Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-27 00:00:00

У серпні 2013 р. представник позивача звернувся до суду з позовом, у якому просив в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № HAD0GA00000085 від 25.02.2008 року в розмірі 83652,32 дол. США, звернути стягнення на квартиру загальною площею 67.40 кв.м., житловою площею 45.50 кв.м, яка розташована за адресою: [ADDRESS], шляхом продажу вказаного предмету іпотеки (на підставі договору іпотеки № HAD0GA00000085 від 25.02.2008 р ПАТ КБ "Приватбанк" з укладанням від імені відповідача договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою-покупцем, з отриманням витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, з реєстрацією правочину купівлі-продажу предмету іпотеки у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, з проведенням дій щодо коригування технічної документації відповідно до поточного стану нерухомості, її перепланування та перебудови, з проведенням дій щодо оформлення та з отриманням дублікатів правовстановлюючих документів на нерухомість у відповідних установах, підприємствах або організаціях незалежно від форм власності та підпорядкування, з можливістю здійснення ПАТ КБ "ПРИВАТБАНК" всіх передбачених нормативно-правовими актами держави дій, необхідних для продажу предмету іпотеки та виселити відповідача та інших осіб, які зареєстровані та/або проживають у квартирі (предмет іпотеки), розташованій за адресою: Харківська обл., [ADDRESS] зі зняттям з реєстраційного обліку у територіальному органі державної міграційної служби України, до повноважень якого входять питання громадянства, іміграції та реєстрації фізичних осіб, компетенція якого територіально поширюється на адресу вказанної кватрири. Стягнути з відповідачів судовий збір за подання позовної заяви. Заочним рішення Жовтневого районного суду м. Харкова від 10.02.2014 р. позовні вимоги задоволені частково, у задоволені вимог в частині виселення відповідача відмовлено. Ухвалою суду від 15.04.2014 р. задоволено заяву [PERSON] про скасування заочного рішення, та призначено справу до розгляду в загальному порядку. У травні 2014 р. від представника позивача надійшла уточнена позовні заява, у якій він просить виселити відповідача та інших осіб, які зареєстровані та / або проживають у квартирі (предмет іпотеки), розташованій: [ADDRESS] зі зняттям з реєстраційного обліку та стягнути з відповідача судові витрати. В обґрунтування заявлених вимог зазначає, що 25.02.2008 року ПАТ КБ «Приват Банк» та [PERSON] уклали кредитний договір № HAD0GA00000085. Відповідно до якого, [PERSON] отримав кредит у розмірі 29800,00 дол. США зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 12,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 23.02.2018 року. В забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором між позивачем і [PERSON] 25.02.2008 р. укладено договір іпотеки № HAD0GA00000085. Згідно з договором іпотеки відповідачі надали в іпотеку нерухоме майно, а саме: квартиру загальною площею 67.40 кв.м., житловою площею 45.50 кв.м, яка розташована за адресою: [ADDRESS]. Майно належить відповідачу на праві власності на підставі договору дарування квартири. Взяті на себе зобов'язання за кредитним договором від 25.02.2008 року банк виконав вчасно й повністю, надавши [PERSON] кредитні кошти. ПАТ КБ «Приват Банк» звернувся до Жовтневого районного суду м. Харкова з позовом про звернення стягнення на предмет іпотеки, та 01.03.2012 р. судом ухвалено рішення, яким звернуто стягнення на предмет іпотеки, а саме: квартиру загальною площею 67,40 кв.м., житловою площею 45,50 кв.м, яка розташована за адресою: [ADDRESS], шляхом продажу вказаного предмета іпотеки. Ухвалою апеляційного суду Харківської області від 25.09.2012 р. рішення суду першої інстанції залишено без змін. Зазначає, що договором іпотеки, укладеним між сторонами, передбачене право іпотекодавця на реєстрацію у предметі іпотеки інших осіб лише при умові отримання від іпотекодержателя письмової згоди на такі дії. Представник позивача в судове засідання не з`явився, надав до суду заяву про розгляд справи в його відсутність, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив позов задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судовим розглядом встановлено, що між ПАТ КБ "ПРИВАТБАНК" та [PERSON] укладено кредитний договір № HAD0GA00000085 від 25.02.2008 року. Відповідно до якого, [PERSON] отримав кредит у розмірі 29800,00 дол. США зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 12,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 23.02.2018 року (а.с. 20-27). Відповідно до п.8.1. кредитного договору погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку-щомісяця в період сплати, за який приймається період з "21" по "25" число кожного місяця Позичальник повинен надавати Банку грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за кредитним договором, що складається із заборгованості по кредиту та відсоткам. В забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором позивач і відповідачі - [PERSON] 25.02.2008 р. уклали договір іпотеки № HAD0GA00000085 (а.с. 28-33). Згідно з договором іпотеки, відповідач надав в іпотеку нерухоме майно, а саме: квартиру загальною площею 67.40 кв.м., житловою площею 45.50 кв.м, яка розташована за адресою: [ADDRESS]. Рішенням Жовтневого районного суду м. Харкова від 01.03.2012 р. позовні вимоги ПАТ КБ «Приват Банк» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором та звернення стягнення на предмет іпотеки - задоволені, звернуто стягнення на предмет іпотеки, а саме: квартиру загальною площею 67,40 кв.м., житловою площею 45,50 кв.м, яка розташована за адресою: [ADDRESS], шляхом продажу вказаного предмета іпотеки (а.с. 130-132). Ухвалою апеляційного суду Харківської області від 25.09.2012 р., вищезазначене рішення залишено без змін (а.с. 133-136). Відповідно до ч.2 ст. 39 Закону України «Про іпотеку», одночасно з рішенням про звернення стягнення на предмет іпотеки суд за заявою іпотекодержателя та наявності підстав, передбачених законом, якщо предметом іпотеки є житловий будинок чи житлове приміщення вправі винести рішення про виселення мешканців. В ст. 40 вказаного Закону України встановлено, що звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення є підставою для виселення всіх мешканців за винятком наймачів та членів їх сімей. Виселення проводиться у порядку, встановленому законом. Після прийняття рішення про звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення шляхом позасудового врегулювання на підставі договору всі мешканці зобов'язані на письмову вимогу іпотекодержателя або нового власника добровільно звільнити житловий будинок чи житлове приміщення протягом одного місяця з дня отримання цієї вимоги. Якщо мешканці не звільняють житловий будинок або житлове приміщення у встановлений або інший погоджений сторонами строк добровільно, їх примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду. Згідно ч.ч, 1, 3 ст. 109 ЖК України виселення із займаного житлового приміщення допускається з підстав, встановлених законом. Звернення стягнення на передане в іпотеку житлове приміщення (квартиру) є підставою для виселення всіх громадян, що мешкають у ньому, за винятками, встановленими законом. Після прийняття рішення про звернення стягнення на передану в іпотеку квартиру всі мешканці зобов'язані на письмову вимогу іпотекодержателя або нового власника добровільно звільнити житлове приміщення протягом одного місяця з дня отримання цієї вимоги. Якщо мешканці не звільняють житловий будинок або житлове приміщення у встановлений або інший погоджений сторонами строк добровільно, їх примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду. При розгляді позову іпотекодержателя про виселення [PERSON] із житлового приміщення в разі задоволення вимог про звернення стягнення на предмет іпотеки суд має враховувати те, що згідно з ч. 4 ст.109 ЖК України, ст.ст. 30-40 Закону України "Про іпотеку" виселення мешканців із житлового приміщення, яке є предметом іпотеки, проводиться, в порядку, встановленому законом. При цьому, примусове виселення здійснюється, на підставі рішення суду тільки за певних умов; якщо мешканці добровільно не звільнили житловий будинок чи житлове приміщення, на яке звернуто стягнення як на предмет іпотеки, протягом одного місяця з дня отримання письмової вимоги іпотекодержателя або нового власника або в інший погоджений сторонами строк. Матеріали справи свідчать, що вимогу банку про виселення відповідач отримав 17.03.2014 р. (а.с. 138) звільнення житлового приміщення та зняття з реєстраційного обліку відповідач добровільно не виконав. Таким чином, суд прийшов до висновку про задоволення позовних вимог банку шляхом виселення відповідача з житлового приміщення, яке є предметом іпотеки, із зняттям його з реєстрації в спірній квартирі. Згідно ст. 88 ЦПК України суд вважає за необхідно стягнути з відповідача на користь позивача понесені судові витрати по сплаті судового збору. На підставі викладеного,

Outcome: approved