Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-17 00:00:00

В квітні 2015 р. [PERSON] звернулася з заявою про встановлення факту що має юридичне значення. Уточнивши заяву зазначила, що є переміщеною особою з району проведення антитерористичної операції. 19 лютого 2015 року звернулася до Управління пенсійного фонду України в Орджонікідзевському районі м. Харкова з заявою про призначення пенсії за віком, на підставі Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" і надала трудову книжку, дані персоніфікованого обліку та довідку Центру зайнятості. Рішенням комісії з розгляду питань, пов'язаних з призначенням та виплатою пенсії Управління пенсійного фонду України в Орджонікідзевському районі м. Харкова від 27 лютого 2015 р. їй відмовлено в призначені пенсії за віком. Підставою до відмови стало те, що печатка при звільненні з Шахтарської швейно-трикотажної фабрики 31.07.2000 р. не відповідає найменуванню підприємства при прийнятті на роботу 29.11.1983 року і не відповідає вимогам законодавства, Наказу № 7 від 11.01.1999 року затвердженого Міністерством юстиції України від 28.04.1999 року за № 264/35578, оскільки на печатці відсутній ідентифікаційний код суб'єкта підприємницької діяльності-юридичної особи. Таким чином, відмова ґрунтується на порушенні порядку оформлення документів, які підтверджують стаж роботи. В зв'язку з чим вона не може реалізувати своє законне право на пенсію, з причин які не залежать ні від неї ні від заінтересованої особи, оскільки підприємство з яким вона перебувала у трудових правовідносинах з 1983 року по 2000 рік розташоване на тимчасово окупованій території Донецької області. На підставі викладеного просила встановити факт перебування її у трудових відносинах з Шахтарським виробничо-торгівельним об'єднанням", "ДП ШПТО "ШАТР" та ВАТ "Шахтарське виробничо-торгівельним об'єднанням ШАТР", які були правонаступниками Шахтарської швейно-трикотажної фабрики з загальним періодом її трудового стажу на значених підприємствах з 29.11.1983 року по 31.07.2000 року. [PERSON] в судовому засіданні свою заяву підтримала. Представник заінтересованої особи Управління пенсійного фонду України в Орджонікідзевському районі м. Харкова зазначив, що відмовивши заявниці в урахуванні в трудовий стаж періоду роботи з 29.11.1983 року по 31.07.2000 року управління діяло на підставі Законодавства України та в межах своїх повноважень. Так, назва підприємства при прийнятті працівника на роботу не відповідає назві підприємства при звільненні цього ж працівника. На сторінці 6 трудової книжки міститься запис про перейменування підприємства без підпису уповноваженої особи та без печатки підприємства. Вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи, перевіривши обставини справи, суд вважає заяву такою, що не підлягає задоволенню, виходячи з наступного: У відповідності до п. 1 ч. 1 ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувались вимоги і заперечення та якими доказами вони підтверджуються. Відповідачами заперечень на позов не надано. Згідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Судом встановлено, що згідно до трудової книжки виданої 06.02.1975 року ї на ім'я [PERSON] за пунктом № 5 міститься запис по те, що 29.11.1983 р. заявницю на підставі наказу № 248 - к від 29.11.1983 року прийнято швачкою мотористкою 3-го розряду в швейний цех № 1. Над записом вчинено штамп Шахтарської швейно-трикотажної фабрики. За пунктом № 6 на підставі наказу № 1310 від 30.12.1987 року, 01.02.1988 року вчинено запис про те, що у зв'язку зі введенням нових тарифних умов оплати праці ЄТКС випуск 49/72 присвоєно 3 розряд швачки з/швейного № 1. Напроти зазначеного запису вчинено штамп "Шахтарська швейно-трикотажна фабрика змінена на Шахтарське виробничо-торгівельне трикотажне об'єднання з І.ХІ.1999 р. Наказ УРСР МЛП від 18.10.1990 р." За пунктом № 7 на підставі наказу № 222с від 14.11.1995 року, з 13.11.1995 року переведена в швейне виробництво швачкою 3-го розряду. За пунктом № 8 на підставі наказу № 35-а від 31.07.2000 р. з 31.07.2000 р. звільнена в зв'язку з переведенням у ДП "ШАТР-1" згідно до п.5 ст. 36 КЗпП України. На записі про звільнення вчинена печатка Відкритого акціонерного товариства "Шахтарське виробничо-торгівельне об'єднання "ШАТР" При цьому на сторінці 6 між записами за п.п. 5 та 6 з 1983 р. по 1988 р. вчинено запит про те, що АП ШПТО "ШАТР" з 11.06.1996 року перетворено в ВАТ ШПТО "ШАТР"н а підставі наказу Донецького регіонального відділення фонду Державного майна України від 19.03.1996 р. за № 1188. З викладеного вбачається, що заявниця за наявністю записів в трудовій книжці про її роботу на підприємстві не може підтвердити вказаного факту в зв'язку з неправильністю вчинення запису про перейменування підприємства, що впливає на її трудовий стаж. В той же час із роз'яснень Пленуму Верховного Суду України які містяться в п. 2 постанови № 5 від 3103.1995 року "Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення" (Із змінами і доповненнями, внесеними постановою Пленуму Верховного Суду України від 25.05.1998 року N 15) підтвердження трудового стажу проводиться органами, що призначають пенсію у порядку передбаченому законодавством. Таким чином, заявниця при наявності відмови комісії Управління пенсійного фонду України в Орджонікідзевському районі м. Харкова щодо зарахування трудового стажу не позбавлена права на його оскарження в порядку КАС України. Крім того з заяви вбачається вимога про визнання правонаступництва підприємств на яких працювала заявниця, що є підставою для відмови у задоволенні її заяви про встановлення факту, що має юридичне значення.

Outcome: dismissed