Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-15 00:00:00

І.\~\~Зміст позовних вимог. 1. 08.09.2015 року [PERSON] звернулась до Рівненського міського суду Рівненської області із вищевказаним позовом. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що договір кредиту № 16Ж від 30 січня 2007 року та додаткові угоди до нього є такими, що укладені з суттєвим порушенням істотних умов договору встановлених законодавством України, з використанням елементів нечесної підприємницької практики всупереч існуючих норм і вимог діючого законодавства України та грубу порушують охоронювані Конституцією і Законами права та інтереси споживача фінансових послуг і водночас завдають значної шкоди. Стверджують, що позичальник був позбавлений фактичної можливості вносити зімни до змісту договору кредиту та додаткових угод до нього, щодо і стотних умов договору та відсоткової ставки. Банк не надав позичальнику повної, об»єктивної та достовірної інформації про умови кредиту перед укладенням та під час укладення спірного договору про надання споживчого кредиту забезпеченого іпотекою, які є істотними для такого виду договорів та могли суттєво вплинути на його волевиявлення. Так, відповідач не здійснив детальний прозпис сукупної вартості кредиту для споживача з урахуванням відсоткової ставки за кредитом та вартості всіх послуг, не зазначив вид і предмет кожної супутньої послуги з обґрунтуванням їх вартості, не визначив реальну процентну ставку, не визначив та не вказав абсолютне значення подорожчання кредиту у грошовому вигляді, не зазначив умови відкриття, ведення та закриття банківського рахунку, тарифи а також про всі суми коштів, які споживач має сплатити за договором банківського рахунку, не визначено та не розкрито необхідні обов»язкові умови щодо основних економічних і правових вимог виникнення іпотечного боргу шляхом оприлюднення їх у письмовій формі, іще до укладення такого кредитного договору та інш. Зазначає, що сторонами спірного договору кредиту та додаткових угод до нього не було досягнуто в належній формі згоди з усіх істотних умов договору, а відтак кредитний договір є неукладеним. Оскільки недійсним є зобов»язання, а тому воно не підлягає забезпеченню. Виконання чи невиконання сторонами зобов»язання, які виникли з правочину, має значення лише для визначення наслідків його недійсності. Просить суд: 1. Визнати порушеним право [PERSON], споживача фінансових послуг банку. 2 Визнати недійсними: Договір кредиту №16Ж від 30 січня 2007 року, укладений між Публічним акціонерним товариством "Укрсоцбанк" та [PERSON]; Додаткову угоду №1 про внесення змін до договору кредиту №16Ж від 30 січня 2007 року, укладену між Публічним акціонерним товариством "Укрсоцбанк" та [PERSON]; Додаткову угоду №2 від 07 липня 2010 року до договору кредиту №16Ж від 30 січня 2007 року, укладену між Публічним акціонерним товариством "Укрсоцбанк" та [PERSON]; Додаткову угоду №3 від 08 жовтня 2010 року про внесення змін до договору кредиту №16Ж від 30 січня 2007 року, укладену між Публічним акціонерним товариством "Укрсоцбанк" та [PERSON], ідентифікаційний номер за ДРФО [NUMBER]; Договір іпотеки №16Ж-1 від 30 січня 2007 року, укладений між Публічним акціонерним товариством "Укрсоцбанк" та [PERSON]; Додаткову угоду № 16Ж-1/1 від 08 жовтня 2010 року про внесення змін до Договору іпотеки №16Ж-1 від 30 січня 2007 року, укладену між Публічним акціонерним товариством "Укрсоцбанк" та [PERSON]. 3. Скасувати заборону відчуження квартири №7, загальною площею 53,9 кв.м., що розташована за адресою: м. Рівне, вул. Соборна, будинок 1а, накладену приватним нотаріусом Рівненського міського нотаріального округу та іпотеку накладену у звязку з укладенням між Публічним акціонерним товариством "Укрсоцбанк" та [PERSON] договору іпотеки №16Ж-1 від 30 січня 2007 року, шляхом виключення відповідних записів з Єдиного реєстру заборон відчуження нерухомого майна та з Державного реєстру іпотек. 4. Скасувати заборону відчуження приміщення магазину по реалізації непродовольчої групи товарів, загальною площею 54,8 кв.м., що розташована за адресою: м. Рівне, вул. Соборна,1, накладену приватним нотаріусом Рівненського міського нотаріального округу та іпотеку накладену у зв"язку з укладенням між Публічним акціонерним товариством "Укрсоцбанк" та [PERSON] додаткової угоди №16Ж-1/1 від 08 жовтня 2010 року про внесення змін до Договору іпотеки №16Ж-1 від 30 січня 2007 року шляхом виключення відповідних записів з Єдиного реєстру заборон відчуження нерухомого майна та з Державного реєстру іпотек. 5. Стягнути з відповідача на її користь понесені судові витрати в розмірі 3654 грн. ІІ. Пояснення осіб, які беруть участь у справі. 2. В судовому засіданні представник позивача підтримала позовні вимоги, просила їх задовольнити, суду додатково пояснила, що крім доводів викладених у позовній заяві, на їх переконання, вся наведена банком в змісті правочину інформація і дані викликали сумніви у їх правильності, достовірності і відповідності зокрема, щодо визначення і розрахунку ефективної ( реальної процентної ставки за кредитним правочином і визначення суми абсолютного значення подорожчання кредиту, а тому позивачем було ініційовано проведення економічного дослідження матеріалів кредитного договору та інших матеріалів кредитної справи, за результатами якого складено висновок від 01.09.2015 року, яким встановлено, що ефективна ставка відсотка ( тобто реальна процентна ставка) та сукупна вартість кредиту абсолютного значення подорожчання кредиту) в кредитному договорі № 16Ж від 30.01.2007 року не визначені. Ефективна ставка відсотка на момент укладення кредитного договору фактично становить 13, 81 % та є вищою від процентної ставки визначеної в умовах договору 12, 50 %. Зазначає, що всі зазначені у вказаному дослідженні факти, дані та обставини в їх сукупності надають підстави стверджувати, що під час укладення кредитного договору банк приховав від позичальника повну, об»єктивну та достовірну інформацію щодо кінцевої сукупної вартості кредиту та вказав в оспорюваному договорі занижені значення показників суттєвих умов договору, чим фактично ввів в оману позичальника. Просить позов задоволити повністю. 3. Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнала, пояснила, що твердження позивача про те, що банком порушено вимоги чинного законодавства - не дотримано істотних умов договору кредиту, зокрема вимоги Закону України « Про захист прав споживачів» щодо необхідності надання позивачу інформації про умови кредитування перед укладенням договору кредиту не відповідають дійсності та фактичним обставинам справи. Так, вказані твердження позивача спростовуються наступними документами, а саме запитом на отримання кредиту від 26 січня 2007 року, власним підписом на вказаній заяві позивач підтвердив той факт, що банк надав йому повну, достовірну та вичерпну інформацію, власне, про особу та місце знаходження банку, про всі умови отримання, користування та повернення кредиту щодо якого цей запит на отримання кредиту підписаний позивачем, крім того, позивачем підтверджено відсутність у нього будь- яких зауважень чи заперечень стосовно змісту наданої йому інформації, як про особу і місце знаходження банку так і про умови отримання, користування та повернення кредиту. Детальними розписами сукупної вартості кредиту, значення реальної процентної ставки та абсолютне значення подорожчання кредиту від 21.10.2008 року та від 07.07.2010 року. Пояснила, що твердження позивача, що банком порушено положення Закону України «Про іпотечне кредитування, операції з консолідованим іпотечним боргом та іпотечні сертифікати» є безпідставними, оскільки між сторонами договір про іпотечний борг не укладався. В іпотеку передано нерухоме майно, будівництво якої на той час було завершено, жодні виплати за іпотечними сертифікатами, відповідно до умов кредитного договору не проводяться, у договорах не передбачено механізмів управління майном не може бути, а отже недотримання банком Закону, договір кредиту № 16Ж від 30.01.2007 року не може бути визнаним судом недійсним.Просить суд у задоволенні позовних вимог відмовити. ІІІ. Встановлені судом обставини та визначені відповідно до них правовідносини. 4. 30 січня 2007 року між [PERSON] та Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку "Укрсоцбанк" був укладений кредитний договір №16Ж, відповідно до якого Кредитор надає Позичальнику у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання грошові кошти в розмірі 59400 доларів США зі сплатою 12,5% річних за перший рік, подальший розмір процентів за користування кредитом підлягає щорічному перегляду, згідно з умовами п.2.6 цього Договору та наступним порядком погашення суми основної заборгованості з кінцевим терміном повернення заборгованості до 29.05.2021 року (п. 1.1 Кредитного договору). ( а.с. 10-12) Згідно п.1.2. Договору кредиту, кредит надається Позичальнику на купівлю двокімнатної квартири №7, загальною площею 53,9 кв.м., що розташована за адресою: м. Рівне, вул. Соборна, будинок 1а. 5. В якості забезпечення Позичальником виконання своїх зобов"язань щодо погашення Кредиту, сплати процентів, можливих штрафних санкцій, а також інших витрат на здійснення забезпеченої іпотекою вимоги, Кредитор укладає: в день укладення цього договору - договір іпотеки з фізичною особою [PERSON], яка передає Кредитору в іпотеку двокімнатну квартиру №7, загальною площею 53,9 кв.м., що розташована за адресою: м. Рівне, вул. Соборна, будинок 1а ; Іпотечний договір підлягає нотаріальному посвідченню, обтяження нерухомого майна іпотекою - реєстрації в Державному реєстрі іпотек у встановленому порядку, а на відчуження нерухомого майна нотаріусом накладається заборона (п.1.3 Кредитного договору). У відповідності до умов договору кредиту відповідач зобов"язаний: п. 3.3.8. - повернути в повному обсязі кредит із нарахованими процентами за фактичний час його використання та можливими штрафними санкціями в порядку, визначеному згідно з графіком; п. 3.3.7. - сплачувати проценти за використання кредиту в порядку, визначеному п. п. 2.4., 2.5. договору кредиту; п.2.4.1. передбачено, що сплата кредиту та процентів здійснюється щомісячно у валюті кредиту до 20-го числа місяця наступного за звітним місяцем, в якому нараховані проценти. Відповідно до п. 3.3.9. договору кредиту, відповідач зобов"язаний достроково повернути кредит, погасити нараховані проценти, та сплатити можливі штрафні санкції у випадках, визначених п.п. 2.6.3., 3.2.3., 4.4., 5.4. договору кредиту, тобто, у разі невиконання відповідачем обов"язків, визначених п.п. 3.3.2.-3.3.15., зокрема, щодо сплати кредиту та процентів більше ніж 60 (шістдесят) календарних днів (п. 4.4.). 6. Додатковою угодою №1 змінено розмір процентної ставки, встановлено на рівні 14 (чотирнадцять цілих) процентів річних. Крім того, до вказаного кредитного договору неодноразово вносилися зміни додатковими угодами №2 від 07.07.2010р., №3 від 08.10.2010р.( а.с. 13) 7. Також, 08 жовтня 2010 року між Банком та Позичальником укладено додаткову угоду №16Ж-1/1 про внесення змін до Договору іпотеки №16Ж-1 від 30 січня 2007 року.( а.с. 17) ІV. Оцінка Суду. А. Загальні принципи. 8. В даній ситуації суд звертає увагу, що частиною 1 ст. 1054 ЦК України визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов"язується надати грошові (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов"язується повернути кредит та сплатити проценти. 9. Відповідно до ст.627 ЦК України, відповідно до ст. 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначені умов договору з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. 10. Згідно ч.1 ст.628 ЦК України передбачено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов"язковими відповідно до актів цивільного законодавства. 11. Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 06.11.2009 року "Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними" правочин визнається вчиненим під впливом обману у випадку навмисного введення іншої сторони в оману щодо обставин, які впливають на вчинення правочину. На відміну від помилки, ознакою обману є умисел у діях однієї зі сторін правочину. Наявність умислу в діях відповідача, істотність значення обставин, щодо яких особу введено в оману, і сам факт обману повинна довести особа, яка діяла під впливом обману. Обман щодо мотивів правочину не має істотного значення. 12. Відповідно до статті 230 ЦК України якщо одна із сторін правочину навмисно ввела другу сторону в оману щодо обставин, які мають істотне значення (частина перша статті 229 цього Кодексу), такий правочин визнається судом недійсним. Обман має місце, якщо сторона заперечує наявність обставин, які можуть перешкодити вчиненню правочину, або якщо вона замовчує їх існування. Б. Застосування вказаних принципів в даній справі. 1). Чи було волевиявлення на укладення договору. 13. Підставою, що стало причиною введення позивача в оману при укладанні кредитного договору, як вказала позивач, стало невідповідність кредитного договору вимогам ст. 11 Закону України "Про захист прав споживачів" та Постанові НБУ №168 від 10.05.2007 року "Про затвердження Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту" (зареєстр. в Мінюсті України 25.05.2007 року за №541/13808), оскільки в графіку платежів, не було враховано понесені позивачем витрати на оплату супутніх послуг, що значно підняло в ціні вартість кредиту та відсутність графіку платежів на весь строк кредитних зобов"язань. 14. Суд зауважує, що відповідно до ЗУ "Про захист прав споживачів" споживач має право протягом 14 календарних днів відкликати свою згоду на укладення договору про надання споживчого кредиту без пояснення причин. Цього зроблено не було, споживач кредитний договір підписала, отримала кредитні кошти розпорядилася ними на власний розсуд, сплачувала кредит згідно Графіку, а отже, визнавала в повному обсязі умови договору та погоджувалася з ними. 15. При вирішенні спору суд приймає до уваги, що Постановою Правління НБУ № 168 від 10.05.2007 року "Про затвердження Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту", які розроблені у відповідності дост. 11 Закону України "Про захист прав споживачів", затверджено форму детального розпису сукупної вартості кредиту та Правила надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту (надалі - Правила), а саме: відповідно до ч. 2 ст. 11 Закону України "Про захист прав споживачів", саме і тільки перед укладенням договору про надання споживчого кредиту кредитодавець зобов"язаний повідомити споживача у письмовій формі про кредитні умови, зокрема:а) мету, для якої споживчий кредит може бути витрачений; б) форми його забезпечення; в) наявні форми кредитування з коротким описом відмінностей між ними, в тому числі між зобов"язаннями споживача; г) тип відсоткової ставки; ґ) суму, на яку кредит може бути виданий; д) орієнтовну сукупну вартість кредиту та вартість послуги з оформлення договору про надання кредиту (перелік усіх витрат, пов"язаних з одержанням кредиту, його обслуговуванням та поверненням, зокрема таких, як адміністративні витрати, витрати на страхування, юридичне оформлення тощо); е) строк, на який кредит може бути одержаний; є) варіанти повернення кредиту, включаючи кількість платежів, їх частоту та обсяги; ж) можливість дострокового повернення кредиту та його умови; з) необхідність здійснення оцінки майна та, якщо така оцінка є необхідною, ким вона здійснюється; и) податковий режим сплати відсотків та про державні субсидії, на які споживач має право, або відомості про те, від кого споживач може одержати докладнішу інформацію; і) переваги та недоліки пропонованих схем кредитування. 2). Чи було порушення банком Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту" 16. Посилання позивача на Постанову НБУ №168 від 10.05.2007 року "Про затвердження Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту" (зареєстр. в Мінюсті України 25.05.2007 року за №541/13808), суд також не приймає до уваги, оскільки оспорювані договори, укладено 30.01.2007 року, а вказана Постанова НБУ №168 прийнята 10.05.2007 року, а отже, відповідно до принципу, закріпленого у ст.58 Конституції України, закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі. Тому, положення вказаної постанови не поширюється на ті відносини, які були між сторонами до моменту введення вказаного нормативного акту у дію. 17. Як встановлено судом та вбачається з матеріалів справи, [PERSON] добровільно виявила бажання скористатися послугами банку та укласти кредитний договір. 18. Суд вважає, що при укладенні умов договору про надання кредиту від 30 січня 2007 року [PERSON] діяла вільно, виходячи з власних інтересів, прийняла рішення про вибір контрагента та про вступ з ним в договірні відносини, на власний розсуд з контрагентом визначила характер договору, який вони уклали, його умови (зміст), в тому числі розмір штрафних санкцій. 19. При вирішенні питання про порушення банком Правил надання банками інформації споживачу про умови кредитування суд зауважує на таке: - Банком було проведено переддоговірну роботу з позичальником, що стверджується запитом на отримання кредиту від 26.01.2007 року ( а.с.33) 20. Крім того, з розрахунку заборгованості за Кредитним договором №16Ж від 30.01.2007 року вбачається, що [PERSON]., здійснювалося погашення кредиту та відсотків за користування кредитом згідно графіку погашення до березня 2014 року. Наведене дає підстави стверджувати, що волевиявлення [PERSON], як учасника правочину, було вільним і відповідало її внутрішній волі. 21. Повертаючись до обставин даної справи, Суд підкреслює, що матеріалами справи підтверджується, що [PERSON] підписано кредитний договір із вказаними вище додатками та детальним розписом сукупної вартості кредиту, що свідчить про її обізнаність про умови кредитування, про вартість кредиту та інші супутні послуги та тарифи, а також безспірно вбачається, що позивач добровільно вчиняла дії щодо отримання банківського кредиту в іноземній валюті у розмірі 59 400 доларів США під заставу належного їй нерухомого майна. 22. Судом також встановлено, що спірний кредитний договір підписаний сторонами, які досягли згоди з усіх істотних умов договору, мали необхідний обсяг цивільної дієздатності, а їх волевиявлення було вільним і відповідало їхній внутрішній волі; позивач на момент укладення договору не заявляла додаткових вимог щодо умов спірного договору та в подальшому виконувала його умови; відповідач надав позивачу документи, які передували укладенню кредитного договору, у тому числі й щодо сукупної вартості кредиту, реальної процентної ставки; у додатках до договору споживчого кредиту "Загальна вартість кредиту" та "Графік погашення кредиту", які підписані позивачем, міститься повна інформація стосовно умов кредитування.( а.с. 10-12) 3). Чи було абсолютне значення подорожчання кредиту 23. При вирішенні вказаного питання суд зауважує, що відповідно вимог ст.212 ЦПК України, висновок експерта не має наперед встановленої сили та переваги над іншими джерелами доказів, підлягає перевірці й оцінці за внутрішнім переконанням суду, яке має грунтуватися на всебічному, повному й об"єктивному дослідженні всіх обставин справи у їх сукупності. 24. Судом встановлено, що згідно висновку за результатами проведення судово-економічної експертизи від 09.12.2016 року №2046, яка проведена згідно наявних матеріалів, вбачається, що оформлення Банком інформації про умови кредитування та сукупну вартість кредиту (у вигляді реальної процентної ставки та абсолютного значення подорожчання кредиту), під час укладення кредитного договору №16Ж від 30.01.2007р., виконано з недотриманням "Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту" (затверджених Постановою Правління НБУ №168 від 10.05.2007р.) та ЗУ "Про захист прав споживачів". На думку суду, приймаючи до уваги, те що розрахунок реальної відсоткової ставки та абсолютного значення подорожчання кредиту банком здійснено станом на день укладення договору 30.01.2007 року, а розрахунки експерта здійснені станом на 09.12.2016 року. Висновок експерта базується на розрахунках, зроблених у національній валюті - гривні, у той час як валютою зобов"язання є іноземна валюта - долар США; курс гривні по відношенню до долара США не є сталим протягом всього часу користування кредитом, що на думку суду, не свідчить про обман позивача. 25. При вирішенні даного спору суд також звертає увагу, що згідно із ч. 1 ст. 36 Закону України "Про Національний банк України" офіційний курс гривні до іноземних валют встановлюється Національним банком України. Частиною 1 ст. 8 Декрету Кабінету Міністрів України "Про систему валютного регулювання та валютного контролю" визначено, що валютні курси встановлюються Національним банком України за погодженням з Кабінетом Міністрів України. За змістом Положення про встановлення офіційного курсу гривні до іноземних валют та курсу банківських металів, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 12 листопада 2003 року № 496 і зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 27 листопада 2003 року за № 1094/8415, а також додатку № 1 до нього, офіційний курс гривні до іноземних валют, зокрема: долару США, євро та швейцарського франку, установлюється щоденно. Для розрахунку курсу гривні до іноземних валют використовується інформація про котирування іноземних валют за станом на останню дату. Отже, незмінність курсу гривні до іноземних валют законодавчо не закріплена. 4) Чи було порушення положень Закону України «Про іпотечне кредитування, операції з консолідованим іпотечним боргом та іпотечні сертифікати» 26. Судом враховується, що Закон України «Про іпотечне кредитування, операції з консолідованим іпотечним боргом та іпотечні сертифікати» встановлює та регулює відносини у системі іпотечного кредитування, а також перетворення платежів за іпотечними активами у виплати за іпотечними сертифікатами із застосуванням механізмів управління майном. Відповідно до положень вказаного вище закону, іпотечне кредитування - це правовідносини, що виникають з приводу набуття права вимоги іпотечного боргу за правочинами та іншими документами. Статтею 5 вказаного вище Закону предметом іпотеки є об»єкт незавершеного будівництва та майнові майнові права на нерухомість, будівництво якої не завершено. При цьому суд зауважує, що листом Верховного Суду України « Аналіз судової практики застосування судами законодавства, яке регулює іпотеку як заставу нерухомого майна» від 01.02.2015 року звертається увагу на те, що згаданий вище Закон має вузьку сферу застосування і не може застосовуватись до відносин щодо надання кредиту, забезпеченого іпотекою, якщо ці відносини не передбачають перетворення платежів за іпотечними активами у виплати за іпотечними сертифікатами та застосування механізму управління майном. 27. Суд підкреслює, що в даному випадку між сторонами договір «поо іпотечний борг» не укладався. В іпотеку передано нерухоме майно, будівництво якого на той час було завершено ( двокімнатна квартира, а вподальшому - приміщення магазину по реалізації непродовольчої групи товарів). Жодні виплати за іпотечними сертифікатами відповідно до умов кредитного договору не проводяться. У договорах не передбачено механізмів управління майном. Наведене у своїй сукупності, на думку суду не є підставою для визнання судом недійсним кредитного договору. 28. З огляду на зазначені вище обставини справи, враховуючи, що позивачем не доведено факт обману та наявність умислу в діях відповідача, які впливають на вчинення правочину, тому суд прийшов до висновку, що в задоволенні позовних вимог позивача слід відмовити. 29. Далі суд зазначає, що не підлягає до задоволення клопотання представника відповідача про застосування строків позовної давності, у зв"язку з тим, що при вирішенні спору судом встановлено, що позовні вимоги є безпідставними. Враховуючи викладене,

Outcome: dismissed