Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-07 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою про стягнення заборгованості, в якому зазначив, що відповідно до кредитного договору № LGP5AU01280033 від 19.06.2006 року, укладеному між ПАТ "ПриватБанк" та [PERSON], останній отримав кредит у розмірі 56 517,33 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 15,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 19.06.2013 року. З метою забезпечення виконання зобовязань між позивачем та відповідачем було укладено договір застави транспортного засобу, згідно якого відповідач зобовязалися перед позивачем своїм майном предметом застави за виконання позичальником своїх зобовязань за кредитним договором. У порушення зазначених норм закону та умов договору позичальник зобовязання за вказаним договором належним чином не виконав. У зв'язку з зазначеними порушеннями зобов'язань за кредитним договором станом на 28.04.2011 року має заборгованість 72 672,94 грн., яка складається з наступного: заборгованість за кредитом у розмірі 35 336,49 грн., заборгованість за відсотками у розмірі 24 394,14 грн., 1 408,79 грн. - заборгованість по комісії, 11 533,52 грн. - пеня. Просить в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором звернути стягнення на рухоме майно відповідачів шляхом їх продажу в процедурі виконавчого провадження за ціною, що буде визначена в рамках виконавчого провадження. Представник позивача в судове засідання не зявився, надав суду заяву про слухання справи у його відсутності, позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити, проти ухвалення заочного рішення не заперечував. Відповідач у судове засідання не з'явився, про дату та місце слухання справи повідомлений належним чином. Суд вважає можливим розглянути справу без його участі. Згідно ст. ст. 169, 224 ЦПК України суд вважає можливим розглянути справу у порядку заочного провадження у відсутності відповідача з дотриманням вимог, встановлених законом, за згодою позивача на розгляд справи в порядку заочного провадження. Вивчивши матеріали справи та дослідивши надані докази (ст. 11 ЦПК України) суд установив наступне. Відповідно до кредитного договору № LGP5AU01280033 від 19.06.2006 року, укладеному між ПАТ "ПриватБанк" та [PERSON], останній отримав кредит у розмірі 56 517,33 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 15,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 19.06.2013 року. Згідно договору застави, укладеного ПАТ "ПриватБанк" та [PERSON], останній в забезпечення виконання своїх зобов'язань за кредитним договором та передає у заставу транспортний засіб реєстраційний номер [NUMBER], рік випуску 2006, марка Daewoo, модель Т13110, тип легковий седан, шасі/кузова № Y6DT1311060279442, що належить на праві власності [PERSON]. Відповідно до статті 629 ЦК України, договір є обов'язковим до його виконання. Згідно вимог чинного законодавства України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та у встановлений у зобов'язанні строк (термін) його виконання (ст.ст.526, 527, 530 ЦК України). Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов'язання, згідно положень статті 625 ЦК України. Статтею 525 ЦК України встановлено заборону односторонньої відмови від зобов'язання або односторонньої зміни його умов, якщо інше не встановлено договором або законом. Статтею 526 Цивільного кодексу України встановлено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ст.ст. 610, 612 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. Боржник вважається таким, що прострочив виконання, якщо він не виконав його у строк, передбачений умовами договору або встановлений законом. Боржник, який прострочив зобов'язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливості виконання, що випадково настала після прострочення. З наданого розрахунку заборгованості встановлено, що у зв'язку з зазначеними порушеннями зобов'язань за кредитним договором станом на 28.04.2011 року має заборгованість 72 672,94 грн., яка складається з наступного: заборгованість за кредитом у розмірі 35 336,49 грн., заборгованість за відсотками у розмірі 24 394,14 грн., 1 408,79 грн. - заборгованість по комісії, 11 533,52 грн. - пеня. Згідно з ч. 1 ст. 546 ЦК України виконання зобов'язання може забезпечуватися заставою. Відповідно до ч. 1 ст. 590 ЦК України звернення стягнення на предмет застави здійснюється за рішенням суду, якщо інше не встановлено договором або законом. Статтею 2 Закону України «Про заставу» визначаються основні положення про заставу. Відносини застави, не передбачені цим Законом, регулюються іншими актами законодавства України. Частиною 1 ст. 20 Закону України «Про заставу» визначено, що заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, якщо в момент настання терміну виконання зобов'язання, забезпеченого заставою, воно не буде виконано, якщо інше не передбачено законом чи договором. Частиною 6 ст. 20 Закону України «Про заставу» встановлено, що звернення стягнення на заставлене майно здійснюється за рішенням суду або третейського суду, на підставі виконавчого напису нотаріуса, якщо інше не передбачено законом або договором застави. Таким чином, суд, оцінивши представлені в силу ст. 60 ЦПК України докази, вивчивши матеріали справи, законодавство, що регулює дані правовідносини, дійшов до висновку, що відповідач не виконав покладених на нього договором зобовязання по поверненню кредиту та оплаті за користування грошима, а тому у позивача виникла право на звернення стягнення на рухоме майно у рахунок погашення боргу. У відповідності зі ст.79 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, повязаних з розглядом справи. Згідно зі ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. В судовому засіданні документально підтверджені витрати позивача на сплату судового збору у розмірі 946 грн. 73 коп., які підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved