Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-25 00:00:00

Публічне акціонерне товариство Комерційний банк "ПриватБанк" (далі - ПАТ КБ "ПриватБанк") звернулось до суду з позовом про стягнення з відповідача суми боргу за кредитним договором. Обґрунтовуючи вимоги позивач в своїй позовній заяві вказував на те, що відповідно до договору № KTXRRX09496946, який було укладено 26.06.2007 року, відповідач отримав кредит в розмірі 954,80 грн. зі сплатою відсотків за користування в розмірі 12% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. У звязку з порушенням відповідачем зобовязань за кредитним договором відповідач станом на 11.02.2016 року має заборгованість в розмірі 17167,83 грн., з яких: 373,16 грн. - заборгованість за кредитом; 4325,57 грн. - заборгованість зі сплати процентів за користування кредитом; 336,16 грн. заборгованість зі сплати комісії за користування кредитом ; 10839,23 грн. пеня за несвоєчасність виконання зобовязань за договором; 500,00 грн. - штраф (фіксована частина); 793,71 грн. - штраф (процентна складова). Позивач просить задовольнити його позовні вимоги в повному обсязі в розмірі 17167,83 грн. та стягнути з відповідача понесені ним судові витрати в розмірі 1378,00 грн. В позовній заяві представник позивача просив розглянути справу без його участі, не заперечував проти винесення заочного рішення по справі. Суд вважав за можливе розглянути справу у відсутності представника позивача, що відповідає вимогам\~ст. 169 ЦПК України. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час і місце розгляду справи належним чином був повідомлений, про що свідчать поштові рекомендовані повідомлення в матеріалах справи, будь - яких заяв від останнього не надходило. Відповідно до ч.1 ст.224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. У звязку з викладеним, враховуючи, що представник позивача не заперечував проти розгляду справи у відсутність відповідача, суд вважає можливим розглянути справу у відсутність відповідача по матеріалам, які є в наявності в справі і постановити заочне рішення, направивши за місцем мешкання відповідача копію рішення суду для відома. Дослідивши матеріали справи судом встановлено наступне. Між сторонами склалися кредитні правовідносини. Визначення поняття зобов'язання міститься у ч. 1 ст. 509 ЦК України. Відповідно до цієї норми зобов'язання - це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Згідно з нормою ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (ст. 611 ЦК України). Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків (ч. 1 ст. 626 ЦК України). Договір є обов'язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України). Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 ЦК України). Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України). Одним із видів порушення зобов'язання є прострочення - невиконання зобов'язання в обумовлений сторонами строк. При цьому в законодавстві визначаються різні поняття як "строк дії договору", так і "строк (термін) виконання зобов'язання" (ст.ст. 530, 631 ЦК України). Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Наслідки прострочення позичальником повернення позики визначено у ст. 1050 ЦК України. Якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу (ч. 2 ст. 1050 ЦК України). Зі статуту публічного акціонерного товариства комерційного банку "Приватбанк" (а.с.14) вбачається, що ПАТ КБ "Приватбанк" є правонаступником закритого акціонерного товариства комерційного банку "Приватбанк". З матеріалів справи вбачається, що при укладенні 26.06.2007 року договору споживчого кредиту № KTXRRX09496946 між ЗАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON], останній надав згоду, що заява разом із запропонованими банком Умовами надання споживчого кредиту фізичним особам, тарифами складає між позичальником і банком кредитний договір, засвідчивши її своїм підписом (а.с.5). Відповідно до п.1.4 Умов надання споживчого кредиту фізичним особам датою укладення договору є дата підписання позичальником заяви позичальника.(а.с.6) Відповідно до укладено договору споживчого кредиту («Розстрочка») (Стандарт) № KTXRRX09496946 від 26.06.2007 року, позичальнику надано споживчий кредит у сумі 954,80 грн. на строк 24 місяця строк з 26.06.2007 р. по 26.06.2009 р. включно з умовами сплати за користування кредитом відсотків у розмірі 1,0% на місяць на суму залишку заборгованості по кредиту, щомісячної винагороди за надання фінансового інструменту у розмірі 21.01. грн.. та єдиноразової виногороди за надання фінансового інструменту у розмірі 86,80 грн., в обмін на зобовязання позичальника поверненню кредиту, сплати відсотків, винагороди, комісії в обумовлених у заяві та умовах про надання споживчого кредиту фізичним особам строки (а.с.5). З заяви позичальника KTXRRX09496946 від 26.06.2007 року, яка є складовою частиною кредитного договору, вбачається, що погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: щомісяця в період сплати, за який приймається період з «20» по «27» число кожного місяця, Позичальник повинен надавати Банку грошові кошти (щомісячний платіж) у сумі 66,03 грн. для погашення заборгованості за Кредитом, яка складається із заборгованості за кредитом, відсотків, винагороди, комісії, а також інших витрат згідно з Умовами. Позичальник доручає банку, без додаткового узгодження, перерахувати кредитні кошти в день надання кредиту в сумі 868, 00 грн. на поточний рахунок № 26055053602071 в КРАМАТ ФЗАТ КБ «Приватбанк» з призначенням платежу «Перерахування коштів згідно з рахунком фактурою № 3 від 26.06.2007 р. у т.ч. ПДВ 114,67 грн.» (а.с.5, зворотна сторона). Згідно п.4.2 Умов, при порушенні Позичальником зобовязань із погашення Кредит, Позичальник сплачує Банку відсотки за користування Кредитом в подвійному розмірі від розміру зазначеному у Тарифах та Заяві (а.с.8). Пунктом 4.3 Умов надання споживчого кредиту фізичним особам передбачено, що кошти, отримані від Позичальника для погашення заборгованості по Кредиту, насамперед направляються для відшкодування витрат/збитків Банку згідно п.3.2.11, 3.3.8 цих Умов, далі пені, далі прострочених відсотків по Кредиту, далі простроченої заборгованості за Кредитом, частина направляється на погашення заборгованості за Кредитом, далі - комісії, далі винагороди, далі відсотків, далі кредиту. Остаточне погашення заборгованості за Кредитом виконується не пізніше дати, зазначеної у Заяві. Сума остаточного погашення заборгованості може відрізнятися від суми щомісячного платежу. При несплаті винагороди, комісії згідно Заяви, відсотки і або частини Кредиту до останнього дня Періоду сплати, вони вважаються простроченими. Пунктом 4.6 Умов надання споживчого кредиту фізичним особам передбачено, що якщо згідно заяви передбачена щомісячна сплата винагороди, то вона спочатку встановлюється у фіксованому розмірі зазначеному у заяві від дня списання коштів з кредитного рахунку до дати повного погашення кредиту, при цьому, незалежно від кількості днів, що пройшло від дня закінчення останнього періоду сплати до дня остаточного погашення кредиту, винагорода сплачується як за повний календарний місяць. Відповідач зобов'язання за вказаним договором не виконав, у звязку з чим, станом на 11.02.2016 року, має заборгованість в розмірі 17167,83 грн., з яких: 373,16 грн. - заборгованість за кредитом; 4325,57 грн. - заборгованість зі сплати процентів за користування кредитом; 336,16 грн. заборгованість зі сплати комісії за користування кредитом ; 10839,23 грн. пеня за несвоєчасність виконання зобовязань за договором; 500,00 грн. - штраф (фіксована частина); 793,71 грн. - штраф (процентна складова) (а.с.4) Відповідно до вимог ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, при цьому доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно з вимогами ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних або юридичних осіб, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Проаналізувавши зібрані та дослідженні по справі докази, суд прийшов до висновку, що вимоги позивача є обґрунтованими та підлягають задоволенню частково виходячи з наступного. Судом встановлено, що відповідач є зареєстрованим за адресою [INFO], що підтверджується копією паспорта (а.с.10) та повідомленням від 11.01.2016 року №05/1866-10/01/02 виконавчого комітета Добропільської міської ради (а.