Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-06 00:00:00

20.08.2018 року АТ КБ «ПриватБанк» звернувся до Малинського районного суду Житомирської області з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. Позивач в обґрунтування заявлених позовних вимог, з урахуванням уточнень до позову, зазначив, що 28.01.2008 року між Публічним акціонерним товариством Комерційний банк "ПриватБанк" (з 21.05.2018 року - акціонерне товариство комерційний банк "ПриватБанк") та [PERSON] (надалі - відповідач) було укладено кредитний договір б/н, відповідно до якого останній було надано кредит на загальну суму 21 600,00 гривень з процентами за користування кредитом в межах встановленого ліміту кредитування на платіжну картку з кінцевим строком повернення, що відповідає строку дії картки. Щодо встановлення та зміни кредитного ліміту Банк керувався п.п. 2.1.1.2.3., 2.1.1.2.4. Договору про надання банківських послуг, на підставі яких відповідач при укладенні даного договору дав свою згоду щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту та його зміну за рішенням та ініціативою Банку. Пунктом 1.1.3.2.4 Договору передбачена можливість зміни тарифів та інших невід`ємних частин даного договору. При цьому у сторін Договору виникають обов`язки: у Кредитора - інформування позичальника щодо внесених змін шляхом надання виписки по картковому рахунку на умовах, зазначених в п. 1.1.3.1.9 Договору, а у Позичальника - отримання виписки про стан та про здійснені операції по карткових рахунках (п. 1.1.2.1.5 Договору). На підставі п. 1.1.5.2 Договору, неотримання або несвоєчасне отримання Клієнтом виписок про стан рахунків не звільняє Клієнта від виконання його зобов`язань за даним Договором. Згідно п.п. 1.1.6.1, 1.1.6.2 Договору зміни в «Умови та правила надання банківських послуг» вносяться банком щомісячно в односторонньому порядку, а у випадках, коли в односторонньому порядку внесення змін неможливо, банк повідомляє клієнтів про внесені зміни шляхом використання різних каналів зв`язку, серед яких: офіційний сайт банку www.privatbank.ua, смс-повідомлення клієнтам про зміни даних правил, клієнтські виписки, інші канали інформування. У разі незгоди зі змінами «Умов та правил надання банківських послуг» або «Тарифів Банку» клієнт має право надати Банку заяву про розірвання Договору виконавши умови п. 2.1.1.5.4 Договору. Позивач вважає, що виконав свої зобов`язання за договором у повному обсязі. В той самий час відповідач, відповідно до погоджених умов договору, зобов`язувався: погашати заборгованість за кредитом, процентами за його використання, по перевитраті платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених договором; слідкувати за витратами коштів в межах платіжного ліміту з метою запобігання виникнення Овердрафту, а у разі невиконання зобов`язань за Договором, на вимогу Банку виконати зобов`язання з повернення Кредиту (у тому числі простроченого кредиту та Овердрафту), оплати Винагороди Банку. Пунктом 2.1.1.12.1 Договору сторонами погоджено, що зобов`язання Клієнта з повернення тіла кредиту, процентів за користування кредитом, комісії, пені та штрафів, тобто загальна заборгованість клієнта є борговими зобов`язаннями. Відповідно до п. 2.1.1.3.3 Договору Відповідач доручив Банку списувати з карткового рахунку суми грошових коштів у розмірі здійснених ним операцій, а також вартість послуг, визначену Тарифами Банку при настанні термінів платежу, а при виникненні боргових зобов`язань згідно п.п. 2.1.1.12.9 Договору, списувати з будь-якого рахунку відкритого в Банку (у т.ч. з карткового рахунку) грошові кошти для здійснення платежу з метою повного або часткового погашення боргових зобов`язань, у тому числі Мінімального обов`язкового платежу. Списання коштів здійснюється відповідно до встановленого законодавством порядку. На підставі п. 2.1.1.12.2 Договору, сплату процентів за користування Кредитом Клієнт здійснює шляхом надання доручення Банку про списання грошей з його поточного рахунку в розмірі нарахованих процентів (договірне списання). Отже, відповідач свої зобов`язання не виконав, істотно порушивши умови договору, внаслідок чого станом на 14.04.2019 року заборгованість перед позивачем становить 48 668,50 грн., з яких: 10966,58 грн. - заборгованість за простроченим тілом кредита; 33208,18 грн. - нарахована пеня за прострочене зобов`язання; 1700,00 грн. - заборгованість за нарахованою пенею за несвоєчасність сплати боргу на суму від 100 грн., а також штрафи відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500.00 грн. - штраф (фіксована складова); 2293.74 грн. - штраф (процентна складова). Позивач у поданому до суду позові просить стягнути з [PERSON] заборгованість за кредитним договором б/н від 28.01.2008 року в розмірі 48 668,50 грн. та судові витрати у розмірі 1921,00 грн. Представник позивача позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити. [PERSON] та її представник [PERSON] просили відмовити АТ КБ «ПриватБанк» у задоволенні позовних вимог щодо стягнення з неї заборгованості за кредитним договором, оскільки в позовній заяві АТ КБ «ПриватБанк» посилається як на підставу стягнення з неї заборгованості заяву від 28.01.2019 року. Однак [PERSON] стверджує, що даної заяви вона не підписувала, а підписувала заяву позичальника від 20.03.2008 року, згідно якої Банк зобов`язувався надати їй кредит у розмірі 1 599,60 грн. з умовами сплати за користування 1% на місяць. Як доказ відповідач до пояснень додала копію заяви позичальника від 20.03.2008 року. Також, [PERSON] зазначила, що позивач зробив розрахунок заборгованості таким чином, що відсотки неправомірно нараховувалися не лише на суму кредиту, а і на відсотки за попередній період та Банком безпідставно збільшено розмір процентної ставки з 22,8% до 30%, а в подальшому 43,20%. При цьому згоди на збільшення процентної ставки банку відповідач не давала. Крім того, позивач не інформував Грищенко К.Г . про можливість збільшення процентної ставки. Також, стягнення неустойки (пені, штрафу) обмежується останніми 12 місяцями перед зверненням кредитора до суду. Однак пеня обрахована позивачем з порушенням строків позовної давності, який становить один рік. Вивчивши письмові матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, суд приходить до висновку про наступне. Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має права на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Статтею 16 ЦК України визначено способи захисту цивільних прав та інтересів судом. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Встановлено, що між сторонами 20.03.2008 року укладено кредитний договір б/н, за яким ПАТ КБ «ПриватБанк» зобов`язувався надати грошовий кредит в розмірі 21 600,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на умовах та в строки визначених в умовах та правилах надання банківських послуг, а відповідач [PERSON] погашати заборгованість за кредитом, зі сплатою відсотків, комісій, що передбачені договором. Згідно зі статтею 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Позивач просить стягнути з відповідача [PERSON] заборгованість за кредитним договором № б/н від 28.01.2008 року у розмірі 24976,81 грн. Положеннями ст. 77 ЦПК України встановлено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухвалені судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Згідно із ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Доказів того, що 28 січня 2008 року із анкетою-заявою про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг у Приватбанку, до позивача звернулась [PERSON] , як зазначає у позові АТ КБ «Приватбанк» у суду не має. Матеріали справи не містять договору укладеного між АТ КБ "Приватбанк" та відповідачем, а також, не містять доказів отримання будь-яких платіжних карток відповідачем. Відомостей того, що позивачем на виконання умов договору №б/н від 28 січня 2008 року передавались грошові кошти у суду також не має. До позовної заяви долучено заяву позичальника ZRXRRX00180321 від 20.03.2018 року. Позивачем, АТ КБ «ПРИВАТБАНК», не надано суду доказів оформлення та укладання між сторонами та відповідно отримання позичальником Умов та Правил надання банківських послуг, Пам`ятки клієнта і Тарифів, щоб в сукупності із Заявою, свідчило про укладений у належній формі договір між сторонами про надання банківських послуг 28 січня 2008 року. Неподання позивачем належних доказів є підставою для відмови у задоволенні позову. В судовому засіданні 07 травня 2019 року представником позивача уточнено вимоги позовної заяви та надано додаткові докази, однак судом відмовлено в їх прийнятті до розгляду через недотримання норм п.8 ст. 83 ЦПК України.

Outcome: dismissed