Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-01 00:00:00

У січні 2017 року ПАТ «Кредобанк» звернулося до Корольовського районного суду м. Житомира з вказаним позовом до фізичної особи-підприємця [PERSON], [PERSON] про стягнення солідарно з відповідачів заборгованості в сумі 17486,36 грн. Позов обґрунтовувався тим, що 06.03.2015 р. між Публічним акціонерним товариством «Кредобанк» (Банк) та фізичною особою-підприємцем [PERSON] (Позичальник) укладено договір № 232/03/2015 про надання овердрафту, згідно умов якого відповідач ФОП [PERSON] отримала кредит у вигляді овердрафту із лімітом у сумі 20000,00 грн. строком до 05.03.2016 року, з оплатою процентів за користування кредитом в розмір 34% річних. В забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором 06 березня 2015 року між ПАТ «Кредобанк» та [PERSON] було укладено договір поруки, відповідно до якого він взяв на себе зобовязання перед позивачем відповідати по зобовязаннях відповідача ФОП [PERSON], які виникають з умов договору овердрафту. Посилаючись на порушення Позичальником умов за договором овердрафту внаслідок чого станом на 06 червня 2016 року утворилась заборгованість в сумі 17486,36 грн., позивач просить солідарно стягнути з відповідачів та судові витрати у справі. Ухвалою Корольовського районного суду м. Житомира від 25.01.2017 року відкрито провадження у справі за позовом ПАТ «Кредобанк» до [PERSON] та відмовлено у відкритті провадження до фізичної особи - підприємц [PERSON] на підставі п. 1 ч. 2 ст. 122 ЦПК України, оскільки спір в цій частині відноситься до юрисдикції господарських судів. Представник позивача у судове засідання не зявився, подав клопотання про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав, проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, судові повістки направлені за зареєстрованим місцем проживання за адресою: [INFO], повернені відділенням поштового звязку з відміткою "за закінченням терміну зберігання". Відповідно до вимог ч.2 ст.158 ЦПК України, суд вважає за можливе проводити розгляд справи за відсутності сторін та на підставі ч. 1 ст. 224 ЦПК України ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Судом встановлено, що 06.03.2015 р. між Публічним акціонерним товариством "Кредобанк" (Банк) та фізичною особою-підприємцем [PERSON] (позичальник) укладено договір № 232/03/2015 про надання овердрафту. Відповідно до п.1 Договору овердрафту, банк зобовязується надати у власність позичальнику грошові кошти у національній валюті для оплати наданих ним розрахункових документів в разі недостатності коштів на його поточному рахунку в межах встановленого максимального ліміту заборгованості в розмірі та на умовах обумовлених цим договором, а позичальник зобовязується повернути його і сплатити проценти та комісії за користування ним. Відповідно до умов договору від06.03.2015 р. банк встановив позичальнику максимальний ліміт заборгованості в сумі 20 000 грн., зі сплатою 34% річних строком до 05.03.2016 р. (а.с.9-14). Відповідно ст. ст. 526, 527, 530, 1054 ЦК України, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного Кодексу України, боржник зобовязаний виконати свій обовязок, а кредитор прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобовязання чи звичаїв ділового обороту, якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Як вбачається з наданого позивачем розрахунку заборгованості, ФОП [PERSON] взяті на себе зобов'язання по Договору овердрафту виконала неналежним чином, внаслідок чого виникла прострочена заборгованість, яка станом на 06.06.2016 року становить: 16525,44 грн. неповернута сума овердрафту; 19,93 грн. прострочена заборгованість по комісії; 940,99 грн. пеня по простроченій заборгованості за період з 09.03.2016 року по 18.08.2016 року. Так, в якості забезпечення виконання зобов'язань по Договору овердрафту, 06.03.2015 року між ПАТ "Кредобанк" та відповідачем [PERSON] було укладено договір поруки, за умовами якого поручитель зобовязався відповідати перед кредитором у повному обсязі за виконання позичальником зобовязань щодо сплати основного зобовязання за Договором овердрафту №232/03/2015 від 06.03.2015 року (а.с.23-24). Відповідно до ч.1 ст. 553 ЦК України, за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Згідно із частиною четвертою статті 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Аналіз зазначеної норми права дає підстави для висновку про те, що строк дії поруки (будь-який із зазначених у частині четвертій статті 559 ЦК України) не є строком захисту порушеного права, а є строком існування суб'єктивного права кредитора й суб'єктивного обов'язку поручителя, після закінчення якого вони припиняються. Це означає, що зі збігом цього строку (який є преклюзивним) жодних дій щодо реалізації свого права за договором поруки, у тому числі застосування судових заходів захисту свого права (шляхом пред'явлення позову), кредитор вчиняти не може. З матеріалів справи вбачається, що 30 грудня 2016 року ПАТ "Кредобанк" звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення з відповідача як солідарного боржника заборгованості за Договором овердрафту №232/03/2015 від 06.03.2015 року (а.с.38). Пунктом 2.4 договору овердрафту, строк виконання основного зобов'язання чітко визначений дата остаточного повернення овердрафту 05 березня 2016 року. При цьому умова договору поруки про припинення дії поруки за спливом трьохрічного строку від дня настання строку виконання основного зобовязання за кредитним договором не може розглядатися як установлення строку дії поруки, оскільки це не відповідає вимогам ч. 4 ст. 559 ЦК порука, згідно якої порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Таким чином, враховуючи, що строк повернення овердрафту за Договором овердрафту №232/03/2015 від 06.03.2015 року настав - 05 березня 2016 року, а ПАТ "Кредобанк" звернувся до суду шляхом направлення поштовим відправленням позовної заяви про стягнення заборгованості з поручителя [PERSON] - 30 грудня 2016 року, тобто поза межами шести місяців з моменту настання основного зобов"язання, суд дійшов висновку про те, що зобов'язання за договором поруки від 06.03.2015 року, укладеним між ПАТ "Кредобанк" та [PERSON] припинилися. За наведених обставин вимоги ПАТ "Кредобанк" до поручителя [PERSON] не можна вважати обгрунтованими, оскільки позивачем пропущено визначений законом строк для звернення до суду з позовом до нього, а тому у задоволенні позову банку слід відмовити.

Outcome: dismissed