Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-31 00:00:00

05.09.2018 року до суду надійшла позовна заява ТОВ "РОСВЕН ІНВЕСТ УКРАЇНА" про стягнення грошових коштів за договором кредиту №500199382 від 08.02.2011 року, що був укладений між ПАТ "АЛЬФА-БАНК" та [PERSON] Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач посилається на те, що відповідно до укладеного між ПАТ "АЛЬФА-БАНК" та відповідачем договору, у [PERSON] виникла заборгованість у розмірі 60 245, 51 грн. через неналежне виконання зобов'язань. А оскільки 23.12.2013 року між ПАТ "АЛЬФА-БАНК" та ТОВ "РОСВЕН ІНВЕСТ УКРАЇНА" було укладено договір факторингу №2013-1, відповідно до умов якого ПАТ "АЛЬФА-БАНК" відступило на користь ТОВ "РОСВЕН ІНВЕСТ УКРАЇНА" право вимоги заборгованості за кредитним договором №500199382 від 08.02.2011 року, що був укладений між ПАТ "АЛЬФА-БАНК" та [PERSON], то позивач просить суд стягнути з відповідача наявну заборгованість, яка станом на 23.12.2013 року складала 60 245, 51 грн., а саме: 51 545, 51 грн. просрочена заборгованість, 8 700, 00 грн. просрочені відсотки за користування кредитом. Відповідно до ч.1 ст. 274 ЦПК України, у порядку спрощеного позовного провадження може бути розглянута малозначна справа. Ухвалою суду 27.11.2018 року було відкрито провадження по справі, призначено справу до розгляду у порядку спрощеного провадження з викликом сторін та надано відповідачу строк для подання клопотання про розгляд справи з повідомленням сторін. У наданий в ухвалі час від сторін не надійшло заперечення проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження. Представник позивача [PERSON] у судове засідання не зявився, надав клопотання про розгляд даної справи без його участі. У судовому засіданні представник відповідача [PERSON] - [PERSON] проти позову заперечував, зазначив, що борг за вказаним кредитним договором стягнуто за рішенням третейського суду, видано виконавий лист, при цьому враховані суми, які відповідач станом на 2013 рік сплатила в рахунок погашення боргу. Таким чином, є рішення третейського суду про стягнення боргу. Представник відповідача вважає безпідставним зазначення у позові тіло кредиту у розмірі більшому, ніж у самому кредитному договорі, крім цього незрозуміло, за який період були нараховані відсотки. Просив відмовити у задоволенні позов та застосувати сторки позовної давності. Крім того, 04.01.2019 року відповідачем надано відзив на позов, в якому представник відповідача [PERSON] адвокат [PERSON] вказує на те, що ПАТ "АЛЬФА-БАНК" вже звертався до суду з вимогою про стягнення з неї заборгованості за даним кредитом та його позов було задоволено третейським судом в сумі 37 313,08 грн. Оскільки ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 16.06.2015 року заяву ТОВ "РОСВЕН ІНВЕСТ УКРАЇНА" про заміну сторони виконавчого провадження було повернуто заявнику у зв'язку з неусуненням недоліків заяви, то ТОВ "РОСВЕН ІНВЕСТ УКРАЇНА" не можна вважати повноважною стороною у даній справі. Суд, вислухавши представника відповідача, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позовна заява не підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України,суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. На підтвердження позовних вимог позивачем надано: анкету заяву на отримання кретиду поданою [PERSON] 08.02.2011 на адресу ПАТ «АЛЬФА-БАНК», згідно якої у графі, що заповнюється працівником банку зазначено бажана сума кредиту 49 999,00 гривні, строк 36 місяців. 08.02.2011 укладено кредитний договір № 500199382 між ПАТ «АЛЬФА-БАНК», у особі [PERSON] та [PERSON] Аркадієвною, відповідно до якого [PERSON] отримала кредит у сумі 49 999 (сорок дев'ять тисяч дев'ятсот дев'яносто дев'ять) 00 копійок. Датою остаточного повернення Кредиту, є дата припинення нарахування відсотків 10.02.2014, відповідно до п. 2.3 вказаного Договору. У\~статті 1077 Цивільного кодексу України\~зазначено, що: за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов'язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов'язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). 23.12.2013 між ПАТ «Альфа-Банк» та ТОВ «РОСВЕН ІНВЕСТ УКРАЇНА» укладено договір факторингу № 2013-1, відповідно до умов якого ПАТ «Альфа-Банк» відступило на користь ТОВ «РОСВЕН ІНВЕСТ УКРАЇНА» своє право вимоги до боржників, за договором, перелік яких міститься в Додатку № 1-1 Договору, що додається до даногого Договору на паперовому носії. Отже, Договором факторингу передбачено, що Додаток №1-1 до Договору містить інформацію, зокрема, про розмір грошових зобовязань кожного з боржників з переліком їх особистих даних. На підтвердження укладення догововору факторингу щодо кредитного договору № 500199382 від 08.02.2011 укладеного між ПАТ «АЛЬФА-БАНК» та [PERSON] Аркадієвною позивачем надано [PERSON] з реєстру передачі прав вимоги до Договору факторингу №2013-1 від 23.12.2013. У даному [PERSON] міститься інформація про [PERSON], її реєстраційну картку платника податку, адресу її реєстрації, прострочену суму заборгованості по тілу кредиту 51 545, 51 грн., прострочені відсотки за користування кредитом - 8 700, 00 грн. Зазначена загальна сума заборгованості 60 245, 51 грн. Суд не має можливості встановити юридичний зв'язок витягу з реєстру передачі прав вимоги до Договору факторингу №2013-1 від 23.12.2013 з реєстром боржників, який наведений в Додатку №1-1 до Договору факторингу, який був би належним доказом наявності в позивача права вимоги до відповідача за договором №500199382 від 08.02.2011 року, що був укладений між ПАТ "АЛЬФА-БАНК" та [PERSON] Отже, в суду є обґрунтовані сумніви, що вказаний витяг дійсно відповідає положенням Додатку №1-1 до Договору факторингу. Суд, дослідивши матеріали справи, встановив, що окрім витягу з реєстру передачі прав вимоги до Договору факторингу №2013-1від 23.12.2013 позивачем не надано будь-якого належного та допустимого доказу на підтвердження факту наявності у позивача права вимоги до відповідача за кредитним договором №500199382 від 08.02.2011 року та на підтвердження факту наявності у відповідача заборгованості перед ПАТ «Альфа-Банк» в розмірі, який позивач вказав в своїй позовній заяві. Крім того, позивачем не наведено обгрунтувань і не надано суду належних та допустимих доказів на підтвердження суми заборгованості за кредитним договором № 500199382 від 08.02.2011 укладеного між ПАТ «АЛЬФА-БАНК» та [PERSON] Аркадієвною, яка, як стверджує позивач, виникла станом на 23.12.2013. Так відповідно до кредитного договору №500199382 від 08.02.2011 року сума кредиту складає 49 999 грн. З Додатку № 1 до даного договору вбачається, що сукупний розмір кредиту з врахуванням процентів за користування кредитом (14195, 86 грн.), інших послуг банку (21 600 грн.) за період з 09.03.2011 по 10.02.2014 складає 85 794, 86 грн. В той же час, позивачем заявлена вимога про стягнення тіла кредиту 51 545, 51 грн. і процентів 8 700 грн. і не наданого жодного доказу на підтвердження вказаних сум, розрахунку нарахованих процентів, даних про те, коли і в якому розмірі погашався кредит. Відповідно до ст. ст.\~526,\~530,\~610, ч. 1 ст.\~612 ЦК України\~зобов'язання повинні виконуватись належним чином, у встановлений термін, відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до\~статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Згідно вказаної норми Закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це не можливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. В той же час, з наданого представником відповідача [PERSON] вбачається, що 23.07.2013 ухвалою Новозаводського районного суду м. Чернігова задоволено заяву ПАТ «Альфа-Банк» про видачу виконавчого листа на підставі рішення Постійно діючого третейського суду при Всеукраїнскій Громадській організації «Всеукраїнський фінансовий союз» по справі за позовом ПАТ «Альфа-Банк» до [PERSON]. Відповідно до резолютивної частини ухвали Новозаводського районного суду м. Чернігова від 23.07.2013 у справі № 751/4597/13-ц, провадження № 6/751/1067/2013 (роздруковано з Єдиного реєстру судових рішень) «Заяву ПАТ «Альфа Банк» про видачу виконавчого