міністерства юстиції України Івановим Ю.В. поданий відзив на позовну заяву (Т.1, а.с.75-78). У відзиві на позов представник відповідача - Міністерства юстиції України Іванов Ю.В. в задоволенні позову просить відмовити, посилаючись на те, що позивач [PERSON] не надає жодного доказу, який би підтверджував незаконність прийнятих Міністерством юстиції України Наказів. Разом із тим, зазначає, що оскаржувані Накази Міністерства юстиції України є законними і прийнятими в порядку і спосіб визначений чинним законодавством, та підстави для визнання їх незаконними та скасування відсутні. В обґрунтування такого висновку вказує, що до Міністерства юстиції України надійшла скарга [PERSON] на рішення державного реєстратора Липовецької районної державної адміністрації Вінницької області Чубатюк О.Р. від 20.12.2019 року №50357455 щодо державної реєстрації іншого речового права на земельну ділянку з кадастровим номером 0523484200:02:002:0017 за новим орендарем [PERSON] , внаслідок реалізації права оренди на публічних торгах. Колегія Міністерства юстиції України з розгляду скарг на рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб`єктів державної реєстрації, територіальних органів Міністерства юстиції, розглянувши скаргу [PERSON] , рекомендувала задовольнити її в повному обсязі. Зазначене рішення мотивується тим, що з відомостей Державного реєстру речових прав на нерухоме майно встановлено, що державним реєстратором Чубатюк О.Р. на підставі оскаржуваного рішення проведено державну реєстрацію іншого речового права на земельну ділянку з кадастровим номером 0523484200:02:002:0017 за новим орендарем [PERSON] , внаслідок реалізації права оренди на публічних торгах. Оскаржуване рішення прийнято на підставі заяви за №3809536, до якої не додано новий договір оренди землі, який би підтверджував право нового орендаря, що не узгоджується із приписами статті 1 ЗУ «Про оренду землі», відповідно до яких оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності. Таким чином, договір оренди є обов`язковим документом для підтвердження набуття права оренди. Колегією під час дослідження інформації, яка міститься в Державному реєстрі прав, встановлено, що інше речове право (право оренди) перейшло до нового орендаря внаслідок реалізації такого права на публічних торгах. Проте, право оренди є майновим правом, яке за своїм змістом є відмінним від майна (коштів) об`єктом цивільних прав та має обмежену оборотоздатність для боржника-орендаря. Саме тому на право оренди не може накладатись арешт, а також це право не може реалізовуватися через публічні торги. Аналогічна позиція викладена в постанові Верховного Суду від 18 березня 2020 року у справі №904/968/18. Наведене свідчить, що під час прийняття оскаржуваного рішення державним реєстратором Чубатюк О Р. всупереч вимогам ст.ст. 10, 23, 24, 27, 37 ЗУ «Про державну реєстрацію прав на нерухоме майно та їх обтяжень», пунктів 40, 57, 61 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2015 року №1127, не було належним чином встановлено наявності нового правочину, на підставі якого передбачена можливість виникнення, переходу, припинення речового права, що підлягає державній реєстрації, а також не було належним чином перевірено документи на наявність підстав для зупинення розгляду заяви та відмови у державній реєстрації прав, оскільки подані для проведення державної реєстрації прав документи не давали змоги встановити набуття іншого речового права (права оренди) за [PERSON] на земельну ділянку. За таких обставин Міністерством юстиції України відповідно до підпункту «а» пункту 2 ч.6 ст.37 ЗУ «Про державну реєстрацію прав на нерухоме майно та їх обтяжень» прийнято рішення про задоволення скарги та скасування рішення про державну реєстрацію права оренди [PERSON] на земельну ділянку. З аналогічних підстав вважає, що при прийнятті Наказу №1678/5 від 13.05.2021 року Міністерством юстиції України також було дотримано вимог чинного законодавства. 02.08.2021 року відповідачем [PERSON] поданий відзив на позовну заяву (Т.1, а.с.231-237). Відповідач у відзиві на позов зазначив, що вимоги позивача [PERSON] є повністю безпідставними, а оскаржувані Наказ Міністерства юстиції України від 13.05.2021 року № 1690/5 та Наказ Міністерства юстиції України від 13.05.2021 року № 1678/5 є законними та такими, що винесені з цілковитим дотриманням вимог чинного законодавства України. В обрунтування такого висновку вказує, що розгляд скарги [PERSON] від 06.10.2020 року на рішення державного реєстратора Нападівської сільської ради Липовецького району Вінницької області Козак Р.В. від 01.10.2020 року № 54348383 та повторний розгляд скарги [PERSON] від 13.01.2020 року на рішення державного реєстратора Липовецької РДА Вінницької області Чубатюк О.Р. від 20.12.2019 року № 50357455 здійснювався на засіданні Колегії Міністерства юстиції України з розгляду скарг на рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб`єктів державної реєстрації, територіальних органів Міністерства юстиції, яке відбулося 31.03.2021 року. Відповідне оголошення про дату, час і місце розгляду вказаних скарг було оприлюднено на офіційному веб-сайті Міністерства юстиції України за посиланням https:minjust.gov.ua/m/ogoloshennya-pro-zasidannya-kolegii-31- bereznya-2021-roku. Зі змісту вказаного оголошення, вбачається, що 31.03.2021 року на засідання Колегії запрошувались: -на 11 год. 00 хв. для розгляду скарги [PERSON] від 06.10.2020 року: державний реєстратор Нападівської сільської ради Липовецького району Вінницької області Козак Руслан Віталійович, заінтересовані сторони: Територіальна громада, Погребищенська міська рада, код 03772654, Головне управління Держгеокадастру у Вінницькій області, код 39767547, [PERSON] ; -на 11 год. 20 хв. для розгляду скарги [PERSON] від 13.01.2020 року: державний реєстратор Липовецької районної державної адміністрації Вінницької області Чубатюк Олена Романівна, заінтересовані сторони: Територіальна громада, Погребищенська міська рада, код 03772654, Головне управління Держгеокадастру у Вінницькій області, код 39767547, [PERSON] . Таким чином, твердження позивача [PERSON] про те, що його не було повідомлено про розгляд вищевказаних скарг [PERSON] не відповідають дійсності. Також, відповідач [PERSON] вказує, що згідно із ч. 1 ст. 93 Земельного кодексу України право оренди земельної ділянки - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності. Аналогічне визначення містить і ст. 1 Закону України «Про оренду землі». Відповідно до ч. 1 ст. 5 Закону України «Про оренду землі» орендарями земельних ділянок є юридичні або фізичні особи, яким на підставі договору оренди належить право володіння і користування земельною ділянкою. Так, як підтверджується документами, доданими позивачем до своєї позовної заяви, 29 листопада 2012 року між Погребищенською районною державною адміністрацією (орендодавцем) та [PERSON] (орендарем) було укладено договір оренди землі, згідно якого останньому передано в оренду земельну ділянку загальною площею 134,09 га, яка знаходиться на території Плисківської сільської ради Погребищенського району Вінницької області. Поряд з цим, як вбачається зі змісту позовної заяви та доданих до неї документів, на електронних торгах, проведених 16 грудня 2019 року в ході виконавчого провадження №60026733 з примусового виконання виконавчого листа у справі №143/1269/17 від 10 серпня 2018 року про стягнення з [PERSON] боргу на користь [PERSON] ним ( [PERSON] ) було придбано право оренди земельної ділянки для ведення фермерського господарства площею 134,09 га (кадастровий номер 0523484200:02:002:0017), що знаходиться на території Плисківської сільської ради Погребищенського району Вінницької області. Зауважує, що на цих торгах «реалізовувалось» право оренди земельної ділянки боржника-орендаря саме за вказаним вище договором оренди землі від 29 листопада 2012 року - [PERSON] . При цьому, власником вказаної вище земельної ділянки площею 134,09 га, кадастровий номер 0523484200:02:002:0017, на той час була Держава в особі Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області. Крім того, зазначає, що станом на сьогоднішній день вищевказана земельна ділянка з кадастровим номером 0523484200:02:002:0017 належить до комунальної власності Погребищенської міської ради (Погребищенської міської територіальної громади). Також відповідач [PERSON] звертає увагу суду на те, що ст. 31 Закону України «Про оренду землі», яка визначає підстави припинення договору оренди землі, зокрема для орендаря, не передбачає можливості припинення такого договору у разі звернення стягнення на право оренди земельної ділянки, тоді як, наприклад, відчуження права оренди земельної ділянки заставодержателем відноситься до таких підстав. Частиною 10 цієї статті передбачено, що договір оренди землі припиняється також в інших випадках, передбачених законом, проте жодним іншим законом не передбачено випадків припинення таких договорів у разі звернення стягнення на право оренди земельної ділянки. Згідно із ч. 1 ст. 6 Закону України «Про оренду землі» орендарі набувають права оренди земельної ділянки на підставах і в порядку, передбачених Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, цим та іншими законами України і договором оренди землі. Згідно із ч. 5 цієї статті право оренди земельної ділянки підлягає державній реєстрації відповідно до закону. Відповідно до ст. 17 Закону України «Про оренду землі» об`єкт за договором оренди землі вважається переданим орендодавцем орендареві з моменту державної реєстрації права оренди, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до абз. 7 п. 2 ст. 4 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», право оренди (суборенди) земельної ділянки відноситься до речових прав на нерухоме майно, похідних від права власності. Згідно ч. 1 ст. 317 Цивільного кодексу України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. З огляду на вказані положення законодавства, а також приписи абз. 7 п. 2 ст. 4 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» та ст. 317 Цивільного кодексу України, право оренди є речовим правом на нерухоме майно, похідним від права власності та притаманним саме власнику такого майна. В цьому контексті вважає за необхідне звернути увагу суду на правовий висновок, викладений у Постанові Великої Палати Верховного Суду від 18 березня 2020 року у справі №904/968/18, згідно якого виконавець, виконуючи рішення, не може бути наділений більшими повноваженнями щодо майнових прав, ніж має щодо цих самих майнових прав сам боржник. Тобто, застосування виконавцем такого заходу примусового виконання рішень, як звернення стягнення на право оренди земельної ділянки, можливе стосовно власника земельної ділянки (орендодавця), а також у тих випадках, коли право на таке відчуження щодо іншої, крім власника, особи, передбачено законом або договором (емфітевзіс, суперфіцій, заставодержатель права оренди земельної ділянки тощо). Адже виконавець, виконуючи рішення, не може бути наділений більшими повноваженнями щодо майнових прав, ніж має щодо цих самих майнових прав сам боржник. Пунктом 40 Порядку державної реєстрації речових прів на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2015 року № 1127 (у редакції чинній на момент прийняття оскаржуваного Наказу) визначено, що державна реєстрація прав проводиться на підставі документів необхідних для відповідної реєстрації, передбачених статтею 27 Закону України «Про державну реєстрацію прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Згідно із ч. 1 ст. 27 Закону України «Про державну реєстрацію прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація права власності та інших речових прав, крім державної реєстрації права власності на об`єкт незавершеного будівництва, проводиться на підставі, зокрема, укладеного в установленому законом порядку договору, предметом якого є нерухоме майно, речові права на яке піддягають державній реєстрації, чи його дубліката та інших документів, що відповідно до законодавства підтверджують набуття, зміну або припинення прав на нерухоме майно. Пунктами 1, 2 ч. З ст. 10 вказаного Закону визначено, що державний реєстратор встановлює відповідність заявлених прав і поданих отриманих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями. Зокрема, наявність факту виконання умов правочину, з якими закон та/або відповідний правочин пов`язує можливість виникнення, переходу, припинення речового права, що підлягає державній реєстрації; перевіряє документи на наявність підстав для проведення реєстраційних дій, зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, зупинення державної реєстрації прав, відмови в державній реєстрації прав та приймає відповідні рішення. Проте, на думку відповідача, всупереч вищевикладеному, без належного пакету документів 20 грудня 2019 року державним реєстратором Липовецької РДА Вінницької області Чубатюк О.Р. було прийнято рішення №50357455, на підставі якого проведено державну реєстрацію іншого речового права на земельну ділянку з кадастровим номером 0523484200:02:002:0017 за [PERSON] , внаслідок реалізації права оренди на публічних торгах. Після чого, за результатами повторного розгляду скарги [PERSON] від 13 січня 2020 року на рішення державного реєстратора Липовецької РДА Вінницької області Чубатюк О.Р. від 20 грудня 2019 року №50357455, колегія Міністерства юстиції України з розгляду скарг на рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб`єктів державної реєстрації, територіальних органів Міністерства юстиції встановила, що зазначене рішення щодо внесення змін до запису про інше речове право на земельну ділянку, яким змінено відомості про право оренди на нового орендаря, а також строк дії іншого речового права, є незаконним та підлягає скасуванню, про що 31 березня 2021 року було сформовано відповідний Висновок. Підставою для прийняття такого рішення стало те, що державний реєстратор Чубатюк О.Р. при вчиненні реєстраційної дії не перевірила наявність всіх необхідних документів, а також за наявності підстав для зупинення розгляду заяви та відмови у державній реєстрації прав прийняла оскаржуване рішення без документа, що підтверджує наявність підстав для внесення змін до запису про інше речове право (права оренди). Тобто, Колегія встановила наявність порушень закону у рішенні та діях державного реєстратора. В свою чергу, на підставі вищевказаного Висновку оскаржуваним Наказом Міністерства юстиції України від 13 травня 2021 року №1690/5 рішення від 20 грудня 2019 року №50357455, прийняте державним реєстратором Липовецької районної державної адміністрації Вінницької області Чубатюк Оленою Романівною, цілком правомірно та обґрунтовано було скасоване. Аналогічно, без належного пакету документів, 01 жовтня 2020 року державним реєстратором Нападівської сільської ради Липовецького району Вінницької області Козаком Р.В. було прийнято рішення №54348383, на підставі якого проведено державну реєстрацію іншого речового права на земельну ділянку з кадастровим номером 0523484200:02:002:0017 за [PERSON] , внаслідок реалізації права оренди на публічних торгах. Разом із тим, за результатами розгляду скарги [PERSON] від 06 жовтня 2020 року на рішення державного реєстратора Нападівської сільської ради Липовецького району Вінницької області Козак Р.В. від 01 жовтня 2020 року №54348383, Колегія Міністерства юстиції України з розгляду скарг на рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб`єктів державної реєстрації, територіальних органів Міністерства юстиції також встановила, що зазначене рішення щодо внесення змін до запису про інше речове право на земельну ділянку, яким змінено відомості про право оренди на нового орендаря, а також строк дії іншого речового права, є незаконним та підлягає скасуванню, про що 31 березня 2021 року було сформовано відповідний Висновок. Підставою для прийняття такого рішення також стало те, що державний реєстратор Козак Р.В. при вчиненні реєстраційної дії не перевірив наявність всіх необхідних документів, а також за наявності підстав для зупинення розгляду заяви та відмови у державній реєстрації прав прийняв оскаржуване рішення без документа, що надає підстави для внесення змін до відповідного запису. В свою чергу, на підставі вищевказаного Висновку, оскаржуваним Наказом Міністерства юстиції України від 13 травня 2021 року №1678/5 рішення від 01 жовтня 2020 року №54348383, прийняте державним реєстратором Нападівської сільської ради Липовецького району Вінницької області Козаком Русланом Віталійовичем, цілком правомірно та обґрунтовано було скасоване. З огляду на вкладене категорично заперечує проти задоволення позовних вимог [PERSON] , просить відмовити у їх задоволенні в повному обсязі. Ухвалою суду від 11.08.2021 року задоволено клопотання представника відповідача Міністерства юстиції України Іванова Ю.В. про поновлення строку на подання доказів та приєднано до матеріалів справи подані ним письмові докази, що додаються до клопотання від 30.06.2021 року. Цією ж ухвалою суду задоволено клопотання відповідача [PERSON] про поновлення строку на подання відзиву на позовну заяву та залишено без задоволення заяву представника відповідача [PERSON] - адвоката Сніцаренка А.А. із запереченнями проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження. Позивач, будучи належним чином повідомленим про дату, час і місце проведення судового засідання, в судове засідання не з' явився, про причини неявки суд не повідомив. Представник позивача - адвокат Щавінський К.С. у судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі та підтвердив обставини, викладені в позовній заяві. При цьому пояснив, що Акт про проведення електронних торгів є правочином, який став підставою для реєстрації права оренди на земельну ділянку за [PERSON] . На даний час цей правочин не визнаний недійсним, а тому в силу презумпції правомірності правочину у Міністерства юстиції України були відсутні підстави для надання йому правової оцінки. Крім того, зазначив, що позивач [PERSON] не був належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду скарг на рішення державних реєстраторів, він не був ознайомлений зі змістом цих скарг, а тому його права були істотно порушені. Також вказав, що Міністерство юстиції України, не зважаючи на відсутність у скаргах відомостей про засоби зв`язкупозивача, мало можливість дізнатися таку інформацію з інших офіційних джерел. Представник Міністерства юстиції України Іванов Ю.В. у судовому засіданні позов не визнав та підтримав заперечення проти позову, викладені у відзиві на позовну заяву. Також зауважив, що Акт про проведення електронних торгів є правочином, однак він не міг бути підставою для здійснення державної реєстрації права оренди земельної ділянки за позивачем, оскільки не є тим правовстановлюючим документом, з яким закон пов`язує виникнення такого іншого речового права на нерухоме майно. Громадянин [PERSON] був визнаний Колегією як заінтересована особою в розумінні норм Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2015 року №1128, однак Колегія не мала можливості його повідомити про дату, час та місце розгляду скарг, оскільки інформація щодо його засобів зв`язку не містилася у них. Щодо доводів представника позивача про можливість отримати таку інформацію з інших джерел, то представник Міністерства юстиції України зазначив, що такий обов`язок чинним законодавством на Колегію не покладено. Представник відповідача [PERSON] - адвокат Сніцаренко А.А. позов не визнав та підтвердив заперечення викладені у відзиві на позовну заяву, поданому відповідачем. Також зазначив, що Колегія Міністерства юстиції України не зобов`язана відповідно до вимог чинного законодавства відшуковувати інформацію щодо засобів зв`язку заінтересованої особи, якщо такі відомості відсутні у скарзі. Вважає, що оскаржувані Накази є законними, а тому підстав для їх скасування немає. Просить відмовити у задоволенні позовних вимог повністю. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача - Головне управління Держгеокадастру у Вінницькій області, будучи належним чином повідомленим про дату, час і місце проведення судового засідання, в судове засідання не з' явився, про причини неявки суд не повідомив. Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню. Так, судом встановлено, що 29.11.2012 року між орендодавцем - Погребищенською районною державною адміністрацією Вінницької області та орендарем - [PERSON] був укладений договір оренди землі, зареєстрований у відділі Держкомзему у Погребищенському районі, про що у книзі записів державної реєстрації договорів оренди землі вчинено запис від 14.12.2012 року за №052348424008425. Згідно із пунктами 1, 2 договору в оренду передається земельна ділянка для ведення фермерського господарства, яка знаходиться на території Плисківської сільської ради Погребищенського району Вінницької області, загальною площею 134,09 га (Т.1, а.с. 9-11). 29.11.2012 року між орендодавцем - Погребищенською районною державною адміністрацією Вінницької області та орендарем - [PERSON] був складений акт прийому-передачі об`єкту оренди, який становить невід`ємну частину вищезазначеного договору оренди земельної ділянки (Т.1, а.с.11). Відповідно до Протоколу № 453945 проведених електронних торгів від 16.12.2019 року приватним виконавцем Турським О.В. було реалізовано право оренди земельної ділянки для ведення фермерського господарства площею 134,09 га (кадастровий номер 0523484200:02:002:0017), що знаходиться на території Плисківської сільської ради Погребищенського району Вінницької області. Ціна продажу склала 848 304,11 грн. Переможець - [PERSON] (Т.1, а.с. 12). На підставі вказаного Протоколу 19.12.2019 року приватним виконавцем Турським О.В. було складено Акт про проведені електронні торги з реалізації права оренди земельної ділянки (Т.1, а.с. 13). 20.12.2019 року [PERSON] був виданий витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права №194092306 (Т.1, а.с. 14). Згідно із рішенням державного реєстратора Липовецької районної державної адміністрації Вінницької області Чубатюк О.Р. від 20.12.2019 року № 50357455 проведено державну реєстрацію права оренди зазначеної земельної ділянки за [PERSON] (Т.1, а.с.15). Наказом Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області від 28.12.2019 року «Про внесення змін до договору оренди землі» внесено зміни до договору оренди землі, укладеного від 29.11.2012 року між Погребищенською райдержадміністрацією та [PERSON] (Т.1, а.с.35). 08.01.2020 року між Головним управління Держгеокадастру у Вінницькій області та [PERSON] укладено додаткову угоду №2 до договору оренди землі від 29.11.2012 року, якою замінено сторону договору - Орендаря з [PERSON] на [PERSON] (Т.1, а.с.36). 13.01.2020 року [PERSON] звернувся зі скаргою до Міністерства юстиції України, в якій просив визнати протиправним та скасувати рішення державного реєстратора Липовецької районної державної адміністрації Вінницької області Чубатюк О.Р. про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, а саме права оренди за [PERSON] . Згідно із висновком Колегії Міністерства юстиції України з розгляду скарг на рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб`єктів державної реєстрації, територіальних органів Міністерства юстиції від 08.05.2020 року рекомендовано скаргу [PERSON] від 13.01.2020 року задовольнити в повному обсязі та скасувати рішення від 20.12.2019 року №50357455, прийняте державним реєстратором Чубатюк О.Р. (Т.1, а.с.16-17). 03.07.2020 року Наказом Міністерства юстиції України № 2281/5 скасовано рішення державного реєстратора Липовецької районної державної адміністрації Вінницької області Чубатюк О.Р. від 20.12.2019 року №50357455 про державну реєстрацію за [PERSON] права оренди земельної ділянки площею 134,09 га з кадастровим номером 0523484200:02:002:0017 (Т.1, а.с. 16). 03.07.2020 року на підставі Наказу Міністерства юстиції України від 03.07.2020 року № 2281/5 у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно право оренди на земельну ділянку площею 134,09 га (кадастровий номер 0523484200:02:002:0017) було знову зареєстровано за [PERSON] (Т.1, а.с. 18). 29.09.2020 року [PERSON] звернувся до Державного реєстратора Нападівської сільської ради Липовецького району Вінницької області Козак Р.В., якому надав наказ ГУ Держгеокадастру у Вінницькій області від 28.12.2019 року про внесення змін до договору оренди землі, додаткову угоду № 2 від 08.01.2020 року до договору оренди землі від 29.11.2012 року та інші документи. 01.10.2020 року державний реєстратор Нападівської сільської ради Липовецького району Вінницької області Козак Р.В. прийняв рішення № 54348383 про державну реєстрацію права оренди земельної ділянки площею 134,09 га (кадастровий номер 0523484200:02:002:0017) за [PERSON] (Т.1, а.с. 37). 01.10.2020 року [PERSON] був виданий витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права №226315680 (Т.1, а.с. 38). Рішенням Погребищенського районного суду Вінницької області від 22.12.2020 року в справі №143/1020/20 за позовом [PERSON] до Міністерства юстиції України, [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача - Головне управління Держгеокадастру у Вінницькій області, про визнання незаконним та скасування наказу, залишеним без змін постановою Вінницького апеляційного суду від 04.03.2021 року, визнано незаконним та скасувано наказ Міністерства юстиції України від 03.07.2020 року № 2281 про задоволення скарги [PERSON] від 13.01.2020 року на рішення державного реєстратора Липовецької районної державної адміністрації Вінницької області Чубатюк О.