Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-26 00:00:00

17.10.2017 року позивач звернувся до суду із зазначеним позовом і свої доводи мотивував тим, що 04.06.2011року померла його бабуся [PERSON]. Після її смерті відкрилась спадщина на земельну ділянку загальною площею 7.9800 га, розташованої на території Благодатненської сільської ради Волноваського району, призначеної для ведення товарно сільськогосподарського виробництва, яка належала [PERSON] на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серія ДН №060225, від 19.07.2004року, №63, кадастровий номер: 1421555300:03:000:0128. Він своєчасно звернувся до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, але йому було відмовлено, у зв"язку з відсутністю правовстановлюючого документа на спадкове майно померлої, зберіглась тільки ксерокопія Державного акту на право власності на землю. Крім позивача інщіх спадкоємців немає. Тому позивач просив суд визнати за ним право власності на земельну ділянку. Позивач у судове засідання не з"явився, в заяві просить справу розглянути у його відсутність, на своїх вимогах наполягає. Представник відповідача у судове засідання не з"явився, направив до суду заяву про розгляд справи у відсутність, позовні вимоги визнає повністю. За письмової згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням статті 224 ЦПК України. У відповідності до вимог частини 2 статті 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось через неявку у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі. Суд вважає можливим розгляд справи у відсутності сторін. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. Згідно Державного акту на право власності на земельну ділянку серія ДН №060225, від 19.07.2004року №63, земельна ділянка загальною площею 7.9800 га, розташованої на території Благодатненської сільської ради Волноваського району Донецької області призначеної для ведення товарного сільськогосподарського виробництва належала [PERSON].(а.с11). Згідно свідоцтва про смерть серія 1-НО № 540489 виданого 06 червня 2011 року виконкомом Благодатненської сільської ради Волноваського району Донецької області [PERSON] померла 04.06.2011 року.(а.с.10). Відповідно до ст.1216 ЦК України спадкування є перехід прав та обовязків від фізичної особи, яка померла до інших осіб-спадкоємців. Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Ст.1258 ЦК України передбачено, що спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. За змістом ст. 1261 ЦК України першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до ч.3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив відмову від неї. Згідно ст.328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Згідно ст.392 ЦК України власник майна може пред"явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року №7 "Про судову практику у справах про спадкування" та за нормою ч. 1 ст. 1258 ЦК України, справи про спадкування за законом мають вирішуватись на основі правил глави 86 ЦК України. Спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Як роз'яснено у листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 року №24-753/0/4-13 "Про судову практику розгляду цивільних прав про спадкування", якщо документи, що засвідчують право власності на нерухоме майно, існували, проте були втрачені власником та не можуть бути відновлені в передбаченому законом порядку, застосуванню підлягає ст. 392 ЦК України, відповідно якої позов про визнання права власності може бути пред'явлений, якщо це право оспорюється або не визнається іншою, а також у разі втрати власником документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до п.37 постанови Пленуму ВСУ № 5 від 07.02.2014 року Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав, з урахуванням положень ч.1 ст.15 та ст.392 ЦК власник майна має право пред"явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати документа, який засвідчує його право власності. Згідно ст.18 п.є Постанови ПВСУ від 16.04.2004 року № 7 Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ не може здійснюватися право власності за судовими рішеннями на земельні ділянки, які перебувають у власності громодяндля ведення товарного сільскогосподарського виробництва, а також земельних часток/паїв/, крім передачі їх у спадщину. Відповідно ст.81 ч.1, п.г. ЗК України громадяни України набувають право власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини. Повно і всебічно з'ясувавши обставини справи, на які посилався позивач, як на підставу своїх вимог, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв'язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, шляхом визнання за [PERSON] права власності на земельну ділянку загальною площею 7.9800га, розташованої на території Благодатненської сільської ради Волноваського району Донецької області, призначеної для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. На стягнення судових витрат позивач не наполягає. На підставі ст. 328, 392, 1216,1269 ЦК України,

Outcome: approved