Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-13 00:00:00

Публічне акціонерне товариство Комерційний банк "ПриватБанк" (далі - ПАТ КБ "ПриватБанк") звернулось до суду з позовом про стягнення з відповідача суми боргу за кредитним договором № б/н від 23.06.2010 року. Обґрунтовуючи вимоги позивач в своїй позовній заяві вказував на те, що відповідно до вищевказаного договору, відповідач отримав кредит в розмірі 2800,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, зі сплатою 36,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідачем не виконуються умови договору, у звязку з чим, станом на 30.04.2017 року існує заборгованість у розмірі 17 492,80 грн., з яких: 2339,88 грн. - заборгованість за кредитом; 13843,74 грн. - заборгованість зі сплати процентів за користування кредитом; 500,00 грн. - штраф (фіксована частина); 809,18 грн. - штраф (процентна складова). Позивач просить задовольнити його позовні вимоги в повному обсязі та стягнути з відповідача понесені ним судові витрати у вигляді судового збору в сумі 1600,00 грн. Представник позивача до судового засідання не зявився, надав заяву, в якій просив розглянути справу у його відсутність. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Суд вважав за можливе розглянути справу у відсутності представника позивача, що відповідає вимогам ст.169 ЦПК України. Відповідач в судове засідання не зявилась, надала заяву про розгляд справи у її відсутність, в якій зазначила, що позов визнає в повному обсязі, суму боргу не оспорює. Згідно з ч. 4 статті 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову, суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню з наступних підстав. Суд вважає, що між сторонами склалися кредитні правовідносини. Визначення поняття зобов'язання міститься у ч. 1 ст. 509 ЦК України. Відповідно до цієї норми зобов'язання - це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Згідно з нормою ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (ст. 611 ЦК України). Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків (ч. 1 ст. 626 ЦК України). Договір є обов'язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України). Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 ЦК України). Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України). Одним із видів порушення зобов'язання є прострочення - невиконання зобов'язання в обумовлений сторонами строк. При цьому в законодавстві визначаються різні поняття як "строк дії договору", так і "строк (термін) виконання зобов'язання" (ст.ст. 530, 631 ЦК України). Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Наслідки прострочення позичальником повернення позики визначено у ст. 1050 ЦК України. Якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу (ч. 2 ст. 1050 ЦК України). Судом встановлено, що 23.06.2010 року між сторонами укладено кредитний договір, який складається із Заяви позичальника, Памятки клієнта, Умов та Правил надання банківських послуг та Тарифів банку, згідно з яким відповідачу надано кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою за користування кредитом 2,5% на місяць на суму залишку заборгованості. Відповідно до п.1.1.7.12 Умов та Правил надання банківських послуг вбачається, що договір діє протягом 12 місяців з моменту підписання. Якщо протягом цього строку жодна зі сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії договору, він автоматично лонгується на такий же термін. Згідно пунктів 2.1.1.2.3, 2.1.1.2.4 Умов та Правил надання банківських послуг вбачається, що клієнт дав свою згоду на те, що кредитний ліміт встановлюється за рішення Банку, і Клієнт дає право Банку в будь-який час змінити (зменшити, збільшити або анулювати) кредитний ліміт. З довідки про встановлення лімітів на кредитну карту клієнта [PERSON] вбачається, що 23.06.2010 року останній був відкритий картрахунок 4149437408350310. 23.06.2010 року відповідачу був встановлений кредитний ліміт у розмірі 1000,00 грн., який в подальшому було збільшено 24.11.2010 року 1200,00 грн., 23.01.2011 року 1400,00 грн., 25.02.2011 року 1600,00 грн., 20.03.2011 року 1800,00 грн., 25.04.2011 року 2000,00 грн., 27.05.2011 року 2400,00 грн., 24.06.2011 року 2800,00 грн., 09.09.2014 року 2340,00 грн., 01.12.2014 року 300,00 грн., (а.с.49) Строк дії кредитної картки - 12/2013 року. (а.с.50). Відповідно до п.2.1.1.12.4. Умов та Правил надання банківських послуг, передбачено строки та порядок погашення за кредитом. Платіж включає плату за користування кредитом, передбачену Тарифами та частину заборгованості за кредитом. Строк повернення кредиту в повному обсязі не пізніше останнього дня місяця, вказаного на платіжній карті. Строк погашення відсотків за овердрафтом щомісячно за попередній місяць до 25-го числа. Згідно витягу з тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна, 55 днів пільгового періоду», а саме вказаний вид кредитування був обраний відповідачем, передбачено щомісячне погашення заборгованості по кредиту, розмір платежу, що включає в себе як частину кредиту, так і нараховані проценти, складає 7% від заборгованості, але не менше 50 грн. і не більше залишку заборгованості. Обов'язкові щомісячні платежі повинні вноситися не пізніше 25 числа місяця, який слідує за звітним (а.