Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-14 00:00:00

У грудні 2014 року [PERSON] звернулась до Печерського районного суду м. Києва із вказаним позовом до ПАТ «Дельта Банк», в якому просить розірвати договори на відкриття та обслуговування поточного рахунку, операції за яким можна здійснювати з використанням електронних платіжних засобів [NUMBER] від 07 березня 2014 року та [NUMBER] від 26 листопада 2014 року, укладені між нею та ПАТ «Дельта Банк»; стягнути з останнього грошові кошти в сумі 15943 доларів США 33 центи за договором на відкриття та обслуговування поточного рахунку, операції за яким можна здійснювати з використанням електронних платіжних засобів [NUMBER] від 07 березня 2014 та в сумі 14764 грн. 64 коп. за договором на відкриття та обслуговування поточного рахунку, операції за яким можна здійснювати з використанням електронних платіжних засобів [NUMBER] від 26 листопада 2014 року. Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач вказує на те, що нею на виконання умов вищевказаних договорів було внесено на рахунки, відкриті у ПАТ «Дельта Банк», грошові кошти, проте на її вимогу та в порушення вимог чинного законодавства банк кошти та нараховані проценти не повернув. За наведених обставин [PERSON] просить задовольнити позов у заявлений нею спосіб. У судовому засіданні представник [PERSON] - [PERSON] позов з викладених у ньому підстав підтримав, просив задовольнити. Представник ПАТ «Дельта Банк» - Литвинова С.І. проти позову заперечила, з посиланням на введення тимчасової адміністрації, просила відмовити у його задоволенні. Вислухавши пояснення представників сторін, розглянувши матеріали справи, дослідивши та оцінивши письмові докази по справі у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що 07 березня 2014 року між [PERSON] та ПАТ «Дельта Банк» було укладено договір на відкриття та обслуговування поточного рахунку, операції за яким можна здійснювати з використанням електронних платіжних засобів [NUMBER]. Згідно умов вказаного договору [PERSON] на рахунок № [NUMBER] відкритий ПАТ «Дельта Банк» було перераховано 14764 грн. 72 коп., а ПАТ «Дельта Банк», в свою чергу, взяло на себе зобов'язання нараховувати та сплачувати [PERSON]. проценти за користування грошовими коштами. Крім того, 26 листопада 2014 року між [PERSON] та ПАТ «Дельта Банк» було укладено договір на відкриття та обслуговування поточного рахунку, операції за яким можна здійснювати з використанням електронних платіжних засобів [NUMBER]. Згідно умов вказаного договору [PERSON] на рахунок № [NUMBER] відкритий ПАТ «Дельта Банк» було перераховано 15943 долари США 33 центи, а ПАТ «Дельта Банк», в свою чергу, взяло на себе зобов'язання нараховувати та сплачувати [PERSON]. проценти за користування грошовими коштами. 01 листопада 2014 року [PERSON]. було направлено до банку заяву про закриття вищевказаних рахунків та повернення коштів. Вищевказана заява [PERSON]. залишена ПАТ «Дельта Банк» без реагування, грошові кошти за вищевказаними договорами на день розгляду справи в суді позивачу не повернуті. Європейський Суд з прав людини 29.01.2013 у справі "Золотас (Zolotas) против Греции (N 2)" (скарга N 66610/09) зазначив наступне:» Суд зазначає, що на підставі статті 830 Цивільного кодексу, якщо особа, яка кладе суму грошей у банк, передає йому право користування нею, то банк має її зберігати і, якщо він використовує її на власну користь, повернути вкладнику еквівалентну суму за умовами угоди. Отже, власник рахунку може добросовісно очікувати, аби вклад до банку перебував у безпеці, особливо якщо він помічає, що на його рахунок нараховуються відсотки. Закономірно, він очікуватиме, що йому повідомлять про ситуацію, яка загрожуватиме стабільності угоди, яку він уклав з банком, і його фінансовим інтересам, аби він міг заздалегідь вжити заходів з метою дотримання законів і збереження свого права власності. Подібні довірчі стосунки невід'ємні для банківських операцій і пов'язаним з ними правом. Суд водночас нагадує, що принцип правової певності притаманний усій сукупності статей Конвенції і є одним з основоположних елементів правової держави». Згідно зі статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»,суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини та основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Відмовляючись повернути кошти, які належать на праві власності позивачу, відповідач порушує положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та ст. 1 Першого Протоколу, підписаного та ратифікованого Україною, яка у відповідності до ст. 5 цього ж протоколу, є додатковою статтею Конвенції. Частиною 1 статті 1060 ЦК України передбачено, що договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад). Відповідно до ч. 2 ст. 1060 ЦК України, банк зобов'язаний видати вклад на першу вимогу вкладника. Умова договору про відмову від права на одержання вкладу на першу вимогу є нікчемною. Згідно вимог ч. 3 ст. 1060 ЦК України, якщо відповідно до договору банківського вкладу вклад повертається вкладникові на його вимогу до спливу строку або до настання інших обставин, визначених договором, проценти за цим вкладом виплачуються у розмірі процентів за вкладами на вимогу, якщо договором не встановлений більш високий процент. Оскільки, вимоги ч. ч. 2, 3 ст.1060 ЦК України є однією з умов, на яких між позивачем та відповідачем укладений вищевказаний депозитний договір, суд вважає, що відповідач істотно порушив свої зобов'язання по цьому договору, фактично позбавивши останнього його права, передбаченого Законом, на повернення вкладу на першу вимогу, на що він розраховував при укладенні цього договору. Згідно із п. 1 ч. 1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору. Частиною 2 ст. 651 ЦК України передбачено, що договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи (за винятком тих осіб, які не мають цивільної процесуальної дієздатності), в інтересах яких заявлено вимоги. Відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Належних та допустимих доказів, в розумінні ст.ст. 58, 59 ЦПК України, на підтвердження повернення коштів позивачу на його вимогу, відповідачем не надано. За таких обставин, підсумовуючи викладене, слід зазначити, що суд, за наслідками повного, всебічного та об'єктивного розгляду справи, оцінюючи зібрані по справі докази у їх сукупності, дотримуючись при цьому принципів розумності та справедливості, вважає, що позов [PERSON] до Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» про розірвання договору банківського рахунку та стягнення коштів, є обґрунтованим та підлягає задоволенню. При цьому, суд не приймає до уваги заперечення відповідача, що у зв'язку з запровадженням з 03.03.2015 тимчасової адміністрації та призначенням уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації у ПАТ "Дельта Банк", у зв'язку із чим, на переконання відповідача, вимоги щодо повернення коштів позивачу будуть задовольнятися відповідно до Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб". Так, у відповідності до частини шостої ст. 36 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" обмеження, встановлене пунктом 1 частини п'ятої цієї статті, не поширюється на зобов'язання банку щодо: 1) виплати коштів за вкладами вкладників за договорами, строк яких закінчився, та за договорами банківського рахунку вкладників. При цьому, позивач звернулась безпосередньо до банку з вимогою про повернення коштів 01.11.2014 р., а до суду - 08.12.2014, тобто до впровадження тимчасової адміністрації у ПАТ "Дельта Банк". Крім того, необхідно зазначити, що тривалий розгляд даної цивільної справи обумовлений тим, що відповідач звертався до Апеляційного суду м. Києва з апеляційною скаргою (період перебування справи в суді апеляційної інстанції з 18.02.2015 по 22.04.2015), яка спочатку була залишена судом апеляційної інстанції без руху з наданням строку для подачі заяви про поновлення строку на апеляційне оскарження, а в подальшому відмовлено у відкритті апеляційного провадження у зв'язку з тим, що апелянт заяву про поновлення пропущеного строку не подав. Зважаючи на те, що позовні вимоги підлягають задоволенню, а позивач відповідно до п. 17 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» звільнений від сплати судового збору, то відповідно до ст. 88 ЦПК України, судовий збір в розмірі 3477 грн. 32 коп. підлягає стягненню з відповідача в дохід держави.

Outcome: approved