Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-08 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] з наступними вимогами: стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дочки [PERSON], [INFO], в розмірі однієї чверті з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку; стягнути з відповідача на її утримання аліменти у розмірі однієї чверті з усіх видів його заробітку (доходу) до досягнення дочкою трирічного віку. На обґрунтування\~позову зазначила,\~що з відповідачем по справі вона перебуває у зареєстрованому шлюбі, мають неповнолітню дочку [PERSON], [INFO], яка проживає разом з нею та знаходиться на її утриманні та вихованні. До звернення з відповідним позовом до суду її спонукало те, що відповідач не надає матеріальну допомогу на утримання дочки, що ставить її в тяжке матеріальне становище, оскільки вона не працює, перебуває у відпустці по догляду за дочкою. Відповідач інших утриманців не має, він працездатний, отримує дохід, його стан здоров'я дозволяє працювати, а тому вважала що він може сплачувати такий розмір аліментів. Ухвалою судді Зміївського районного суду Харківської області від 29.10.2018 відкрито провадження по справі у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи на 10.12.2018. 10.12.2018 судовий розгляд відкладено, в зв'язку з відпусткою судді. 09.01.2019 під час судового розгляду позивач [PERSON] та її представник адвокат [PERSON] підтримали позовні вимоги у повному обсязі з підстав викладених у позовній заяві. У свої чергу, відповідач [PERSON] пояснив, що на час судового розгляду він не працевлаштований та перебуває на обліку як безробітний. Водночас, він не заперечує свого обов'язку щодо надання утримання дитині та дружині до досягнення дитиною трирічного віку, тому визнав позов у повному обсязі та просив ухвалити рішення про його задоволення. Вислухавши позивача, представника позивача та відповідача, дослідивши письмові докази, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд дійшов наступного: Частинами 1, 3 статті 13 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Відповідно до статей 76-81 Цивільного процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Даними копій свідоцтва про шлюб [PERSON] І-ВЛ №354524 та свідоцтва про народження [PERSON] І-ВЛ №525284, підтверджується, що [PERSON] та [PERSON] перебувають в зареєстрованому шлюбі, мають дочку [PERSON], [INFO] (а. с. 9, 10). Згідно довідки Бірківської сільської ради Зміївського району Харківської області №1839 від 19.09.2018, [PERSON] зареєстрована за адресою: [INFO] "а". Має склад сім'ї: дочку - [PERSON], батька [PERSON], матір [PERSON] (а. с. 11). З довідок ТОВ "Скловолокно" №№365, 366 від 19.09.2018 вбачається, що [PERSON] працює на ТОВ "Скловолокно" та знаходилася на лікарняному (пологи) по 08.11.2018 року (а. с. 12, 13). З акта обстеження, складеного 17.10.2018 депутатом Бірківської сільської ради Зміївського району Харківської області [PERSON], в присутності свідків [PERSON], [PERSON], вбачається, що [PERSON] разом зі своєю дружиною [PERSON] мешкали за адресою: с. Бірки, вул. Прилісна, буд. 17 "а" з 20.12.2017. Після народження дитини, 30.08.2018 [PERSON] залишив свою сім'ю і на даний час за цією адресою не проживає, у вихованні дитини участі не бере, матеріальної допомоги не надає (а. с. 40). У відповідності зі статтею 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно статті 182 Сімейного кодексу України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до статті 183 Сімейного кодексу України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Якщо після досягнення повноліття найстаршою дитиною ніхто з батьків не звернувся до суду з позовом про визначення розміру аліментів на інших дітей, аліменти стягуються за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття. Той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину. Відповідно до частини 1 статті 191 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. Враховуючи положення частини 1 статті 3 Конвенції про права дитини, частини 7, 8 статті 7 Сімейного кодексу України при вирішенні будь-яких питань щодо дітей, суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дитини. Відповідно до статті 8 Закону України "Про охорону дитинства" кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх заміняють, несуть відповідальність за створення необхідних умова для всебічного розвитку дитини відповідно до законів України. Відповідно до статті 51 Конституції України батьки зобов'язані утримувати дітей до їх повноліття. У відповідності з частинами 1, 2, 4, 6 статті 84 Сімейного кодексу України, дружина має право на утримання від чоловіка під час вагітності. Дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має і в разі розірвання шлюбу. Позивач стверджувала у позовній заяві, а також надала докази того, що відповідач є батьком їх спільної неповнолітньої дочки, а тому зобов'язаний її утримувати до досягнення повноліття, а також може надавати їй матеріальну допомогу до досягнення дитиною трирічного віку, однак між ними не досягнуто згоди щодо порядку участі батька в утриманні дитини та наданні утримання дружині. Вимоги щодо розміру аліментів заявлені з дотриманням положень статей 84, 182, 183 Сімейного кодексу України. Зазначені обставини не заперечувалися відповідачем, який визнав позов у повному обсязі. Частиною 4 ст. 206 ЦПК України передбачено, що у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. На підставі відомостей, що повідомлені учасниками справи під час судового засідання та містяться у письмових доказах, встановлено наявність законних підстав для ухвалення рішення про задоволення позову, а визнання позову відповідачем не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. За таких обставин, позовна заява [PERSON] є обґрунтованою і підлягає задоволенню у повному обсязі. Відповідно до статті 141 Цивільного процесуального кодексу України з відповідача належить стягнути судовий збір на користь держави.

Outcome: approved