Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-22 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до відповідачів Вільхівської сільської ради, [PERSON] , треті особи: відділ державної реєстрації речових прав на нерухоме майно Іршавської РДА, відділ архітектури та містобудування Іршавської РДА, відділ в Іршавському районі Головного управління Держгеокадастру у Закарпатській області про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою. Уточнені позовні вимоги мотивовані тим, що на підставі рішенням Вільхівської сільської ради 27-ї сесії 6-го скликання від 24.06.2014 року № 578 про надання дозволу на оформлення технічної документації щодо надання земельної ділянки у оренду розміром 35 кв. метрів в [ADDRESS] , відповідач [PERSON] замовила та отримала Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у користування на умовах оренди для будівництва та обслуговування будівель торгівлі за адресою [ADDRESS] . Даний Проект землеустрою погоджений Вільхівським сільським головою, начальником управління Держземагенства у Іршавському районі та начальником відділу архітектури та містобудування Іршавської РДА та затверджений рішенням Вільхівської сільської ради 32 сесії 6-го скликання № 965 від 22.10.2015 року. У Проекті міститься Акт погодження меж земельної ділянки із суміжними землевласниками та землекористувачами та Акт прийому-передачі межових знаків на зберігання, які позивачкою не підписані, а від її імені підписані іншою особою. У зв`язку з підробленням підпису позивачки Іршавським ВП Хустського ВП 20.02.2020 року внесено відомості до ЄРДР та розпочато досудове слідство по кримінальному провадженню № 12018070100000161, в рамках якого суддею Іршавського районного суду призначено та проведено судову почеркознавчу експертизу висновком якої встановлено, що підпис в акті прийому-передачі межових знаків на зберігання від 19.06.2015 року в графі «у присутності власників (користувачів) суміжних земельних ділянок навпроти гр. [PERSON] » виконаний не громадянкою [PERSON] , а іншою особою; підпис в акті погодження меж земельної ділянки із суміжними землевласниками та землекористуваами від 19.06.2015 року у графі «землі гр. [PERSON] » виконаний не громадянкою [PERSON] , а іншою особою. Позивачка вказує, що підроблення вчинено з метою заволодіння частиною земельної ділянки, яка перебуває у її користуванні з 1970-х років. Частину земельної ділянки у неї вилучено та передано відповідачці, чим порушено право позивачки на користування земельною ділянкою, про що позивачці стало відомо в 2017 році. Відповідачка [PERSON] отримала в оренду земельну ділянку для будівництва та обслуговування будівель торгівлі - магазину. Вказаний магазин розташований на перехресті доріг, що суперечить будівельним вимогам і правилам забудови та п.3.7.,4 ДСТУ 3587-97 «Автомобільні дороги, вулиці та залізничні переїзди. Вимоги до експлуатаційного стану». Виділенням [PERSON] земельної ділянки під будівництво магазину порушено права та інтереси позивачки, як суміжного землекористувача оскільки ця земельна ділянка межує з земельною ділянкою, що перебуває у користуванні позивачці на якій розташований належний позивачці житловий будинок. Спірна земельна ділянка розташована поруч із входом та в`їздом на територію дворогосподарства (будинковолодіння) позивачки. На протязі кожного дня неодноразово перед воротами в`їзду до дворогосподарства відвідувачі магазину залишають свій транспорт, зупиняється транспорт, на якому підвозять в магазин продукти, внаслідок чого члени сім`ї позивачки не можуть або заїхати у двір, або виїхати з двору. На спірній земельній ділянці (біля магазину) розкидують сміття, що викликає незручності для позивачки та членів її сім`ї. Оскільки спірна земельна ділянка знаходиться на перехресті, водії автомобілів різко гальмують, знімається пил, який осідає на овочах, фруктах та проникає в будинковолодіння, що є порушенням санітарних норм та порушує право позивачки на безпечне, здорове проживання в будинковолодінні та користування ним та користування земельною ділянкою. Всі ці порушення стали очевидними після відкриття магазину. У зв`язку з наведеним позивачка звернулася до суду з даним позовом та з урахуванням уточнених позовних вимог просила суд: визнати недійсним та скасувати Договір оренди земельної ділянки розміром 35 кв. метрів в [ADDRESS] , укладений на підставі Проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у користування на умовах оренди для будівництва та обслуговування будівель торгівлі за адресою [ADDRESS] , скасувати його державну реєстрацію, кадастровий номер 2121986400:09:001:0054; скасувати рішення 32-ї сесії 6-го скликання Вільхівської сільської ради Іршавського району Закарпатської області від 22 жовтня 2015 року № 965 «Про затвердження проекту землеустрою та надання у користування на умовах оренди земельну ділянку для будівництва та обслуговування будівель торгівлі гр. [PERSON] , жительці [ADDRESS] »; звільнити самовільно захоплену у [PERSON] земельну ділянку шляхом повернення всієї земельної ділянки у власність громади та в користування [PERSON] . Ухвалою суду від 23.02.2021 року позовну вимогу звільнити самовільно захоплену у [PERSON] земельну ділянку шляхом повернення всієї земельної ділянки у власність громади та в користування [PERSON] за клопотанням представника позивачки залишено без розгляду. Ухвалою суду від 23.02.2021 року провадження у справі в частині визнання недійсним та скасування Договору оренди земельної ділянки розміром 35 кв. метрів в [ADDRESS] , укладений на підставі Проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у користування на умовах оренди для будівництва та обслуговування будівель торгівлі за адресою [ADDRESS] , скасувати його державну реєстрацію, кадастровий номер 2121986400:09:001:0054, закрито за відсутністю предмета спору. Представником відповідачки [PERSON] адвокатом Коваленко О.М. подано відзив на позов, відповідно до якого відповідачка позовні вимоги не визнає та вважає, що позовна заява не підлягає задоволенню, оскільки позов подано неналежною особою яка не має відповідної цивільної дієздатності. Позивач в обґрунтування своїх позовних вимог вказує на порушення її права розпорядження та володіння земельною ділянкою. При цьому до матеріалів позову не додано будь якого документа чи аргументованого доводу, який б підтверджував право позивача на вказану земельну ділянку чи її частину. Окрім того позивач вже зверталась з листом до ГУ Держгеокадастру у Закарпатській області з проханням провести перевірку правомірності виділення спірної земельної ділянки. Вказана перевірка була проведена 01.10.2018 року, будь - яких порушень з боку користувача земельної ділянки [PERSON] виявлено не було, і порушення меж земельної ділянки теж виявлено не було. Окрім того з метою перевірки та задля вирішення вищезгаданого спору, щоб встановити чи є порушення з боку Відповідача №2, що до меж земельної ділянки [PERSON] . Відповідачем №2 було ініційовано поновлення меж оскаржуваної земельної ділянки про що було складено відповідний акт виносу меж земельної ділянки "в натурі (на місцевість" від 14.05.2018 року. Просить врахувати, що позивачем порушено строки позовної давності. Покликається на рішення ВС У по справі № 581/1039/15-ц, де суд вказав щодо погодження меж земельних ділянок та зазначає, що факт непогодження меж земельної ділянки не несе за собою ніяких правових наслідків, якщо не виявлено порушення землекористування ( Т.1 а.с.66). Представником відповідача Вільхівської сільської ради подано відзив на позовну заяву, відповідно до якого сільська рада заперечує позовні вимоги, посилаючись на те, що позов подано неналежною особою яка не має відповідної цивільної дієздатності, вказує, що позов подано з порушенням строків позовної давності та вважає, що технічна документація, яка затверджена рішенням Вільхівської сільської ради 22.10.2015 р., фактично не є предметом оскарження даного позову так як дана документація виключно фіксує межі земельної ділянки для можливості її внесення до Єдиного кадастрового реєстру, але як і право оренди так і межі самої ділянки встановлені рішенням від 27.04.2018 року (Т.1 а.с.114, 128-129). Головне управління Держгеокадастру у Закарпатській області, як третя особа, подало до суду письмові пояснення по справі, де зазначає, що проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки погоджується в порядку, встановленому ст.186-1 Земельного кодексу України. Рішення про затвердження проекту є одночасно рішенням про передачу зазначеної земельної ділянку у власність чи у користування. Рішенням 32-ої сесії 6-го скликання Вільхівської сільської ради Іршавського району Закарпатської області від 22.10.2015 № 965 "Про затвердження проекту землеустрою та надання у користування на умовах оренди земельну ділянку для будівництва та обслуговування будівель торгівлі" передана у постійне користування на умовах оренди земельна ділянка площею 0,0045 га для ведення підприємницької діяльності, але без зазначення кадастрового номера, що є прямим порушенням норм статті 16 Закону України "Про державний земельний кадастр". Також зазначає, що позивачем не подано належних і допустимих доказів, що посвідчують право користування чи право власності землею, що є предметом судового спору, та державної реєстрації відповідного права на землю (Т.1 а.с.170-181). Позивачка [PERSON] будучи належним чином повідомленою про день, час та місце розгляду справи в судове засідання не з`явилася. Справу розглянуто у відсутність позивачки за участю її представника адвоката Микити М.Ф. Представник позивачки адвокат Микита М.Ф. в судовому засіданні уточнені позовні вимоги підтримала з мотивів, викладених у позовній заяві та заяві про уточнення позовних вимог і просила суд такі задоволити. Після оголошення перерви в судовому засіданні 18.02.2021 року, представник позивачки адвокат Микита М.Ф. для продовження розгляду справи не з`явилася, однак подала до суду письмову заяву про подальший розгляд справи у відсутність сторони позивача, уточнені позовні вимоги просить задоволити та взяти до уваги, що земельна ділянка позивачки приватизована, що підтверджує витягом з Державного земельного кадастру про земельну ділянку. Представник відповідача Вільхівської сільської ради будучи належним чином повідомленим про день, час та місце розгляду справи в судове засідання не з`явився, однак подав до суду письмову заяву про визнання позовних вимог та розгляд справи у відсутність представника сільської ради ( Т.2 а.с.36). Відповідачка [PERSON] та представник відповідачки адвокат Коваленко О.М. будучи належним чином повідомленими про день, час та місце розгляду справи в судове засідання не з`явилися, однак представник позивачки подав до суду письмову заяву про розгляд справи у відсутність відповідачки та її представника, проти задоволення позовних вимог заперечують в повному обсязі з мотивів, викладених у відзиві на позов. Представники третіх осіб відділу державної реєстрації речових прав на нерухоме майно Іршавської РДА, відділу архітектури та містобудування Іршавської РДА та відділу в Іршавському районі Головного управління Держгеокадастру у Закарпатській області будучи належним чином повідомленими про день, час та місце розгляду справи в судове засідання не з`явилися, однак подали до суду письмові заяви про розгляд справи у їх відсутність. Заслухавши пояснення представника позивачки, дослідивши матеріали справи та перевіривши їх доказами, а відтак, з`ясувавши дійсні обставини справи, суд приходить до висновку про задоволення уточнених позовних вимог з огляду на наступне. В судовому засіданні встановлено, що рішенням 27-ї сесії 6-го скликання Вільхівської сільської ради від 24.06.2014 року № 578 відповідачці [PERSON] надано дозвіл на оформлення технічної документації щодо надання земельної ділянки у оренду розміром 35 кв. метрів в [ADDRESS] . На підставі вказаного рішення відповідачка замовила у приватного підприємця [PERSON] та отримала Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у користування на умовах оренди для будівництва та обслуговування будівель торгівлі за адресою [ADDRESS] . Позивачка [PERSON] є суміжним землекористувачем, оскільки належне їй будинковолодіння розташоване поруч із спірною земельною ділянкою за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 15.05.2017 року за № НВ-2101966792017, земельна ділянка за кадастровим номером 2121986400:09:001:0016, для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, площею 0,1140 га, розташована за адресою [ADDRESS] зареєстрована в Державному земельному кадастрі Управлінням Держземагенства в Іршавському районі 22.10.2013 року. Вказаний вище Проект землеустрою погоджений сільським головою с.Вільхівка, начальником управління Держземагенства у Іршавському районі та начальником відділу архітектури та містобудування Іршавської РДА і затверджений спірним рішенням 32 сесії 6-го скликання Вільхівської сільської ради № 965 від 22.10.2015 року. Підстави та порядок набуття права на землю, а також порядок передачі земельних ділянок, в тому числі на умовах оренди, визначено у ст. ст.\~116,\~118,\~123, 124 Земельного кодексу України. Із зазначених норм випливає, що отримання земельної ділянки у власність або в користування супроводжується різними діями зацікавленої особи, прийняттям відповідних рішень органу місцевого самоврядування (щодо дачі згоди на розроблення проекту відведення земельної ділянки, про затвердження проекту відведення та про передачу земельної ділянки). Статтею 123 ЗК України передбачено, що надання земельних ділянок державної або комунальної власності у користування здійснюється Верховною Радою Автономної Республіки Крим, Радою міністрів Автономної Республіки Крим, органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування. Згідно з статтею 25 Закону України "Про землеустрій" документація із землеустрою розробляється у вигляді схеми, проекту, робочого проекту або технічної документації. Рішення зазначених органів приймається на підставі проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок у разі: надання земельної ділянки із зміною її цільового призначення; формування нової земельної ділянки (крім поділу та об`єднання). Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки погоджується в порядку, встановленому статтею 186-1 ЗК України. Відповідно до положень ст. 55 Закону України "Про землеустрій" межі земельної ділянки в натурі (на місцевості) закріплюються межовими знаками встановленого зразка. Власники землі та землекористувачі, у тому числі орендарі, зобов`язані дотримуватися меж земельної ділянки, закріпленої в натурі (на місцевості) межовими знаками встановленого зразка. Межові знаки здаються за актом під нагляд на збереження власникам землі та землекористувачам, у тому числі орендарям. Відповідно до пункту 3.12 Інструкції про встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) та їх закріплення межовими знаками , затвердженої наказом Державного комітету України із земельних ресурсів від 18 травня 2010 року № 376, закріплення межовими знаками меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) здійснюється виконавцем у присутності власника (користувача) земельної ділянки, власників (користувачів) суміжних земельних ділянок або уповноваженою ним (ними) особою. Закріплення межовими знаками меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) може здійснюватися за відсутності власників (користувачів) суміжних земельних ділянок у випадку їх нез`явлення, якщо вони були належним чином повідомлені про час проведення вищезазначених робіт, про що зазначається у акті приймання-передачі межових знаків на зберігання. Судом встановлено, що в порушення наведених правових норм, Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у користування на умовах оренди відповідачці [PERSON] для будівництва та обслуговування будівель торгівлі за адресою [ADDRESS] , містить Акт погодження меж земельної ділянки із суміжними землевласниками та землекористувачами та Акт прийому-передачі межових знаків на зберігання від 19.06.2015 року, які позивачкою, як суміжним землекористувачем не підписані. Дані Акти від імені позивачки підписані іншою особою, що стверджується судовою почеркознавчою експертизою від 02.05.2018 року № 4/138, проведеною на підставі ухвали слідчого судді Іршавського районного суду від 22.03.2018 року, постановленої в рамках досудового розслідування кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за № 12018070100000161 від 20.02.2018 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.358 КК України (Т.1 а.с. 38-49). Суд приходить до висновку, що непогодження меж земельної ділянки з позивачкою при виготовленні Проекту землеустрою щодо відведення спірної земельної ділянки у користування на умовах оренди відповідачці [PERSON] , призвело до порушення прав та інтересів позивачки [PERSON] , як суміжного землекористувача. Як стверджує позивачка та не спростовано відповідачами, на підставі даного Проекту землеустрою без згоди та відома позивачки у неї вилучено частину земельної ділянки, яка перебувала в її користуванні з 1970-х років та передано таку відповідачці. Відповідно до п.11 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» №7 від 16.04.2004р., розглядаючи позови про захист прав власників земельних ділянок і землекористувачів (про усунення перешкод у користуванні ними тощо), суд має перевіряти законність рішення органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування про передачу земельної ділянки іншій особі без вилучення (викупу) її в позивача в установленому порядку і за наявності для цього підстав ухвалювати рішення про його незаконність. На вказній спірній земельній ділянці відповідачкою [PERSON] збудовано магазин. Відповідно до листа начальника Департаменту патрульної поліції Управління патрульної поліції в Закарпатській області від 07.06.2018 року, магазин за адресою [ADDRESS] розміщений безпосередньо на перехресті доріг, що суперечить будівельним вимогам і правилам забудови та п. 3.7.4 ДСТУ 3587-97 «Автомобільні дороги, вулиці та залізничні переїзди. Вимоги до експлуатаційного стану» (Т.1 а.с. 53). Таким чином будівництво належного відповідачці магазину з порушенням будівельних норм і правил мало стати підставою для відмови у погодженні та затвердженні даного Проекту землеустрою. Висновком судової будівельно-технічної експертизи від 18.01.2019 року за № 2, проведеної ТОВ Експерт-Інвест за зверненням адвоката Микити М.Ф. встановлено, що розташування торгового закладу на [ADDRESS] , що межує з північною межею домоволодіння [PERSON] на [ADDRESS] , не відповідає вимогам нормативно-правових актів у галузі будівництва. Суд відхиляє твердження відповідачів про те, що позивачка є неналежною особою яка не має відповідної цивільної дієздатності на звернення до суду з даним позовом, і що позов подано з порушенням строків позовної давності, оскільки спір між сторонами з приводу вказаної вище земельної ділянки триває роками. Так, постановою Закарпатського апеляційного суду від 05.09.2019 року, яка залишена без змін постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 16.03.2020 року, задоволено апеляційну скаргу [PERSON] та скасовано рішення Іршавського районного суду Закарпатської області від 19.03.2014 року по