Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-13 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до Державного нотаріуса Рокитнівської державної нотаріальної контори Рівненської області [PERSON] про визнання дій та бездіяльності протиправними та скасування постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дій та Карпилівської сільської ради Рокитнівського району Рівненської області про визнання бездіяльності протиправною, встановлення фактів належності земельних ділянок та визнання права власності на земельні ділянки. В обґрунтування позовних вимог, позивач в позові вказує, що 30 червня 1999 року помер його дід, [PERSON], який постійно проживав в [INFO]. На день смерті у померлого залишилося спадкове майно, в тому числі і земельні ділянки, площею 0,25 га призначену для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд та земельну ділянку, площею 0,50 га., призначену для ведення підсобного господарства, які знаходяться в с. Карпилівка Рокитнівського району Рівненської області. В позові позивач вказує, що єдиним спадкоємцем після смерті [PERSON] була його дочка [PERSON], яка фактично прийняла спадщину після смерті свого батька, так як вступила в управління та розпорядження спадковим майном, про що подала заяву до Карпилівської сільської ради. 18 квітня 2003 року [PERSON] померла. В результаті чого відкрилася спадщина після її смерті. [PERSON] звернувся до нотаріуса із заявою про видачу свідоцтва про право власності на спадкове майно, а саме на вклади в банках та нерухоме майно після смерті його діда [PERSON] З позовної заяви вбачається, що на вклади в банках та на два домоволодіння [PERSON] було отримано свідоцтво про право на спадщину, тобто оформлено свої спадкові права. Що ж стосується нерухомого майна, яке складається із земельної ділянки, площею 0,25 га, призначеної для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, а також земельних ділянок, розташованих на трьох наділах, загальною площею 0,50 га, призначеної для ведення підсобного господарства, які знаходяться в Урочищі "Грибиха", по вул. Шкільній, б/н та вул. Лісова, б/н в селі Карпилівка, Рокитнівського району, Рівненської області., які позивач вважає, належали його діду [PERSON] на підставі запису в земельно-кадастровій документації, що підтверджується випискою з Рішення виконавчого комітету Карпилівської сільської ради від 29 грудня 1998 року № 54"Про передачу земельних ділянок у приватну власність та постійне користування", коли [PERSON], з метою оформлення своїх спадкових прав, звернувся до державного нотаріуса Рокитнівської районної державної нотаріальної контори Рівненської області після смерті матері [PERSON] за законом, йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, так як він не подав правовстановлюючого документу щодо належності цього майна спадкодавцеві, тобто [PERSON] Прийнято Постанову про відмову у його видачі за відсутності правовстановлюючого документа в спадкодавця. Позивач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений відповідно до закону, про що свідчить наявність поштового повідомлення в справі. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги позивача підтримав, просив їх задоволити. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги позивача не визнала, просила суд відмовити у їх задоволенні, дала пояснення в заперечення позову. При дачі пояснень вказала, що являючись державним нотаріусом Рокитнівської районної державної нотаріальної контори Рівненської області (смт. Рокитне, вул. Незалежності 21, Рівненської області), вивчивши документи подані гр. [PERSON] про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом, після смерті матері [PERSON], яка померла 18 квітня 2003 року, на земельну ділянку, площею - 0,25 га, призначену для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд та земельну ділянку, площею - 0,50 га , призначену для ведення підсобного господарства, які знаходяться в селі Карпилівка Рокитнівського району Рівненській області, які належали її батьку [PERSON], який помер 18 червня 1999 року, спадщину після смерті якого вона фактично прийняла, але юридично не оформила, нею, як державним нотаріусом було встановлено, що таке свідоцтво про право на спадщину не може бути видано, оскільки відповідно до п, 4.15 глави 10 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 р. № 296/5, з наступними змінами та доповненнями, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючого документу, щодо належності цього майна спадкодавцеві, такого документа [PERSON] надано не було в зв'язку з його відсутністю. Свої дії вважає законними, а тому вказує, що в позові [PERSON] до неї слід відмовити. 27.03.2017 в судовому засіданні представником позивача було уточнено позовні вимоги в частині їх збільшення до співвідповідачка Карпилівської сільської ради Рокитнівського району Рівненської області, яка була залучена у справі на підставі ухвали суду від 06.11.2017 р., про що він надав суду заяву про уточнення позовних вимог, а саме додатково просив визнати за позивачем [PERSON] право власності на спадкове майно - земельні ділянки, площею 0,15 га., призначеної для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, а також земельних ділянок, розташованих на двох наділах, орієнтовною площею 0,35 га., призначеної для ведення підсобного господарства, які знаходяться по вул. Шевченка, 84 та Лісова б/н в с. Карпилівка Рокитнівського району Рівненської області, після смерті батька позивача [PERSON], який помер 30.06.2003 р., так як єдиним спадкоємцем після його смерті являється саме позивач [PERSON] Померлий [PERSON] постійно проживав та був зареєстрований в [INFO]. З пояснень представника позивача, викладених у заяві про збільшення позовних вимог вбачається, що [PERSON] спадщину після смерті батька прийняв, так як після його смерті вступив в управління та розпорядження спадковим майном, на момент смерті проживав разом з померлим. Проте, коли позивач з метою оформлення права власності на спадщину звернувся до нотаріальної контори, то йому було відмовлено в усній формі та роз'яснено про необхідність спадкоємцем надати нотаріусу правовстановлюючі документи на нерухоме майно спадкодавця, яке він має намір успадкувати після його смерті. 11.09.2017 року до суду від позивача надійшла заява про уточнення позовних вимог до відповідачів, де він просить визнати бездіяльність Карпилівської сільської ради у невидачі державних актів на право власності на землю [PERSON] та [PERSON], відповідно до ст. 1-4 Декрету Кабінету Міністрів "Про приватизацію земельних ділянок" та встановити факт належності [PERSON] вище вказаних земельних ділянок, розташованих на території Карпилівської сільської ради Рокитнівського району Рівненської області, належних [PERSON] та [PERSON] В частині уточнення позовних вимог до державного нотаріуса Рокитнівської державної нотаріальної контори Рівненської області [PERSON], позивач просить визнати її бездіяльність щодо не видачі постанови про відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину щодо спадкового майна позивачу після смерті його батька [PERSON] протиправною. Дані заяви були направлені сторонам у справі разом з судовими повістками до суду в зв'язку з дачею пояснень по факту збільшення позовних вимог представником позивача в інтересах позивача, проте представник Карпилівської сільської ради та державний нотаріус [PERSON] до суду не з"явились, заперечень проти позову суду не надали. Із заяв, отриманих від них через канцелярію суду вбачається, що вони в судове засідання не з'являться, просять суд розглядати справу у їх відсутності. В судовому засіданні 23.10.2017 р. представник позивача [PERSON] в інтересах позивача [PERSON] позовні вимоги збільшив, а саме просив суд встановити факт належності на праві приватної власності [PERSON] земельних ділянок, площею 0,25 га., призначену для будівництва та обслуговування житлового будинку та площею 0,85 га, призначену для ведення підсобного господарства, розташовану на трьох наділах на території Карпилівської сільської ради Рокитнівського району Рівненської області та визнати право приватної власності на вказані земельні ділянки, в звязку з збільшенням їх площі, за [PERSON] Також просив встановити факт належності на праві приватної власності [PERSON] земельних ділянок, загальною площею 1,30 га, з якої 0,95 га - призначена для товарного сільськогосподарського виробництва та 0,35 га призначена для ведення підсобного господарства на підставі записів в земельно-шнурових книгах та рішення Карпилівської сільської ради. Визнати за [PERSON] право приватної власності на вказані земельні ділянки за законом після смерті його батька [PERSON] Заява про збільшення позовних вимог представника позивача [PERSON] була надіслані на адреси відповідачів разом з судовими повістками з викликом до суду для дачі пояснень з даного приводу, проте вони до суду не з"явились, заперечень проти позову суду не надали. Із заяв, отриманих від них через канцелярію суду вбачається, що вони в судове засідання не з"являться, просять суд розглядати справу у їх відсутності. 14.11.2017 р. сторони в судове засідання не з'явилися, про розгляд справи були повідомлені відповідно до закону, про що свідчить наявність поштових повідомлень в справі. Суд, заслухавши пояснення позивача, представника позивача, відповідача, зважаючи на наявні в матеріалах справи заяви Карпилівської сільської ради та державного нотаріуса Рокитнівської державної нотаріальної контори [PERSON], дослідивши письмові докази по справі, вважає, що позов підлягає до задоволення частково, при цьому суд,- Відповідно до вимог ст.