листа на підставі рішення Постійно діючого третейського суду при Всеукраїнскій Громадській організації «Всеукраїнський фінансовий союз» по справі за позовом ПАТ «Альфа-Банк» до Особа 1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити. [PERSON] акціонерному товариству «Альфа-Банк» виконавчий лист згідно рішення Постійно діючого третейського суду при Всеукраїнскій Громадській організації «Всеукраїнський фінансовий союз» від 26 березня 2013 рокупо справі за позовом ПАТ «Альфа-Банк» до Особа 1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, яким позовні вимоги заловолено і стягнуто з Особа 1 на користь ПАТ «Альфа-Банк» заборгованість за кредитним договором № 500199382 у сумі: за кредитом 37313,08, по відсотках 6686,92 грн., по комісії 7800, 00 грн., штраф 5700, 00 грн., судові витрати по сплаті третейського збору 400,00 грн.» Таким чином, судом встановлено, що станом на 26.03.2013 (момент прийняття рішення третейським судом) заборгованість за кредитом № 500199382 складала 37313,08 грн. і спір між сторонами вирішено щодо стягнення заборгованості за тілом кредиту і іншими нарахуваннями відповідно до умов кредитного договору. Тому, суд вважає, що позивач має право у порядку, визначеному цивільно-процесуальним законодавством, ставити питання про заміну сторони виконавчого провадження. З врахуванням вищевикладеного, в задоволенні позову в частині стягнення простроченої заборгованості по тілу кредиту. Відповіддно до ч. 3, 4 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. \~Кожна сторона несе ризик настання наслідків, повязаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 43 ЦПК України учасники справи зобовязані: подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Що стосується стягнення прострочених відсотків за користування кредитом у сумі 7800 грн., суд вважає правильним у задоволенні позову відмовити, оскільки позивачем не надано суду належних та допустимих доказів на підтвердження визначного у позові розміру відсотків, періоду, за який вони нараховані. Щодо вимоги представника відповідача, що зазначена в відзиві на позовну заяву про закриття провадження у справі № 646/6073/18 відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 255 ЦПК України з підстав наявності рішення між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, що набрало законної сили, суд зазначає наступне. Згідно з п. 3 ч.1\~ст. 255 ЦПК України\~суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо набрали законної сили рішення суду або ухвала суду про закриття провадження у справі, ухвалені або постановлені з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, або є судовий наказ, що набрав законної сили за тими самими вимогами. З долучених стороною, що заявила клопотання, доказів, вбачається, що набрало законної сили рішення яке стосується того ж предмету спору, однак спір не був між тими самими сторонами. Вирішуючи дане питання, суд приходить до висновку, що станом на теперішній час підстав для закриття провадження за п.2 ч.1\~ст. 255 ЦПК України\~у суду немає, а доводи відповідача в даному клопотанні можуть бути лише підставою для оцінки доказів, наданих сторонами на підтвердження своїх вимог та заперечень під час вирішення справи по суті. З огляду на вищевикладене, у задоволенні клопотання представника відповідача про закриття провадження по справі слід відмовити. З огляду на вище наведене, позивачем не доведено факт наявності в нього право вимоги до відповідача за договором № 500199382, та наявності у відповідача заборгованості перед ПАТ «Альфа-Банк» за вказаним договором. Вимоги позивача в частині стягнення з відповідача заборгованості по кредитному договору є не обґрунтованими, не доведеними і такими, що не підлягають задоволенню. Оскільки суд відмовляє у задоволенні позову по суті, підстави для застосування строку позовної давності - відсутні. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, у разі відмови у задоволенні позову, судовий збір з відповідача не стягується. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed