Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-24 00:00:00

12.09.2017 року [PERSON] звернувся до Ковпаківського районного суду м. Суми з позовом до публічного акціонерного товариства "Всеураїнський банк розвитку" про визнання пунктів договору кредиту недійсним, в якому він зазначив про те, що 23.07.2014 року між ним - [PERSON] (далі - позичальник) та ПАТ "Всеукраїнський банк розвитку" (далі - банк) було укладено кредитний договір шляхом підписання заяви-приєднання до умов продукту "Кредитна картка" та анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг (далі - договір) . В договорах за участю фізичної особи-споживача враховуються вимоги законодавства про захист прав споживачів (ч. 2 ст. 627 ЦК України) . Особливості регулювання відносин за договором про надання споживчого кредиту встановлені законом (ч. 3 ст. 1054 ЦК України) . Рішенням Конституційного Суду України від 10.11.2011 року у справі за конституційним зверненням щодо офіційного тлумачення положень п. п. 22, 23 ст. 1, ст. 11 ,ч. 8 ст. 18, ч. 3 ст. 22 Закону України "Про захист прав споживачів" у взаємозв'язку з положеннями ч. 4 ст. 42 Конституції України (справа про захист прав споживачів кредитних послуг) визначено, що їх дія поширюється на правовідносини між кредитодавцем та позичальником (споживачем) за договором про надання споживчого кредиту, що виникають як під час укладення, так і виконання такого договору. Згідно п. 5.29. договору за порушення строків погашення заборгованості по кредиту банк нараховує клієнту проценти, у розмірі встановленому тарифами, від суми простроченої заборгованості за кожен день прострочення. Згідно тарифів ця процентна ставка становить 96 % річних. В той же час за умовами договору та тарифів відсоткова ставка за користування кредиту становить 48 % річних. Згідно ч. 1 ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені ч. ч. 1 - 3, 5, 6 ст. 203 цього Кодексу. Згідно п. 6 ч. 1 ст. 6 Закону України "Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг" договір про надання фінансових послуг, яким, відповідно до ст. 4 цього Закону, є договір про надання споживчого кредиту, який повинен містити розмір фінансового активу, зазначений у грошовому виразі, строки його внесення та умови взаєморозрахунків. У відповідності до ч. 5 ст. 11, ст. 18 Закону України "Про захист прав споживачів" до договорів із споживачами про надання споживчого кредиту застосовуються положення цього Закону про несправедливі умови в договорах, зокрема, положення, згідно з якими передбачаються зміни в будь-яких витратах за договором, крім відсоткової ставки. Продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов'язків на шкоду споживача. Якщо положення договору визнано несправедливим, включаючи ціну договору, таке положення може бути змінено або визнано недійсним. Положення, що було визнане недійсним, вважається таким з моменту укладення договору. Аналіз указаних норм дає підстави для висновку, що несправедливими є положення договору про споживчий кредит, які містять умови про зміни у витратах, зокрема, щодо сплати споживачем непропорційно великої суми компенсації (понад 50 % вартості продукції) в разі невиконання ним зобов'язань за договором, і це є підставою для визнання таких положень недійсними. Він вважає, що нарахування відсотків у подвійному розмірі перевищує розумну межу плати за послугу, яка встановлена законом. Зазначеного висновку дійшов і Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ в своїй ухвалі від 24.04.2013 року по справі № 6-1099св13. Окрім того, відповідно до п. 5.30. договору за порушення строків погашення процентів за користування кредитом та або комісії банк нараховує клієнту проценту, які згідно з тарифами складають 0,5 відсотка від суми простроченої заборгованості за кожен день прострочення, що складає 0,5 % х 365 = 182,5 % та безумовно перевищує розумну межу плати за послугу, яка встановлена законом, є явно завищеною, не відповідає передбаченим п. 6 ст. 3, ч. 3 ст. 509, ч. ч. 1, 2 ст. 627 ЦК України засадам справедливості, добросовісності, розумності як складовим елементам загального конституційного принципу верховенства права. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved