Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-13 00:00:00

30.08.2021 року [PERSON] звернувся до Київського районного суду м. Одеси з позовною заявою до Київської районної адміністрації Одеської міської ради, в якій просить суд визнати незаконним та скасувати розпорядження Київської районної адміністрації від 30.03.2021 № 198-01р «Про зняття з квартирного обліку громадян Київського району, які перебувають на квартирному і кооперативному обліку за місцем проживання при районній адміністрації», у частині зняття [PERSON] зі складом сім`ї три особи, з обліку осіб, які потребують поліпшення житлових умов, при Київській районній адміністрації Одеської міської ради та виключення його зі списків осіб, які користуються правом першочергового одержання жилих приміщень; поновити [PERSON] з 29.08.2018 року зі складом сім`ї три особи: він - [PERSON] , дружина - [PERSON] , донька - [PERSON] , на обліку осіб, які потребують поліпшення житлових умов та у списках осіб, які користуються правом першочергового одержання житлових приміщень, при Київській районній адміністрації Одеської міської ради; зобов`язати Київську районну адміністрацію Одеської міської ради включити його - [PERSON] з 29.08.2018 року зі складом сім`ї три особи: він - [PERSON] , дружина - [PERSON] , донька - [PERSON] , до списку осіб, які потребують поліпшення житлових умов, та до списку осіб, які користуються правом першочергового одержання житлових приміщень, при Київській районній адміністрації Одеської міської ради; стягнути з відповідача судові витрати. Обґрунтовуючи позовні вимоги [PERSON] посилається на те, що він - [PERSON] з 29.08.2018 року перебував при Київський районній адміністрації Одеської міської ради на обліку осіб, які потребують поліпшення житлових умов у загальній та пільговій (право на першочергове надання житлової площі) чергах зі складом сім`ї три особи: безпосередньо він - [PERSON] ; дружина - [PERSON] ; донька - [PERSON] . Позивач вказує, що розпорядженням від 30.03.2021 № 198-01р його було знято з квартирного обліку, про що Київська районна адміністрація Одеської міської ради повідомила його листом від 01.04.2021 № Г-249. Позивач вважає, що вказане розпорядження Київської районної адміністрації Одеської міської ради (у відповідній частині)суперечить вимогам чинного законодавства і порушує його законні права та інтереси. Так, позивач стверджує, що усупереч вимогам частини п`ятої статті 40 ЖК УРСР оскаржуване розпорядження відповідача не містить конкретних підстав та фактичних даних для зняття його з квартирного обліку, а передбачає лише посилання на статтю 40 ЖК УРСР (без зазначення конкретної частини, пункту статті), пункт 26 Правил обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, і надання їм жилих приміщень в Українській РСР, затверджених постановою Ради Міністрів Української РСР і Української республіканської ради професійних спілок від 11 грудня 1984 року №470 (без зазначення конкретного підпункту), а також пункт 2 статті 30 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" та пункт 2.7 Положення про Київську району адміністрацію Одеської міської ради, затвердженого рішенням Одеської міської ради № 1934-VII від 26 квітня 2017 року. Позивач зазначає, що на відповідне засідання комісії його запрошено не було, розгляд питання про зняття його та його родини з обліку вирішено у його відсутність, чим порушено його житлові та конституційні права. Також позивач вказує, що листом від 01.04.2021 № Г-249 відповідач повідомив його, що фактичною підставою для прийняття оскаржуваного розпорядження стало проживання його (з сім`єю) у наданому Міністерством оборони України службовому житловому приміщенні, однак, таке обґрунтування, яке навіть не викладено в оскаржуваному розпорядженні, суперечать вимогам законодавства. При цьому, на думку позивача, поняття службового житла та житла, яке надається у постійне користування мають абсолютно різний правовий статус, оскільки службове житло носить тимчасовий характер, пов`язаний з характером трудових відносин (служби) особи з власником такого житла, а тому не може впливати на право особи перебувати на квартирному обліку та бути підставою для зняття особи з квартирного обліку. Крім того, позивач зазначає, що оскаржуване розпорядження Київської районної адміністрації, крім порушення загальних його прав, як особи, яка потребує поліпшення житлових умов, унеможливлює реалізацію ним права на отримання грошової компенсації, передбаченої Порядком №280, оскільки перебування на квартирному обліку є необхідною умовою для цього, про що, також свідчить рішення міської Комісії з розгляду заяв про виплату грошової компенсації за належні для отримання жилі приміщення внутрішньо переміщеним особам, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України від 16.06.2021 № 281, яким скасовано рішення про призначення грошової компенсації позивачу у зв`язку зі зняттям його з квартирного обліку. Також позивач вказує, що він є учасником бойових дій, а тому він має право на першочергове забезпечення жилою площею та перебування у списку осіб, які користуються правом першочергового одержання жилих приміщень, при Київській районній адміністрації Одеської міської ради. З урахуванням викладеного, оскільки, на думку позивача, оскаржуване розпорядження Київської районної адміністрації Одеської міської ради не відповідає вимогам законодавства, порушує його права та інтереси, [PERSON] звернувся до суду з відповідним позовом. Відповідно до автоматизованої системи документообігу цивільну справу було розподілено судді Київського районного суду м. Одеси Петренку В.С. Ухвалою судді Київського районного суду м. Одеси Петренка В.С. від 03.09.2021 року було прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження по цивільній справі за позовною заявою[PERSON] до Київської районної адміністрації Одеської міської ради про визнання незаконним та скасування розпорядження. Розгляд справи призначено в порядку загального позовного провадження.Призначено підготовче засідання. 18.10.2021 року від представника відповідача - Київської районної адміністрації Одеської міської ради до канцелярії суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому представник відповідача просить суд у задоволенні позовних [PERSON] до Київської районної адміністрації Одеської міської ради про визнання незаконним та скасування розпорядження, зобов`язання вчинити певні дії, відмовити у повному обсязі. В обґрунтування наданого відзиву представник відповідача посилається на те, що згідно з інформацією сектору обліку та розподілу житла Київської районної адміністрації Одеської міської ради, що гр. [PERSON] з 29.08.2018 року перебував на державному квартирному обліку за місцем перебування внутрішньо переміщеної особи на обліку в Єдиній інформаційній базі даних про внутрішньо переміщених осіб при Київській районній адміністрації Одеської міської ради складом сім`ї три особи: він, дружина - [PERSON] , 1976 р.н., донька - [PERSON] , 2002 р.н., в пільговій черзі, з правом надання житлової площі в першочерговому порядку, як учасник бойових дій. Представник відповідача вказує, що відповідно до розпорядження Приморської районної адміністрації Одеської міської ради від 09.10.2020 року №427, гр. [PERSON] на склад сім`ї три особи (він, дружина - 1976 р.н., дочка - 2002 р.н.), було видано ордер на службову ізольовану квартиру [ADDRESS] . Надане гр. [PERSON] службове житло відповідає вимогам, передбаченим ст. 50 Житлового кодексу Української РСР, пунктами 51-53 Правил, пунктами 10-12 Положення. Як зазначає представник відповідача, Відповідно до пункту 25 Положення, до одержання службових жилих приміщень працівниками, яким вони можуть надаватися, поліпшення житлових умов цих працівників провадиться в загальному порядку відповідно до Правил. Працівники, які проживають у службових жилих приміщеннях і потребують поліпшення житлових умов, за їх бажанням, можуть забезпечуватися іншими службовими жилими приміщеннями, що відповідають вимогам, передбаченим пунктами 10 - 12 Положення, або в установленому порядку приймаються на квартирний облік. Таким чином , як вказує представник відповідача, згідно пункту 26 Правил, пункту 2 от. 30 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» та у відповідності до п. 3.2.7 «Положення про Київську районну адміністрацію Одеської міської ради», затвердженого рішенням Одеської міської ради № 4584-VI від 13.02.2014 року, розпорядженням № 198 від 30.03.2021 року позивача було знято з квартирного обліку при Київській районній адміністрації Одеської міської ради та виключено із списків осіб, які користуються правом першочергового і позачергового одержання житлових приміщень. З приводу зауваження позивача щодо відсутності запрошення на засідання громадської комісії по житловим питанням, на якому розглядалось питання про зняття позивача з квартирного обліку, що є порушенням житлових прав, представник відповідача зазначає, що у зв`язку із подовженням карантину, установленого з 12 березня 2020 року на всій території України відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 р. № 211 "Про запобігання поширенню на території України коронавірусу СОVID-19" та погіршенням у м. Одесі епідеміологічної ситуації, засідання громадської комісії по житловим питанням було проведено за відсутністю позивача, про що його було повідомлено в телефонному режимі. З приводу твердження позивача щодо права на додаткову жилу площу, представник відповідача вказує, що надання додаткової житлової площі, в тому числі і громадянам, які мають право користуватися нею, не передбачено. Згідно з ЖК У РСР право наймача або члена його сім`ї на додаткову житлову площу враховується при наданні житлового приміщення, що звільнилося в квартирі, в якій проживає два або більше наймачів (ст, 54), а також при надані іншого благоустроєного жилого приміщення в зв`язку з виселенням, якщо наймач або проживаючий спільно з ним член сім`ї має право на додаткову житлову площу і фактично користується нею (ст. 113). Крім того, вказане право враховуються при визначенні розміру зайвої загальної площі для нарахування плати за користування житловим приміщенням (ст. 66). З урахуванням викладеного, вважаючи, що Київська районна адміністрація Одеської міської ради діяла на підставі, в межах повноважень та у спосіб, передбачені нормами чинного законодавства України, представник відповідача просить суд відмовити у задоволенні позову у повному обсязі 08.11.2021 року до канцелярії суду від представника позивача надійшла відповідь на відзив, в якій представник позивача просив суд позов [PERSON] до Київської районної адміністрації Одеської міської ради про визнання незаконним та скасування розпорядження, зобов`язання вчинити певні дії задовольнити у повному обсязі. У підготовчому засіданні 11.11.2021 року було закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. У судовому засіданні 14.12.2021 року представник позивача заявлені позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив суд їх задовольнити. У судовому засіданні 14.12.2021 року представник відповідача проти позову заперечував, просив відмовити у задоволенні позову у повному обсязі. Дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення представників сторін, проаналізувавши надані сторонами докази в їх сукупності, суд дійшов висновку про необхідність задоволення позовних вимог, виходячи з наступного. Як вбачається з матеріалів справи та встановлено у судовому засіданні, на підставі розпорядження Київської районної адміністрації Одеської міської ради від 29 серпня 2018 року за № 378-01р «Про взяття на квартирний облік, зміни в складі сім`ї громадян, які перебувають на квартирному обліку при районній адміністрації та зняття з квартирного обліку», [PERSON] з 29.08.2018 року було взято на державний квартирний облік за місцем перебування внутрішньо переміщеної особи на обліку в Єдиній інформаційній базі даних про внутрішньо переміщених осіб при Київській районній адміністрації складом сім`ї три особи: він - [PERSON] , дружина - [PERSON] , 1976 р.н., донька - [PERSON] , 2002 р.н., в пільгову чергу, з правом надання житлової площі в першочерговому порядку, як учасника бойових дій. [PERSON] є носієм пільги згідно посвідчення серії [NUMBER] від 10 липня 2017 року. Підставою для взяття на квартирний облік є статус внутрішньо переміщеної особи з числа учасників бойових дій. Згідно довідки Київської районної адміністрації Одеської міської ради від 04.09.2018 року за № 2739/101, [PERSON] , який мешкає за адресою: [ADDRESS] , перебуває на квартирному обліку при Київській районній адміністрації Одеської міської ради в загальній та пільговій, з правом першочергового надання житлової площі, як учасника бойових дій (АТО), складом сім`ї три особи: він - [PERSON] , дружина - [PERSON] , 1976 р.н., донька - [PERSON] , 2002 р.н. 12 жовтня 2020 року Приморською районною адміністрацією виконавчого комітету Одеської міської ради [PERSON] із сім`єю з трьох осіб було видано ордер на службове приміщення №2719, на право заняття службового жилого приміщення жилою площею 33,70 кв.м., що складається з 2-ох кімнат в ізольованій квартирі за адресою: [ADDRESS] . Підстава для видачі ордера - розпорядження №427 від 09.10.2020 року. Розпорядженням Київської районної адміністрації Одеської міської ради № 198-01 р від 30 березня 2021 року «Про зняття з квартирного обліку громадян Київського району, які перебувають на квартирному і кооперативному обліку за місцем проживання при районній адміністрації» [PERSON] разом з сім`єю знято з квартирного обліку при районній адміністрації та виключено із списків осіб, які користуються правом першочергового і позачергового одержання жилих приміщень, на підставі пропозиції громадської комісії з житлових питань, згідно ст. 40 Житлового кодексу Української РСР, пункту 26 Правил, пункту 2 ст. 30 Закону України «Про місцеве самоврядування в Українській РСР» та у відповідності до п. 2.7 «Положення про Київську районну адміністрацію Одеської міської ради», затвердженого рішенням Одеської міської ради № 1934-VII від 26.04.2017 року. За ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (ч. 1 ст. 4 ЦПК України). Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (ч.ч. 1-4 ст. 12 ЦПК України). За ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст.129 Конституції України судді при здійсненні правосуддя незалежні і підкоряються лише закону. Основними засадами судочинства є: законність; рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом; забезпечення доведеності вини; змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості; підтримання державного обвинувачення в суді прокурором; забезпечення обвинуваченому права на захист; гласність судового процесу та його повне фіксування технічними засобами; забезпечення апеляційного та касаційного оскарження рішення суду, крім випадків, встановлених законом; обов`язковість рішень суду. Відповідно ч.ч.1-4 ст. 10 ЦПК України, суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що встановлені Конституцією та законами України. Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Згідно ч.1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Так, відповідно до ст. 34 ЖК Української PCP потребуючими поліпшення житлових умов визнаються громадяни, які забезпечені жилою площею нижче за рівень, що визначається в порядку, встановленому Радою Міністрів Української PCP і Українською республіканською радою професійних спілок. Згідно з частинами першою, четвертою статтею 43 ЖК Української РСР громадянам, які перебувають на обліку потребуючих поліпшення житлових умов, жилі приміщення надаються в порядку черговості. Черговість надання жилих приміщень визначається за часом взяття на облік (включення до списків осіб, які користуються правом першочергового одержання жилих приміщень). За частиною другою статті 46 ЖК Української РСР громадяни, які мають право на позачергове одержання жилих приміщень, включаються до окремого списку. Відповідно до ст. 34 ЖК України та п. 13 Правилах обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, і надання їм жилих приміщень в Українській PCP, затверджених постановою Ради Міністрів Української РСР у Української республіканської ради професійних спілок № 470 від 11.12.1984 року, вказано, що потребуючими поліпшення житлових умов визнаються громадяни: 1) забезпечені жилою площею нижче за рівень, що визначається виконавчими комітетами обласних, Київської і Севастопольської міських Рад народних депутатів разом з радами профспілок. Цей рівень періодично переглядається вказаними органами; 2) які проживають у приміщенні, що не відповідає встановленим санітарним і технічним вимогам. Перелік випадків, коли жилі будинки (жилі приміщення) вважаються такими, що не відповідають санітарним і технічним вимогам, визначається Міністерством житлово-комунального господарства УРСР, Міністерством охорони здоров`я УРСР і Держбудом УРСР; 3) які хворіють на тяжкі форми деяких хронічних захворювань, у зв`язку з чим не можуть проживати в комунальній квартирі або в одній кімнаті з членами своєї сім`ї.; 4) які проживають за договором піднайму жилого приміщення в будинках державного або громадського житлового фонду чи за договором найму жилого приміщення в будинках житлово-будівельних