Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-02 00:00:00

У листопаді 2014 р. Публічне акціонерне товариство "Державний ощадний банк України" в особі Територіально відокремленого безбалансового відділення № 10005/043 філії - Житомирське обласне управління Публічного акціонерного товариства "Державний ощадний банк України" (далі - Відділення) звернулось з вказаним позовом, у якому, з урахуванням заяви уточненої позовної заяви від 17.11.2014 р. (а. с. 11 - 13) просить: - звернути стягнення на земельну ділянку площею 0,1000 га та розташований на ній двоповерховий житловий будинок [ADDRESS] зі всіма невід'ємними його приналежностями, що має загальну площу 299,2 кв. м, житлову площу - 98,7 кв. м, та належні до нього відповідні надвірні будівлі, а саме: сарай-баня, вбиральня, огорожа, хвіртка, ворота, що належать на праві власності [PERSON], що передані в іпотеку за іпотечним договором № 1 від 31.10.2008 р., посвідченим приватним нотаріусом Бердичівського міського нотаріального округу [PERSON] 31.10.2008 р. за реєстром № 5714, укладеним між Відкритим акціонерним товариством "Державний ощадний банк України" та [PERSON], шляхом продажу на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження, передбаченої Законом України "Про виконавче провадження" за початковою ціною, визначеною на підставі оцінки, проведеної суб'єктом оціночної діяльності/незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій, та направлення коштів, отриманих від реалізації предмета іпотеки, в рахунок погашення заборгованості [PERSON] перед Публічним акціонерним товариством "Державний ощадний банк України" за кредитним договором № 534 від 31.10.2008 р., розмір якої станом на 05.11.2014 р. становить 586 895,36 грн.; - виселити [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] з будинку [ADDRESS]; - зобов'язати Бердичівський районний сектор управління Державної міграційної служби України в Житомирській області зняти з реєстраційного обліку [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON]. Від [PERSON], [PERSON], [PERSON], законного представника [PERSON], законного представника [PERSON], Бердичівського районного сектора Управління державної міграційної служби України в Житомирській області заяви про визнання позову або заперечень проти позову не надходило. Судом з'ясовано, що між Відкритим акціонерним товариством "Державний ощадний банк України", зміненим найменуванням якого є Публічне акціонерне товариство "Державний ощадний банк України" (далі - Банк) та [PERSON] було укладено кредитний договір № 534 від 31.10.2008 р. (а. с. 14 - 18), на виконання умов якого [PERSON] отримав від Банка кредит у розмірі 595 000,00 грн., що підтверджується розпорядженням № 6878 від 31.10.2008 р. керуючого Відділенням та виписками з рахунку [PERSON] (а. с. 24, 25). Заочним рішенням Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 23.05.2013 р. у справі № 274/1093/13-ц, яке набрало законної сили, з [PERSON] та [PERSON] було стягнуто солідарно на користь Банку заборгованість за кредитним договором № 534 від 31.10.2008 р. у розмірі 591 105,19 грн. (а. с. 91 - 92). Цим рішенням встановлено, що заборгованість [PERSON] за кредитним договором № 534 від 31.10.2008 р. станом на 14.05.2013 р. складала 591 105,19 грн. Між тим, як вбачається зі змісту позовної заяви, ця заборгованість [PERSON] в повному обсязі не погашена, і станом на 05.11.2014 р. її розмір становить 586 895,36 грн., вона складається з простроченого кредиту у розмірі 514 147,73 грн., прострочених відсотків за користування кредитом у розмірі 47 823,55 грн., пені за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань у розмірі 24 924,08 грн. Доказів, які б спростовували зазначені у попередньому абзаці обставини, [PERSON] не подав. Між Банком (Іпотекодержатель) та [PERSON] (Іпотекодавець) було укладено іпотечний договір № 1 від 31.10.2008 р., відповідно до умов якого Іпотекодавець як майновий поручитель [PERSON] (Боржник) з метою забезпечення належного виконання зобов'язання, що випливає з кредитного договору "534 від 31.10.2008 р., передає в іпотеку, і Іпотекодержатель - приймає в іпотеку предмет іпотеки - нерухоме майно, а саме: земельну ділянку та розташований на ній двоповерховий житловий будинок № 12-А, зазначеній на плані під літерою "А-2", та