с.8). Згідно пункту 2.1.1.7.6 Умов та Правил надання банківських послуг, при порушенні клієнтом строків платежів по будь-якому з грошових зобов'язань, передбачених цим договором, більш ніж на 30 днів клієнт зобов'язаний сплатити банку штраф у розмірі 500 грн. + 5% від суми заборгованості за кредитним ліміту з урахуванням нарахованих та прострочених відсотків і комісій. Позичальник взяті на себе зобов'язання не виконував, передбачені умовами договору платежі не вносив, у зв'язку із чим, відповідач, станом на 30.04.2017 року має заборгованість у розмірі 17 492,80 грн., з яких: 2339,88 грн. - заборгованість за кредитом; 13843,74 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 500,00 грн. штраф (фіксована частина); 809,18 грн. - штраф (процентна складова), що підтверджується розрахунком заборгованості (а.с.4-6). Відповідно до вимог\~ст.60 ЦПК України\~кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, при цьому доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно з вимогами\~ст.11 ЦПК України\~суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних або юридичних осіб, поданими відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Проаналізувавши зібрані та дослідженні по справі докази, суд прийшов до висновку, що вимоги позивача є обґрунтованими та підлягають задоволенню частково виходячи з наступного. Судом встановлено, що відповідач є зареєстрованим з 25.12.2009 року за адресою м.Добропілля, вул..Артема (Святогорівська), 7, що підтверджується копією паспорта відповідача (а.с.33), та повідомленням від 08.06.2017 року № 17-16/323 з відділу реєстрації Добропільської міської ради Донецької області (а.с.41). Враховуючи наведене, суд вважає, що на договірні правовідносини між сторонами у справі розповсюджується дія Закону України від 2 вересня 2014 року № 1669-VII «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції». Відповідно до ст. 2 Закону України від 2 вересня 2014 року № 1669-VII «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції», на час проведення антитерористичної операції забороняється нарахування пені та/або штрафів на основну суму заборгованості із зобов'язань за кредитними договорами та договорами позики з 14 квітня 2014 року громадянам України, які зареєстровані та постійно проживають або переселилися у період з 14 квітня 2014 року з населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція, а також юридичним особам та фізичним особам - підприємцям, що проводять (провадили) свою господарську діяльність на території населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція. Згідно з Переліком населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, затвердженим розпорядженням Кабінету Міністрів України від 02 грудня 2015 року №1275-р, до таких населених пунктів віднесено і м.Добропілля Донецької обл., де зареєстрований відповідач. Враховуючи наведене, суд вважає, що позовні вимоги в частині стягнення штрафів, які нараховані відповідно до 2.1.1.7.6 Умов та Правил надання банківських послуг, задоволенню не підлягають на підставі ст. 2 ЗУ «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції», так як вони нараховані після 14.04.2014 року. Зважаючи на викладене, розмір заборгованості за кредитним договором, яка підлягає задоволенню в даному випадку становить 16183,62 грн., з яких: 2339,88 грн. - заборгованість за кредитом; 13843,74 грн. - заборгованість зі сплати процентів за користування кредитом. В решті позовних вимог ПАТ КБ «Приватбанк» необхідно відмовити. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат суд виходить з наступного. Згідно ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Згідно п. 36 постанови Пленуму ВССУ № 10 від 17.10.2014 року «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» вбачається, що вимога пропорційності присудження судових витрат при частковому задоволенні позову (частина перша статті 88 ЦПК) застосовується незалежно від того, за якою ставкою сплачено судовий збір, (наприклад, його сплачено за мінімальною ставкою, визначеною Законом № 3674-VI). Враховуючи вищевказані положення ЦПК України, а також розяснення постанови Пленуму ВССУ № 10 від 17.10.2014 року «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах», суд вважає, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в сумі 1480,25 гривень, пропорційно до розміру задоволених позовних вимог (92,52 %). Решту судового збору в сумі 119,75 гривень слід залишити за позивачем.

Outcome: partial