Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-14 00:00:00

В поданій до суду заяві позивач зазначив, що 05.12.2007 року між Акціонерним комерційним банком "ТАС-Комерцбанк", правонаступником якого є ПАТ "Сведбанк", та [PERSON] був укладений кредитний договір № 1701/1207/71-083, згідно якого відповідач отримав кредит у розмірі 36000 доларів США з розрахунку 12,5 % річних на строк по 04 грудня 2037 року. 25.05.2012 року між ПАТ "Сведбанк" та ПАТ "Дельта Банк" було укладено договір купівлі-продажу прав вимоги. Згідно даного договору ПАТ "Дельта Банк" прийняло на себе зобов"язання за кредитним договором укладеним 05.12.2007 року між АКБ "ТАС-Комерцбанк" та [PERSON] Взяті зобов'язання по поверненню коштів позичальник не виконує, внаслідок чого виникла заборгованість по сплаті кредиту та відсотків, яка станом на 28.07.2015 року становить 602997,80 грн. Просить суд стягнути з відповідача зазначену суму заборгованості по кредиту. 02.03.2015 року виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення № 51 "Про запровадження тимчасової адміністрації у Публічному акціонерному товаристві "Дельта Банк". Посилаючись на дане рішення позивач просить всі судові витрати по справі покласти на відповідача. Представник позивача в судове засідання не зявився, просить справу розглянути без його участі, у разі відсутності відповідача ухвалити заочне рішення. Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнав та пояснив суду, що підстав для стягнення заборгованості не має, оскільки ПАТ «Дельта Банк» не надано достовірних доказів про те, що вони набули права стягнення за даним кредитним договором. Також, при укладенні договору купівлі-продажу прав вимоги, відповідача як боржника не було повідомлено про зміну кредитора. Крім того, відсутні будь-які докази проведення оплати по даному договору, що свідчить про його фіктивність. Вислухавши пояснення представника відповідача, дослідивши докази по справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню повністю. В судовому засіданні встановлено, що 05.12.2007 року між Акціонерним комерційним банком "ТАС-Комерцбанк", правонаступником якого є ПАТ "Сведбанк", [PERSON] був укладений кредитний договір № 1701/1207/71-083, згідно якого відповідач отримав кредит у розмірі 36000 доларів США з розрахунку 12,5 % річних на строк по 04 грудня 2037 року. 25.05.2012 року між ПАТ "Сведбанк" та ПАТ "Дельта Банк" було укладено договір купівлі-продажу прав вимоги, згідно якого ПАТ "Дельта Банк" набуло право вимоги в тому числі і за кредитним договором № 1701/1207/71-083 від 05 грудня 2007 року. Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то відповідно до ст.530 ЦК України воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно ч.2 ст.1050 ЦК України якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплатити проценти. У відповідності до п.п.3.1, 3.3 Договору, позичальник зобов"язався здійснювати погашення кредиту та відсотків за користування кредитними коштами в порядку, визначеному умовами кредитного договору. Відповідач [PERSON] свої зобовязання за кредитним договором порушив та у встановлені договором строки погашення кредиту щомісячні платежі та відсотки за користування кредитом не сплачував. Внаслідок несплати кредитних коштів виникла заборгованість, яка станом на 28 липня 2015 року, становить 602997 грн. 80 коп. Статтями ст.ст.610, 611 ЦК України визначено, що порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання) та у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Безпідставним є посилання представника відповідача на те, що позивач не набув права вимоги за кредитним договором виходячи з наступного Пунктом 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України визначено, що кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно з ч. 1 ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов'язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов'язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов'язку первісному кредиторові є належним виконанням. Частиною 2 ст. 517 ЦК України передбачено, що боржник має право не виконувати свого обов'язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов'язанні. Проте закон не пов'язує це право боржника з можливістю невиконання боргових зобов'язань взагалі, в тому числі попередньому кредиторові. Так, згідно зі ст. 518 ЦК України боржник має право висувати проти вимоги нового кредитора у зобов'язанні заперечення, які він мав проти первісного кредитора на момент одержання письмового повідомлення про заміну кредитора. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов'язанні, він має право висунути проти вимоги нового кредитора заперечення, які він мав проти первісного кредитора на момент пред'явлення йому вимоги новим кредитором або, якщо боржник виконав свій обов'язок до пред'явлення йому вимоги новим кредитором, - на момент його виконання. З листа - вимоги ПАТ «Дельта Банк» від 17 серпня 2015 року вбачається, що останній повідомив [PERSON] про те, що на підставі договору купівлі-продажу прав вимоги всі права вимоги за кредитним договором № 1701/1207/71-083 від 05 грудня 2007 року перейшли до нього. Оформлюючи відступлення права вимоги (ст.ст.513, 514, 516, 517, 651, 1077, 1078, 1082, 1084 ЦК України), сторони договору купівлі-продажу прав вимоги не обумовлювали ніяких змін щодо обсягу прав і обов'язків, які за договорами перейшли до нового кредитора, тож до останнього перейшли права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, включаючи установлені договором правила щодо валюти зобов'язання. На підставі ст.88 ЦПК України та п.22 ч.1 ст.5 ЗУ "Про судовий збір" з відповідача на користь держави підлягають стягненню судові витрати в сумі 3654 грн.

Outcome: approved