Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-22 00:00:00

11.03.2014 року позивач звернувся до суду з позовною заявою до Публічного акціонерного товариства "Дніпроважпапірмаш ім. Артема" про стягнення заборгованості по заробітній платі, про стягнення середнього заробітку на час затримки розрахунку та стягнення моральної шкоди, обґрунтовуючи вимоги тим, що 01 листопада 2013 року він був звільнений з ПАТ «Дніпромажпапірмаш ім. Артема» з посади менеджера по персоналу за власним бажанням, на підставі ст. 28 КЗоТ України. За час роботи на даному підприємстві позивачу була нарахована, але не сплачена заробітна у сумі 26586,99 грн. Позивач неодноразово звертався до відповідача з вимогами про видачу довідки про його роботу та довідки з відомостями про нараховану та невиплачену заробітну плату, але відповідач довідки не надавав. У зв'язку з чим позивач просить стягнути з відповідача на його користь заборгованість по заробітній платі у сумі 26586,99 грн. та суму середнього заробітку за несвоєчасний розрахунок при звільненні за весь час затримки з 04 листопада 2013 року по день фактичного розрахунку, виходячи з розрахунку середньоденної заробітної плати, та моральну шкоду в сумі 5000 грн., яка завдана йому тривалою невиплатою заробітної плати. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги змінив та просить стягнути заборгованість по заробітній платі у розмірі 19814, 99 грн. та суму середнього заробітку за несвоєчасний розрахунок при звільненні за весь час затримки з 04 листопада 2013 року по день винесення рішення, виходячи з розрахунку середньоденної заробітної плати у розмірі 65 грн. 76 коп., та моральну шкоду в сумі 5000 грн. Представник відповідача Олєйнік О.М. в судовому засіданні позовні вимоги визнав частково, пояснив, що визнає лише вимоги в частині стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості по заробітній платі в розмірі 19814 грн. 99коп., що підтверджується наданою довідкою. Вимогу про стягнення середнього заробітку на час затримки розрахунку не визнав та пояснив, що підприємство не мало можливості сплачувати заборгованість по заробітній платі так як на розрахункові рахунки підприємства накладено арешт постановою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 18 травня 2010 року. Що стосується позовних вимог в частині спричинення моральної шкоди, визнав частково в сумі 1000 гривень, вважає ці вимоги збільшеними та такими, що не підтверджуються доказами. Вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що позивач з 03 жовтня 2011 року по 01 листопада 2013 року перебував у трудових відносинах з відповідачем ПАТ "Дніпроважпапірмаш ім. Артема", працюючи менеджером по персоналу і був звільнений за власним бажанням на підставі ст.38 КЗпП України, що підтверджується записами у трудовій книжці та відповідними наказами про прийняття на роботу та звільнення з роботи, копії яких наявні у матеріалах справи. Заборгованість підприємства при звільнені позивача складає 19814 грн.99 коп. за період - жовтень.листопад, грудень 2011 року, квітень, травень, червень, липень, серпень, вересень, грудень 2012 року, січень, лютий, вересень. жовтень, листопад 2013 року що підтверджується довідкою ПАТ "Дніпроважпапірмаш ім. Артема" та визнано сторонами у судовому засіданні, а відтак позовні вимоги в частині стягнення заборгованості по заробітній платі є обґрунтованими, доведеними та такими, що підлягають задоволенню. Згідно зі ст.117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в ст.116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. В судовому засіданні встановлено, що розрахункові суми позивачем в день звільнення не отримані, спору між сторонами про розмір заборгованості по заробітній платі не існує, а тому у відповідності до ч.1 ст.117 КЗпП України відповідач повинен сплатити позивачу середній заробіток за час затримки розрахунку по день фактичного розрахунку. Крім того, як роз'яснив Пленум Верховного Суду України у п.20 своєї постанови №13 від 24 грудня 1999 року "Про практику застосування судами законодавства про оплату праці" установивши при розгляді справи про стягнення заробітної плати у зв'язку із затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення, коли ж він у цей день не був на роботі, - наступного дня після пред'явлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок, суд на підставі ст. 117 КЗпП стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при не проведенні його до розгляду справи - по день постановлення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому своєї вини. Сама відсутність коштів у роботодавця не виключає його відповідальності. Як вбачається із матеріалів справи, позивач звільнився 01 листопада 2013 року, заборгованість по заробітній платі відповідачем позивачу до цього часу так і не виплачено, що підтвердили сторони у судовому засіданні, тобто час затримки розрахунку за цей період, а саме з 02 листопада 2013 року на день постановлення рішення (23.05.2014) складає 138 робочих днів ( листопад 2013 року -20 днів; грудень 2013 року - 22 дні; січень 2014року - 21 день; лютий 2014 року - 20 днів; березень 2014 року - 20 днів; квітень 2014 року - 21 день; травень 2014 року - 14 днів). Виходячи з положень п.8 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №100 від 08 лютого 1995 року (з послідуючими змінами), про те, що нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного заробітку на число робочих днів, а у випадках чинних законодавством, календарних днів. Відповідно до довідки відповідача заробітна плата за два місяці перед звільненням позивача складає 1280,30 грн. та 1218,54 грн., що у сумі складає 2498 грн. 84 коп. Робочі дні за два останні місяці складають: у вересні 2013 року-16 робочих днів та 22 робочих дні у жовтні 2013 року, разом 38 робочих днів. Тобто, середньоденна заробітна плата позивача складає 65,76 грн. (2498,84:38=65 грн. 76 коп.). Таким чином, середній заробіток за час затримки, який відповідач повинен сплатити позивачу складає 9074 грн. 88 коп. з розрахунку 65,76 грн. (середньоденний заробіток) х 138 (кількість днів затримки) = 9074 грн. 88 коп. Суд не приймає до уваги доводи відповідача, стосовно відсутності вини відповідача так як постановою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 18 травня 2010 року було накладено арешт на розрахункові рахунки підприємства ПАТ "Дніпроважпапірмаш ім. Артема", оскільки суду не доведено, що арешт накладено саме на розрахункові рахунки з яких здійснюється виплата заробітної плати і що арешт саме цих рахунків існує по теперішній час. Суд вважає, що позовні вимоги позивача в частині стягнення моральної шкоди також підлягають частковому задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст.237-1 КЗпП України відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати моральних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Оскільки відповідач не сплачував заробітну плату позивачу, чим порушив його законні права на своєчасну оплату праці і тим самим привів до моральних страждань позивача, які виразилися в порушенні його нормальних життєвих зв'язків. З врахуванням характеру і обсягу заподіяних позивачу моральних страждань, розміру невиплаченої позивачу заробітної плати, суд вважає, що стягненню з відповідача підлягає моральна шкода в сумі 1000 грн. Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України та вимог Закону України "Про судовий збір" позивач звільнений від сплати судового збору за подання позову щодо трудових правовідносин, а тому з Публічного акціонерного товариства "Дніпроважпапірмаш" ім. Артема підлягає стягненню судовий збір на користь держави в сумі 535 грн. 92 коп., з яких 243, 60 грн. за позовну вимогу про стягнення заборгованості по заробітній платі; 243,60 грн. за позовну вимогу про стягнення середнього заробітку за несвоєчасний розрахунок та 48,72 грн. за позовну вимогу про стягнення моральної шкоди.

Outcome: partial