Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-17 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з заявою про встановлення факту постійного проживання на території України з 24.08.1991 року, заінтересована особа Головне управління Державної міграційної служби України в Одеській області. В обгрунтування вказаної вимоги заявник зазначила, що вона [INFO] народилась у с.Великий Дальник Одеської області, що підтверджується свідоцвом про народження. Також її особу встановлено Суворовським районним відділом у м.Одесі Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області, що підтверджується відповідним листом від 08.05.2019 року. З самого дитинства разом зі своєю рідною сестрою, [PERSON] , [INFO] , часто змінювали місце проживання у зв`язку з переїздами їх матері, [PERSON] , [INFO] . З 29.04.1987 року по [INFO] року вони проживали разом з матір`ю у селищі Червоний Розселенець Біляївського району Одеської області, куди прибули з с. Михайлівка. До 14.08.1989 року проживали у с. Петродолинське Овідіопольського району Одеської області. Згодом мати заявниці почала вести аморальний спосіб життя, бродяжити, зловживати спиртними напоями та не займалася її із сестрою вихованням. Школу заявник не відвідувала, усі роки була вимушена жебракувати в центрі міста Одеси, на вокзалах та ринках. Встановлення факту проживання потрібно їй для отримання всіх прав та обов`язків громадянина України. В судовому засіданні заявниці вказані в заяві обставини та вимогу підтримала, її представник також підтримав заяву та просив її задовольнити. Представник заінтересованої особи - Кононєнко Н.О. заперечувала проти задоволення заяви, з підстав вказаних у відзиві. За змістом відзиву ГУДМС України в Одеській області наголошує на тому, що заявниця не зверталася до територіальних підрозділів управління, тому звернення з заявою до суду вважає передчасним. Заслухавши учасників справи, свідка, дослідивши усі надані докази, суд прийшов до висновку, що заява підлягає задоволенню виходячи з наступного. Як видно з свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 12.18.2018 року, [PERSON] , народилася [INFO] у с. Великий Дальник Біляївського району Одеської області. Особу заявника встановлено Суворовським районним відділом у м. Одесі Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області, що підтверджується відповідним листом від 08.05.2019 року. Зі своєю рідною сестрою, [PERSON] , [INFO] , заявник часто змінювали місце проживання у зв`язку з переїздами їх матері, [PERSON] , [INFO] . З 29.04.1987 року по 09.12.1987 року заявник проживала разом з матір`ю у селищі Червоний Розселенець Біляївського району Одеської області. До 14.08.1989 року заявник проживала у с.Петродолинське, Овідіопольського району, Одеської області. У зв`язку з аморальним способом життя матері заявника, яка почала бродяжити, зловживати спиртними напоями та перестала займатися вихованням дітей, заявник школу не відвідувала, усі роки була вимушена жебракувати в центрі міста Одеси, на вокзалах та ринках. 06.10.1997 року заявник вперше потрапила до Приймальника-розподільника для неповнолітніх УВС Одеського міськвиконкому. 17.11.1997 року [PERSON] було поміщено до КУ "Одеська обласна психіатрична лікарня №2" у с. Олександрівка, де вона знаходилася до 12.02.1998 року. 30.06.1999 року заявник знову потрапила до Приймальника-розподільника для неповнолітніх управління МВС України в Одеській області, звідки вдруге її було поміщено до КУ "Одеська обласна психіатрична лікарня №2" до 21.04.2000 року. З 10.02.2001 року по 24.05.2004 рік заявниця навчалася в КУ "Ананьївська ЗОШ-інтернат І-ІІІ ступенів" та вибула з 2 класу у зв`язку із досягненням повноліття. Свідок [PERSON] , рідна сестра заявниці, підтвердила проживання [PERSON] на території України з народження та до теперішнього часу, також вказувала на те, що їх мати жебракувала і разом з нею заставляла це робити і дітей, не дозволяла навчатися в школі, вимагала приносити продукти. Визначеного місця проживання вони не мали, після того як вона пішла від матері і уклала шлюб, мати займалася жебракуванням за маршрутом м.Одеса - м.