Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-11 00:00:00

До Ленінського районного суду м. Запоріжжя надійшов позов [PERSON] до територіальної громади міста Запоріжжя в особі [PERSON] міської ради, третя особа: приватний нотаріус Запорізького міського нотаріального округу [PERSON], [PERSON] державна нотаріальна контора, про визнання права власності в порядку спадкування за законом. Позов обґрунтований тим, що 1 липня 2017 року померла [PERSON], яка є тіткою позивача. За життя померла не склала заповіт. Інших спадкоємців в [PERSON] немає. Позивач в установлений строк звернувся до приватного нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, проте йому було відмовлено, в звязку із відсутністю правовстановлюючі документи на майно, яке належало спадкодавцю. Відповідно до правовстановлюючих документів будинок №200 по вул. М. Грушевського в м. Запоріжжі належав на праві власності [PERSON] на підставі договору про надання в безстрокове користування земельною ділянкою для будівництва індивідуального житлового будинку. 12 серпня 1998 року [PERSON] помер. Після померлого [PERSON] спадщину прийняла дружина померлого [PERSON], відповідно до положень ст. ст. 548, 549 ЦК України(в редакції 1963 року). 23 вересня 2008 року [PERSON] померла. За життя померла [PERSON] склала заповіт, посвідчений Другою [PERSON] державною нотаріальною конторою, зі змісту якого вбачається, що належний їй на праві власності житловий будинок №200 по вул. М. Грушевського в м. Запоріжжі, вона заповідала [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] по ? часті кожному. Після смерті [PERSON] спадкоємці за заповітом: позивач, [PERSON], [PERSON] звернулися із заявою до Другої [PERSON] державної нотаріальної контори про прийняття спадщини за заповітом. Спадкоємці [PERSON] та [PERSON] подали до Другої [PERSON] державної нотаріальної контори заяви про відмову від прийняття спадщина на користь [PERSON] Постановою державного нотаріуса Другої [PERSON] державної нотаріальної контори від 2 лютого 2018 року [PERSON] було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії. Позивач просить визнати за [PERSON] право власності на 3/4 частки житлового будинку №200 по вул. Михайла Грушевського (колишня Ульянова) у м. Запоріжжя в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON], яка сталася 23 вересня 2008 року; 1/4 частки житлового будинку №200 по вул. Михайла Грушевського (колишня Ульянова) у м. Запоріжжя в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON], яка сталася 1 липня 2017 року. В судовому засіданні представник позивача підтримала позовну заяву. Надала пояснення аналогічні викладеним у позові. Представник відповідача в судовому засідання не заперечував щодо задоволення позову. Треті особа в судове засідання не зявилася, повідомлені належним чином про час та місце розгляду справи. Дослідивши подані сторонами документи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Згідно з договором про надання у безстрокове користування земельної ділянки для будівництва житлового будинку від 20 листопада 1959 року відділом комунального господарства виконкому міської ради депутатів трудящих м. Запоріжжя [PERSON] надано земельну ділянку. (а.с.12) Відповідно до висновку про реєстрацію домоволодіння (а.с.14) домоволодіння по вул. Ульянова №200 у м. Запоріжжя встановлено право власності за [PERSON] Згідно із свідоцтвом про смерть [PERSON] помер 10 серпня 1998 року (а.с.15) Відповідно до свідоцтва про одруження [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб (а.с.16) Після реєстрації шлюбу [PERSON] змінила прізвище на [PERSON]. Згідно зі свідоцтвом про смерть [PERSON] померла 23 вересня 2008 року (а.с.17). Відповідно до заповіту [PERSON] (а.с.18) на випадок своєї смерті зробила таке розпорядження: належний їй на праві приватної власності житловий будинок за адресою: м. Запоріжжя, вул. Ульянова 200, заповідає [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] по ? частині кожному. Постановою державного нотаріуса Другої [PERSON] державної нотаріальної контори від 2.02.2018 року відмовлено [PERSON] у вчиненні нотаріальної дії видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на частку житлового будинку, який належав померлій [PERSON] (а.с.10). Відповідно до свідоцтва про народження [PERSON] є сином [PERSON] та [PERSON] (а.с.21) Згідно зі свідоцтвом про смерть [PERSON] помер 9 червня 2005 року. Відповідно до свідоцтва про народження [PERSON] є сином [PERSON] та [PERSON] Відповідно до свідоцтва про народження [PERSON] є донькою [PERSON] та [PERSON] Згідно з витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про шлюб (а.с.24) [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб 26 квітня 1966 року. Після реєстрації шлюбу [PERSON] змінила прізвище на [PERSON]. Відповідно до свідоцтво про розірвання шлюбу [PERSON] та [PERSON] розірвали шлюб. (а.с.26) Згідно з витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про шлюб (а.с.27-28) [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб 17 листопада 1983 року. Після реєстрації шлюбу [PERSON] змінила прізвище на [PERSON]. Відповідно до свідоцтва про смерть [PERSON] померла 1 липня 2017 року. (а.с.8) Постановою приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріального округа [PERSON] від 21.01.2018 року відмовлено [PERSON] у вчиненні нотаріальної дії видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на частку житлового будинку, який належав померлій [PERSON] (а.с.10). Статтею 1216\~ЦК України передбачено, що спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до положень ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно з ч. 1, 2 ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 - 1265 цього Кодексу. Відповідно до\~ч.\~3\~ст.\~1268\~ЦК України\~спадкоємець,\~який постійно\~проживав разом\~із спадкодавцем\~на час\~відкриття спадщини,\~вважається таким,\~що прийняв\~спадщину,\~якщо протягом\~строку,\~встановленого статтею\~1270\~цього Кодексу,\~він не\~заявив про\~відмову від\~неї. Згідно із ч.2 ст. 1225 ЦК України до спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд переходить право власності або право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені. На підставі сукупності вищевказаних письмових доказів судом встановлено, що [PERSON] станом на час своєї смерті мала право власності на житловий будинок, який розташований на земельній ділянці за адресою: м. Запоріжжя, вул. Михайла Грушевського (колишня Ульянова) №200, що залишився після смерті [PERSON] Зокрема, [PERSON] станом на час смерті [PERSON] постійно проживала разом з ним та прийняла спадщину після нього в порядку ст. 549 ЦК УРСР, що діяв на час відкриття спадщини. Отже, [PERSON] з урахуванням відмов спадкоємців [PERSON], [PERSON] від прийняття спадщини за заповітом часток житлового будинку на його користь в порядку ст. 1274 ЦК України, має право на спадкування за заповітом ? частини житлового будинку, яке належало [PERSON] станом на час її смерті. Також [PERSON] за життя мала право на спадкування за заповітом ? частини житлового будинку, яке належало [PERSON] станом на час її смерті. При цьому той факт, що [PERSON] не оформила права на спадкове майно після смерті [PERSON] не має правового значення, адже згідно зі ст. 548 ЦК України воно належить спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Згідно з поданими письмовими доказами [PERSON] є племінником померлої [PERSON] і, таким чином позивач відповідно до положень ст. 1265 ЦК України відноситься до пятої черги спадкоємців за законом. Інші спадкоємці після померлої [PERSON] до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини не зверталися. Частиною 1 ст. 1297\~ЦК України передбачено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину. Відповідно до глави 10 п. 4.15 "Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України", затвердженої наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року за № 296/5 передбачено, що "видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусами після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкоємцеві та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна". Якщо нотаріусом відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розглядові у позовному провадженні. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Пленум Верховного Суду України у постанові від 30 травня 2008 року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування" також роз'яснив, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. За вказаних обставин позовні вимоги підлягають задоволенню. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved