Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-13 00:00:00

Позивач ПАТ "Брокбізнесбанк" звернулось в суд з позовом до [PERSON] та [PERSON] про звернення стягнення на предмет іпотеки. Позов мотивує тим, що 25 вересня 2008 року між\~\~АБ "Брокбізнесбанк" та [PERSON] був укладений кредитний договір №586/1. Згідно умов кредитного договору позивач відкрив відповідачці\~\~[PERSON]\~ кредит у сумі\~\~14300,00 доларів США зі сплатою 16 % річних, на строк з 25 вересня 2008 року по 24 вересня 2018 року на споживчі цілі. Відповідач [PERSON] зобов'язалася прийняти, належним чином використати та повернути Позивачу вказані кредитні кошти у строки, зазначені в Кредитному договорі, а також сплатити відповідну платню за користування Кредитом, в порядку та на умовах, що визначених в Додатку №1. В забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором ПАТ "Брокбізнесбанк" та відповідач [PERSON] 25 вересня 2008 року уклали договір іпотеки №586/2. Згідно договору іпотеки Відповідач надала в іпотеку нерухоме майно, а саме: квартира, загальною площею 49,00 кв.м., житловою площею 34,40 кв.м., яка розташована за адресою: [ADDRESS]. Станом на 20 липня 2015 року у відповідачів виникла заборгованість за кредитним договором в сумі 12342,46 доларів США, що еквівалентно 271 369 гривень 82 копійки, що складається з заборгованості по кредиту в сумі 6647,98 доларів США, що еквівалентно 146167,06 гривень; заборгованості за відсотками в сумі 850,96 доларів США, що еквівалентно 18709 гривень 79 копійок; неустойка за прострочення сплати кредиту 1590,54 доларів США, що еквівалентно 34970,71 гривень; неустойка за прострочення сплати відсотків 193,34 доларів США; три проценти річних за прострочення сплати кредиту 231,44 доларів США, що еквівалентно 5088,60 гривень; три відсотки річних за прострочення сплати процентів за користування кредитними коштами 14,53 доларів США, що еквівалентно 319,47 гривень; штраф згідно п.7.2 за порушення п.4.2.6. кредитного договору 2813,67 доларів США, що еквівалентно 61863,28 гривень. Враховуючи наведене, просить в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором №586/1 від 25 вересня 2008 року в розмірі 12342,46 доларів США, що еквівалентно 271 369 гривень 82 копійки, звернути стягнення на предмет іпотеки за договором іпотеки № 586/2, укладеним 25 вересня 2008 року, нерухоме майно, а саме: квартиру, загальною площею 49,00 кв.м., житловою площею 34,40 кв.м., яка розташована за адресою: [ADDRESS] і належить [PERSON]. Встановити спосіб реалізації нерухомого майна квартири, загальною площею 49,00 кв.м., житловою площею 34,40 кв.м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS], і належить іпотекодавцю [PERSON], шляхом проведення прилюдних торгів, з встановленням початкової ціни на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб'єктом оціночної діяльності (незалежним експертом) на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій, а також стягнути з [PERSON] в користь публічного акціонерного товариства "Брокбізнесбанк" штраф в сумі 715,00 доларів США, що еквівалентно 15720 гривень 48 копійок та штраф за порушення договору іпотеки в сумі 6 950 гривень 00 копійок. В судовому засіданні в режимі відео-конференції представник позивача - [PERSON] позовні вимоги підтримала, дала пояснення аналогічні викладеним в позовній заяві. Просила вимоги позову задовольнити в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні вимоги не визнала, просила в задоволенні позову відмовити. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явилася, про час і місце судового засідання повідомлялася належним чином, оскільки викликалася за місцем реєстрації. Дослідивши письмові докази у справі, суд приходить до висновку, що позов підставний та підлягає до задоволення з наступних підстав. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Судом встановлено, що відповідно до укладеного договору №586/1 від 25 вересня 2008 року [PERSON] отримала кредит в сумі 14300,00 доларів США зі сплатою 16 % річних, на строк з 25 вересня 2008 року по 24 вересня 2018 року на споживчі цілі. [PERSON] зобов'язалася прийняти, належним чином використати та повернути Позивачу вказані кредитні кошти у строки, зазначені в Кредитному договорі, а також сплатити відповідну платню за користування Кредитом, в порядку та на умовах, що визначених в Додатку №1. Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Судом встановлено, що на момент звернення позивача в суд, [PERSON], в порушення вимог ст.1054 Цивільного кодексу України, грошові кошти за кредитним договором не повернула. Станом на 20 липня 2015 року у [PERSON] виникла заборгованість за кредитним договором в сумі 12 342,46 доларів США, що еквівалентно 271 369 гривень 82 копійки, що складається з заборгованості по кредиту в сумі 6647,98 доларів США, що еквівалентно 146167,06 гривень; заборгованості за відсотками в сумі 850,96 доларів США, що еквівалентно 18709 гривень 79 копійок; неустойка за прострочення сплати кредиту 1590,54 доларів США, що еквівалентно 34970,71 гривень; неустойка за прострочення сплати відсотків 193,34 доларів США; три проценти річних за прострочення сплати кредиту 231,44 доларів США, що еквівалентно 5088,60 гривень; три відсотки річних за прострочення сплати процентів за користування кредитними коштами 14,53 доларів США, що еквівалентно 319,47 гривень; штраф згідно п.7.2 за порушення п.4.2.6. кредитного договору 2813,67 доларів США, що еквівалентно 61863,28 гривень. З метою забезпечення виконання зобовязань за кредитними договором, між позивачем та відповідачем [PERSON] було укладено договір іпотеки №586/2 від 25 вересня 2008 року. Згідно Договору іпотеки, предметом Іпотеки є нерухоме майно, а саме: квартира, загальною площею 49,00 кв.м., житловою площею 34,40 кв.м., яка розташована за адресою: [ADDRESS] і належить іпотекодавцю. Відповідно до ст.554 ЦК України, у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків. Відповідно до ч.1 ст.12 Закону України "Про іпотеку" у разі порушення іпотекодавцем обов'язків, встановлених іпотечним договором, іпотекодержатель має право вимагати дострокового виконання основного зобов'язання, а в разі його невиконання - звернути стягнення на предмет іпотеки. Згідно з ч. 1 ст. 33 Закону України "Про іпотеку" у разі невиконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Згідно ч.1 ст.35 цього Закону у разі порушення основного зобовязання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. В цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобовязань, вимога про виконання порушеного зобовязання у не менш ніж тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі розпочати звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до цього Закону. З наданих представником позивача доказів вбачається, що письмова вимога, передбачена ст. 35 Закону України "Про іпотеку" банком направлялася відповідачам 03 липня 2014 року, позивач ставив перед відповідачамипитання про виконання основного зобовязання. Наведене свідчить про те, що іпотекодержателем дотримано процедуру звернення стягнення на предмет іпотеки та направлено письмову вимогу іпотекодавцю, передбачену ст.35 Закону "Про іпотеку". Судом встановлено, що отримавши письмову вимогу про усунення порушення виконання зобовязання за кредитним договором, відповідачі жодних дій по усуненню вказаного порушення не вчинили, заборгованість за договором не погасили. Наведене свідчить про неналежне виконання ними взятих на себе зобовязань та про порушення прав позивача. Вибір способу реалізації предмета іпотеки позивачем зазначений в позовній заяві, тобто проведення прилюдних торгів. Якщо суд визначає спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом надання права іпотекодержателю на продаж предмета іпотеки, то оцінка предмета іпотеки визначається згідно ст. 38 Закону України "Про іпотеку", згідно з якою ціна продажу предмета іпотеки встановлюється за згодою між іпотекодавцем і іпотекодержателем або на підставі оцінки майна суб'єктом оціночної діяльності, на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна. Як вказано в ст. 39 Закону України "Про іпотеку", у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки у рішенні суду зазначаються: загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті іпотекодержателю з вартості предмета іпотеки; опис нерухомого майна, за рахунок якого підлягають задоволенню вимоги іпотекодержателя; заходи щодо забезпечення збереження предмета іпотеки або передачі його в управління на період до його реалізації, якщо такі необхідні; спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу, встановленої статтею 38 цього Закону; пріоритет та розмір вимог інших кредиторів, які підлягають задоволенню з вартості предмета іпотеки; початкова ціна предмета іпотеки для його подальшої реалізації. Враховуючи вимоги заявлені позивачем, слід встановити спосіб реалізації предмета іпотеки із застосуванням процедури проведення прилюдних торгів, встановленої Законом України "Про іпотеку", за початковою ціною реалізації предмета іпотеки, визначеної на підставі оцінки, проведеної відповідно до законодавства про оцінку майна і майнових прав на професійну оціночну діяльність в межах відкритого виконавчого провадження. Разом із тим, із 07 червня 2014 року набрав чинності Закон України "Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті", відповідно до п. 1 ст. 1 якого, протягом дії цього Закону не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) нерухоме житлове майно, яке вважається предметом застави згідно із статтею 4 Закону України "Про заставу" та/або предметом іпотеки згідно із статтею 5 Закону України "Про іпотеку", якщо таке майно виступає як забезпечення зобовязань громадянина України (позичальника або майнового поручителя) за споживчими кредитами, наданими йому кредитними установами - резидентами України в іноземній валюті, та за умови, що таке нерухоме житлове майно використовується як місце постійного проживання позичальника/майнового поручителя або є обєктом незавершеного будівництва нерухомого житлового майна, яке перебуває в іпотеці, за умови, що у позичальника або майнового поручителя у власності не знаходиться інше нерухоме житлове майно, загальна площа такого нерухомого житлового майна (обєкта незавершеного будівництва нерухомого житлового майна) не перевищує 140 кв. метрів для квартири та 250 кв. метрів для житлового будинку. Даним вимогам щодо нерухомого житлового майна, яке є предметом іпотеки і яке надано як забезпечення кредиту в іноземній валюті, квартира, що знаходиться в [ADDRESS], відповідає, оскільки її площа не перевищує 140 м.кв., вона являється постійним місцем проживання відповідача [PERSON], в останньої відсутнє будь-яке інше нерухоме майно (житло), а відомостей про наявність у них іншого житла позивачем суду не надано. Відповідно до ст. 217 ЦПК України суд, який ухвалив рішення, може визначити порядок його виконання, надати відстрочку або розстрочити виконання, вжити заходів для забезпечення його виконання, про що зазначає в рішенні. Відповідно до ч.1 та ч.2 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги слід задовільнити. Оскільки позивач звільнений від сплати судового збору при подачі позову, то судові витрати слід розділити між сторонами відповідно до вимог ст.88 ЦПК України та стягнути в користь держави.

Outcome: approved