Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-08 00:00:00

Заявниця [PERSON] \~в своїх\~інтересах та\~інтересах неповнолітніх\~дітей:\~ [PERSON] ,\~ [INFO] ,\~та [PERSON] ,\~ [INFO] звернулася до суду в порядку окремого провадження із заявою, заінтересована особа - [PERSON] , про видачу обмежувального припису. Свої вимоги заявниця обґрунтовує тим, що проживала однією сім`єю з своїм колишнім чоловіком [PERSON] , рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 27 січня 2020 року у справі 569/8281/19 шлюб між сторонами розірвано, разом з нею проживають спільні з заінтересованою особою неповнолітні діти: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Заявниця вказує у своїй заяві, що колишній чоловік, [PERSON] , відзначається проявами неконтрольованої агресії та неодноразово вчиняв та продовжує вчиняти фізичне, психологічне, економічне насильство відносно неї. Зокрема, 31.01.2021 [PERSON] по телефону при дитині, погрожував "спущеними колесами" в автомобілі, приїздом до матері заявниці і психологічною розправою з нею. Пізніше, кривдник прийшов в школу, хотів забрати доньку проти її волі. По даній події було звернення до поліції, щодо неправомірних дій заінтересованої особи, про що зроблений запис ЄО№5294 від 04.02.2021. Згодом, [PERSON] без узгодження та попередження з заявницею забрав з садка сина до себе на роботу. Коли [PERSON] прийшла забрати сина в офіс, то випадково зачепила датчик з якого вилетіла батарейка, через що [PERSON] застосував до [PERSON] фізичну силу, після цього викликав працівників поліції. Наступного дня заявниця знову прийшла до кривдника на роботу, хотіла мирно вирішити конфлікт, а також купити планшет, або ноутбук, оскільки в доньки мало початись дистанційне навчання. В результаті кривдник [PERSON] випхав заявницю [PERSON] за двері та наніс ушкодження у вигляді пошкодженого мізинця, за вказані дії відкрито кримінальне провадження №12021186010000895, яке внесено в Єдиний реєстр досудових розслідувань 31.03.2021. 18.04.2021 [PERSON] без попередження приходив додому до [PERSON] , при малолітніх дітях принижував авторитет матері, спілкувався зверхньо та агресивно. Внаслідок чого, на наступний день заявниця була змушена з донькою [PERSON] звернутись до психолога, котрий встановив діагноз тривожно-фобічний розлад у дитячому віці, а саме через сприйняття тата, як загрозу, (копія мед.книжки додається) та направив на консультацію до лікаря невролога. 22.04.2021 лікар-невролог встановив діагноз - розлад вегетативної нервової системи, дерматографічна кропив`янка. 12.05.2021 [PERSON] напав на заявницю [PERSON] , хотів силоміць вирвати дитину, котра перебувала на руках [PERSON] , застосував до заявниці фізичну силу, за вказані дії відкрито кримінальне провадження за ч.1 ст.125 КК України, №12021186010001323 яке внесено в Єдиний реєстр досудових розслідувань 13.05.2021. 25.05.2021 вночі за адресою: [ADDRESS] було розбите вікно в будинку матері заявниці [PERSON] гранітним каменем з наклейкою "розпалювач багаття", того ж вечора ввечері з боку кривдника [PERSON] відбулось переслідування і напад на теперішнього чоловіка заявниці - [PERSON] , внаслідок чого останній отримав тілесні ушкодження у вигляді зламаної ноги. Відкрито кримінальне провадження №12021186010001479 від 26.05.2021 щодо вчинення [PERSON] кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст.125 КК України. 28.05.2021 [PERSON] призначив зустріч за адресою: [ADDRESS] заявниці та її чоловіку [PERSON] , в ході зустрічі [PERSON] погрожував, що якщо заявниця не відкличе позовну заяву про аліменти та позовну заяву про поділ майна подружжя, за яким має бути стягнутий автомобіль, він оприлюднить компрометуючі відеозаписи та інші дискредитуючі честь та гідність матеріали. 02.06. 2021 [PERSON] переслідував заявницю [PERSON] біля музичної школи, знімав на камеру, як вона сідає в авто і починає їхати. До заяви заявниця додала диск з відеозаписами. Також заявниця зазначає, що насильство зі сторони чоловіка, було спрямовано окрім заявниці і на неповнолітніх дітей. Крім того, неповнолітні [PERSON] 2011 року народження та [PERSON] 2017 року народження були свідками (очевидцями) протиправних дій відносно матері. Внаслідок спричинених кривдником насильницьких дій, суттєво погіршився стан здоров`я заявниці. З цих підстав, заявниця просила суд видати обмежувальний припис у вигляді заходів тимчасового обмеження прав [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , зареєстрованого за адресою: [ADDRESS] , поклавши на нього на строк шість місяців такі обов`язки: - заборонити [PERSON] наближатися на відстань до 200 (двохсот) метрів до місця проживання [PERSON] та неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , за адресою: [ADDRESS] ; - заборонити [PERSON] наближатися на відстань до 2 (двох) км до [PERSON] , за місцем проживання матері заявниці [PERSON] за адресою: [ADDRESS] ; - заборонити особисто і через третіх осіб розшукувати постраждалих осіб: [PERSON] , та неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , якщо вони за власним бажанням перебувають у місці, невідомому кривднику, переслідувати їх та в будь-який спосіб спілкуватися з ними. У судовому засіданні заявниця свою заяву підтримала, просила суд її задовольнити. Заінтересована особа [PERSON] та його представник у судовому засіданні проти задоволення заяви [PERSON] заперечували, пояснили суду, що звинувачення у застосуванні насильства щодо заявниці та дітей є безпідставними та необґрунтованими. Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши матеріали справи, зібрані у справі докази, приходить до такого висновку. З матеріалів справи вбачається, що рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 27 січня 2020 року у справі 569/8281/19 шлюб між сторонами розірвано. Від шлюбу у сторін народились діти: [PERSON] , [INFO] , згідно з копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого Спасівською сільською радою Здолбунівського району Рівненської області 18.08.2011, та [PERSON] , [INFO] , згідно з копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого Рівненським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Рівненській області 16.05.2017. На сьогодні [PERSON] з дітьми мешкає за адресою: [ADDRESS] , про що свідчить копія Акту про фактичне проживання осіб від 07.06.2021, складеного Головою правління ОСББ "Європейський" та копія Договору найму (оренди) житла від 01.06.2020. Звертаючись до суду із заявою про застосування обмежувального припису, [PERSON] вказувала, що її колишній чоловік систематично застосовує насильство до неї та їх дітей, у зв`язку з чим вона просила застосувати обмежувальний припис до [PERSON] . Відповідно до ч. 1ст. 350-1 ЦПК України заява про видачу обмежувального припису подається до суду за місцем проживання (перебування) особи, яка постраждала від домашнього насильства або насильства за ознакою статі. Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України 07 грудня 2017 року № 2229-VIII «Про запобігання та протидію домашньому насильству`від домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вичиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь. Психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи. Згідно з п. 6 ч. 2 ст. 3 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству`дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству незалежно від факту спільного проживання поширюється на таких осіб, зокрема, батьки (мати, батько) і дитина (діти). Відповідно до частини першої статті 24 Закону України "Про запобігання та протидію домашньому насильству"до спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству належать: 1) терміновий заборонний припис стосовно кривдника; 2) обмежувальний припис стосовно кривдника; 3) взяття на профілактичний облік кривдника та проведення з ним профілактичної роботи; 4) направлення кривдника на проходження програми для кривдників. За пунктом 7 частини першої статті 1 Закону України "Про запобігання та протидію домашньому насильству"обмежувальний припис стосовно кривдника - це встановлений у судовому порядку захід тимчасового обмеження прав чи покладення обов`язків на особу, яка вчинила домашнє насильство, спрямований на забезпечення безпеки постраждалої особи. Згідно з частиною третьою статті 26 Закону України "Про запобігання та протидію домашньому насильству" рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків. У пункті 9 частини першої статті 1 Закону України "Про запобігання та протидію домашньому насильству"визначено, що оцінка ризиків - це оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи. За приписами пункту 3 частини першої статті 350-4 ЦПК України у заяві про видачу обмежувального припису повинно бути зазначено обставини, що свідчать про необхідність видачі судом обмежувального припису, та докази, що їх підтверджують (за наявності). Законом України "Про запобігання та протидію домашньому насильству"визначено, що видача обмежувального припису є заходом впливу на кривдника, який може вживатися лише в інтересах постраждалих осіб та у разі настання певних факторів та ризиків. Суди під час вирішення такої заяви мають надавати оцінку всім обставинам та доказам у справі, вирішувати питання про дотримання прав та інтересів дітей і батьків, а також забезпечити недопущення необґрунтованого обмеження одного із батьків у реалізації своїх прав відносно дітей у разі безпідставності та недоведеності вимог заяви іншого з батьків. Під час вирішення питання про наявність підстав для видачі обмежувального припису суди мають встановлювати, яким формам домашнього насильства піддавався заявник, та оцінювати ризики продовження у майбутньому домашнього насильства у будь-якому його прояві. Аналогічний висновок викладено у постановах Верховного Суду: від 21 листопада 2018 року у справі № 756/2072/18 (провадження № 61-19328св18), від 09 грудня 2019 року у справі № 756/11732/18 (провадження № 61-49077св18). Відповідно до п. 1 ч. 1ст. 350-2 ЦПК України заява про видачу обмежувального припису може бути подана особою, яка постраждала від домашнього насильства, або її представником - у випадках, визначених Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству». З пояснень заявниці, заінтересованої особи та їх представників, а також копій витягу з Єдиного реєстру досудових рослідувань № 12021186010001479 від 26.05.2021, витягу з Єдиного реєстру досудових рослідувань № 12021186010001323 від 13.05.2021, витягу з Єдиного реєстру досудових рослідувань № 12021186010000895 від 31.03.2021, встановлено, що, зокрема, за заявою [PERSON] були внесені відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань та розпочато розслідування. Так, за приписами ч. 1\~ст. 214 КПК України\~слідчий, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань та розпочати розслідування. Слідчий, який здійснюватиме досудове розслідування, визначається керівником органу досудового розслідування. Таким чином, отримавши заяву, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення слідчий або прокурор не здійснює оцінку такої заяви (повідомлення) на предмет наявності ознак складу злочину для того, щоб вчинити процесуальну дію, яка полягає у внесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових\~\~розслідувань.\~\~Наведене\~\~підтверджується імперативними положеннями ч. 4\~ст. 214 КПК України, згідно з якою відмова у прийнятті та реєстрації заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення не допускається. Отже, внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань не свідчить про наявність ознак кримінального правопорушення та доведеність винуватості особи у вчиненні злочину, а є підставою для початку досудового розслідування у справі та перевірки обставин, наведених у повідомленні про кримінальне правопорушення. На момент розгляду заяви про видачу обмежувального припису відсутні будь-які докази на підтвердження вчинення [PERSON] адміністративного проступку, передбаченого ч. 1\~ст. 173-2 КУпАП, а саме - вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статі, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконання термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений, або неповідомлення уповноваженим підрозділам органів Національної поліції України про місце свого тимчасового перебування в разі його винесення. Також\~безпідставними є твердження заявниці про вчинення заінтересованою особою домашнього насильства, зокрема, коли [PERSON] 04.02.2021 хотів забрати доньку зі школи, 29.03.2021 забрав з дитячого садка сина до себе на роботу та 18.04.2021 приходив до житла заявниці поспілкуватись з дітьми без дозволу матері. Так, враховуючи норми Сімейного кодексу України, а саме ст.160, 161, місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Малолітні [PERSON] ,\~ [INFO] ,\~та [PERSON] ,\~ [INFO] не досягли десяти років, їх батьки мешкають окремо, вони не дійшли згоди щодо того, з ким із них будуть проживати діти. Статтею 51 Конституції України\~кожному з подружжя гарантовані рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Згідно зі\~ст. 141 СК України\~мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини. В судовому засіданні було з`ясовано, що між сторонами на сьогоднішній день існує спір щодо усунення перешкод щодо участі у вихованні, вільному спілкуванні з дітьми та встановлення способу участі у вихованні дітей. Рішенням Здолбунівського районного суду Рівненської області від 02.04.2021 визначено спосіб участі батька [PERSON] у вихованні дітей і встановлено йому побачення з ними щопонеділка та щоп`ятниці з 16:00 год. до 18:00 год. та у першу, третю неділю місяця з 10:00 год. до 13:00 год. за місцем проживання батька, без обмеження місця прогулянок та відпочинку, з можливістю відвідування родичів, в тому числі бабусі та дідуся по лінії батька; перебування з дітьми в літній та зимовий період не менше п`ятнадцять діб на рік для їх відпочинку та оздоровлення та території України та за її межами у встановленому законом порядку; побачення з дітьми у день їх народження з 12:00 год. до 14:00 год.; періодичне спілкування з дітьми засобами телефонного, електронного та інших засобів зв`язку. Проте вказане рішення не набрало законної сили, оскільки заявницею [PERSON] подано апеляційну скаргу, у якій вона просить скасувати рішення Здолбунівського районного суду Рівненської області від 02.04.2021 та відмовити [PERSON] у задоволенні позовних вимог повністю. Отже на сьогоднішній день немає підстав вважати, що [PERSON] не мав права бачитись з дітьми та забирати їх з навчальних закладів. Крім того, досліджені в судовому засіданні відеозаписи, долучені до заяви [PERSON] , не підтверджують твердження заявниці, що [PERSON] переслідує її чи дітей. Інших доказів, які б свідчили про протилежне, а також про наявність обґрунтованих ризиків вчинення [PERSON] в подальшому домашнього насильства щодо заявниці, і обґрунтованість зазначеного заявницею, для захисту її інтересів та інтересів неповнолітніх дітей, заходу тимчасового обмеження права [PERSON] наближатись до житла заявниці і спілкуватись з дітьми протягом тривалого часу, заявницею суду не надано. Статтями 12, 13 ЦПК України передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених позовних вимог і на підставі наданих сторонами доказів. За приписами ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно вимог ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. З огляду не зазначене, вище суд дійшов висновку, що в задоволенні заяви [PERSON] про видачу обмежувального припису необхідно відмовити.

Outcome: dismissed