Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-19 00:00:00

Позивач [PERSON] «ПРОСТО-страхування» звернулися до суду з позовом до відповідача [PERSON] про відшкодування шкоди. В якому прохали: стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] «Просто-страхування» затрати по виплаті страхового відшкодування в розмірі 2452,60 гривень та судовий збір у розмірі 1218,00 грн. В обґрунтування позову зазначив, що 31 січня 2014 року [PERSON] „ПРОСТО-страхування" та [PERSON] уклали договір, поліс № АС/9549134 обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, згідно якого було застраховано відповідальність власника транспортного засобу „Geely, реєстраційний номер В11933 СА. 19 листопада 2014 року на вул.Шевченка в м.Полтаві відбулась ДТП. Учасниками даної пригоди були: автомобіль „Chery, реєстраційний номер [NUMBER], яким керував [PERSON] та забезпечений автомобіль „Geely", реєстраційний номер [NUMBER], яким керував [PERSON] Відповідно до постанови Октябрського районного суду м. Полтави від 19 грудня 2014 року, ДТП сталася внаслідок порушення Правил дорожнього руху [PERSON] Внаслідок даної пригоди третя особа, [PERSON], зазнав матеріальної шкоди через пошкодження майна (автомобіль „Chery", реєстраційний номер [NUMBER]). Відповідно до ремонтної калькуляції № 103733 від 29 грудня 2014 року, вартість матеріального збитку, завданого власнику пошкодженого автомобіля становить 2 452,60 грн. 19 січня 2015 року [PERSON] звернувся до AT «ПРОСТО-страхування» із заявою про виплату страхового відшкодування. Зазначена вище подія була визнана страховою, про що 30 січня 2015 року було складено страховий акт. Відповідно до платіжного доручення № 1716 від 02 березня 2015 року та AT „ПРОСТО-страхування" виплатило потерпілій особі страхове відшкодування розмірі 2 452,60 грн. Таким чином, фактичні витрати страхової компанії, повязані з цим страховим випадком складають 2452,60 грн., тому вони і звертаються до суду з даним позовом. Позивач в судове засідання свого представника не направив, надіславши суду клопотання про проведення судового засідання без представника [PERSON] «ПРОСТО-страхування». Зазначивши, що позовні вимоги підтримують. Проти винесення заочного рішення не заперечують. Відповідач [PERSON]А, до суду 28 жовтня 2015 року та 20 листопада 2015 року не з»явився, повідомлений на останню відому судові адресу, через що судова повістка вважається доставленою, навіть якщо особа за цією адресою більше не проживає або не знаходиться (ст.77 ЦПК України). Відповідно до ст.224 ЦПК України, на підставі наявних у справі доказів, суд вважає можливим ухвалити заочне рішення, з урахуванням того, що представник позивача не заперечує проти такого вирішення справи. Відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень ЦПК розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню повністю з наступних підстав. Судом встановлено, що19 грудня 2014 року постановою Октябрського районного суду м.Полтави [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП та призначено адміністративне стягнення у вигляді штрафу на користь держави в сумі 340 грн. (а.с.9). Відповідно до ч.4 ст.61 ЦПК України вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов»язкова для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чим мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Як слідує із постанови, 19 листопада 2014 року о 12.30 годин по вулиці Шевченка від вул.Р.Люксембург в напрямку Куйбишева в м.Полтаві рухався автомобіль «Geely», реєстраційний номер В11933 СА під керуванням водія [PERSON], який не витримав безпечний боковий інтервал та в районі по вулиці Шевченка допустив контакт з автомобілем [NUMBER], під керуванням [PERSON], який рухався з лівого боку в попутному напрямку. Внаслідок пригоди обидва т/з отримали пошкодження. Таким чином, ДТП сталася з вини [PERSON], внаслідок якої третя особа, [PERSON], зазнав матеріальної шкоди через пошкодження майна (автомобіль „Chery", реєстраційний номер [NUMBER]). 31 січня 2014 року [PERSON] „ПРОСТО-страхування" та [PERSON] уклали договір, поліс № АС/9549134 обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, згідно якого було застраховано відповідальність власника транспортного засобу „Geely, реєстраційний номер В11933 СА. (а.с.3). Відповідно до ремонтної калькуляції № 103733 від 29 грудня 2014 року, вартість матеріального збитку, завданого власнику пошкодженого автомобіля становить 2 452,60 грн (а.с.20). 19 січня 2015 року [PERSON] звернувся до [PERSON] «ПРОСТО-страхування» із заявою про виплату страхового відшкодування. (а.с.19) Зазначена вище подія була визнана страховою, про що 30 січня 2015 року було складено Страховий акт. (а.с.20). Відповідно до платіжного доручення №1716 від 02 березня 2015 року [PERSON] „ПРОСТО-страхування" виплатило [PERSON] страхове відшкодування розмірі 2 452,60 грн. (а.с.21). Відповідно до ст.38 ЗУ «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховик після виплати страхового відшкодування має подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду: якщо він після дорожньо-транспортної пригоди самовільно залишив місце пригоди. Відповідно до ст.526 ЦК України, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ст.610 ЦК України, порушення зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання ). Відповідно до ст.993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Відповідно до ч.1 ст.1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Таким чином, [PERSON] повинен відшкодувати [PERSON] «ПРОСТО-страхування» сплачене страхове відшкодування [PERSON] у розмірі 2 452 грн. 60 коп. оскільки, останній отримав від [PERSON] «ПРОСТО-страхування» відшкодування по договору страхування, через що до позивача перейшло право вимоги до відповідача, як до особи, з вини якої страховій компанії спричиненні збитки, в розмірі страхового відшкодування та витрати, понесені з метою визначення матеріального збитку. Судові витрати по справі сплачені позивачем при подачі позовної заяви до суду складають 1218 гривень. Відповідно ч.1 ст.88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Також стягнути з [PERSON] судові витрати сплачені позивачем при подачі позову.

Outcome: approved