Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-25 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом, обґрунтовуючи вимоги тим, що 13.05.2015р. [PERSON] ознайомившись з Умовами та Правилами надання банківських послуг, підписавши Анкету-Заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг отримала кредит з початковим кредитним лімітом в розмірі 1 000 грн. на картковий рахунок, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 34.80% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Посилаючись на порушення позичальником кредитних зобов`язань та утворення станом на 16.12.2018р. заборгованості в розмірі 12 065 грн. 11 коп., з них: 970,49 грн. - заборгованість за кредитом; 667,77 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 9 376,13 грн. - заборгованість за пенею; 500 грн. - штраф (фіксована частина); 550,72 грн. - штраф (процентна складова), яка у добровільному порядку нею не погашена, просить позов задовольнити. Представник позивача Кіріченко В.М. , будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, на розгляд справи не з`явився, звернувшись з письмовим клопотанням (вх. № 100 від 10.01.2019 року) про розгляд справи у відсутність представника, позовні вимоги підтримав повністю, та в якому дав згоду на заочний розгляд справи. Відповідач [PERSON] , двічі будучи належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи, в порядку передбаченому ч. 8, ч. 11 ст. 128 ЦПК України (судові повістки направлені по зареєстрованому місцю проживання відповідача рекомендованим повідомленням про вручення поштових відправлень № 5630100139032, № 56301001479771, а також через опублікування оголошення про виклик на офіційному веб-сайті судової влади України), на розгляд справи не з`явилася, про причини неявки суд не повідомила, відзив на позовну заяву не надала. Відповідно до ст. 280 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про час і місце судового засідання і від якого не надійшло повідомлення про поважність причин неявки, відповідач не подав відзив, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). У відповідності до ч. 5 ст. 279 ЦПК України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження. Суд з власної ініціативи розгляд справи проводить в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Так, як в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд за згодою позивача визнав можливим провести заочний розгляд справи на підставі наявних у ній доказів, у відповідності до приписів ст.ст. 280-281 ЦПК України. Згідно з положеннями ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, з огляду на що та неявку в судове засідання всіх учасників справи, суд прийняв рішення про проведення заочного розгляду справи, без проведення технічної фіксації судового процесу. Дослідив письмові докази, судом встановлено наступне. - 13.05.2015 року відповідач ознайомилася та погодилася із Умовами і Правилами надання банківських послуг, а також довідкою про умови кредитування, які були надані їй в письмовій формі, отримала картку "Універсальна", своїм підписом підтвердила факт отримання інформації про умови кредитування в ПриватБанку та погодилася, з тим, що підписана нею заява разом із Памяткою клієнта, Умовами і Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами становить між нею та Банком договір про надання банківських послуг (анкета - заява від 13.05.2015р., Умови і Правила надання банківських послуг, довідка про умови кредитування); - згідно умов кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду», розмір щомісячних платежів становить 7% від заборгованості, погашення відбувається в строк до 25 числа місяця наступного за звітним шляхом внесення коштів на карту клієнтом, або шляхом списання їх банком самостійно (умови і правила надання банківських послуг, Тарифи з обслуговування кредитних карт «Універсальна, 55 днів пільгового періоду); - у п.п., п.п. 2.1.1.2.1, 2.1.1.2.4, 2.1.1.2.12, 2.1.1.4.6, 2.1.1.5.5, 2.1.1.7.6, 2.1.1.12.6, 2.1.1.12.6.1, 2.1.1.12.7, 2.1.1.12.7.2, 2.1.1.12.7.3, 2.1.1.12.9, 2.1.1.12.13, погоджених умов та правил надання банківських послуг клієнт (відповідач) засвідчив, що підписання цього договору є прямою і безумовною згодою клієнта щодо прийняття будь - якого розміру кредитного ліміту встановленого банком, а також строк дії договору у 5 років, датою укладення якого є дата отримання карти, та умови його пролонгації на такий же строк, якщо за місяць до його закінчення жодна зі сторін письмово не відмовиться від нього. Також клієнт засвідчив та зобов`язався погашати заборгованість по кредиту, процентам за його використання, оплачувати комісії, та доручив банку здійснювати списання грошових коштів з рахунків клієнта при настанні строків платежів, та визначили порядок їх нарахування, сплати, а також погодили порядок та підстави нарахування штрафів при порушенні строків платежів передбачених договором більш ніж на 30 днів, (500 грн. + 5 % від суми позову), комісії за обслуговування картки відповідно до п.2.1.1.3.3 умов та правил, пені, строк дії договору та порядок повернення кредиту у разі прострочення виконання зобов`язання, порядок збільшення кредитного ліміту. (анкета - заява від 13.05.2015р., Умови і Правила надання банківських послуг підписані клієнтом 13.05.2015р., Тарифи банку, розміщені в т. ч. на офіційному веб-сайті позивача https://privatbank.ua/terms); . у п. 2.1.1.4.6 сторони встановили строк повернення кредиту, комісії, процентів в повному обсязі, у випадку порушення клієнтом зобов`язань по погашенню заборгованості перед банком, на протязі 90 днів з моменту виникнення таких порушень, в т.