кооперативів; 5) які проживають не менше 5 років за договором найму (оренди) в будинках (квартирах), що належать громадянам на праві приватної власності; 6) які проживають у гуртожитках; 7) які проживають в одній кімнаті по дві і більше сім`ї, незалежно від родинних відносин, або особи різної статі старші за 9 років, крім подружжя (в тому числі якщо займане ними жиле приміщення складається більш як з однієї кімнати); 8) внутрішньо переміщені особи з числа учасників бойових дій відповідно до пунктів 19 і 20 частини першої статті 6 та особи з інвалідністю внаслідок війни, визначені в пунктах 10-14 частини другої статті 7, та члени їх сімей, а також члени сімей загиблих, визначені абзацами четвертим - восьмим, чотирнадцятим, шістнадцятим - двадцять другим пункту 1 статті 10 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту». Пунктом 14 вищевказаних Правил також встановлено, що потребуючими поліпшення житлових умов визнаються громадяни, зокрема, громадяни, які проживають у комунальних чи невпорядкованих стосовно умов даного населеного пункту квартирах: особи, які належать до інвалідів війни; особи, на яких поширюється чинність Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» (стаття 10); Герої Радянського Союзу, Герої Соціалістичної Праці, особи, нагороджені орденами Слави, Трудової Слави, «За службу Батьківщині у Збройних Силах СРСР» усіх трьох ступенів; учасники бойових дій та учасники війни; працівники, які тривалий час сумлінно пропрацювали на одному підприємстві, в установі, організації. [PERSON] перебував на квартирному обліку як внутрішньо переміщена особа з числа учасників бойових дій. Розпорядженням Київської районної адміністрації Одеської міської ради № 198-01 р від 30 березня 2021 року «Про зняття з квартирного обліку громадян Київського району, які перебувають на квартирному і кооперативному обліку за місцем проживання при районній адміністрації» [PERSON] разом з сім`єю знято з квартирного обліку при районній адміністрації та виключено із списків осіб, які користуються правом першочергового і позачергового одержання жилих приміщень, на підставі пропозиції громадської комісії з житлових питань, згідно ст. 40 Житлового кодексу Української РСР, пункту 26 Правил, пункту 2 ст. 30 Закону України «Про місцеве самоврядування в Українській РСР» та у відповідності до п. 2.7 «Положення про Київську районну адміністрацію Одеської міської ради», затвердженого рішенням Одеської міської ради № 1934-VII від 26.04.2017 року. Перелік обставин, за якими особа може бути знята з квартирного обліку передбачені пунктами 26, 27 Правил та статтею 40 ЖК Української РСР, який є вичерпним і розширеному тлумаченню не підлягає. Зокрема за п. 26 Правил, громадяни знімаються з квартирного обліку у випадках: 1) поліпшення житлових умов, внаслідок якого відпали підстави для надання іншого жилого приміщення; 2) виїзду на постійне місце проживання до іншого населеного пункту; 3) припинення трудових відносин з підприємством, установою, організацією особи, яка перебуває на обліку за місцем роботи, крім випадків, передбачених законодавством Союзу РСР, Житловим кодексом УРСР, пунктом 29 цих Правил та іншими актами законодавства Української РСР; 4) засудження до позбавлення волі на строк понад шість місяців, заслання або вислання; 5) подання відомостей, що не відповідають дійсності, які стали підставою для взяття на облік, або неправомірних дій службових осіб при вирішенні питання про взяття на облік; 6) скасування довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи; 7) отримання грошової компенсації відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 19 жовтня 2016 р. № 719. Отже, за загальним правилом взяття та зняття з обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, позивач правомірно перебував на обліку, як внутрішньо переміщена особа з числа учасників бойових дій. Відповідно до п.п. 4 п. 44 Правил у першу чергу жилі приміщення надаються тим, що перебувають на квартирному обліку: учасникам бойових дій та учасникам війни. Учасники бойових дій, які дістали поранення, контузію або каліцтво під час участі в бойових діях чи виконання обов`язків військової служби, забезпечуються жилою площею протягом двох років з дня взяття на квартирний облік. Пунктом 2 Правил, вказує, що жилі приміщення надаються громадянам, які потребують поліпшення житлових умов, постійно проживають у даному населеному пункті (якщо інше не встановлено законодавством Союзу РСР і Української РСР), як правило, у вигляді окремої квартири на сім`ю. Отже, перелік підстав для зняття з квартирного обліку осіб, що потребують поліпшення житлових умов чітко визначений пунктом 26 Правил. При цьому, оскаржуване розпорядження Київської районної адміністрації Одеської міської ради № 198-01 р від 30 березня 2021 року «Про зняття з квартирного обліку громадян Київського району, які перебувають на квартирному і кооперативному обліку за місцем проживання при районній адміністрації»не містить конкретних підстав та фактичних даних для зняття [PERSON] з квартирного обліку, а передбачає лише посилання на статтю 40 ЖК УРСР (без зазначення конкретної частини, пункту статті), пункт 26 Правил обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, і надання їм жилих приміщень в Українській РСР, затверджених постановою Ради Міністрів Української РСР і Української республіканської ради професійних спілок від 11 грудня 1984 року №470 (без зазначення конкретного підпункту), а також пункт 2 статті 30 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" та пункт 2,7 Положення про Київську району адміністрацію Одеської міської ради, затвердженого рішенням Одеської міської ради № 1934-VII від 26 квітня 2017 року. Відносно посилань Київської районної адміністрації Одеської міської ради на наявність у позивача службового житла як на підставу для зняття його та членів його сім`ї з квартирного обліку, суд зазначає наступне. Судовим розглядом встановлено, що 12 жовтня 2020 року Приморською районною адміністрацією виконавчого комітету Одеської міської ради [PERSON] із сім`єю з трьох осіб було видано ордер на службове приміщення №2719, на право заняття службового жилого приміщення жилою площею 33,70 кв.м., що складається з 2-ох кімнат в ізольованій квартирі за адресою: [ADDRESS] . Підстава для видачі ордера - розпорядження №427 від 09.10.2020 року. Відповідно до частини першої статті 12 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» держава забезпечує військовослужбовців жилими приміщеннями або за їх бажанням грошовою компенсацією за належне їм для отримання жиле приміщення на підставах, у межах норм і відповідно до вимог, встановлених Житловим кодексом Української РСР, іншими законами, в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. Як зазначає Верховний Суд у постанові від 09 жовтня 2019 року у справі № 304/515/17, однією із гарантій соціального захисту військовослужбовців є право на забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей жилими приміщеннями. При цьому, зважаючи на участь позивача у бойових діях та передислокацію з тимчасово окупованої території м. Севастополя, позивачу було надано службове житло (квартиру), що належить Міністерству оборони України, розташовану за адресою: [ADDRESS] , жилою площею 33,70 кв.м. Відповідно до пункту 7 Порядку забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей житловими приміщеннями, затвердженого постановою Кабінету міністрів України від 3 серпня 2006 року № 1081 військовослужбовці та члени їх сімей, які проживають разом з ними, за відсутності в них житла для постійного проживання в населених пунктах за місцем проходження військової служби та/або в безпосередній близькості від місця проходження військової служби, що дає змогу щодня своєчасно прибувати до місця проходження військової служби, забезпечуються службовими житловими приміщеннями. Згідно з пунктом 15 Порядку №1081, пунктом 7 Положення про порядок надання службових жилих приміщень і користування ними в Українській РСР, затвердженого постановою Ради Міністрів Української РСР від 4 лютого 1988 року №37, службове житлове приміщення надається незалежно від перебування військовослужбовця на квартирному обліку, без урахування пільг, передбачених для забезпечення громадян житлом. Згідно з пунктом 19 Порядку №1081 військовослужбовець та члени його сім`ї зобов`язані звільнити займане ними службове житлове приміщення в разі переміщення по службі, пов`язаного з переїздом до іншого населеного пункту, звільнення з військової служби, одержання або придбання житла для постійного проживання, якщо інше не передбачено законодавством. Відповідно до статті 124 ЖК УРСР робітники і службовці, що припинили трудові відносини з підприємством, установою, організацією, а також громадяни, які виключені з членів колгоспу або вийшли з колгоспу за власним бажанням, підлягають виселенню з службового жилого приміщення з усіма особами, які з ними проживають, без надання іншого жилого приміщення. При цьому, у постанові від 11 грудня 2019 року у справі №753/10291/16-ц Верховний Суд зазначив, що службове житло надається особі тимчасово, допоки з роботодавцем, який надав це житло, її пов`язують трудові правовідносини. Після їх припинення службове житло має бути повернуто роботодавцю для того, щоб у ньому мали можливість проживати інші працівники (аналогічні правові висновки містяться у постановах Верховного Суду від 19 червня 2019 року у справі №490/9364/16-ц, від 14 серпня 2019 року у справі №161/16514/17, від 16 вересня 2020 року у справі №754/16005/16-ц, від 02 квітня 2020 року у справі №752/15078/18). Як зазначалося раніше, однією з підстав для зняття особи з квартирного обліку, передбаченою статтею 40 ЖК УРСР, є поліпшення житлових умов, внаслідок якого відпали підстави для надання іншого жилого приміщення. Разом з тим, аналіз викладених вище норм законодавства, а також правових позицій Верховного Суду, дозволяє зробити однозначний висновок про абсолютно різний правовий статус службового житла та житла, яке надається у постійне користування, - перше носить тимчасовий характер, пов`язаний з характером трудових відносин (служби) особи з власником такого житла, а тому не може впливати на право особи перебувати на квартирному обліку та бути підставою для зняття особи з квартирного обліку. При цьому, перелік підстав зняття з квартирного обліку є вичерпним. Крім того, Верховним Судом у постанові від 11 березня 2021 року у справі №428/3386/19 сформовано правовий висновок, згідно з яким забезпеченість військовослужбовця (та членів його сім`ї) службовим житлом не є підставою для відмови у взятті його (з сім`єю) на квартирний облік при відповідному органі місцевого самоврядування, а, отже, й не є підставою для виключення з нього. Таким чином, судом встановлено, що позивач як внутрішньо переміщена особа з числа учасників бойових дій, та члени його сім`ї як внутрішньо переміщені особи, не поліпшували своїх житлових умов, а тому у Київської районної адміністрації Одеської міської ради були відсутні підстави для зняття їх з квартирного обліку. При цьому, оскаржуване розпорядження Київської районної адміністрації Одеської міської ради унеможливлює реалізацію права позивача на отримання грошової компенсації, передбаченої Порядком №280, оскільки перебування на квартирному обліку є необхідною умовою для цього,про що також свідчить, рішення міської Комісії з розгляду заяв про виплату грошової компенсації за належні для отримання жилі приміщення внутрішньо переміщеним особам, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України від 16.06.2021 № 281, яким скасовано рішення про призначення грошової компенсації позивачу у зв`язку зі зняттям його з квартирного обліку. Відповідно до статті 49 ЖК УРСР понад норму жилої площі окремим категоріям громадян надається додаткова жила площа у вигляді кімнати або в розмірі десяти квадратних метрів. Порядок і умови надання додаткової жилої площі та перелік категорій громадян, які мають право на її одержання, встановлюється законодавством Союзу РСР. Пунктом 27 Положення про пільги для військовослужбовців, військовозобов`язаних, осіб, звільнених з військової служби у відставку, та їх сімей, затвердженого постановою Ради Міністрів СРСР від 17 лютого 1981 року №193, особи офіцерського складу у званні половинка, йому рівних і вище, які перебувають на дійсній військовій службі, так і звільненні у запас чи відставку, мають право на додаткову кімнату або на додаткову жилу площу у розмірах, встановлених чинним законодавством. Згідно з частиною п`ятою статті 5 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» військові звання присвоюються довічно, а відповідно до частини другої цієї статті військове звання «капітан 1 рангу» відповідає військовому званню «полковник». При цьому, у постанові Верховного Суду від 13 червня 2018 року у справі №757/10624/17-Ц сформульовано правовий висновок, відповідно до якого, згадане Положення підлягає застосуванню, у зв`язку з чим позивач, як капітан 1 рангу, що підтверджується копією тимчасового посвідчення військовозобов`язаного, має право на додаткову жилу площу. Отже, зважаючи на розмір жилої площі наданої [PERSON] службової двокімнатної квартири (33,70 кв.