Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-24 00:00:00

Заявник 25.09.2018 року звернувся до суду з заявою про встановлення факту смерті фізичної особи в певний час, посилаючись на те, що 11 червня 2015 року в м. Саки, АР Крим померла [PERSON] . Вказує, що на підтвердження смерті [PERSON] була надана довідка про смерть № 746 від 16.06.2015 року та свідоцтво про смерть від 16.06.2015 року видане м.Саки, Республіка Крим, Російська Федерація, Сакським районним відділом запису актів громадянського стану Департамента запису актів цивільного стану Міністерства юстиції Республіки Крим. Крім того зазначив, що неповнолітні [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] є дітьми [PERSON], що померла 11 червня 2015 року в м. Саки, АР Крим. Відповідно до Свідоцтва про народження [PERSON] та [PERSON] їхнім батьком є [PERSON]. 21\~серпня 2018\~року під\~час перетину\~державного кордону\~на КПВВ\~"Чонгар"\~[PERSON] разом\~з своїми\~неповнолітніми дітьми\~отримав відмову\~у в\~"їзді\~на тимчасово\~окуповану територію\~його дітей\~з підстав,\~визначних абзацом\~З/З\~"Порядку\~в"їзду\~на тимчасово\~окуповану територію\~України та\~виїзду з\~неї"\~та невідповідності\~Свідоцтва про\~смерть [PERSON],\~що видане\~Сакським районним відділом записів актів громадянського стану Департаменту записів актів громадянського стану Міністерства юстиції Республіки Крим з підстав того, що документи видані органами та установами, створеними в порядку не передбаченому законами України, є недійсними. В зв"язку з тим, що Свідоцтво про смерть [PERSON], що видане так званим Сакським районним відділом записів актів громадянського стану Департаменту записів актів громадянського стану Міністерства юстиції Республіки Крим не є підставою для державної реєстрації смерті, виникла необхідність в встановленні факту смерті [PERSON] на тимчасово окупованій території України, для подальшої реєстрації її смерті в відділі державної реєстрації актів цивільного стану. Просив суд встановити факт смерті [PERSON], [INFO], померлої 11 червня 2015 року у місті Саки, Автономної Республіки Крим.. Представник заявника в судове засідання не зявився, скерував до суду заяву про розгляд заяви без його участі, заяву підтримав та просив її задовольнити. Представник зацікавленої особи в судове засідання не зявився, причину неявки суду не повідомив, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, із заявами до суду не звертався. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заява підлягає до задоволення з наступних підстав: Відповідно до\~п.\~8\~ч.\~1\~ст.\~315\~ ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, зокрема, встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. Згідно ст. 317 ЦПК України\~- заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана родичами померлого або їхніми представниками до суду за межами такої території України. Згідно ч.1\~ст.17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», підставою для проведення державної реєстрації смерті є рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час. Як зазначив заявник в заяві 11 червня 2015 року в м. Саки, АР Крим померла [PERSON] . На підтвердження смерті [PERSON] була надана довідка про смерть № 746 від 16.06.2015 року та свідоцтво про смерть від 16.06.2015 року видане м.Саки, Республіка Крим, Російська Федерація, Сакським районним відділом запису актів громадянського стану Департамента запису актів цивільного стану Міністерства юстиції Республіки Крим. Крім того зазначив, що неповнолітні [PERSON], [INFO] та [PERSON]. [INFO] є дітьми [PERSON], що померла 11 червня 2015 року в м. Саки, АР Крим. Відповідно до Свідоцтва про народження [PERSON] та [PERSON] їхнім батьком є [PERSON]. 