ст.\~10,\~11,\~59,\~60,\~61 ЦПК України\~суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях, обставини, визнані сторонами, не підлягають доказуванню, а обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на належне йому майно. Заповіту [PERSON], яким на випадок своєї смерті розпорядився належним йому майном не склав. Єдиною спадкоємицею після його смерті була дочка спадкодавця [PERSON], яка фактично прийняла спадщину після смерті свого батька, оскільки вступила в управління та розпорядження його майном. Проте не оформила спадщину після смерті свого батька у встановленому законом порядку. [PERSON] свідоцтва про смерть 18.04.2003 [PERSON] померла. Після чого відкрилась спадщина на майно, яке їй належало. Єдиним сином [PERSON] являється позивач у справі [PERSON], який на час смерті проживав разом з нею, де був зареєстрований, про що вказує довідка Карпилівської сільської ради, після смерті своєї матері вступив в управління та розпорядження її майном, а тому вважається таким, що спадщину прийняв. З метою оформлення своїх спадкових прав позивач звернувся до державним нотаріусом Рокитнівської районної державної нотаріальної контори Рівненської області (смт. Рокитне, вул. Незалежності 21, Рівненської області) з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину після смерті матері [PERSON] за законом, проте йому було відмовлено у видачі даного свідоцтва так, як він не подав правовстановлюючого документу щодо належності цього майна спадкодавцеві, тобто [PERSON] Відповідно до п, 4.15 глави 10 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 р. № 296/5, з наступними змінами та доповненнями, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючого документу, щодо належності цього майна спадкодавцеві. Перелік документів, що підтверджують виникнення, перехід та припинення права власності на нерухоме майно міститься в п.27 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 22.06.2011 р. за № 703. Зазначеного документа [PERSON] надано не було в зв'язку з його відсутністю. Відповідно до п. 4.18 глави 10 розділу II Порядку за відсутності у спадкоємця необхідних документів для видачі свідоцтва про право на спадщину, дане питання вирішується в судовому порядку. З відповіді Головного управління Держгеокадастру у Рівненській області Управління Держгеокадастру у Рокитнівському районі Рівненської області вбачається, що по господарські та земельно шнурові книги з 1950 року по квітень 2003 р. в Управлінні Держгеокадастру у Рокитнівському районі Рівненської області відсутні (а.с.78). З відповіді Рокитнівської районної державної адміністрації Рівненської області від 16.02.2017 р. вбачається, що Земельно-шнурові книги Карпиліввської сільської ради на зберігання до архівного відділу Рокитнівської райдержадміністрації не надходили (а.с.80). Відповідно до повідомлення Карпилівської сільської ради від 27.02.2017 р. вбачається, що сільська рада дає згоду на надання по господарських книг та земельно-шнурових книг з 1950 р. по квітень 2003 р. для розгляду в судовому засіданні (а.с.82). [PERSON] повідомлення Карпилівської сільської ради від 27.02.2017 р. №33/03-07/17 вбачається, що державні акти про право власності або постійного користування на земельні ділянки, які бажає успадкувати позивач, після смерті [PERSON] не видавались (а.с.83). З оглянутої в судовому засіданні спадкової справи №52 [PERSON] до майна померлої 18.04.2003 р. вбачається, що відповідно до витягу із спадкового реєстру №12438499 від 11.01.2008 р. було відкрито спадкову справу після Смерті [PERSON] (а.с.86), що підтверджується Витягом про реєстрацію в спадковому реєстрі №12438528 від 11.01.2008 р. (а.с.88). В матеріалах спадкової справи, що була оглянута судом наявна заява [PERSON] від 18.04.2003 р. про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на вказане майно, а саме на земельну ділянку, підтверджену Державним актом серії РВ №00885, виданий 25.06.02 р. №288.(а.с.89). Відповідно до свідоцтва про смерть від 18.04.2017 р. серії 1-ГЮ №120783 Запис №11 [PERSON] померла 16.04.2003 р. (а.с.90). Відповідно до свідоцтва про смерть від 20.06.1999 р. серія 1-ГЮ№029964 запис №12 [PERSON] помер 18.06.1999 р. (а.с.90а). З свідоцтва про народження [PERSON] від 03.05.1937 р. ЯЦ №834233 вбачається, що її батьком являється [PERSON] (а.с.91). Із свідоцтва про одруження [PERSON] від 10.07.1956 р. ЯФ№466313 вбачається, що [PERSON] в результаті одруження з [PERSON], набула прізвище [PERSON] (а.с.92). Відповідно до свідоцтва про народження [PERSON] від 06.06.1975 р. вбачається, що [PERSON] являється його матір"ю. (а.с.93). З довідки Карпилівської сільської ради вбачається, що [PERSON] постійно і на час її смерті проживав з матір"ю [PERSON]А.(а.с.95). З довідки Карпилівської сільської ради вбачається, що [PERSON] постійно та на час смерті проживала з [PERSON] (а.с.96). З державного акту на право приватної власності серія РВ 00885 від 25.06.2002 р. вбачається, що земельна ділянка площею 2,20 га передано [PERSON] у приватну власність (а.с.97). [PERSON] з Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна №197944442 вбачається, що заборон, арештів на земельну ділянку [PERSON] не накладалось.(а.с.100). Відповідно до рішення Карпилівської сільської ради від 29.12.1998 року №54 про передачу земельних ділянок у приватну власність на постійне користування, виконком сільської ради вирішив передати у приватну власність для ведення особистого підсобного господарства ділянки площею 85,30 га; для будівництва та обслуговування житлового будинку земельні ділянки громадянам площею 25,94 га. Зобов"язано землевпорядника сільської ради подати необхідні документи в районний відділ земельних ресурсів для замовлення в державних або інших землевпорядних організаціях виготовлення технічної документації на видачу державних актів на право приватної власності та постійне користування громадянам за цільовим призначенням та в розмірах згідно додатків за рахунок коштів місцевого бюджету. Контроль за виконанням даного рішення покладено на землевпорядника (а.с.121). З додатку до вказаного рішення вбачається, що загальна площа земельних ділянок, які були передані [PERSON] відповідно до даного рішення становить 0,75 га, що складає для обслуговування житлового будинку 0,25 га та для ведення підсобного господарства 0,50 га.(а.с.122). З паспорта [PERSON] МЮ 373528, виданого Рокитнівським РС УДМС України в Рівненській області від 22.10.2014 р. вбачається, що [PERSON] проживає та прописаний в с. Карпилівка по вул. Шевченка,102.(а.с.123-124). З заяви [PERSON] від 20.07.2016 р. вбачається, що він звертався до Рокитнівської районної державної нотаріальної контори Рівненської області з метою видачі йому свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [PERSON] та [PERSON] на спірні земельні ділянки (а.с.126-128). З заяви [PERSON] від 20.07.2016 р. вбачається, що він звертався до Рокитнівської районної державної нотаріальної контори Рівненської області з метою видачі йому свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [PERSON] на спірні земельні ділянки, що належали [PERSON] (а.с.129). [PERSON] постанови про відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину від 20.07.2016 р., державним нотаріусом [PERSON], [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтв про право на спадщину за законом на земельну ділянку, площею 0,25 га, призначену для будівництва та обслуговування з житлового будинку, господарських будівель і споруд і земельну ділянку, площею 0,50 га, призначену для ведення підсобного господарства, які знаходяться в с. Карпилівка Рокитнівського району Рівненської області, оскільки [PERSON] не було подано правовстановлюючих документів, щодо належності вказаного майна спадкодавцеві.(а.с.130). [PERSON] відповіді Карпилівської сільської ради від 03.04.2017 р., вбачається, що Карпилівською сільською радою державні акти на право власності або постійного користування на земельні ділянки, успадковані позивачем після Смерті [PERSON] не видавались. Також співвідповідач у справі повідомляє, що вул. Лісова на території сільської ради немає та назву такої вулиці сесія сільської ради не присвоювала (а.с.159). Відповідно до положень ч.3 п.23\~Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування"\~у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Відповідно до ч.4\~ст.25 ЦК України, цивільна правоздатність фізичної особи припиняється у момент її смерті. Відповідно до ч.1 п.11\~ст.346 ЦК України\~однією із підстав припинення права власності є смерть власника. Відповідно до\~ст. 328 ЦК України\~право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до\~ст.392 ЦК України\~власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюються або не визнається іншою особою. [PERSON] із\~ст. 1217 ЦК України\~спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Судом встановлено, що [PERSON] заповіту за життя не склала, а тому право на спадкування після її смерті згідно\~ст. 1223 ЦК України здійснюється за законом. Відповідно до\~ст. 1258 ЦК України\~спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття. За положеннями\~ст. 1261 ЦК України\~у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до