м.), та його право на отримання додаткової жилої площі (у розмірі додаткової кімнати або 10 кв.м.), можна зробити висновок, що позивач (з сім`єю) має право на отримання іншого житлового приміщення - трикімнатної квартири (згідно зі статтею 50 ЖК УРСР: одна кімната - для проживання позивача та його дружини, друга кімната - для проживання доньки позивача, і третя кімната - додаткова жила площа, як передбачена законодавством пільга [PERSON] ), або двокімнатної квартири житловою площею не менше 35,50 кв.м. (8,50 кв.м. (розмір середньої забезпеченості громадян житловою площею в населених пунктах Одеської області) х 3 члени сім`ї + 10 кв.м.), що разом з викладеним вище також свідчить про незаконність оскаржуваного розпорядження Київської районної адміністрації Одеської міської ради. Згідно з пунктом 14 частини першої статті 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» учасникам бойових дій (статті 5, 6) надаються такі пільги, зокрема, першочергове забезпечення жилою площею осіб, які потребують поліпшення житлових умов. При цьому, відповідно до пункту 19 частини першої статті 6 згаданого Закону учасниками бойових дій визнаються, зокрема, військовослужбовці (резервісти, військовозобов`язані) Збройних Сил України, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення, у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки І оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів. З урахуванням викладеного, а також те що позивач є учасником бойових дій, можна дійти до висновку, що [PERSON] має право на першочергове забезпечення жилою площею та перебування у списку осіб, які користуються правом першочергового одержання жилих приміщень при Київській районній адміністрації Одеської міської ради. Крім того, в матеріалах справи відсутня інформація про повідомлення та запрошення позивача на засідання громадської комісії по житловим питанням, на якому розглядалось питання про зняття позивача та членів його сім`ї з квартирного обліку, що в свою чергу свідчить про порушенням житлових прав позивача. При цьому, посилання відповідача на запровадження карантину на території України не впливає на його обов`язок, передбачений абзацом другим пункту 28 Правил №476 щодо участі позивача у розгляді питання про зняття його з квартирної черги, та не перешкоджало Київській районній адміністрації Одеської міської ради провести відповідне засідання у режимі відеоконференції або з дотриманням протиепідемічних заходів іншим чином, з використанням учасниками засідання індивідуальних засобів захисту тощо. За нормами ст. 47 Конституції України кожен має право на житло. Держава створює умови, за яких кожний громадянин матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність або взяти в оренду. Громадянам, які потребують соціального захисту, житло надається державою та органами місцевого самоврядування безоплатно або за доступну для них плату відповідно до закону. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду. Відповідно ч.1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно ч.1-4 ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Відповідно ч.1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно ч.1 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. З урахуванням викладеного, суд дійшов до висновку, що розпорядження Київської районної адміністрації Одеської міської ради № 198-01 р від 30 березня 2021 року «Про зняття з квартирного обліку громадян Київського району, які перебувають на квартирному і кооперативному обліку за місцем проживання при районній адміністрації» в частині зняття [PERSON] разом з сім`єю з квартирного обліку при районній адміністрації та виключення із списків осіб, які користуються правом першочергового і позачергового одержання жилих приміщень є незаконним та таким, що підлягає скасуванню. Таким чином, позовні вимоги [PERSON] є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, у зв`язку з тим, що позивач звільнений від сплати судового збору, витрати по сплаті судового збору підлягають стягненню з відповідача на користь держави.

Outcome: approved