21\~серпня 2018\~року під\~час перетину\~державного кордону\~на КПВВ\~"Чонгар"\~[PERSON] разом\~з своїми\~неповнолітніми дітьми\~отримав відмову\~у в\~"їзді\~на тимчасово\~окуповану територію\~його дітей\~з підстав,\~визначних абзацом\~З/З\~"Порядку\~в"їзду\~на тимчасово\~окуповану територію\~України та\~виїзду з\~неї"\~та невідповідності\~Свідоцтва про\~смерть [PERSON],\~що видане\~Сакським районним відділом записів актів громадянського стану Департаменту записів актів громадянського стану Міністерства юстиції Республіки Крим з підстав того, що документи видані органами та установами, створеними в порядку не передбаченому законами України, є недійсними. В зв"язку з тим, що Свідоцтво про смерть [PERSON], що видане так званим Сакським районним відділом записів актів громадянського стану Департаменту записів актів громадянського стану Міністерства юстиції Республіки Крим не є підставою для державної реєстрації смерті, виникла необхідність в встановленні факту смерті [PERSON] на тимчасово окупованій території України, для подальшої реєстрації її смерті в відділі державної реєстрації актів цивільного стану. Відповідно до ч. 1\~ст. 5 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», Україна вживає всіх необхідних заходів щодо гарантування прав і свобод людини і громадянина, передбачених Конституцією\~та законами України, міжнародними договорами, усім громадянам України, які проживають на тимчасово окупованій території. [PERSON]\~, згідно положень\~розпорядження Кабінету Міністрів України від 07 листопада 2014 року №1085-р\~входить до переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, а відповідно до положень розпорядження Кабінету Міністрів України від 02 грудня 2015 року №1275-р,\~місто [PERSON]\~ входить до переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція. Разом із тим, під час вирішення питання щодо оцінки доказів у справах про встановлення факту народження особи на тимчасово окупованій території України, необхідно брати до уваги практику Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ), яка відповідно до українського законодавства має застосовуватися судами при розгляді справ як джерело права. Так, під час розгляду згаданої категорії справ необхідно враховувати висновки ЄСПЛ у справах проти Туреччини (зокрема, Loizidou v. Turkey, Cyprus v. Turkey), а також Молдови та Росії (зокрема, Mozer v/ the Republic of Moldova and Russia, Ilascu and Others v. Moldova and Russia), де, ґрунтуючись на Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії (Namibia case), ЄСПЛ наголосив, що першочерговим завданням щодо прав, передбачених Конвенцією, завжди має бути їх ефективна захищеність на території всіх Договірних Сторін, навіть якщо частина цієї території знаходиться під ефективним контролем іншої Договірної Сторони. Такий висновок ЄСПЛ слід розуміти в контексті сформульованого у згаданому Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії так званого «намібійського винятку», який є винятком із загального принципу щодо недійсності актів, у тому числі нормативних, які видані владою не визнаного на міжнародному рівні державного утворення. Зазначений виняток полягає в тому, що не можуть визнаватися недійсними всі документи, видані на окупованій території, оскільки це може зашкодити правам мешканців такої території. Зокрема, недійсність не може бути застосована до таких дій, як, наприклад, реєстрація народжень, смертей і шлюбів, невизнання яких може завдати лише шкоди особам, які проживають на такій території. Застосовуючи «намібійський виняток» у справі «Кіпр проти Туреччини», ЄСПЛ, зокрема, зазначив, що виходячи з інтересів мешканців, що проживають на окупованій території, треті держави та міжнародні організації, особливо суди, не можуть просто ігнорувати дії фактично існуючих на такій території органів влади. Протилежний висновок означав би цілковите нехтування всіма правами мешканців цієї території при будь-якому обговоренні їх у міжнародному контексті, а це становило б позбавлення їх наймінімальніших прав, що їм належать. Враховуючи наведену практику ЄСПЛ, а також ключове значення, яке має встановлення факту народження особи для реалізації майнових та особистих немайнових прав заявника, рішення суду повинно ґрунтуватись на дотриманні вимог статті 213 ЦПК України щодо повного і всебічного зясування обставин справи на підставі всіх поданих особами, які беруть участь у справі, доказів у сукупності, в тому числі з урахуванням документів, які видані органами та установами, що знаходяться на такій території. Таким чином, документи, видані органами та установами (зокрема, лікарняними закладами), що знаходяться