ч. зобов`язань строк виконання яких не настав, - 91- й день з моменту настання порушення зобов`язання. . у п. 2.1.1.12.4 сторони також погодили термін внесення мінімального обов`язкового платежу, в розмірі розрахованому згідно Тарифи від суми поточних боргових зобов`язань, та його складових (відсотки, чатсина заборгованості, штраф), та що термін погашення відсотків та комісій- щомісячно за попередній місяць, та термін повернення кредиту в поному обсязі - не пізніше останнього дня строку дії договору. А також, що у разі наявності прострочених кредитів терміном повернення кредиту - в повному обсязі є 211-й день з моменту виникнення заборгованості. . у зв`язку з не належним виконанням позичальником взятих на себе зобов`язань за кредитним договором від 13.05.2015 року щодо своєчасного погашення належних за нею платежів, у позичальника, в період з 01.06.2017р. по 16.12.2018р. утворилася заборгованість за кредитним договором у розмірі 12 065 грн. 11 коп., з них: -970,49 грн. - заборгованість за кредитом; -667,77 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; -9 376,13 грн. - заборгованість за пенею; -500 грн. - штраф (фіксована частина); -550,72 грн. - штраф (процентна складова) (розрахунок заборгованості станом на 16.12.2018 року); . останні платежі за договором, відповідач здійснила 31.01.2018р. в сумі 150 грн. 00 коп. та 09.02.2018р. - 195 грн. 00 коп. (розрахунок заборгованості станом на 16.12.2018 року); · 12.02.2018р. організаційно - правова форма ПАТ КБ "Приватбанк" змінено на акціонерне товариство «КБ «Приватбанк» (відомомсті з ЄДРПОУ від 12.02.2018р. № 14360570, банківська ліцензія №22 від 05.10.2011р., виписка з ЄДРПОУ по АТ «КБ «Приватбанк», статут банку в редакції від 11.06.2018р. ідентифікаційний номер 14360570 ); · судові витрати понесені позивачем складають 1 921 грн. (платіжне доручення від 21.12.2018 року). Суд вважає, що між сторонами виник спір та склалися правовідносини з приводу стягнення кредитної заборгованості. При прийнятті рішення, суд керується: Частиною 1 ст. 509 ЦК України, що зобов`язання - це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Таке визначення розкриває сутність зобов`язання як правового зв`язку між двома суб`єктами (сторонами), відповідно до якого на одну сторону покладено обов`язок вчинити певну дію (певні дії) чи утриматись від її (їх) здійснення; іншій стороні зобов`язання надано право, що кореспондує обов`язку першої. Обов`язками боржника та правами кредитора вичерпується зміст зобов`язання (ст. 510 ЦК України). Згідно з нормою ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. У відповідності до ч. 1 ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Частиною 1 ст. 1048 ЦК України визначено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Відповідно до ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов`язаний сплатити неустойку відповідно до статей 549-552 цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно д статті 1048 цього Кодексу. Крім того, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (ст. 611 ЦК України). Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України). Одним із видів порушення зобов`язання є прострочення - невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк. При цьому в законодавстві визначаються різні поняття як "строк дії договору", так і "строк (термін) виконання зобов`язання" (ст.ст. 530, 631 ЦК України). Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події (ч. 1 ст. 530 ЦК України). Статтею 546 ЦК України визначено, що виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Договором або законом можуть бути встановлені інші види забезпечення виконання зобов`язання. Відповідно до ст. 547 ЦК України, правочин щодо забезпечення виконання зобов`язання вчиняється у письмовій формі. Правочин щодо забезпечення виконання зобов`язання, вчинений із недодержанням письмової форми, є нікчемним. Згідно ст. 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. З огляду на вищевикладене, суд вважає, що позов заявлено обґрунтовано в частині стягнення 970 грн. 49 коп. - заборгованості по тілу кредиту та 667 грн. 77 коп. - заборгованості по відсоткам за користування кредитом. Щодо позовних вимог в частині стягнення пені та штрафів слід зазначити наступне. Пунктом 2.1.1.7.6 "Умов та правил надання банківських послуг", сторонами, тобто позивачем та відповідачем передбачена сплата штрафів як виду цивільно-правової відповідальності за порушення строків платежів по любому із грошових зобов`язань, передбачених договором. З розрахунку заборгованості наданого позивачем слідує, що станом на 16.12.2018 року за одні і ті ж порушення строків виконання грошових зобов`язань позивачем до відповідача застосовано цивільно-правову відповідальність як у виді пені, так і у виді штрафів. Наявність даних фактичних обставин справи не узгоджується із висновком Верховного Суду України від 21.10.2015р у справі за № 6-2003цс15, яким визначено, що цивільно-правова відповідальність це покладення на правопорушника основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обов`язку новим, або у приєднанні до невиконаного обов`язку нового додаткового. Покладення на боржника нових додаткових обов`язків, як заходу цивільно-правової відповідальності має місце, зокрема, у випадку стягнення неустойки (пені, штрафу). За положеннями статті 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Враховуючи вищевикладене та відповідно до статті 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення строків виконання грошових зобов`язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. Таким чином, позовні вимоги в частині стягнення штрафів в сумі 1 050 грн. 72 коп. є необґрунтованими, не відповідають вимогам чинного законодавства, а відтак не підлягають задоволенню. Беручи до уваги, що з моменту укладення кредитного договору, ніхто із сторін до цього часу не заявив про намір його припинити, відповідач не надала банку письмової заяви про закриття картрахунку, та у неї у зв`язку з неналежним виконанням взятого на себе перед банком зобов`язання утворилась заборгованість за кредитним договором, суд вважає, що позов заявлено обґрунтовано, підлягаючий частковому задоволенню в сумі 11 014 грн. 39 коп., з них: 970,49 грн. - заборгованість за кредитом; 667,77 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 9 376,13 грн. - заборгованість за пенею. На підставі вимог ст. 141 ЦПК України, судові витрати зі сплати судового збору в сумі 1 921 грн. 00 коп., понесені позивачем при подачі позову до суду, покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а відтак з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в сумі 1 753 грн. 68 коп.

Outcome: partial