Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-17 00:00:00

[PERSON] звернулася до Рогатинського районного суду із позовом до Дичківської сільської ради про визначення додаткового строку для подання заяви в нотаріальну контору про прийняття спадщини за законом, що відкрилася внаслідок смерті матері позивачки [PERSON], яка померла [INFO] року. У позовній заяві зазначено, що мати позивачки [PERSON] постійно проживала в [ADDRESS]. [INFO] року [PERSON] померла. За життя вона заповідального розпорядження не залишила. Інших спадкоємців, окрім позивачки, немає. У даний час позивачка бажає оформити право власності на спадкове майно, як спадкоємиця за законом першої черги, однак не може цього зробити, оскільки пропустила строк для прийняття спадщини. Строк подачі заяви нею пропущено через те, що у період, встановлений для прийняття спадщини, вона проживала за межами Івано-Франківської області. Просила позовні вимоги задовольнити, визначити їй додатковий строк для подання заяви в нотаріальну контору про прийняття спадщини. У судове засідання, призначене на 18 лютого 2016 року позивачка, представник позивачки не прибули, направили на адресу суду клопотання про розгляд справи у їхній відсутності. Позов підтримали повністю із підстав, наведених у позовній заяві. Дичківська сільська рада явку представника у судове засідання не забезпечила. сільський голова [PERSON] 04 лютого 2016 року, 18 лютого 2016 року направив на адресу суду письмові клопотання про слухання справи у відсутності представника відповідача. Позовні вимоги [PERSON] визнає повністю, не заперечує щодо задоволення позову. Відповідно до вимог ст.27 ЦПК України участь у судових засіданнях - це право, а не обов'язок сторін по справі. Суд, дослідивши та перевіривши всі докази в їх сукупності, встановив такі факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до довідки №196/02-24, виданої 03 червня 2015 року виконавчим комітетом Дичківської сільської ради, заповіт від імені [PERSON] у Дичківській сільській раді не складався і не посвідчувався. На день смерті [INFO] року [PERSON] проживала в житловому будинку в [ADDRESS] одна. [PERSON] помер [INFO] року, що підтверджується свідоцтвом про смерть серія [NUMBER], виданим 09 лютого 2016 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Рогатинського районного управління юстиції в Івано-Франківській області. [PERSON] померла [INFO] року, що підтверджується свідоцтвом про смерть серія [NUMBER], виданим 05 грудня 1996 року виконавчим комітетом Дичківської сільської ради. Факт родинних відносин між [PERSON] і [PERSON] документально підтверджується свідоцтвом про народження [PERSON], [INFO], де в графі мати зазначена - [PERSON] (серія [NUMBER], видане 09 лютого 2016 року відділом реєстрації актів цивільного стану Рогатинського районного управління юстиції); свідоцтвом про одруження [PERSON] і [PERSON] відповідно до якого після укладення шлюбу 18 липня 1981 року [PERSON] присвоєно прізвище [PERSON] ( серія [NUMBER], видане 18 липня 1981 року Дичківською сільською радою). 23 грудня 2015 року приватним нотаріусом Рогатинського районного нотаріального округу [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [PERSON], яка померла [INFO] року у зв'язку з пропуском піврічного терміну на звернення до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. Згідно роз'яснень, викладених у п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року N 7 "Про судову практику в справах про спадкування", відносини спадкування регулюються правилами Цивільного кодексу України, якщо спадщина відкрилась не раніше 01 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР (далі - ЦК УРСР), у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом тощо. За статтею 524 ЦК УРСР спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом. Якщо немає спадкоємців ні за законом, ні за заповітом, або жоден з спадкоємців не прийняв спадщини, або всі спадкоємці позбавлені заповідачем спадщини, майно померлого за правом спадкоємства переходить до держави. Часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця, а при оголошенні його померлим - день, зазначений в статті 21 цього Кодексу (стаття 525 ЦК УРСР). Місцем відкриття спадщини визнається останнє постійне місце проживання спадкодавця (стаття 17 цього Кодексу), а якщо воно невідоме, - місцезнаходження майна або його основної частини. Спадкоємцями можуть бути особи, що були живими на момент смерті спадкодавця, а також діти померлого, зачаті при його житті і народженні після його смерті. За статтею 529 ЦК УРСР при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті. Відповідно до вимог ст. 548 ЦК УРСР для набуття спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Для прийняття спадщини необхідне волевиявлення спадкоємця і здійснення ним певних дій. За ст. 549 ЦК УРСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Відповідно до ст.500 ЦК УРСР строк для прийняття спадщини, встановлений статтею 549 цього Кодексу, може бути продовжений судом, якщо він визнає причини пропуску строку поважними. Спадщина може бути прийнята після закінчення зазначеного строку і без звернення до суду при наявності згоди на це всіх інших спадкоємців, які прийняли спадщину. Згідно з пп. 4, 5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України 2003 року положення зазначеного Кодексу застосовується до тих прав і обов'язків, що виникли до набрання чинності Кодексом або продовжують існувати після набрання ним чинності. Правила книги шостої цього Кодексу "Спадкове право" застосовуються також до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким із спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом. У судовому засіданні встановлено, що спадщина після смерті [PERSON] ніким із спадкоємців не була прийнята. За статтею 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав і обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). За статтею 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права і обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, за виключенням тих прав і обов'язків, що зазначені у статті 1219 ЦК України (статті 1218, 1231 ЦК України). Часом відкриття спадщини є день смерті особи, або день, з якого вона оголошується померлою (частина друга статті 1220 ЦК України). Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її (частина перша статті 1268 ЦК України). Дії, які свідчать про прийняття спадщини спадкоємцем спадщини визначені у частинах 3, 4 статті 1268, статті 1269 ЦК України. Так, згідно з частиною третьою статті 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Чинне законодавство розмежовує поняття прийняття спадщини (глава 87 ЦК України "Здійснення права на спадкування") та оформлення спадщини (глава 89 ЦК України "Оформлення права на спадщину). Відповідно до частини першої статті 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Разом з тим, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (частина п'ята статті 1268 ЦК України). Частиною першою статті 1297 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив та батьки. Судовий порядок продовження даного строку застосовується у випадках, коли інші спадкоємці, які прийняли спадщину, або хоча б один із них, заперечують проти вступу у спадщину особи, що пропустила вказаний строк, якщо спадщина перейшла до територіальної громади і немає інших спадкоємців або усі спадкоємці, крім позивача, відмовилися від спадщини. За частинами першою та третьою статті 1272 ЦК України, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 ЦК України не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Законодавцем не надається ніякого значення тривалості періоду, який пройшов з дня закінчення строку для прийняття спадщини, що не виключає можливості одержання своєї частки спадкоємцем, який пропустив строк для прийняття спадщини, також і після спливу значного строку. Підставами для прийняття судом рішення про визначення спадкоємцеві, який пропустив строк для прийняття спадщини, додаткового строку, достатнього для подання заяви про прийняття спадщини, є визнання причин пропуску строку на прийняття спадщини поважними. Відповідно до роз'яснень, даних у п.24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року №7 "Про судову практику у справах про спадкування", особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України. Вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. За наведених вище обставин, суд приходить до висновку, що позивачка пропустила строк для прийняття спадщини з поважних причин, а саме через те, що в період, визначений законом для прийняття спадщини, вона перебувала на роботі за межами Івано-Франківської області, а тому позов слід задовольнити - визначити [PERSON], [INFO], уродженці с.Дички Рогатинського району Івано-Франківської області, жительці [ADDRESS] ідентифікаційний номер [NUMBER] - додатковий строк - три місяці - з часу набрання рішенням суду законної сили - для подання нею заяви в нотаріальну контору про прийняття спадщини за законом, що відкрилась внаслідок смерті [PERSON], яка померла [INFO] року.

Outcome: approved