Р. від 20.12.2019 року № 50357455, та зобов`язано Міністерство юстиції України відновити становище, яке існувало до порушення, шляхом відновлення у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно державної реєстрації права оренди на земельну ділянку площею 134,09 га з кадастровим номером 0523484200:02:002:0017 за [PERSON] (Т.1, а.с. 19-34). Згідно із висновком Колегії Міністерства юстиції України з розгляду скарг на рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб`єктів державної реєстрації, територіальних органів Міністерства юстиції від 31.03.2021 року рекомендовано скаргу [PERSON] від 06.10.2020 року задовольнити в повному обсязі та скасувати рішення від 01.10.2020 року №54348383, прийняте державним реєстратором Нападівської сільської ради Липовецького району Вінницької області Козаком Р.В. (Т.1, а.с.39-41). Наказом Міністерства юстиції України № 1678/5 від 13.05.2021 року скаргу [PERSON] від 06.10.2020 року задоволено в повному обсязі та скасовано рішення державного реєстратора Нападівської сільської ради Липовецького району Вінницької області Козака Р.В. від 01.10.2020 року №54348383 про державну реєстрацію за [PERSON] права оренди земельної ділянки площею 134,09 га з кадастровим номером 0523484200:02:002:0017 (Т.1, а.с. 39). Згідно із висновком Колегії Міністерства юстиції України з розгляду скарг на рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб`єктів державної реєстрації, територіальних органів Міністерства юстиції від 31.03.2021 року рекомендовано скаргу [PERSON] від 13.01.2020 року задовольнити в повному обсязі та скасувати рішення від 20.12.2019 року №50357455, прийняте державним реєстратором Чубатюк О.Р. (Т.1, а.с.42-44). Наказом Міністерства юстиції України № 1690/5 від 13.05.2021 року скаргу [PERSON] від 13.01.2020 року задоволено в повному обсязі та скасовано рішення державного реєстратора Липовецької районної державної адміністрації Вінницької області Чубатюк О.Р. від 20.12.2019 року № 50357455 про державну реєстрацію за [PERSON] права оренди земельної ділянки площею 134,09 га з кадастровим номером 0523484200:02:002:0017 (Т.1, а.с. 42). В подальшому на підставі Наказу Міністерства юстиції України від 15.03.2020 року № 1690/5 у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно право оренди на земельну ділянку площею 134,09 га (кадастровий номер 0523484200:02:002:0017) було знову зареєстровано за [PERSON] (Т.1, а.с. 45-46). Надаючи оцінку змісту та характеру спірних правовідносин, що склалися між сторонами, предмету їх правового регулювання, зважаючи на підстави та предмет спору, суд виходить із наступного. Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень |та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Повноваження Міністерства юстиції України у спірних правовідносинах визначаються, зокрема, ЗУ "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", Порядком розгляду скарг у сфері державної реєстрації, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2015 року №1128 (в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 24.12.2019 року №1150, надалі - Порядок № 1128). Відповідно до частин першої та другої статті 37 ЗУ "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб`єкта державної реєстрації прав можуть бути оскаржені до Міністерства юстиції України, його територіальних органів або до суду. Міністерство юстиції України розглядає скарги: 1) на рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав (крім випадків, коли таке право набуто на підставі рішення суду, а також коли щодо нерухомого майна наявний судовий спір); 2) на рішення, дії або бездіяльність територіальних органів Міністерства юстиції України. Пунктом 2 Порядку № 1128 встановлено, що розгляд скарг у сфері державної реєстрації здійснюється Мін`юстом та його територіальними органами у межах компетенції, визначеної законом. Розгляд скарг у сфері державної реєстрації на предмет наявності (відсутності) порушень закону у рішеннях, діях або бездіяльності державного реєстратора, суб`єктів державної реєстрації, територіальних органів Мін`юсту здійснюється колегіально, крім випадку, передбаченого цим Порядком. Для забезпечення колегіального розгляду скарг у сфері державної реєстрації Мін`юстом чи його територіальними органами утворюються постійно діючі колегії з розгляду скарг у сфері державної реєстрації (далі - колегії), положення про які затверджуються Мін`юстом. Склад колегій затверджується Мін`юстом чи відповідним територіальним органом. Процедура розгляду скарги визначена ст.37 ЗУ "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" та Порядком № 1128. Так, відповідно до частини третьої ст.37 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб`єкта державної реєстрації прав можуть бути оскаржені до Міністерства юстиції України та його територіальних органів протягом 60 календарних днів з дня прийняття рішення, що оскаржується, або з дня, коли особа дізналася чи могла дізнатися про порушення її прав відповідною дією чи бездіяльністю. Згідно з положеннями частини шостої ст.37 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" за результатами розгляду скарги Міністерство юстиції України та його територіальні органи приймають мотивоване рішення про: 1) відмову у задоволенні скарги; 2) задоволення (повне чи часткове) скарги шляхом прийняття рішення про: а) скасування рішення про державну реєстрацію прав, скасування рішення територіального органу Міністерства юстиції України, прийнятого за результатами розгляду скарги; б) скасування рішення про відмову в державній реєстрації прав та проведення державної реєстрації прав; в) внесення змін до записів Державного реєстру прав та виправлення помилки, допущеної державним реєстратором; г) тимчасове блокування доступу державного реєстратора до Державного реєстру прав; ґ) анулювання доступу державного реєстратора до Державного реєстру прав; д) скасування акредитації суб`єкта державної реєстрації; е) притягнення до дисциплінарної відповідальності посадової особи територіального органу Міністерства юстиції України; є) направлення до Вищої кваліфікаційної комісії нотаріату при Міністерстві юстиції України подання щодо анулювання свідоцтва про право на зайняття нотаріальною діяльністю. Рішення, передбачені підпунктами "а", "ґ", "д" і "е" пункту 2 цієї частини, приймаються виключно Міністерством юстиції України. Відповідно до пункту 10 Порядку № 1128 для розгляду скарги у сфері державної реєстрації колегіально Мін`юст чи відповідний територіальний орган запрошує скаржника, державного реєстратора, суб`єкта