Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-28 00:00:00

ПАТ "ВіЕс Банк" звернувся до суду з позовом про стягнення заборгованості, покликаючись на те, що на виконання умов кредитного договору № KF 46179 від 21.12.2007 року, позивачем було надано відповідачеві - [PERSON] кредит в розмірі 76\~500,00 доларів США з кінцевим строком погашення не пізніше 21.12.2027 року зі сплатою процентної ставки за кредитом 11,5 % річних. Позивач надав вказані кредитні кошти [PERSON], тим самим виконавши свої зобов'язання згідно договору. Проте відповідач своїх зобовязань по поверненню кредиту та сплаті відсотків за користування кредитом належним чином не виконав. Розмір заборгованості відповідача за неповернення кредиту та сплаті відсотків за користування ним, згідно кредитного договору становить 62572,70\~доларів США, що в гривневому еквіваленті становить 740\~235,04 грн. На забезпечення виконання кредитного договору, 21.12.2007 року між ПАТ "ВіЕс Банк" та [PERSON] було укладено договори іпотеки, посвідчений приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу [PERSON] та зареєстрований в реєстрі за № 6072, предметом якого є квартира №1 в будинку №32 на вул. А. Ангеловича у м.Львові. Враховуючи наведене просив позов задовольнити та стягнути з відповідача борг за кредитним договором шляхом звернення стягнення на майно, та судові витрати. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав у повному обсязі просить позов задовольнити з урахуванням їх уточнень. Представник відповідача в судовому засіданні проти позову заперечив та пояснив, що відповідно до наказу Департаменту житлового господарства та інфраструктури ЛМР від 14.01.2008 року №2 відповідачу надано дозвіл на використання квартири №1 в будинку №32 на вул. А.Ангеловича у м.Львові як нежитлової загальною площею 44,9кв.м. Таким чином, позивач просить звернути стягнення на обєкт нерухомості, який має інше цільове призначення, тобто на обєкт, відмінний від того, який передавався в іпотеку. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов слід задовольнити повністю виходячи і наступного. Судом встановлено, що 21.12.2007 року між ПАТ "ВіЕс Банк" та [PERSON] укладено кредитний договір № KF 46179 з додатками, згідно якого Банк надав відповідачу грошові кошти в сумі 76 500,00 доларів, з кінцевим строком погашення не пізніше 21 грудня 2027 року під 11,5% річних Банком умови кредитного договору виконано та надано кредит в сумі визначеній Кредитним договором, що підтверджується заявою на видачу готівки № 179_5 від 21.12.2007 року У встановлені договором строки відповідач [PERSON] не виконав свої зобовязання із повернення кредитних коштів, а саме заборгував кошти у загальній сумі 62 572,70 доларів США, що в гривневому еквіваленті становить 740 235,04 грн., з яких: 59 605,28 доларів США = 705 130,46 грн. - заборгованість по кредиту; 2 857,44 доларів США = 33 803,51 грн. - заборгованість по відсотках. Згідно ст. 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Як вбачається із ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Згідно п. 6.2 та 6.3 Кредитного договору за несвоєчасне (неналежне) повернення кредиту або його частини, процентів за користування кредитом Позичальник сплачує Банку пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня, обрахованої від суми боргу за кожен день прострочення виконання. Станом на час розгляду справи, внаслідок порушення відповідачем зазначених умов договору, пеня становить 109,98 доларів США = 1 301,06 грн. З метою забезпечення виконання зобовязань встановлених кредитним договором № KF 46179, між ПАТ "ВіЕс Банк" та [PERSON] було укладено договір іпотеки від 21.12.2007 року, посвідчений приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу, [PERSON] та зареєстрований в реєстрі за № 6072, згідно якого [PERSON]Д, надав в заставу банку нерухоме майно, а саме: квартиру №1 в будинку №32, що знаходиться по вул. А.Ангеловича в м.Львові. Квартира складається з двох кімнат, житловою площею 29,9 кв. м. та кухні; загальна площа квартири 44,9 кв.м. комора в підвалі площею 19,1 кв.м., квартира розташована на першому поверсі двохповерхового цегляного будинку. Предмет іпотеки належить іпотекодавцю на підставі договору купівлі-продажу квартири посвідченого 21.12.2007 року приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу [PERSON] та зареєстровано в реєстрі за №6067 та витягу №5194236 з Державного реєстру правочинів, виданого приватним нотаріусом [PERSON] Відповідно до ст. 589 ЦК України у разі невиконання зобовязань, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави. Відповідно до ст.11 закону України про іпотеку - майновий поручитель несе відповідальність перед іпотекодержателем за невиконання боржником основного зобов'язання виключно в межах вартості предмета іпотеки. Згідно п.4 Іпотечного договору за рахунок предмета іпотеки Іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобов'язанням у повному обсязі, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачене умовами кредитного договору. Згідно п.14 Іпотечного договору право звернення стягнення на предмет іпотеки виникає у Іпотекодержателя з наступних підстав: а) у разі невиконання або неналежного виконання Іпотекодавцем - Боржником основного зобов'язання, а саме: -у випадку затримки іпотекодавцем щомісячної сплати процентів після настання строку їх сплати, у відповідності до умов кредитного договору; -у випадку затримки іпотекодавцем часткового погашення кредиту, згідно графіку встановленого у відповідності до умов кредитного договору; -у інших випадках, передбачених кредитним договором та/або чинним законодавством України. Згідно п.16 Іпотечного договору звернення стягнення на предмет іпотеки може здійснювати на підставі рішення суду, виконавчого напису та договору про задоволення вимог іпотекодержателя. Згідно п.18 Іпотечного договору реалізація предмету іпотеки може здійснюватись шляхом продажу Предмета іпотеки Іпотекодержателем від свого імені будь-якій особі згідно договору купівлі-продажу на підставі рішення суду. У випадку невиконання або неналежного виконання боржником основного зобовязання згідно ст.33 Закону України «Про іпотеку», у іпотекодержателя виникає право звернення стягнення на предмет іпотеки для задоволення своїх вимог за основними зобовязаннями. Відповідно до ст.33 закону України «Про іпотеку» - якщо рішення суду або договір про задоволення вимог іпотекодержателя (відповідне застереження в іпотечному договорі) передбачає право іпотекодержателя на продаж предмета іпотеки будь-якій особі-покупцеві, іпотекодержатель зобов'язаний за 30 днів до укладення договору купівлі-продажу письмово повідомити іпотекодавця та всіх осіб, які мають зареєстровані у встановленому законом порядку права чи вимоги на предмет іпотеки, про свій намір укласти цей договір. У разі невиконання цієї умови іпотекодержатель несе відповідальність перед такими особами за відшкодування завданих збитків. Відповідно до ст. 41. закону України «Про іпотеку» - реалізація предмета іпотеки, на який звертається стягнення за рішенням суду або за виконавчим написом нотаріуса, проводиться, якщо інше не передбачено рішенням суду, шляхом продажу на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження, передбаченої Законом України "Про виконавче провадження" Тому враховуючи наведене та невиконання відповідачем своїх зобовязань суд вважає, що заборгованість за кредитним договором слід стягнути звернувши стягнення на предмет іпотеки, нерухоме майно - квартиру №1 в будинку №32, що знаходиться по вул. А.Ангеловича в м.Львові, яка складається з двох кімнат, житловою площею 29,9 кв. м. та кухні. Загальна площа квартири 44,9 кв.м. комора в підвалі площею 19,1 кв.м., квартира розташована на першому поверсі двохповерхового цегляного будинку Дані обставини справи стверджуються також іншими матеріалами справи які не викликають сумніву у їх об'єктивності. Таким чином, оцінюючи докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги знайшли своє повне ствердження в судовому засіданні, а тому підлягають до задоволення. Судові витрати у справі підлягають стягненню з відповідача у повному обсязі.

Outcome: approved