належні до нього відповідні надвірні будівлі, а саме: сарай-баня - під літерою "Б-1", вбиральня - під літерою "В-1", огорожа - № 2, огорожа - № 3, хвіртка - № 4, ворота - № 5, ворота - № 6, площа земельної ділянки становить 0,10000 га з цільовим призначенням земельної ділянки - для обслуговування житлового будинку. Житловий будинок зі всіма невід'ємними його приналежностями має загальну площу 299,2 кв. м, житлову площу - 98,7 кв. м, та знаходиться за адресою: [ADDRESS]. Іпотекодержатель має право звернути стягнення на предмет іпотеки у випадку невиконання або неналежного виконання Боржником зобов'язання, що випливає з кредитного договору № 534 від 31.10.2008 р., в цілому або в будь-якій його частині, якщо прострочення строку будь-якого з платежів або його частина становить більше двох місяців. У разі порушення, зокрема, зобов'язання, що випливає з кредитного договору № 534 від 31.10.2008 р., та прийняття Іпотекодержателем рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки, Іпотекодержатель зобов'язаний надіслати Іпотекодавцю та Боржнику письмову вимогу про усунення порушення, в якій зазначається стислий зміст порушеного зобов'язання, вимога про його виконання протягом тридцяти календарних днів з моменту її отримання та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога Іпотекодержателя залишається без задоволення, Іпотекодержатель вправі розпочати звернення стягнення на предмет іпотеки. Іпотекодержатель має право звернути стягнення на предмет іпотеки будь-яким способом, не забороненим законодавством України, в тому числі на підставі виконавчого напису нотаріуса або рішення суду у встановленому чинним законодавством України та цим договором порядку (а. с. 26 - 29). Відповідно до частин першої та третьої статті 33 Закону України "Про іпотеку" у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя. Згідно з абзацом п'ятим статті 1 Закону України "Про іпотеку" основне зобов'язання - зобов'язання боржника за договорами позики, кредиту, купівлі-продажу, лізингу, а також зобов'язання, яке виникає з інших підстав, виконання якого забезпечене іпотекою. Таким чином, Банк вправі задовольнити свої вимоги за зобов'язанням [PERSON] за кредитним договором № 534 від 31.10.2008 р., шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки за іпотечним договором № 1 від 31.10.2008 р. на підставі рішення суду. Суд звертає увагу, що Банком було дотримано умови пункту 6.1 іпотечного договору № 1 від 31.10.2008 р. щодо надіслання Іпотекодавцю та Боржнику письмової вимоги про усунення порушення з зазначенням стислого змісту порушеного зобов'язання, вимоги про його виконання протягом тридцяти календарних днів з моменту її отримання та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги, що у разі незадоволення протягом цього строку вимоги Банку є підставою для початку звернення стягнення на предмет іпотеки, а саме - листи № 028 та № 1029 від 07.05.2014 р., на яких міститься відмітка [PERSON] про їх отримання 15.05.2014 р., у тому числі - для передачі [PERSON], яка зареєстрована за однаковою з ним адресою (а. с. 39, 40, 57, 58). Частиною першою статті 39 Закону України "Про іпотеку" передбачено, що у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки у рішенні суду зазначається, зокрема, спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу, встановленої статтею 38 цього Закону. Прилюдні торги проводяться під час виконавчого провадження, що передбачено нормами Закону України "Про виконавче провадження", зокрема, статтею 62, та Закону України "Про іпотеку", зокрема, статтею 43. При цьому суд, виходячи з абзацу сьомого частини першої статті 39 та частини другої статті 43 Закону України "Про іпотеку", частини першої статті 58 Закону України "Про виконавче провадження" зазначає, що початкова ціна предмету іпотеки для його подальшої реалізації має бути встановлена на підставі оцінки майна суб'єктом оціночної діяльності - суб'єктом господарювання, який провадить свою діяльність відповідно до Закону України "Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні". Зважаючи на наведене, суд вважає, що позов Банку в частині вимоги про звернення стягнення на земельну ділянку площею 0,1000 га та розташований на ній двоповерховий житловий будинок [ADDRESS] зі всіма невід'ємними його приналежностями, що має загальну площу 299,2 кв. м, житлову площу - 98,7 кв. м, та належні до нього відповідні надвірні будівлі, а саме: сарай-баня, вбиральня, огорожа, хвіртка, ворота шляхом продажу на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження, передбаченої Законом України "Про виконавче провадження" за початковою ціною, визначеною на підставі оцінки, проведеної суб'єктом оціночної діяльності/незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій, та направлення коштів, отриманих від реалізації предмета іпотеки, в рахунок погашення заборгованості [PERSON] перед Банком за кредитним договором № 534 від 31.10.2008 р., розмір якої станом на 05.11.2014 р. становить 586 895,36 грн., підлягає задоволенню з урахуванням наведеного вище (тобто оцінка майна має бути здійснена суб'єктом оціночної діяльності - суб'єктом господарювання, який провадить свою діяльність відповідно до Закону України "Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні"). Відповідно до частини другої статті 39 Закону України "Про іпотеку" одночасно з рішенням про звернення стягнення на предмет іпотеки суд за заявою іпотекодержателя виносить рішення про виселення мешканців за наявності підстав, передбачених законом, якщо предметом іпотеки є житловий будинок або житлове приміщення. Згідно з частинами першою та другою статті 40 Закону України "Про іпотеку" звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення є підставою для виселення всіх мешканців, за винятком наймачів та членів їх сімей. Виселення проводиться у порядку, встановленому законом. Після прийняття рішення про звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення шляхом позасудового врегулювання на підставі договору всі мешканці зобов'язані на письмову вимогу іпотекодержателя або нового власника добровільно звільнити житловий будинок чи житлове приміщення протягом одного місяця з дня отримання цієї вимоги. Якщо мешканці не звільняють житловий будинок або житлове приміщення у встановлений або інший погоджений сторонами строк добровільно, їх примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду. Аналогічна за змістом норма міститься у частині третій статті 109 Житлового кодексу Української РСР. Як вбачається зі змісту листів № 2526/29-05, № 2525/29-05, № 2524/29-05 від 16.09.2014 р. Банку, останній звернувся з письмовою вимогою до [PERSON], [PERSON], [PERSON], яка є законним представником [PERSON] та [PERSON], про добровільне звільнення житлового будинку [ADDRESS], на яких міститься відмітка [PERSON] про їх отримання 22.09.2014 р., у тому числі - для передачі [PERSON] та [PERSON] ([PERSON] та [PERSON]), які зареєстрована за однаковою з ним адресою (а. с. 41 - 43, 39, 40, 57, 58, 59). Між тим, [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] житлового будинку [ADDRESS] не звільнили, що підтверджується актом від 24.10.2014 р., складеним представниками Банку, з якого вбачається, що хоча мешканці у будинку на момент перевірки були відсутні, але у будинку були наявні речі та предметі домашнього вжитку(а. с. 44). Таким чином, позов Банку в частині вимоги про виселення [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] з будинку [ADDRESS] підлягає задоволенню. Разом з тим, позов Банку в частині вимоги про зобов'язання Бердичівського районного сектору управління Державної міграційної служби України в Житомирській області зняти з реєстраційного обліку [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], з таких підстав. По-перше, Банк не довів, що між ним та Бердичівським районним сектором управління Державної міграційної служби України в Житомирській області існує спір щодо зняття з реєстраційного обліку [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON]. По-друге, зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою (абзаци перший та третій статті 7 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні"), тобто дане рішення суду після набрання законної сили є підставою для зняття з реєстрації місця проживання [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON]. Зважаючи на зміст статей 79 та 88 Цивільного процесуального кодексу України, на користь Банку у кості відшкодування судових витрат підлягають стягненню: з [PERSON] - 3 938,20 грн., з [PERSON] - 40,06 грн., з [PERSON] - 121,80 грн.

Outcome: partial