державної реєстрації, територіальний орган Мін`юсту, рішення, дія або бездіяльність яких оскаржується, а також інших заінтересованих осіб, зазначених у скарзі у сфері державної реєстрації або встановлених відповідно до відомостей реєстрів. Використане у нормативному приписі пункту 10 Порядку № 1128 слово "запрошує" свідчить про те, що під час розгляду скарги по суті Міністерство юстиції України має запросити скаржника та/або його представника, суб`єкта оскарження та інших заінтересованих осіб, зазначених у скарзі або встановлених відповідно до відомостей реєстрів, та вказує на істотність, безальтернативність та необхідність вчинення дій, спрямованих на прикликання зазначених суб`єктів реєстраційних правовідносин для розгляду скарги по суті. Таке запрошення має на меті не лише проінформувати, зокрема заінтересованих осіб, про розгляд скарги, але й забезпечити їм реальну можливість взяти участь у засіданні, з тим, щоб їхні пояснення були прийняті та враховані. В пункті 11 Порядку №1128 визначено, що Мін`юст чи відповідний територіальний орган своєчасно, але не пізніше ніж за два дні до дня розгляду скарги у сфері державної реєстрації колегіально повідомляє особам, визначеним у пункті 10 цього Порядку, про час і місце засідання колегії шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-сайті Мін`юсту та додатково одним з таких способів: 1) телефонограмою (якщо номер телефону зазначено у скарзі у сфері державної реєстрації, повідомлено заінтересованою особою або встановлено з інших офіційних джерел); 2) засобами електронної пошти (якщо адресу електронної пошти зазначено у скарзі у сфері державної реєстрації, доданих до неї документах, повідомлено заінтересованою особою або встановлено з інших офіційних джерел). За змістом п.12 Порядку №1128 копії скарги у сфері державної реєстрації та доданих до неї документів надаються особам, визначеним у пункті 10 цього Порядку (крім скаржника), в день розгляду Мін`юстом чи відповідним територіальним органом скарги у сфері державної реєстрації колегіально. За відповідним клопотанням осіб, визначених в абзаці першому цього пункту, колегія відкладає розгляд скарги у сфері державної реєстрації на не більше ніж одну годину для забезпечення можливості ознайомлення таких осіб з відповідною скаргою та доданих до неї документів. Особи, визначені в абзаці першому цього пункту, мають право подавати письмові пояснення по суті скарги у сфері державної реєстрації, які обов`язково приймаються колегією до розгляду. Зі змісту наведених вище положень можна дійти висновку, що Міністерство юстиції України повинно обрати і притримуватися такої процедури розгляду скарги, за якої не тільки скаржник, але й суб`єкт оскарження та заінтересовані особи повинні бути обізнаними про подання скарги та її зміст, дату, час і місце її розгляду. Інакше кажучи, обрати форму повідомлення, зокрема заінтересованої особи, про скаргу і порядок її розгляду, які з погляду стороннього зовнішнього спостерігача мають свідчити про поінформованість заінтересованої особи, а також про об`єктивну спроможність всіх суб`єктів реєстраційних відносин виразити і донести до Міністерства юстиції України свою позицію щодо доводів скарги. Недотримання порядку розгляду скарги у вимірі сказаного, мети, значення і призначення державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, за наслідками якої один із суб`єктів реєстраційних дій втрачає речове право, а інший набуває, і при цьому відбувається обмеження права першого на можливість щонайменше донести свою позицію про правильність дій державного реєстратора чи суб`єкта державної реєстрації прав, не може і не повинно визнаватися формальним порушенням. Згідно із абз.2 пункту 10 Порядку №1128 відсутність осіб, визначених абзацом першим цього пункту, під час розгляду скарги у сфері державної реєстрації колегіально не є перешкодою для її розгляду. Проте, системний аналіз приписів Порядку №1128 вказує на те, що неприбуття лише належним чином повідомлених осіб не перешкоджає розгляду справи. Якщо на засідання не прибула особа, яку належним чином не повідомили, то це перешкоджає розгляду скарги. Близькі за змістом правові висновки містяться у постановах Верховного Суду від 18 квітня 2019 року у справі № 826/9791/17, від 26 квітня 2019 року у справі № 821/669/17 та від 15 серпня 2019 року у справі №826/3539/17. Судом встановлено, що позивачу не надавалися копії скарг та доданих до них документів, він не був повідомлений про дату, час та місце засідання колегії, що позбавило його можливості ознайомитись із доводами та вимогами скарг, подати пояснення (заперечення) та докази на їх обґрунтування. Поряд із цим, суд вважає неспроможними доводи представника відповідача - Міністерства юстиції України Іванова Ю.В. та представника відповідача [PERSON] - адвоката Сніцаренка А.А. стосовно того, що приписами Порядку №1128 передбачено інформування заінтересованої особи про дату, час та місце засідання Колегії телефонограмою або засобами електронної пошти лише в тому випадку, якщо номер телефону чи адреса електронної пошти зазначені у скарзі у сфері державної реєстрації, доданих до неї документах або повідомлені заінтересованою особою, зважаючи на наступне. Як вбачається із матеріалів справи [PERSON] мав процесуальний статус «заінтересованої особи» в розумінні пункту 10 Порядку №1128 в рамках адміністративного провадження по розгляду скарг відповідача [PERSON] (Т.1, а.с.152, 153, 154, 155, 192, 193, 194, 195). Лінгвістично-логічний аналіз пункту 11 Порядку №1128 дозволяє стверджувати, що суб`єкт нормотворення, застосовуючи для семантико - синтаксичного відношення в реченні сурядний єднальний сполучник «та», який зумовлює одночасність учинення дій, виникнення станів чи вказівок на існування предметів/ суб`єктів, передбачав необхідність сповіщення осіб, визначених у пункті 10 цього Порядку, про час і місце засідання колегії шляхом направлення телефонограми або повідомлення засобами електронної пошти, незалежно від розміщення відповідного оголошення на офіційному веб-сайті Мін`юсту. Однак, Міністерством юстиції України не надано суду будь-яких доказів, які б підтверджували здійснення додаткового повідомлення позивача про дату, час і місце засідання колегії в означені способи. Отже, на переконання суду, відсутність доказів повідомлення позивача про дату, час і місце засідання колегії шляхом направлення телефонограми або повідомлення засобами