ч.1\~ст. 1297 ЦК\~спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Відповідно до\~ст.1299 ЦК України, право власності на нерухоме майно виникає у спадкоємця з моменту державної реєстрації цього майна. Процедуру державної реєстрації права власності на нерухоме майно визначено Порядком державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого\~постановою КМ України від 22.06.2011 року №703, відповідно до п.2 якого, державну реєстрацію прав шляхом внесення записів до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно проводять орган державної реєстрації прав та нотаріус, як спеціальний суб'єкт, на якого покладаються функції державного реєстратора прав на нерухоме майно. Відповідно до\~ст.49 Закону України "Про нотаріат"\~нотаріус або посадова особа, яка вчиняє нотаріальні дії, відмовляє у вчиненні нотаріальної дії, якщо: 1)вчинення такої дії суперечить законодавству України; 2)не подано відомості (інформацію) та документи, необхідні для вчинення нотаріальної дії; 3)дія підлягає вчиненню іншим нотаріусом або посадовою особою, яка вчиняє нотаріальні дії; 4)є сумніви у тому, що фізична особа, яка звернулася за вчиненням нотаріальної дії, усвідомлює значення, зміст, правові наслідки цієї дії або ця особа діє під впливом насильства; 5)з проханням про вчинення нотаріальної дії звернулась особа, яка в установленому порядку визнана недієздатною, або уповноважений представник не має необхідних повноважень; 6)правочин, що укладається від імені юридичної особи, суперечить цілям, зазначеним у їх статуті чи положенні, або виходить за межі їх діяльності; 7)особа, яка звернулася з проханням про вчинення нотаріальної дії, не внесла плату за її вчинення; 8)особа, яка звернулася з проханням про вчинення нотаріальної дії,не внесла встановлені законодавством платежі, пов'язані з її вчиненням; 9)в інших випадках, передбачених законом. Нотаріусу або посадовій особі, яка вчиняє нотаріальні дії, забороняється безпідставно відмовляти у вчиненні нотаріальної дії. На вимогу особи, якій відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, нотаріус або посадова особа, яка вчиняє нотаріальні дії, зобов'язані викласти причини відмови в письмовій формі і роз'яснити порядок її оскарження. Про відмову у вчиненні нотаріальної дії нотаріус протягом трьох робочих днів виносить відповідну постанову.\~Нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти (ст.50 Закону "Про нотаріат"). На підставі викладеного, суд дійшов висновку про те, що державним нотаріусом [PERSON] було правомірно відмовлено у здійсненні нотаріальної дії - видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [PERSON], та дії нотаріуса засновані на Законі. Що стосується позовних вимог позивача щодо визнання бездіяльності протиправною державного нотаріуса Рокитнівської державної нотаріальної контори Рівненської області [PERSON], а саме щодо відмови у видачі постанови про відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину [PERSON] після смерті [PERSON], то знову ж таки, з врахуванням п. 4.9 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого\~наказом Міністерства юстиції від 22.02.2012 № 296/5\~(Порядок), свідоцтво про право на спадщину видається на підставі заяви спадкоємців, які прийняли спадщину. Відповідно до п. 4.12 Порядку свідоцтво про право на спадщину видається за наявності у спадковій справі всіх необхідних документів. Також п. 4.14. Порядку передбачено, що при видачі свідоцтва про право на спадщину нотаріус обов'язково перевіряє, в тому числі склад спадкового майна, на яке видається свідоцтво про право на спадщину. На підтвердження цих обставин від спадкоємців витребовуються документи, які підтверджують вказані факти. Частиною 1\~ст. 46 Закону України "Про нотаріат"\~передбачено, що нотаріуси або посадова особа, яка вчиняє нотаріальні дії, має право витребовувати від фізичних та юридичних осіб відомості та документи, необхідні для вчинення нотаріальної дії. Окрім того\~ст. 5 Закону України "Про нотаріат"\~передбачено, що нотаріус зобов'язаний сприяти громадянам, підприємствам, установам і організаціям у здійсненні їх прав та захисті законних інтересів, роз'яснювати права і обов'язки, попереджати про наслідки вчинюваних нотаріальних дій для того, щоб юридична необізнаність не могла бути використана їм на шкоду. [PERSON] з ч.3\~ст. 49 Закону України "Про нотаріат"\~нотаріусу або посадовій особі, яка вчиняє нотаріальні дії, забороняється безпідставно відмовляти у вчиненні нотаріальної дії. А тому у випадку відмови у видачі свідоцтва про право на спадщину без вжиття всіх можливих заходів для отримання такого свідоцтва така відмова нотаріуса буде вважатися безпідставною