Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-12 00:00:00

Позивач, [PERSON] звернулась до Московського районного суду м. Харкова з позовом, у якому просить суд визнати за нею право власності на Ѕ частину квартири, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] в порядку спадкування за законом після [PERSON] , померлого [INFO] , як особи, що проживала з померлим однією сім`єю. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що вона перебувала у зареєстрованому шлюбі та постійно проживала з [PERSON] з 13.05.1978 р. у квартирі, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . У 1995 році зазначену квартиру було приватизовано [PERSON] та [PERSON] . Рішенням Московського районного суду м. Харкова від 20.10.2016 р. шлюб було розірвано. Після розірвання шлюбу [PERSON] та [PERSON] продовжували вести спільне господарство зі спільним бюджетом та проживати однією сім`єю у приватизованій квартирі, яка належала їм на праві спільної сумісної власності та знаходиться за адресою: [ADDRESS] . [INFO] [PERSON] помер. Після його смерті позивач продовжує проживати у вищевказаній квартирі, оплачує комунальні послуги, іншого житла не має. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на 1/2 частину зазначеної квартири, яку [PERSON] в порядку ст. 1268 ЦК України фактично прийняла. Після заведення спадкової справи виявилося, що оформити у нотаріуса свої спадкові права на майно померлого, як спадкоємець, [PERSON] не може, оскільки проживала разом з [PERSON] в незареєстрованому шлюбі. Інших спадкоємців, окрім позивача, які прийняли спадщину після смерті [PERSON] немає. Посилаючись на наведені обставини та положення ст.ст.1216-1218, 1223, 1296, 1298 ЦК України, враховуючи неможливість оформлення своїх спадкових прав у органах нотаріату, просить суд визнати за нею право власності на Ѕ частину квартири, яка розташована за адресою: [ADDRESS] в порядку спадкування за законом після [PERSON] , померлого [INFO] , як особи, що проживала з померлим однією сім`єю. В судове засідання представник позивача не з`явилась, подала заяву в якій просила розглянути справу за її відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила задовольнити. Відповідача в судове засідання не з`явився надавши суду клопотання в якому просить слухати справу за його відсутності. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею У зв`язку з тим, що розгляд справи відбувався за відсутності сторін, відповідно до ч. 2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши матеріали справи та надані докази, приходить до переконання, що первісний позов задоволенню не підлягає, а зустрічний позов слід задовольнити у повному обсязі. Відповідно до частин першої, третьою статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін; кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. За приписом частини другої статті 83 ЦПК України позивач повинен подати суду докази разом з поданням позовної заяви. Згідно положень ст.76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі показань свідків, письмових доказів, речових і електронних доказів, висновків експертів. Відповідно до ст.81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Дослідивши письмові матеріали справи, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що [INFO] помер [PERSON] ,відповідно до копії свідоцтва про смерть серія [NUMBER] , виданого Московським районним у м. Харкові відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області, актовий запис № 117, який на момент смерті був зареєстрований та проживав за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до Свідоцтва про право власності на житло від 21.06.1995 р., реєстраційний № 5А-95-54168, квартира, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] належить на праві спільної сумісної власності [PERSON] та членам її сім`ї: [PERSON] . На день смерті [PERSON] залишилося спадкове майно, яке складається з Ѕ частини квартири, яка розташована за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до рішення Московського районного суду від 20.10.2016 р. шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано. 01.08.2018 р. приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Ништик Л.О. було заведено спадкову справу, про що свідчить Витяг про реєстрацію в спадковому реєстрі № 52820312 від 01.08.2018 року. Після заведення спадкової справи виявилося, що оформити у нотаріуса свої спадкові права на майно померлого, як спадкоємець, [PERSON] не може, оскільки проживала разом з [PERSON] в незареєстрованому шлюбі. Проте факт спільного проживання [PERSON] з [PERSON] однією сім`єю за адресою: [ADDRESS] до та після розірвання шлюбу підтверджується довідками з місця проживання про склад сім`ї та прописку, актами підприємств, що надають комунальні послуги, які видані на ім`я [PERSON] , квитанціями про оплату [PERSON] комунальних послуг. Крім цього, відповідно до відповіді на адвокатський запит № 04-10/260-06/0-19 від 03.04.2019 р., наданої територіальним центром надання соціальних послуг Московського району м. Харкова ХМР Харківської області, сімейна пара [PERSON] та [PERSON] у період з 09.09.2005 р. по 31.07.2017 р. вела спільне господарство, послуги їм надавалися одним соціальним робітником. З 31.07.2017 р. надання [PERSON] соціальних послуг догляду вдома було припинено на підставі його особистої заяви. [PERSON] , яка мешкає за адресою: [ADDRESS] . отримує соціальні послуги догляду вдома з 09.09.2005 р. по теперішній час. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до змісту ст. 315 ЦПК України, судом можуть бути встановлені юридичні факти, зокрема, факт постійного проживання спадкоємця зі спадкодавцем на день смерті останнього, факт проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу. Згідно з п. 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 р. № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо підтвердження такого факту необхідне заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину, для оформлення права на пенсію в зв`язку із втратою годувальника. Тобто, суд вправі задовольняти обґрунтовані вимоги про встановлення факту, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки. Згідно п.2 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику у справах про спадкування" від 30.05.2008 року, справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов`язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення родинних відносин із спадкодавцем, проживання з ним однією сім`єю, постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, прийняття спадщини, яка відкрилася до 1 січня 2004 року, тощо. Відповідно до положень ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Статтею 1216 ЦК України передбачено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла(спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно зі ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Частинами 1, 2 ст. 1223 ЦК України передбачено, що право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у ст. ст. 1261-1265 цього Кодексу. Нормами ст.1258 ЦК України визначено, що спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Згідно з ч. 2 ст. 1258 ЦК України кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. Згідно зі ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до ст. 1264 ЦК України до спадкоємців за законом четвертої черги віднесено осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини. У відповідності до ч. 2 ст. 3 СК України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. У відповідності до ч. 4 ст. 3 СК України сім'я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства. Відповідно до п. 21 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» № 7 від 30.05.2008 року при вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила ч. 2 ст. 3 СК про те, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Зазначений п`ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім`єю до набрання чинності цим Кодексом. Згідно з вимогами ст. ст. 1269, 1270 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто. Частина 1 ст. 1270 ЦК України передбачає, що для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Згідно з ч. ч. 1,3 ст. 1272 ЦК України, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього кодексу, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до вимог ч.2 ст.1220 та ч.1 ст.1221 ЦК України, часом відкриття спадщини є день смерті особи, а місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. Відповідно до п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику у справах про спадкування" від 30.05.2008 року, якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, спадкоємець має право звернутися до суду із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, тобто, якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися до суду із заявою про встановлення цих фактів. Згідно абз. 1 п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. Частиною 1 ст. 1298 ЦК України встановлено, що свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям після закінчення шести місяців з часу відкриття спадщини. Частиною 1 ст. 1297 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину. Відповідно до норм ч. 5 ст. 1268 ЦК незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини та згідно із ч. 3 ст. 1296 ЦК відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Якщо нотаріусом відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розглядові у позовному провадженні. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Пленум Верховного Суду України у постанові від 30 травня 2008 року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування" також роз`яснив, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження». Проаналізувавши обставини справи, оцінивши надані докази в їх сукупності, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог. Враховуючи викладене,

Outcome: approved