с.31). Враховуючи наведене, суд вважає, що на договірні правовідносини між сторонами у справі розповсюджується дія Закону України від 2 вересня 2014 року № 1669-VII «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції». Відповідно до ст. 2 Закону України від 2 вересня 2014 року № 1669-VII «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції», на час проведення антитерористичної операції забороняється нарахування пені та/або штрафів на основну суму заборгованості із зобов'язань за кредитними договорами та договорами позики з 14 квітня 2014 року громадянам України, які зареєстровані та постійно проживають або переселилися у період з 14 квітня 2014 року з населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція, а також юридичним особам та фізичним особам - підприємцям, що проводять (провадили) свою господарську діяльність на території населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція. Згідно з Переліком населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, затвердженим розпорядженням Кабінету Міністрів України від 02 грудня 2015 року №1275-р, до таких населених пунктів віднесено і місто Добропілля, де зареєстрований відповідач. З позовних вимог ПАТ КБ «ПриватБанк» та розрахунку заборгованості вбачається, що з відповідача позивач просить стягнути станом на 11.02.2016 року пеню та штрафи. Враховуючи наведене, суд вважає, що позовні вимоги в частині стягнення пені за період з 14.04.2014 року по 11.02.2016 року задоволенню не підлягають на підставі ст..2 ЗУ «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції». Також не підлягає стягненню штрафи, які нараховані відповідно до п.5.3 Умов та Правил надання банківських послуг, так як вони нараховані після 14.04.2014 року. З розрахунку заборгованості за кредитним договором № KTXRRX09496946 від 26.06.2007 року (а.с.4) вбачається, що розмір нарахованої пені станом на 14.04.2014 року встановити не є можливим, так як розрахунок взагалі не містить дат операцій з нарахування пені за період з 15.07.2013 року по 11.02.2016 року. На вимогу суду щодо надання позивачем повного розрахунку заборгованості за кредитним договором за період з 26.06.2007 року по 11.02.2016 року, що підтверджується ухвалою від 20.07.2016 року (а.с.34), копію якої позивач отримав, згідно поштового повідомлення, 02.08.2016 року (а.с.37), позивачем будь-якої інформації суду не надано. Враховуючи викладене, а також те, що згідно з розрахунком заборгованості (а.с.4) станом на 15.07.2013 року розмір нарахованої пені становить 2239,60 грн., суд вважає що саме цей розмір заборгованості за пенею підлягає до стягнення за кредитними зобовязаннями. Зважаючи на вищевикладене, розмір заборгованості за кредитним договором, яка підлягає задоволенню в даному випадку становить 7274,49 грн., з яких: 373,16 грн. - заборгованість за кредитом; 4325,57 грн. - заборгованість зі сплати процентів за користування кредитом; 336,16 грн. заборгованість зі сплати комісії за користування кредитом ; 2239,60 грн. пеня за несвоєчасність виконання зобовязань за договором. В решті позовних вимог ПАТ КБ «Приватбанк» необхідно відмовити. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат суд виходить з наступного. Згідно ч. 1\~ст. 88 ЦПК України\~стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Згідно п.36 постанови Пленуму ВССУ № 10 від 17.10.2014 року «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» вбачається, що вимога пропорційності присудження судових витрат при частковому задоволенні позову (частина перша статті 88 ЦПК) застосовується незалежно від того, за якою ставкою сплачено судовий збір, (наприклад, його сплачено за мінімальною ставкою, визначеною Законом\~№ 3674-VI). Враховуючи вищевказані положення ЦПК України, а також розяснення постанови Пленуму ВССУ № 10 від 17.10.2014 року «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах», суд вважає, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в сумі 583,90 гривень, пропорційно до розміру задоволених позовних вимог (42,37 %). Решту судового збору в сумі 794,10 гривень слід залишити за позивачем.

Outcome: partial