та протиправною. Таким чином судом встановлено, що роз'яснення нотаріусом спадкоємцю необхідності надання документів, потрібних для з'ясування складу спадкового майна, було розцінено позивачем як відмова у видачі постанови про відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину, що не відповідає фактичним обставинам. Окрім того, суд звертає увагу, що з письмовою заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину, що є підставою для видачі такого свідоцтва, позивач до відповідача не зверталася. На підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку, що відповідач, роз"яснивши спадкоємцю необхідність надання документів з метою отримання свідоцтва про право на спадщину, діяла у відповідності до чинного законодавства, а тому відсутні підстави для визнання її бездіяльності протиправною в цій частині позовних вимог, а заявлені позовні вимоги, на думку суду, є передчасними. Що стосується позовних вимог до співвідповідача Карпилівської сільської ради Рокитнівського району Рівненської області, то за загальним правилом дії законів та інших нормативно-правових актів у часі (ч.1\~ст. 58 Конституції України)\~ЦК України\~застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності, тобто з 1 січня 2004 року. Пленум Верховного Суду України у п.1постанови "Про судову практику у справах про спадкування" від 30 травня 2008 року № 7\~роз'яснив, що відносини спадкування регулюються правилами\~ЦК України, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинний на той час закон, зокрема, відповідні правила\~ЦК Української РСР\~1963 року, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. У разі, коли спадщина, яка відкрилася до набрання чинності\~ЦК України\~і строк на її прийняття не закінчився до 1 січня 2004 року, спадкові відносини регулюються цим кодексом. Судом встановлено, що померлий [PERSON] набув право власності на вищевказані земельні ділянки, а саме площею 0,25 га, призначену для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд; площею 0,50 га, на трьох наділах, призначеної ведення підсобного господарства, розташованих на території Карпилівської сільської ради, відповідно до\~Декрету Кабінету Міністрів України від 26 грудня 1992 року "Про приватизацію земельних ділянок". Так як відповідно до п.1\~Перехідних положень Земельного кодексу України\~рішення про передачу громадянам України безоплатно у приватну власність земельних ділянок, прийняті органами місцевого самоврядування відповідно до\~Декрету Кабінету Міністрів України від 26 грудня 1992 року "Про приватизацію земельних ділянок", є підставою для реєстрації права власності на земельні ділянки цих громадян або їх спадкоємців відповідно до\~Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень". Державна реєстрація таких земельних ділянок здійснюється на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості). Пунктом 3\~Декрету Кабінету Міністрів України від 26.12.1992 року №15/92 "Про приватизацію земельних ділянок"\~було встановлено, що право приватної власності громадян на земельні ділянки, передані їм для цілей, передбачених\~статтею1 цього Декрету, посвідчується відповідною Радою народних депутатів, про що робиться запис у земельно-кадастрових документах, з наступною видачею державного акта на право приватної власності на землю. Пунктом 6 Декрету було зупинено дію частини 2 ст.17\~і ст.23 Земельного кодексу України\~(в редакції 1992 року), якими передбачалося, що право власності виникає лише з дня видачі та державної реєстрації державного акта на право власності на земельну ділянку. Однак дія цих статей\~Земельного кодексу\~зупинялася лише для громадян України при передачі їм безоплатно у приватну власність земельних ділянок, наданих їм для ведення особистого підсобного господарства, будівництва і обслуговування жилого будинку і господарських будівель (присадибна ділянка) садівництва, дачного і гаражного будівництва, у межах норм, установлених цим Кодексом. Виходячи з вищевикладеного, якщо у громадянина була у користуванні земельна ділянка для ведення особистого підсобного господарства, будівництва і обслуговування жилого будинку і господарських будівель (присадибна ділянка) садівництва, дачного і гаражного будівництва і рішенням сільської ради така земельна ділянка була передана йому у приватну власність, то з дня прийняття такого рішення радою у такого громадянина виникло право власності на земельну ділянку. І якщо такий громадянин помер, не отримавши державного акта на право власності на земельну ділянку, його спадкоємці мають право виготовити вже на себе державний акт. Рішення виконавчого комітету сільської ради про передачу земельних ділянок у приватну власність [PERSON] є правовстановлюючим документом. Відповідно до даного рішення Карпилівської сільської ради від 29.12.1998 року №54 про передачу земельних ділянок у приватну власність на постійне користування, виконком сільської ради вирішив передати у приватну власність для ведення особистого підсобного господарства ділянки площею 0,50 га; для будівництва та обслуговування житлового будинку земельні ділянки громадянам площею 0,25 га. У відповідності зі\~ст.549 ЦК Української РСР 1963 року, що діяв на час виникнення спірних правовідносин, вважалося, що спадкоємець прийняв спадщину якщо він фактично вступив в\~\~управління або володіння спадковим майном. А тому, з огляду на дану норму закону, спадкодавець [PERSON] являється, такою, що спадщину після смерті [PERSON] прийняла, оскільки на момент смерті свого батька проживала разом з ним та вступила в управління його майном, про що свідчать досліджені судом документи, вказані вище. Відповідно до\~статті 256 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. [PERSON] пункту "г" ч.1\~ст.81 Земельного Кодексу України\~громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини. Захист прав громадян на земельні ділянки здійснюються, в тому числі, шляхом визнання права, як передбачено п. а ч.3\~ст.152 Земельного Кодексу України. Право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення, що передбачено ч.1\~ст.1225 ЦК України. Тому у суду є підстави встановити факт належності земельних ділянок площею 0,25 га призначену для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд та земельну ділянку, площею 0,50 га., призначену для ведення підсобного господарства, розташованих на території Карпилівської сільської ради померлій [PERSON] та визнати право власності на вказані земельні ділянки за [PERSON] в порядку спадкування за законом після смерті матері [PERSON], яка померла 18.04.2003 р., враховуючи також заяву Карпилівської сільської ради від 24.03.2017 р., в якій сільський голова [PERSON] вказав, що заперечень по даних позовних вимогах не має. Суд прийшов до висновку, що в решті позовних вимог до Карпилівської сільської ради про визнання бездіяльності протиправною та встановлення факту належності на праві власності іншої частини земельної ділянки, призначеної для ведення підсобного господарства, щодо якої представником позивача було збільшено позовні вимоги, а саме 0,35 га, розташованої на території Карпилівської сільської ради, слід відмовити, оскільки суду не надано доказів в підтвердження того, що вказана земельна ділянка належала [PERSON] та була успадкована спадкодавицею [PERSON] та входить до складу спадкового майна, яке має намір успадкувати позивач. За ст.ст. 1216, 1218 ЦК Українидо складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, спадкуванням є перехід належного спадкодавцю майна або його частини до інших осіб (спадкоємців). Таким чином, до складу спадщини входять лише ті права та обов'язки, носієм яких за життя був сам спадкодавець і які належали йому на законних підставах. Тому не набуття права власності на вищевказані земельні ділянки [PERSON] та [PERSON], як спадкодавцями не дає підстав на виникнення такого права у [PERSON], як спадкоємця [PERSON]. Що стосується позовних вимог до Карпилівської сільської ради в частині визнання бездіяльності протиправною та встановлення факту належності на праві приватної власності [PERSON] земельних ділянок, площею 0,15 га., призначеної для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, а також земельних ділянок, розташованих на двох наділах, орієнтовною площею 0,35 га., призначеної для ведення підсобного господарства, які знаходяться на території Карпилівської сільської ради Рівненської області про визнання права власності на вказані земельні ділянки за [PERSON] після смерті батька [PERSON] за законом, слід відмовити, так як суду не надано доказів відмови нотаріуса в оформленні права на вказану спадщину. А відповідно до положень ч.3 п.23\~Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування"\~у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину, особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. На підставі ст. 58 Конституції України, ст.ст. 25,328,346,392,1216-1218,1223,1225,1258,1261,1297,1299 ЦК України, ст. 549 ЦК України РСР 1963 р., ст.ст. 17,23,81,152 ЗК України, Закону України "Про нотаріат", Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування", Декрету Кабінету Міністрів України від 26 грудня 1992 року "Про приватизацію земельних ділянок", Пленум Верховного Суду України, Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 р. № 296/5, Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 22.06.2011 р. за № 703.

Outcome: dismissed