Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-11 00:00:00

У грудні 2018 року Публічне акціонерне товариство "Кредит Європа Банк"звернулось до Печерського районного суду м. Києва з позовом, в якому просить стягнути з [PERSON] суму заборгованості у розмірі 48 382,44 грн. та витрат з оплати судового збору - 1762,00 грн. В обґрунтування позову вказує, що 02.11.2011 року між [PERSON] та Публічним акціонерним товариством "Кредит Європа Банк" укладено кредитний договір № 00012-CL-0000000000297 від 02.11.2011, згідно з яким банк надав відповідачу кредит у вигляді грошових коштів у розмірі 143942,14 грн., які позичальник зобов`язався повернути, сплативши відсотки за користування кредитними коштами у строк та у порядку, встановленими кредитним договором (рівними платежами щомісячно), з процентною ставкою 14,80 % річних, з кінцевим терміном погашення 02.11.2018 року. Банк своє зобов`язання по видачі кредиту виконав, але відповідачем заборгованість не погашається, в наслідок чого позивач змушений звернутись до суду для захисту своїх порушених прав у визначений ним спосіб. До судового засідання представник позивача Кондрашин І.В. не з`явився, подав клопотання про розгляд справи за його відсутності, позов підтримав у повному обсязі, не заперечував проти заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явилась, причини неявки суду не повідомила, про розгляд справи повідомлялась належним чином. Відзив на позовну заяву до суду не надходив, копія належним чином завіреної ухвали про відкриття, з судовою повісткою про виклик та копією позовної заяви з додатками судом направлялися за зареєстрованим місцем проживання (перебування), відомості про яке надано відповідним органом реєстрації - Відділом з питань реєстрації місця проживання / перебування фізичних осіб Печерської РДА, проте на адресу суду повернувся конверт з відміткою «за закінченням терміну зберігання». У відповідності до п.2 ч.1 ст. 280 ЦПК України, суд вважає можливим розглянути справу на підставі наявних в ній даних та доказів в порядку заочного розгляду. Суд, у порядку спрощеного позовного провадження, розглянувши матеріали справи, дослідивши та оцінивши письмові докази по справі у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 02.11.2011 року між ПАТ "Кредит Європа Банк" та відповідачем [PERSON] укладено кредитний договір № 00012-CL-0000000000297 від 02.11.2011, на підставі якого відповідачем був отриманий кредит у сумі 143942,14 грн., з процентною ставкою у розмірі 14,80 % річних. Як вбачається з матеріалів справи, позивач 02.11.2018 року строк виконання зобов`язання за Кредитним договором сплинув, проте відповідач свої зобов`язання не виконав належним чином,у зазначений термін кредит не повернув та не сплатив нараховані відсотки за користування кредитом. Згідно розрахунку заборгованості, наданого представником позивача, сума заборгованості за кредитним договором станом на 29.11.2018 складає 48 382,44 грн. Згідно з ст. 1054 Цивільного кодексу України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язуються надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Кредитний договір укладається у письмовій формі, відповідно до ст. 1055 Цивільного кодексу України. Відповідно до ст. 525 Цивільного кодексу України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, що передбачено ст. 526 Цивільного кодексу України. Відповідно до змісту ст.ст. 610, 612 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Боржник вважається таким, що прострочив виконання, якщо він не виконав його у строк, передбачений умовами договору або встановлений законом. Згідно ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим до виконання сторонами. Оскільки відповідач не виконує умови договору у добровільному порядку, сума заборгованості за кредитним договором, підлягає примусовому стягненню. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи (за винятком тих осіб, які не мають цивільної процесуальної дієздатності), в інтересах яких заявлено вимоги. Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідачем не було надано належних доказів в розумінні ст. 77 ЦПК України, на підтвердження погашення заборгованості. За таких підстав, судом встановлено, що з вини відповідача зобов`язання перед позивачем не виконано, відповідач в односторонньому порядку відмовився виконувати взяті на себе зобов`язання щодо погашення кредиту та відсотків, суд приходить до висновку, що позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню. Враховуючи, що позовні вимоги підлягають задоволенню, відповідно до ст. 141 ЦПК України, витрати понесені позивачем з оплати судового збору в розмірі 1762,00 грн. підлягають стягненню з відповідача.

Outcome: approved