Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-09 00:00:00

Акціонерне товариство "Державний ощадний банк України" в особі філії - Дніпропетровське обласне управління Акціонерного товариства "Державний ощадний банк України" звернулося до суду з позовом, в якому з врахуванням заяви про уточнення позовних вимог просило стягнути з відповідача заборгованість у розмірі 153,23 грн., а саме: 3 проценти річних за несвоєчасне погашення основного боргу (кредиту) в розмірі 153,22 грн., 3 проценти річних за несвоєчасне погашення процентів за користування кредитом в сумі 0,01 грн., та судовий збір в розмірі 2102,00 грн. В обгрунтування позову вказано, що 22.01.2016 р. між Публічним акціонерним товариством "Державний ощадний банк України" та [PERSON] укладено заяву про приєднання №1048796 до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб та відкриття поточного рахунку з використанням електронного платіжного засобу (платіжної картки) та відкрито рахунок № [NUMBER] . Заявою на встановлення кредиту від 22.01.2016 року банком було погоджено бажаний розмір кредиту в сумі 1000,00 грн. та максимальний розмір кредиту у розмірі 45000,00 грн. (п. 6.3 заяви). Починаючи з 28.01.2016 р. відповідачу було встановлено кредит в розмірі 27300,00 грн. Строк кредиту (користування ним) встановлюється на відповідний період дії платіжної картки. Процентна ставка є фіксованою та складає 28 процентів річних за користування кредитними коштами. Кредитний договір діє до повного виконання клієнтом усіх грошових зобов`язань. У заяві про уточнення позовних вимог, вказали, що після звернення банку до суду із позовом до відповідача, останнім було частково сплачено заборгованість, станом на 23.02.2021 р. (включно) заборгованість перед банком знизилася до 153,23 грн. Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 21.12.2020 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження та призначено судовий розгляд. 10.03.2021 року представником позивача подано заяву про уточнення позовних вимог. 04.06.2021 року відповідачем електронною поштою подано заяву про розгляд справи у відсутність, крім того, просив долучити довідку банку про відсутність заборгованості за кредитним договором. Представник позивача в судове засідання не з`явився, подана заява про розгляд справи за відсутності представника, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просить позов задовольнити. Проти ухвалдення заочного рішення не заперечував. Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений, причини не явки суду не відомі, відзив до суду не подавав. Відповідно до ст. 280 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про час і місце судового засідання і від якого не надійшло повідомлення про поважність причин неявки, відповідач не подав відзив, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Суд ухвалив провести заочний розгляд справи, ухваливши заочне рішення. За приписами ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступні обставини та відповідні ним правовідносини. 22 січня 2016 року між Публічним акціонерним товариством "Державний ощадний банк України" в особі філії Дніпровське облуправління АТ "Ощадбанк" та [PERSON] укладено заяву про приєднання №1048796 до Договору комплексного банківського обслуговвання фізичних осіб та відкриття поточного рахунку з використанням електронного платіжного засобу (платіжної картки) (арк. справи 9-11). Згідно п. 6.1 договору, підписанням заяви на встановлення відновлювальної кредитної лінії (кредиту), яка є складовою Заяви на приєднання, позичальник погодився на одержання та з умовами користування кредитом відповідно до умов Договору та підтвердив укладення між ним та банком кредитного договору. Просив надати кредит на споживчі потреби в національній валюті шляхом встановлення відновлювальної кредитної лінії (кредиту) на його картковий рахунок № [NUMBER] (п. 6.2 договору). Погодився, що йому можуть бути встановлені наступні максимальні параменти кредитування: бажаний розмір кредиту 1000,00 грн., максимальний розмір кредиту 45000,00 грн., строк кредитування 36 міс. з можливим подовженням на той самий строк (п. 6.3 договору). За п. 6.4 договору, на строк до 27.01.2016 року, тобто на 5 календарних днів з дня підписання цієї Заяви уповноваженим працівником банку, банк встановлює клієнту кредит у сумі 1000,00 грн. Згідно п. 6.6.1 договору, процентна ставка за кредитом є фіксованою та складає 28 процентів річних за користування кредитними коштами у всіх випадках, крім випадку користування кредитними коштами протягом Грейс-періоду. Відповідно до повідомлення про умови кредитування (арк. справи 13) [PERSON] отримав кредит у розмірі 45 тис. грн., строком на 36 місяців, процентна ставка фіксована. За довідкою №103.20-12/1-397 від 03.03.2021 р. АТ "Державний ощадний банк України" філія Дніпропетровське обласне управління, станом на 23.02.2021 року заборгованість за кредитним договором №1048796 від 22.01.2016 року [PERSON] становить 153,23 грн. та понесених витрат по сплаті судового збору в розмірі 2102,00 грн., що складається з 3% річних за несвоєчасне погашення основного боргу (кредиту) 153,22 грн., 3% річних за несвоєчасне погашення процентів за користування кредитом 0,01 грн., сума понесених витрат по сплаті судового збору 2102,00 грн. (арк. справи 72). За довідкою №103.14-16/1-103/2938/2021-03/ВНХ від 16.01.2021 р. АТ "Державний ощадний банк України" філія Дніпропетровське обласне управління, по картковому рахунку [PERSON] № [NUMBER] відсуутня заборгованість станом на 16.01.2021 року (арк. справи 87). Згідно статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (стаття 611 ЦК України). Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (стаття 610 ЦК України). Одним із видів порушення зобов`язання є прострочення - невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк. В силу частини 1 статті 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. З розрахунку, наданого позивачем, вбачається, що були нараховані на підставі ч.2 ст. 625 ЦК України 3 % річних за несвоєчасне повернення кредиту станом на 23.02.2021 р. 153,22 грн, 3 % річних за несвоєчасну сплату процентів станом на 23.02.2021 р. - 0,01 грн. Відповідно до частини 1 статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти ( частина 1статті 1048 ЦК України). Частиною 2 статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Згідно ч.1, 2 ст. 1056-1 ЦК України процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Відповідно до частини 1 статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 4 лютого 2020 року у справі № 912/1120/16 вказала, що цивільне законодавство передбачає як випадки, коли боржник правомірно користується наданими йому коштами та має право не сплачувати кредитору свій борг протягом певного узгодженого часу, так і випадки, коли боржник повинен сплатити борг кредитору, однак не сплачує коштів, користуючись ними протягом певного строку неправомірно. Зокрема, відносини щодо сплати процентів за одержання боржником можливості правомірно не сплачувати кредитору борг протягом певного часу врегульовані частиною першою статті 1048 ЦК України. Такі проценти є звичайною платою боржника за право тимчасово користуватися наданими йому коштами на визначених договором та законодавством умовах, тобто у межах належного та добросовісного виконання сторонами договірних зобов`язань, а не у випадку їх порушення. Натомість наслідки прострочення грошового зобов`язання (коли боржник повинен сплатити грошові кошти, але неправомірно не сплачує їх) також урегульовані законодавством. У випадках, коли боржник порушив умови договору, прострочивши виконання грошового зобов`язання, за частиною першою статті 1050 ЦК України застосуванню у таких правовідносинах підлягає положення статті 625 цього Кодексу. За наведеним у цій статті регулюванням відповідальності за прострочення грошового зобов`язання на боржника за прострочення виконання грошового зобов`язання покладається обов`язок сплатити кредитору на його вимогу суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Проценти, встановлені статтею 625 ЦК України, підлягають стягненню саме при наявності протиправного невиконання (неналежного виконання) грошового зобов`язання. Тобто, проценти, що стягуються за прострочення виконання грошового зобов`язання за частиною другою статті 625 ЦК України є спеціальним видом відповідальності за таке порушення зобов`язання. На відміну від процентів, які є звичайною платою за користування грошима, зокрема за договором позики, до них застосовуються загальні норми про цивільно-правову відповідальність. Положення вищенаведеної норми підлягають до застування при умові якщо розмір процентів не встановлений договором або законом. Велика Палата Верховного Суду вже звертала увагу, що нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних відповідно до статті 625 ЦК України є мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації боржника за неналежне виконання зобов`язання. Подібні висновки сформульовані, зокрема, в постановах Великої Палати Верховного Суду від 19 червня 2019 року у справах № 703/2718/16-ц та № 646/14523/15-ц. Оскільки поведінка боржника не може бути одночасно правомірною та неправомірною, то регулятивна норма частини першої статті 1048 ЦК України і охоронна норма частини другої статті 625 цього Кодексу не можуть застосовуватись одночасно. Тому за період до прострочення боржника підлягають стягненню проценти від суми позики (кредиту) відповідно до умов договору та частини першої статті 1048 ЦК України як плата за надану позику (кредит), а за період після такого прострочення підлягають стягненню річні проценти відповідно до частини другої статті 625 ЦК України як грошова сума, яку боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання, тобто як міра відповідальності за порушення грошового зобов`язання. Умови кредитного договору не містять відомостей про нарахування відповідачу 3% річних за несвоєчасну сплату заборгованості за кредитом. Більш того, позивач вказує про наявність заборгованості відповідача у вигляді 3% річних та суми судового збору, в той час, як за довідкою №103.14-16/1-103/2938/2021-03/ВНХ від 16.01.2021 р. АТ "Державний ощадний банк України" філія Дніпропетровське обласне управління, по картковому рахунку [PERSON] № [NUMBER] відсутня заборгованість станом на 16.01.2021 року. Вимога про стягнення з відповідача 3%річних на підставі ст. 625 ЦК України є безпідставною, оскільки в період їх нарахування діяли умови Кредитного договору та позивач нарахував відповідачу відсотки, комісію, неустойку згідно умов договору. З огляду на викладене вище, суд дійшов висновку про відмову у задловоленні позову. На підставі ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на позивача у зв`язку із відмовою у позові. Заходи забезпечення позову судом не застосовувалися. Рішення в повному обсязі складено 10 серпня 2021 року. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed