Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-04 00:00:00

До суду з вказаним позовом (а. с. 2-4) звернулася [PERSON] з уточненнями (а. с. 66-68, 106-107), посилаючись на те, що 24 лютого 2015 року померла її мати [PERSON], спадщину після смерті якої прийняла вона, спадкоємиця за заповітом, подавши в установлений строк заяву про прийняття спадщини. Після смерті її матері залишилось майно у вигляді житлового будинку, розташованого по вул. Поповича, 1-а в с. Полковниче Ставищенського району, який остання успадкувала після смерті 09.03.1094 року чоловіка [PERSON], та земельна ділянка площею 0,500 га, що розташована на території с. Полковниче Ставищенського району: для будівництва і обслуговування житлового будинку - 0,250 га, та ведення особистого підсобного господарства - 0,250 га. Отримати свідоцтво про право на спадщину за заповітом вона (позивач) позбавлена можливості через відсутність правовстановлюючих документів на житловий будинок та відсутність реєстрації права власності на вказаний будинок в БТІ. Позивач просить суд визнати за нею право власності на вказаний житловий будинок в порядку спадкування після смерті 24 лютого 2015 року матері [PERSON] В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала, підтвердила обставини, викладені в позові. Представник відповідача [PERSON] сільської ради в судове засідання не прибув. [PERSON] сільська рада направила до суду заяву про визнання позовних вимог та розгляд справи без участі їх представника (а.с. 42). Суд, розглянувши матеріали справи, письмову заяву про визнання позову відповідачем, та дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги є обгрунтованими, виходячи з наступного. Судом встановлено наступні факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до погосподарських книг [PERSON] сільської ради за 1986-1990, 1991-1995 роки (а. с. 112-113, 57-58), довідок [PERSON] сільської ради від 02.02.2016 р., 01.04.2016 р. (а.с. 13, 107) житловий будинок № 1 а (раніше № 109, № 3, № 1) по вул. Поповича в с. Полковниче Ставищенського району Київської області, 1956 року побудови, відносився до майна колгоспного двору, на час припинення якого в ньому проживали та не втратили частку в його майні батьки позивача [PERSON] та [PERSON], які набули право власності на вказаний будинок, як на майно колгоспного двору в рівних частках (а.с. 57-61, 108-125). Відповідно до копій свідоцтва про право власності на вказаний будинок, виданого на підставі рішення виконкому [PERSON] сільської ради від 26.10.1994 року, вказаний житловий будинок належав колгоспному двору, головою якого був [PERSON], та зареєстрований 22 листопада 1994 році в Білоцерківському БТІ, за реєстром № 5 (а.с. 43, 86). З матеріалів спадкової справи (а. с. 81-95) встановлено, що 9 березня 1994 року [PERSON] помер, спадщину після його смерті прийняла його дружина, мати позивача - [PERSON], яка фактично вступила в управління та володіння спадковим майном та отримала 9 грудня 1994 року в державній нотаріальній конторі свідоцтво про право власності на ? частину спірного будинку в порядку виділу із спільного сумісного майна, як подружжя (а. с. 93) та свідоцтво про право на спадщину за законом на іншшу ? частину будинку (а.с. 94), проте, Проте, реєстрація права власності на даний житловий будинок на імя [PERSON] згідно відповіді КП КОР Південне БТІ станом на 01.01.2013 р. не проводилась (а. с. 24, 43) та в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно відомості про речові права на вказане нерухоме майно відсутні (а.с. 24, 43, 48, 98-100). 24 лютого 2015 року в с. Полковниче Ставищенського району Київської області померла [PERSON], спадщину після смерті якої прийняла позивач - дочка спадкодавці та спадкоємиця за заповітом, посвідченим 11 лютого 2011року приватним нотаріусом Білоцерківського міського нотаріального округу Київської області [PERSON], за реєстром № 507, подавши до Ставищенської районної державної нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини у встановлений шестимісячний строк відповідно до ст. ст. 1223 ч. 1, 1269 ч. ч. 1, 2, ст. 1270 ч. 1 ЦК України. Інші спадкоємці протягом встановленого статтею 1270 ЦК України не подавали заяву про прийняття спадщини. Разом із спадкодавицею у вищевказаному житловому будинку, де вона постійно проживала до дня смерті, ніхто не проживав та не був зареєстрований. Вказані обставини підтверджуються матеріалами спадкової справи (а. с. 50-54). Житловий будинок загальною площею 65,3 кв. метри житловою площею 38,0 кв. метри вартістю 115344 гривні розташований на земельній ділянці, яка приватизована за життя спадкодавицею [PERSON] (29, 30-34). Відповідно до ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або проголошення її померлою. Згідно ч.1, 3 ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Відповідно до ч. 4 ст. 3 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень" право власності та інші речові права на нерухоме майно, набуті згідно з діючими нормативно-правовими актами до набрання чинності цим Законом, визнаються державою. Відповідно до пункту 1 Тимчасового положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно (затвердженого наказом Мінюсту України №7/5 від 07.02.2002 року) державна реєстрація права на об'єкти нерухомого майна, розташовані на земельних ділянках до 1 січня 2012 року проводиться реєстраторами бюро технічної інвентаризації, створеними до набрання чинності Законом України від 11.02.2010 N 1878-VI (1878-17) "Про внесення змін до Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень" та інших законодавчих актів України" та підключеними до Реєстру прав власності на нерухоме майно. Згідно абзацу 4 пункту 216 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України (затвердженої наказом Мінюсту від 03.03.2004 року №20/5), при видачі свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно нотаріус вимагає, крім правовстановлюючого документа, витяг з реєстру прав власності. У відповідності з вимогами статті 1299 ЦК України, Закону України „Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень право власності [PERSON] не було зареєстроване в реєстрі прав власності на нерухоме майно, тому позивач позбавлена можливості отримати свідоцтво про право на спадщину за заповітом через відсутність державної реєстрації права власності на житловий будинок, неможливість її здійснити через припинення правоздатності спадкодавці та відмову нотаріуса в оформлені спадкових прав. Статтею 182 ЦК України передбачено, що право власності та інші речові права на нерухомі речі, обмеження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації, а порядок проведення державної реєстрації прав на нерухомість і підстави відмови в ній установлюються законом. Відповідно до ст. 2 вказаного Закону „Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обмежень - офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обмежень що супроводжується внесенням даних до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обмежень. Згідно ч. 3 ст. 3 вказаного Закону права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту реєстрації. За ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Згідно ст. 392 ЦК України власник майна, може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Таким чином, враховуючи вищевикладене, суд вважає, що оскільки [PERSON] за життя набула право власності на ? частину вищевказаного житлового будинку, як на майно колгоспного двору, та право власності в порядку спадкування за законом після смерті 9 березня 1994 року чоловіка [PERSON] на ? частину даного будинку, проте не зареєструвала своїх прав на нього у встановленому порядку, а позивач прийняла спадщину за заповітом після смерті 24 лютого 2015 року [PERSON], - суд вважає, що позов підлягає задоволенню, і за позивачем слід визнати право власності в порядку спадкування за заповітом після смерті спадкодавиці на вищевказаний житловий будинок. Оскільки відповідач [PERSON] сільська рада до предявлення позову про визнання права на спадщину на житловий будинок і в судовому засіданні не оспорювала цього права, відповідно до змісту ст. 88 ЦПК України на неї не може бути покладений обовязок по відшкодуванню судових витрат.

Outcome: approved