Київ разом з молодшою сестрою. Згідно з п.1 ч.1 ст.3 Закону України «Про громадянство України» N°2235-ІІІ від 18.01.2001 р. (у редакції Закону N957-VIII від 28.01.2016) громадянами України є: 1)усі громадяни колишнього СРСР, які на момент проголошення незалежності України (24 серпня 1991 року) постійно проживали на території України; 2)особи, незалежно від раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, мовних чи інших ознак, які на момент набрання чинності Законом України «Про громадянство України» (13 листопада 1991 року) проживали в Україні і не були громадянами інших держав. Згідно з п.10 Порядку провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень, затвердженого Указом Президента України від 27 березня 2001 року № 215 (в редакції Указу Президента України від 27 червня 2006 року № 588/2006), для встановлення відповідно до пунктів 1 та 2 частини першої статті 3 Закону належності до громадянства України особа, яка за станом на 24 серпня 1991 року або на 13 листопада 1991 року не досягла повноліття та проживала в Україні разом із батьками (одним із них) або іншим її законним представником, подає: а)заяву про встановлення належності до громадянства України; б)копію свідоцтва про народження; в)один із таких документів: - довідку, що підтверджує факт постійного проживання особи в неповнолітньому віці на території України за станом на 24 серпня 1991 року або факт її проживання в неповнолітньому віці в Україні за станом на 13 листопада 1991 року; -довідку, що підтверджує факт постійного проживання на території України за станом на 24 серпня 1991 року батьків (одного з них) особи або іншого її законного представника, з якими особа в неповнолітньому віці постійно проживала, або факт їх проживання в Україні за станом на 13 листопада 1991 року; -документ, що підтверджує факт перебування особи в неповнолітньому віці на вихованні у державному дитячому закладі України за станом на 24 серпня 1991 року або на 13 листопада 1991 року; -копії паспортів батьків (одного з них) особи або іншого її законного представника - громадян колишнього СРСР з відміткою про прописку, що підтверджує факт їх постійного поживання на території України за станом на 24 серпня 1991 року або факт їх проживання в Україні за станом на 13 листопада 1991 року. У разі відсутності у батьків (одного з них) особи або іншого її законного представника паспорта громадянина колишнього СРСР подається довідка територіального органу Державної міграційної служби України про те, що за станом на 24 серпня 1991 року або на 13 листопада 1991 року ця особа перебувала в громадянстві колишнього СРСР і відповідно постійно проживала, проживала на території України (за наявності документів, що підтверджують зазначений факт); -судове рішення про встановлення юридичного факту постійного проживання особи в неповнолітньому віці на території України за станом на 24 серпня 1991 року або факту її проживання в неповнолітньому віці в Україні за станом на 13 листопада 1991 року; -судове рішення про встановлення юридичного факту постійного проживання на території України за станом на 24 серпня 1991 року батьків (одного з них) особи або іншого законного представника, з яким особа в неповнолітньому віці постійно проживала на території України, або факту їх проживання в Україні за станом на 13 листопада 1991 року. Розширене тлумачення цих понять та переліку умов, за яких можливе встановлення факту безперервного проживання та прийняття до громадянства України, Законом не передбачено. Згідно з нормою ч.1 ст.293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення (п.5 ч.2 ст.293 ЦПК України). Частиною 3 ст.293 ЦПК України закріплено, що справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Інші особливості розгляду цих справ встановлені цим розділом. Відповідно до ч.2 ст.315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. За нормами ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи . Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами ;2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Встановлення факту постійного проживання на території України необхідно заявнику для отримання громадянства України. Враховуючи усі представлені докази в сукупності та зазначені норми суд прийшов до висновку, що доводи заявника про постійне безперервне проживання на території України станом на 24.08.1991 року знайшли своє підтвердження належними та допустимими доказами, тому заява підлягає задоволенню.

Outcome: approved