на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, як виняток можуть братись до уваги судом та оцінюватись разом із іншими доказами в їх сукупності та взаємозвязку під час розгляду справи у порядку статті 257-1 ЦПК України. Відповідно до Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні затверджених\~Наказом Міністерства юстиції України від 18.10.2000 № 52/5\~у зв'язку з неможливістю виконувати повноваження відділами державної реєстрації актів цивільного стану Автономної Республіки Крим та міста Сімферополя на тимчасово окупованих територіях проведення державної реєстрації актів цивільного стану, внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання за заявами громадян України, які проживають на тимчасово окупованій території України, здійснюються відділами державної реєстрації актів цивільного стану за межами цієї території. Відповідно до ст.17 Закону України «Про реєстрацію актів цивільного стану»\~(за внесеними змінами від 09.09.2011 року), підставою для проведення державної реєстрації смерті є документ встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров'я або судово-медичною установою; рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою. Заява про державну реєстрацію смерті подається не пізніше трьох днів з дня настання смерті або виявлення трупа, а в разі якщо неможливо одержати документ закладу охорони здоров'я або судово-медичної установи, - не пізніше п'яти днів. Державна реєстрація смерті за заявою, поданою у строки, визначені частиною другою цієї статті, та до закінчення одного року з дня настання смерті, проводиться за останнім місцем проживання померлого, за місцем настання смерті чи виявлення трупа або за місцем поховання. Державна реєстрація смерті проводиться за місцем проживання заявника у разі: якщо заява надійшла після закінчення одного року з дня настання смерті; встановлення у судовому порядку факту смерті; звернення для реєстрації смерті особи, оголошеної судом померлою. У разі настання смерті в дорозі (у поїзді, на судні, в літаку тощо) державна реєстрація смерті може бути проведена в найближчому органі державної реєстрації актів цивільного стану. Державна реєстрація смерті проводиться за заявою родичів померлого, представників органу опіки та піклування, працівників житлово-експлуатаційних організацій, адміністрації закладу охорони здоров'я, де настала смерть, та інших осіб. Про державну реєстрацію смерті іноземця відділ державної реєстрації актів цивільного стану повідомляє Міністерство закордонних справ України. З письмової відповіді, наданої Черкаським міським відділом ДРАЦС Головного територіального управління юстиції у Черкаській області № 550/16.1-01.11 від 18.09.2018 року, вбачається, що заявнику було відмовлено у проведенні державної реєстрації смерті [PERSON], з посиланням на те, що відповідно до частини першої статті 17 ЗУ «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» державна реєстрація смерті проводиться на підставі документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоровя або судово-медичною установою; рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою. Аналіз документів, представлених заявником свідчить, що свідоцтво про смерть І-АЯ № 530548, видане 16 червня 2015 року Сакським районним відділом запису актів цивільного стану Департаменту записів актів громадянського стану Міністерства юстиції Республіки Крим не є підставою для державної реєстрації смерті. Встановлення факту смерті [PERSON] необхідно заявнику для реєстрації її смерті у відповідності із законодавством України, та отримання свідоцтва про смерть. За таких обставин, суд приходить до висновку про задоволення заяви про встановлення факту смерті, та вважає доведеним факт смерті [PERSON], [INFO], місце смерті: м. Саки, яка настала 11 червня 2015 року, оскільки законом не передбачено іншого порядку встановлення цього факту, що надасть можливість отримати заявнику свідоцтво про смерть [PERSON], видане державним органом України. Відповідно ч.\~4\~ст. 317\~ ЦПК України\~ухвалене судом рішення у справах про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, підлягає негайному виконанню. На підставі викладеного,

Outcome: approved