справі за № 301/632/14-ц про визнання за [PERSON] права власності на самочинно збудований магазин за адресою [ADDRESS] . Відкриття апеляційного провадження у зазначеній справі за апеляційною скаргою [PERSON] та задоволення такої підтверджує факт порушення прав та інтересів позивачки [PERSON] . У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 16.03.2020 року, вказано, що у справі, що переглядається, суд апеляційної інстанції обґрунтовано відкрив апеляційне провадження за апеляційною скаргою [PERSON] , яка не брала участі у справі, на рішення Іршавського районного суду Закарпатської області від 19 березня 2014 року. При цьому у межах відкритого апеляційного провадження судом було установлено, що судом першої інстанції було вирішено питання про права, свободи, інтереси і обов`язки [PERSON] оскільки спірна нежитлова будівля межує із її земельною ділянкою, менше ніж 1 метр від межі її земельної ділянки та розташована поруч із в`їздом у її двір, що позбавляє її можливості доглядати за огорожею та перешкоджає здійснювати в`їзд у своє домогосподарство. Таким чином, визнання судом права власності на спірну нежитлову будівлю за [PERSON] , спричиняє для неї несприятливі наслідки. Про порушення своїх прав, як суміжного землекористувача позивачка дізналася у 2017 році після того, як збудований відповідачкою магазин почав функціонувати. Із даним позовом позивачка звернулася до суду 16.10.2018 року ( Т.1 а.с.1). Таким чином суд констатує, що позивачка при зверненні до суду з цією позовною заявою дотрималася стро ів позовної давності, передбачених ст. 257 ЦК України. Згідно ч.1\~ст.59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», рада в межах своїх повноважень приймає нормативні та інші акти у формі рішень. Відповідно до ч.10 ст.59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні»\~акти органів та посадових осіб місцевого самоврядування з мотивів їхньої невідповідності Конституці \~або законам України визнаються незаконними у судовому порядку. Так згідно ч.1\~ст.155 ЗК України\~у разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акта, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним. Згідно до ст.152 ЗК України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю. Захист прав на земельні ділянки здійснюється в тому числі шляхом визнання недійсними актів органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування. Підставами для визнання акта недійсним є невідповідність його вимогам чинного законодавства та (або) визначеній законом компетенції органу, який видав цей акт. Обов`язковою умовою визнання акта недійсним є також порушення у зв`язку з прийняттям відповідного акта прав та охоронюваних законом інтересів особи. Відповідно до статті 16 Закону України "Про державний земельний кадастр" кадастрові номери земельних ділянок зазначаються у рішеннях органів державної влади, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування про передачу цих ділянок у власність чи користування, зміну їх цільового призначення, визначення їх грошової оцінки, про затвердження документації із землеустрою та оцінки земель щодо конкретних земельних ділянок. Таким чином, зазначення кадастрових номерів земельних ділянок у рішеннях органів місцевого самоврядування про передачу цих ділянок у власність, про затвердження документації із землеустрою щодо конкретних земельних ділянок - є обов`язковою умовою для прийняття законного рішення. Однак, спірним рішенням 32-ої сесії 6-го скликання Вільхівської сільської ради Іршавського району Закарпатської області від 22.10.2015 року № 965 "Про затвердження проекту землеустрою та надання у користування на умовах оренди земельну ділянку для будівництва та обслуговування будівель торгівлі" передана відповідачці [PERSON] у постійне користування на умовах оренди земельна ділянка площею 0,0045 га для ведення підприємницької діяльності без зазначення кадастрового номера, що є прямим порушенням норм статті 16 Закону України "Про державний земельний кадастр". На підставі наведеного суд прийшов до переконання, що спірним рішенням Вільхівської сільської ради Іршавського району від 22.10.2015 року порушено права позивачки, як суміжного землекористувача, рішення сільської ради не відповідає вимогам статті 16 Закону України "Про державний земельний кадастр" і таке слід скасувати. Щодо розподілу судових витрат суд зазначає наступне. При зверненні до суду з позовом немайнового характеру позивачкою сплачено судовий збір у розмірі 1409,60 грн ( Т.1 а.с. 9). \~ \~ \~ \~У зв`язку з задоволенням позовної вимоги про скасування рішення сільської ради, відповідно до положень ч.1 ст.141 ЦПК України з відповідачів на користь позивачки належить стягнути судовий збір на загальну суму 704, 80 грн, тобто по 352,40 грн судового збору з кожного відповідача.

Outcome: approved