електронної пошти, є самостійною, безумовною та достатньою підставою для висновку про те, що Міністерством юстиції України під час розгляду скарг відповідача [PERSON] було порушено вимоги пункту 11 Порядку №1128. Разом із тим, суд ураховує, що в розпорядженні Міністерства юстиції України є матеріали позовної заяви [PERSON] до Міністерства юстиції України, [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача - Головне управління Держгеокадастру у Вінницькій області, про визнання незаконним та скасування наказу, за наслідками розгляду якої було ухвалено рішення Погребищенського районного суду Вінницької області від 22.12.2020 року в справі №143/1020/20. В цих матеріалах, зважаючи на положення п.2 ч.3 ст.175 ЦПК України, містяться відомості щодо номеру засобів зв`язку позивача [PERSON] . Таким чином, Міністерство юстиції України вочевидь мало можливість і повинно було з офіційних джерел, якими безсумнівно є матеріали попередньої позовної заяви [PERSON] , встановити засоби зв`язку [PERSON] , як «заінтересованої особи» в аспекті приписів абз. 1 пункту 10 Порядку №1128, надати йому копію скарги та додані до неї документи, а також запросити на засідання колегії, повідомивши його про дату, час та місце його проведення у спосіб, визначений пунктом 11 Порядку №1128. Згідно зі ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права. У рішенні Європейського Суду з прав людини від 20 жовтня 2011 року у справі «Рисовський проти України» (заява 29979/04), обумовлено, що принцип «належного урядування», зокрема передбачає, що державні органи повинні діяти в належний і якомога послідовний спосіб. При цьому, на них покладено обов`язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок і сприятимуть юридичній визначеності у правовідносинах. Державні органи, які не впроваджують або не дотримуються своїх власних процедур, не повинні мати можливість отримувати вигоду від своїх протиправних дій або уникати виконання своїх обов`язків (див. зазначене вище рішення у справі «Лелас проти Хорватії» (Lelas v. Croatia), п. 74). Ризик будь-якої помилки державного органу повинен покладатися на саму державу, а помилки не можуть виправлятися за рахунок осіб, яких вони стосуються». З огляду на викладене не можна вважати, що Міністерство юстиції України при розгляді даних скарг відповідача [PERSON] діяло на підставі та у спосіб, що визначені чинним законодавством, з дотриманням принципу «належного урядування», що, в свою чергу, потягнуло за собою істотні порушення процедурних прав та охоронюваних законом інтересів позивача. За змістом пункту 10 ч.2 ст.16 ЦК України одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. В ч.1 ст.393 ЦК України, що розміщена в Главі 29 цього Кодексу, визначено, що правовий акт органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, який не відповідає законові і порушує права власника, за позовом власника майна визнається судом незаконним та скасовується. В силу приписів ст.396 ЦК України особа, яка має речове право на чуже майно, має право на захист цього права, у тому числі і від власника майна, відповідно до положень глави 29 цього Кодексу. За ч.10 ст.37 ЗУ "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" рішення, дії або бездіяльність Міністерства юстиції України та його територіальних органів можуть бути оскаржені до суду. Зазначені процедурні порушення розгляду скарги, на переконання суду, обумовлюють наявність достатніх, самостійних, безумовних і необхідних правових підстав для визнання оскаржуваних Наказів незаконними та їх скасування. З огляду на викладене зазначені Накази не підлягають перевірці по суті встановлених під час їх прийняття обставин, тобто результатів перевірки скарг [PERSON] , оскільки позбавлення позивача, як заінтересованої особи, можливості взяти участь у розгляді скарг є істотним порушенням процедури їх розгляду, яке ставить під сумнів безсторонність (неупередженість), повноту перевірки та обґрунтованість рішень, що є достатньою правовою підставою для визнання незаконними та скасування спірних Наказів. В той же час, суд підкреслює, що Акт про проведення електронних торгів з реалізації права оренди земельної ділянки від 19.12.2019 року, на підставі якого за позивачем було зареєстровано право оренди земельної ділянки, зважаючи на положення ст.215 ЦК України, за своєю правовою природою є оспорюваним правочином, який, ураховуючи закріплену у ст.204 ЦК України презумпцію правомірності правочину, може бути визнаний недійсним лише судом. Відтак, суд вважає вмотивованими доводи позивача про те, що надаючи правову оцінку правочину щодо переходу до нього права оренди земельною ділянкою внаслідок реалізації такого права державним виконавцем на публічних торгах (п.5 мотивів рішення у розгорнутому викладенні висновку Колегії Міністерства юстиції України від 31.03.2021 року, Т.1, а.с.40), Колегія Міністерства юстиції України вийшла за межі наданих їй законом повноважень. Визначаючись із обґрунтованістю позовних вимог щодо зобов`язання Міністерства юстиції України відновити становище, яке існувало до порушення, шляхом відновлення у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно державної реєстрації права оренди на земельну ділянку площею 134,09 га з кадастровим номером 0523484200:02:002:0017 за [PERSON] , суд виходить із того, що з огляду на положення ст.ст. 15, 16 ЦК України, ст.4 ЦПК України кожна особа має право на захист, у тому числі судовий, свого цивільного права, а також цивільного інтересу, що може трактуватися як передумова для виникнення або обов`язковий елемент конкретного суб`єктивного права, як можливість задовольнити свої вимоги за допомогою суб`єктивного права та виражається в тому, що особа має обґрунтовану юридичну заінтересованість щодо наявності/відсутності цивільних прав або майна в інших осіб. Зокрема, стаття 15 ЦК України передбачає право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа також має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Під порушенням слід розуміти такий стан суб`єктивного права, за якого воно зазнало протиправного впливу з боку правопорушника, внаслідок чого суб`єктивне право особи зменшилося або зникло як таке, порушення права пов`язано з позбавленням можливості здійснити, реалізувати своє право повністю або частково. Таким чином, у розумінні закону, суб`єктивне право на захист - це юридично закріплена можливість особи використати заходи правоохоронного характеру для поновлення порушеного права і Захист, відновлення порушеного або оспорюваного права чи охоронюваного законом інтересу відбувається, в тому числі, шляхом звернення з позовом до суду (частина 1 статті 16 Цивільного кодексу України). Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам. Подібні висновки сформульовані, зокрема, у постановах Великої Палати Верховного Суду від 05 червня 2018 року у справі № 338/180/17 (провадження № 14-144цс18), від 11 вересня 2018 року у справі № 905/1926/16 (провадження № 12-187гс18), від 30 січня 2019 року у справі № 569/17272/15-ц (провадження № 14-338цс18), від 02 липня 2019 року у справі № 48/340 (провадження № 12-14звг19), від 19.05.2020 року у справі №916/1608/18 (провадження №12-135гс19). Частиною 3 ст.26 ЗУ "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" передбачено, що у разі скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав на підставі судового рішення чи у випадку, передбаченому підпунктом "а" пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону, а також у разі визнання на підставі судового рішення недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування на підставі судового рішення державної реєстрації прав, державний реєстратор чи посадова особа Міністерства юстиції України (у випадку, передбаченому підпунктом "а" пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону) проводить державну реєстрацію набуття, зміни чи припинення речових прав відповідно до цього Закону. Державна реєстрація набуття, зміни чи припинення речових прав у разі скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав у випадку, передбаченому підпунктом "а" пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону, проводиться без подання відповідної заяви заявником та справляння адміністративного збору на підставі відомостей про речові права, що містилися в Державному реєстрі прав. У разі відсутності таких відомостей про речові права в Державному реєстрі прав заявник подає оригінали документів, необхідних для проведення державної реєстрації набуття, зміни чи припинення речових прав. Отже, внаслідок прийняття оскаржуваних Наказів Міністерства юстиції України на підставі ч.3 ст.26 ЗУ "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" із Державного реєстру речових прав на нерухоме майно було виключено відомості про право оренди земельної ділянки [PERSON] . За змістом пункту 4 ч.2 ст.16 ЦК України одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є відновлення становища, яке існувало до порушення. Нормативна модель означеного способу захисту цивільного права чи інтересу зводиться до того, що відновлення становища, що існувало до порушення права, як спосіб захисту застосовується в тих випадках, коли порушене суб`єктивне право унаслідок цього не припиняє свого існування і може бути реально відновлене шляхом усунення наслідків правопорушення. Відповідно до ч.2 ст.393 ЦК України якщо інше не встановлено законом, власник майна, права якого порушені внаслідок видання правового акта органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування, має право вимагати відновлення того становища, яке існувало до видання цього акта. У разі неможливості відновлення попереднього становища власник має право на відшкодування майнової та моральної шкоди. Тлумачення наведеної норми цивільного законодавства у поєднанні із приписами ст.396 ЦК України, п.1 ч.1 ст.2, ч.1 ст.3, ч.1 ст.12, п.9 ч.1 ст.27 ЗУ "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" дає підстави для висновку, що орендар земельної ділянки, права якого порушені внаслідок видання Міністерством юстиції України наказу про скасування рішення державного реєстратора про здійснення державної реєстрації за ним (орендарем) такого іншого речового права, має право вимагати в судовому порядку відновлення того становища, яке існувало до видання цього акта, зокрема шляхом відновлення у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно державної реєстрації належного йому права оренди на земельну ділянку. При цьому суд звертає увагу, що чинне законодавство не містить положень, які б прямо забороняли або унеможливлювали захист інтересів титульного володільця майна у спірних правовідносинах в такий спосіб. Відтак, захист судом порушеного права орендаря у згаданий спосіб є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права, характеру його порушення та спричиненим прийняттям оспорюваного наказу наслідкам. Поряд із цим, суд звертає увагу на ту обставину, що прохальна частина позовної заяви містить дві однакові за своїм змістом та юридичною спрямованістю позовні вимоги щодо зобов`язання Міністерства юстиції України відновити становище, яке існувало до порушення, шляхом відновлення у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно державної реєстрації права оренди позивача на земельну ділянку. В силу абз. 2 пункту 17 Порядку №1128 у разі скасування судом рішення Мін`юсту про задоволення скарги у сфері державної реєстрації Мін`юст не пізніше наступного робочого дня з дня надходження судового рішення також забезпечує внесення відповідних відомостей до реєстрів відповідно до закону. Телеологічне (цільове) тлумачення наведеної норми, предметом правового регулювання якої є спірні правовідносини, свідчить про те, що Міністерство юстиції України зобов`язане забезпечити внесення відповідних відомостей до реєстрів за кожним скасованим судом рішенням Мін`юсту про задоволення скарги у сфері державної реєстрації. З огляду на викладене суд вважає, що звернення [PERSON] із зазначеними позовними вимогами в їх сукупності, не суперечить закріпленим у ст.2 ЦПК України завданням цивільного судочинства та узгоджується із принципом диспозитивності цивільного судочинства (п.5 ч.2 ст.2, ст.13 ЦПК України). Зважаючи на викладене, суд дійшов висновку, що позов [PERSON] підлягає задоволенню повністю. За змістом ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних із розглядом справи. Згідно із банківськими квитанціями №42387, №42411 від 28.05.2021 року за пред`явлення позову [PERSON] було сплачено судовий збір в розмірі 1816 грн. 00 коп. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст.141 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача. Отже, судові витрати пов`язані зі сплатою судового збору за подання позовної заяви, сплачені позивачем в розмірі 1816 грн. 00 коп., необхідно стягнути із відповідачів в рівних частках.

Outcome: approved