Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-12 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищезазначеним позовом, в якому посилається на те, що 30 жовтня 2006 року між ВАТ "Сведбанк" та [PERSON] було укладено кредитний договір № 0304/1006/88-107, відповідно до якого банк надав позичальнику кредит в розмірі 58 000 доларів США. В забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором 26 травня 2008 року між ВАТ "Сведбанк" та [PERSON] було укладено договір поруки № 0304/1006/88-107-Р-1. 25 травня 2012 року між ПАТ "Сведбанк" та ПАТ "Дельта Банк" було укладено договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитними договорами. В свою чергу 15 червня 2012 року між ПАТ "Дельта Банк" та ПАТ "Альфа Банк" було укладено договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитним договором № 0304/1006/88-107. В зв'язку з неналежним виконанням позичальником зобов'язань за кредитним договором станом на 01 січня 2015 року виникла заборгованість в сумі 698 275, 81 грн., про що було повідомлено відповідачів, однак заборгованість не погашена. Тому позивач просить суд стягнути солідарно з відповідачів заборгованість за кредитним договором в сумі 698 275, 81 грн. та судові витрати по справі. [PERSON] звернувся до суду із зустрічною позовною заявою до ПАТ "Альфа-Банк", в якому просить суд зобов'язати відповідача здійснити реструктуризацію заборгованості за кредитним договором шляхом поділу існуючого кредитного зобов'язання в іноземній валюті на зобов'язання у розмірі залишку кредиту, а також суми заборгованості за кредитом та процентами за користування кредитом, вираженого в національній валюті - гривні за курсом, що діяв на момент отримання кредиту, а саме 5,05 грн. за 1 долар США, шляхом складання та підписання відповідної додаткової угоди; визначити погашення залишку кредиту, а також суми заборгованості за кредитом та процентами за користування кредитом, вираженого в національній валюті, по класичній схемі протягом 15 років з моменту реструктуризації зі сплатою процентів 15% річних; звільнити [PERSON] від сплати будь-яких штрафних санкцій за несвоєчасне виконання умов кредитного договору. В зустрічній позовній заяві [PERSON] посилається на те, що різке зростання курсу долару США по відношенню до національної валюти спричинило певні складності у належному виконанні умов кредитного договору. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі, посилаючись на обставини викладені в позовній заяві. Зустрічні позовні вимоги не визнав, посилаючись на їх безпідставність. Представник відповідача [PERSON] та відповідачі в судовому засіданні просили відмовити в задоволенні позовних вимог. посилаючись на те, що вони не мають можливості сплачувати заборгованість за кредитним договором за курсом, що існує на сьогодні, зустрічні позовні вимоги підтримали в повному обсязі та просили їх задовольнити. Вислухавши сторони, дослідивши та перевіривши матеріали справи, суд вважає позовні вимоги публічного акціонерного товариства "Альфа-Банк" обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі, а зустрічні позовні вимоги [PERSON] необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню з наступних підстав. Згідно ст. 3 ЦПК Україникожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Згідно ст. 10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставі своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ст. 60 ЦПК Україникожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до ст. 57 ЦПК Українидоказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ст. 58 ЦПК Україниналежними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Відповідно до ч. 2 ст. 124 Конституції Україниюрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі Як встановлено в судовому засіданні, 30 жовтня 2006 року між АКБ "ТАС-Комерцбанк", правонаступником якого є ПАТ "Сведбанк", та [PERSON] укладено кредитний договір № 0304/1006/88-107, відповідно до умов якого банк зобов'язався надати позичальнику грошові кошти в розмірі 58 000 доларів США строком до 29 жовтня 2026 року зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 15 % річних /а.с.6-9/. В забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором 30 жовтня 2006 року між АКБ "ТАС-Комерцбанк" та [PERSON] було укладено іпотечний договір № 0304/1006/88-107-Z-1, відповідно до якого іпотекодавець передав в іпотеку іпотекодержателю належне йому на праві власності майно: квартиру [ADDRESS] /а.с.111-114/. В подальшому 19 лютого 2009 року між ВАТ "Сведбанк" та [PERSON] було укладено додаткову угоду № 1 до кредитного договору № 0304/1006/88-107 від 30 жовтня 2006 року, відповідно до якої строк користування кредитними коштами було подовжено до 29 жовтня 2031 року /а.с.10/. В забезпечення виконання зобов'язань за зазначеним кредитним договором між ВАТ "Сведбанк" та [PERSON] було укладено договір поруки № 0304/1006/88-107-р, відповідно до якого остання зобов'язалася перед банком відповідати за виконання зобов'язань щодо повернення коштів, наданих банком позичальнику за кредитним договором № 0304/1006/88-107 від 30 жовтня 2006 року /а.с.15/. Банк виконав взяті на себе зобов'язання та надав відповідачу грошові кошти в сумі 58 000 доларів США, що підтверджується копією виписки по особовому рахунку [PERSON] /а.с.121/ 25 травня 2012 року між ПАТ "Сведбанк" та ПАТ "Дельта Банк" було укладено договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитними договорами, в тому числі з кредитним договором, що був укладений між АКБ "ТАС-Комерцбанк" та [PERSON] /а.с.18, 51-80/. В подальшому 15 червня 2012 року між ПАТ "Дельта Банк" та ПАТ "Альфа Банк" був укладений договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитними договорами /а.с. 19-25/. В зв'язку з неналежним виконанням відповідачем взятих на себе зобов'язань за кредитним договором № 0304/1006/88-107 від 30 жовтня 2006 року станом на 01 січня 2015 року виникла заборгованість в сумі 698 275, 81 грн., що еквівалентно 44 282, 80 доларів США /а.с.26/, яка складається: - заборгованість за кредитом 41 941, 26 доларів США, що еквівалентно 661 353, 11 грн.; - заборгованість по відсотках 2 231, 80 доларів США, що еквівалентно 35 192, 26 грн.; - заборгованість по пені 109, 74 доларів США, що еквівалентно 1 730, 44 грн. 12 січня 2015 року на адресу відповідачів було направлено письмову вимогу про погашення заборгованості за кредитним договором /а.с.28/. Проте на сьогоднішній день заборгованість по кредитному договору не погашена. Згідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Частиною 1 ст. 530 ЦК України передбачено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно із ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу України. Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. З урахуванням викладеного, враховуючи всі фактичні обставини справи, та наявні у матеріалах справи докази, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги ПАТ "Альфа-Банк" підлягають задоволенню і з відповідача на користь позивача необхідно стягнути за кредитним договором № 0304/1006/88-107 від 30 жовтня 2006 року суму заборгованості в розмірі 44 282, 80 доларів США, що еквівалентно по курсу НБУ на 01 січня 2015 року 698 275, 81 грн. Стосовно зустрічної позовної заяви, як вбачається з матеріалів справи, між позивачем та відповідачами виникли договірні правовідносини з приводу отримання, користування та повернення кредитних коштів. Позичальник під час укладання спірного правочину був ознайомлений з їхніми умовами та погодився з ними. Відповідач [PERSON] погодився на умови про надання кредиту як такі, що його влаштовували. Банк не примушував, не нав'язував своїх послуг відповідачеві та не вимагав укладення договору. Це була ініціатива особисто відповідача [PERSON] Відповідно до ст. 2 Закону України "Про банки та банківську діяльність" банківським кредитом є будь-яке зобов'язання банку надати певну суму грошей, будь-яка гарантія, будь-яке зобов'язання придбати право вимоги боргу, будь-яке продовження строку погашення боргу, яке надано в обмін на зобов'язання боржника щодо повернення заборгованої суми, а також зобов'язання на сплату процентів та інших зборів з такої суми. Згідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Положення ст. 627 ЦК Українивстановлюють, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору. Частиною 1 ст. 628 ЦК Українивизначено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до змісту ч. 1 ст. 638 ЦК Українидоговір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Таким чином при підписанні спірного кредитного договору сторонами було досягнуто згоди з усіх істотних умов, обидві сторони мали необхідний обсяг цивільної дієздатності, волевиявлення учасників було вільним та відповідало їхній внутрішній волі, що підтверджено власноручними підписами та печатками сторін. Позивач погодився на умови про надання кредиту як такі, що його влаштовували. Позивача не примушували та не нав'язували йому своїх послуг та не вимагали укладення договору. Це була особиста ініціатива позивача. Відповідно до ст. 192 ЦК України іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно зі ст. 2 ЗУ "Про банки та банківську діяльність" кошти - це гроші у національній або іноземній валюті чи їх еквівалент. Статті 47 та 49 цього Закону визначають операції банків із розміщенням залучених коштів від свого імені, на власних умовах та на власний ризик як кредитні операції, незалежно від виду валюти, яка використовується. Частина 3 ст. 533 ЦК України допускає можливість виконання зобов'язань у іноземній валюті. Тим більше надання кредитів резидентам в іноземній валюті за ліцензією Національного банку України передбачено п. 4 ст. 5 Декрету Кабінету Міністрів України "Про систему валютного регулювання і валютного контролю". Отже, чинним законодавством передбачено право комерційним банкам здійснювати валютні операції, в т.ч. видавати кредити у іноземній валюті юридичним та фізичним особам. Згідно п. 2.3. глави 2 Положення про порядок видачі банкам банківських ліцензій, письмових дозволів та ліцензій на виконання окремих операцій затверджену постановою Правління Національного банку України від 17 липня 2001 року № 275 за наявності банківської ліцензії та за умови отримання письмового дозволу Національного банку банки мають право залучати та розміщувати іноземну валюту на валютному ринку України. Дозвіл на право здійснення операцій видано АКБ "ТАС-Комерцбанк" за номером 38-1 від 31 жовтня 1991 року. У додатку до дозволу включено право здійснення операцій з валютними цінностями, зокрема, залучення та розміщення іноземної валюти на валютному ринку України. Вказана у дозволі валютна операція в повній мірі відповідає характеру укладеної з клієнтом кредитної угоди, в якій валютою кредитування є саме іноземна валюта. Наявність банківської ліцензії та дозволу НБУ є необхідною і достатньою умовою для надання кредитів в іноземній валюті. Відповідно до ст. 652 ЦК України зміна обставин є істотною, якщо вони змінилися настільки, що, якби сторони могли це передбачити, вони не уклали б договір або уклали б його на інших умовах. Зміна договору у зв'язку з істотною зміною обставин допускається за рішенням суду у виняткових випадках, коли розірвання договору суперечить суспільним інтересам або потягне для сторін шкоду, яка значно перевищує затрати, необхідні для виконання договору на умовах, змінених судом. Якщо сторони не досягли згоди щодо приведення договору у відповідність з обставинами, які істотно змінились, або щодо його розірвання, договір може бути розірваний, а з підстав, встановлених частиною четвертою цієї статті, - змінений за рішенням суду на вимогу заінтересованої сторони за наявності одночасно таких умов: - в момент укладення договору сторони виходили з того, що така зміна обставин не настане; - зміна обставин зумовлена причинами, які заінтересована сторона не могла усунути після їх виникнення при всій турботливості та обачності, які від неї вимагалися; - виконання договору порушило б співвідношення майнових інтересів сторін і позбавило б заінтересовану сторону того, на що вона розраховувала при укладенні договору; - із суті договору або звичаїв ділового обороту не випливає, що ризик зміни обставин несе заінтересована сторона. Відповідно до ст. 651 ЦК України договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. Тобто, як підставу для розірвання договору на вимогу однієї сторони закон передбачає не тільки факт порушення умов договору другою стороною, а й обов'язково наявність шкоди, завданої цим порушенням другою стороною. Відповідно до п. 15, 16 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 30 березня 2015 року при вирішенні спорів щодо розірвання кредитного договору з посиланням, зокрема, на світову фінансову кризу чи інші суттєві обставини суд має враховувати положення частини другої статті 652 ЦК і виходити з того, що закон пов'язує можливість розірвання договору безпосередньо не з наявністю істотної зміни обставин, а з наявністю одночасно чотирьох умов, визначених частиною другою цієї статті, при істотній зміні обставин. Саме по собі зростання/коливання курсу іноземної валюти не є достатньою підставою для розірвання кредитного договору на підставі статті 652 ЦК, оскільки зазначене стосується обох сторін договору, й позичальник при належній завбачливості міг виходячи з динаміки зміни курсів валют із моменту введення в обіг національної валюти та її девальвації, передбачити в момент укладення договору можливість зміни курсу гривні України до іноземної валюти, а також можливість отримання кредиту в національній валюті. Відповідно до ст. 11 Закону України "Про захист прав споживачів" кредитодавець мас право проводити за погодженням із споживачем реструктуризацію заборгованості за договором про надання споживчого кредиту. Реструктуризація, зокрема, здійснюється шляхом: надання позичальникам відстрочки сплати суми основного боргу за договорами про надання споживчого кредиту на строк не більше трьох років; продовження строку договору про надання споживчого кредиту з урахуванням обмежень, що діють у банках, та обставин щодо фінансового стану позичальника; зміни механізму нарахування відсотків таким чином, щоб частина щомісячних платежів з обслуговування кредитів не перевищувала 35 відсотків сукупного місячного доходу сім'ї; поділу існуючого кредитного зобов'язання в іноземній валюті за договором про надання споживчого кредиту на зобов'язання, забезпечене іпотекою, у розмірі залишку кредиту на момент реструктуризації, вираженого в гривнях за курсом, що діяв на момент отримання кредиту; зобов'язання, не забезпечене іпотекою, у розмірі різниці залишку кредиту в гривнях за курсом на момент реструктуризації та залишку кредиту в гривнях за курсом, що діяв на момент отримання кредиту, яке повністю виконується в кінці строку договору про надання споживчого кредиту. Тобто це право, а не обов'язок банку проводити реструктуризацію і банк не можливо примусити до цього. Тому суд вважає за необхідне відмовити [PERSON] в задоволенні його позовних вимог до публічного акціонерного товариства "Альфа-Банк" про зміну кредитного договору у зв'язку з істотною зміною обставин, оскільки вони не ґрунтуються на вимогах закону і не знайшли свого об'єктивного підтвердження в ході судового засідання. Судові витрати розподілити відповідно до ст. 88 ЦПК України.

Outcome: approved