Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-18 00:00:00

У квітні 2017 року ТОВ "ОТП Факторинг Україна" звернулося до суду з указаним позовом, посилаючись на те, що між ним та ПАТ "ОТП Банк" 22\~грудня 2014 року укладено договір факторингу № б/н, за умовами якого банк відступив товариству право вимоги за кредитним договором № [NUMBER] від 13 січня 2014 року укладеним між ПАТ "ОТП Банк" та [PERSON]. Відповідно до умов зазначеного договору відповідачу надано кредит в розмірі 19693,56 грн. зі строком повернення 13 січня 2017 року. У звязку із неналежним виконанням [PERSON] умов кредитного договору станом на 24 листопада 2016 року утворилась заборгованість в сумі 24538,35 грн., з них: заборгованість за кредитом в сумі 19146,77 грн. та заборгованість за комісією 5391,58 грн., а тому позивач просить стягнути з відповідача заборгованість за даним кредитним договором та судові витрати. Від ТОВ "ОТП Факторинг Україна" надійшла заява про розгляд справи у відсутність їхнього представника, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечує. У судові засідання, що відбулися 13 червня 2017 року та 19 липня 2017\~року [PERSON] не з'явився, про час і місце розгляду справи належним чином повідомлений. Причини неявки суду не повідомив. Заяви про розгляд справи за його відсутності до суду не надійшло. Відповідно до ч. 4 ст. 169 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Згідно з ч. 1 ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку про можливість здійснювати розгляд справи за відсутності сторін по наявним у справі документам у заочному порядку. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 509 ЦК України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послуги, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України передбачено, що кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Відповідно до ч. 1 ст. 513 зазначеного Кодексу, правочин щодо заміни кредитора у зобов'язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов'язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові. До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (ч. 1 ст. 514 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 516 ЦК України, заміна кредитора у зобов'язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно з ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Стаття 610 ЦК України, передбачає, що порушенням зобовязання є невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання). Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором кредитодавець зобов'язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити відсотки. Згідно з ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред'явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред'явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором. Частиною 3 ст. 10 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Судом встановлено, що між ТОВ "ОТП Факторинг Україна" та ПАТ "ОТП Банк" 22 грудня 2014 року укладено договір факторингу № 22/12/14/1-1, за умовами якого банк відступив товариству право грошової вимоги за кредитним договором № [NUMBER] від 13 січня 2014 року укладеним між ПАТ "ОТП Банк" та [PERSON] (а.с. 18-22). Відповідно до п. 3.6 кредитного договору, банк має право відступити повністю чи частково свої права вимоги за кредитним договором та/чи угодою третій особі. Повідомлення № 200239238 від 05 січня 2015 року про укладення договору факторингу позивач направив [PERSON] цінним листом (а.с.\~16,\~17). За умовами вказаного кредитного договору ПАТ "ОТП Банк" надало [PERSON] споживчий кредит на загальну суму 19693,56 грн. на строк 36 міс з 13 січня 2014 року по 13 січня 2017 року зі сплатою 0,01 % річних за користування коштами. Позичальник зобовязується повертати кредит, сплачувати проценти за користування кредитом, інші платежі, визначені даним кредитним договором та додатком № 1 "Графік платежів", що є його невідємною частиною, а також виконувати умови кредитного договору. Датою надання кредиту позичальнику є дата підписання позичальником даного договору (а.с. 5-14). Своїм підписом у кредитному договорі [PERSON] підтвердив, що перед укладенням договору банк у письмовій формі повідомив його про кредитні умови, а також те, що він отримав один з оригінальних примірників кредитного договору та додаток № 1 "Графік платежів" до цього договору. Відповідно до розрахунку заборгованості за договором № [NUMBER] від 13 січня 2014 року станом на 24 листопада 2016 року утворилась заборгованість в сумі 24538,35 грн., з них: заборгованість за кредитом в сумі 19146,77 грн. та заборгованість за комісією 5391,58 грн. (а.с. 15). Відповідач жодним чином заявлені до нього позовні вимоги не спростував, а тому суд вважає ці вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають до задоволення. За правилами ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Позивач при подачі позову сплатив судовий збір у розмірі 1600 гривень 00 коп. Таким чином, відповідачу належить сплатити ТОВ "ОТП Факторинг Україна" зазначену суму на відшкодування понесених ними судових витрат. На підставі ст.ст. 509, 512-516, 526, 530, 1049,1054 ЦК України,

Outcome: approved