Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-23 00:00:00

06 лютого 2015 року позивач Публічне акціонерне товариство Комерційний банк "Приватбанк" (далі - ПАТ КБ "Приватбанк") звернувся до Дружківського міського суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначив, що 27 червня 2006 року між ПАТ КБ "Приватбанк" та [PERSON] укладено договір №DNH4KP39850434, відповідно до умов якого банк надав позичальнику кредит у сумі 2676,69 гривень зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 25,08% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. ПАТ КБ "Приватбанк" цілком виконав зобов'язання перед боржником, шляхом надання кредиту, але відповідач порушив графік погашення кредиту, внаслідок чого утворилась заборгованість, яка станом на 17 листопада 2014 року складає 52845,30 гривень, а саме: - заборгованість за кредитом - 2676,70 грн.; - заборгованість по процентам за користування кредитом - 15682,43 грн.; - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором - 34486,17 грн. Рішенням Ясинуватського міськрайонного суду Донецької області від 16 травня 2012 року №2/0555/160/2012 з [PERSON] на користь ПАТ КБ «Приватбанк» стягнута заборгованість за кредитним договором № DNH4KP39850434 від 27 червня 2006 року у розмірі 24390,64 грн. Позивач просить суд стягнути з відповідача різницю заборгованості та штрафи у розмірі 500,00 грн. (фіксована частина) та 1422,73 грн. (процентна складова) у загальній сумі 30377,39 грн., а також судові витрати. У судове засідання представник позивача ПАТ КБ "Приватбанк" не з'явився, надав заяву з клопотанням розглянути справу у його відсутність, наполягає на задоволенні позовних вимог, не заперечує проти винесення заочного рішення. Відповідач [PERSON] судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Заяву з клопотанням про відкладення розгляду справи суду не надав, причини неявки суду не повідомив. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов'язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Судом встановлено, що відповідно до заяви [PERSON] від 27 червня 2006 року між ним та ПАТ КБ "Приватбанк" укладено кредитний договір №DNH4KP39850434 від 27 червня 2006 року, відповідно до якого [PERSON] отримав кредит в розмірі 2676,70 гривень зі сплатою 25,08% за користування кредитом на рік на суму залишку заборгованості за кредитом строком на 12 місяців з кінцевим терміном повернення 27 червня 2007 року (а.с. 9). Відповідно до заяви позичальника відповідач зобов'язався погашати заборгованість щомісяця в період з 21 по 28 число в сумі 254,96 грн., що складається із заборгованості за кредитом, відсотків, винагороди, комісії, а також інших витрат згідно з умовами (а.с.9 зв.б.). Відповідно до ч. 1 ст. 628, ст. 629 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені між ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є обов'язковим для виконання сторонами. Відповідач, укладаючи договір, погодився з зазначеними в ньому умовами, оскільки заява (анкета) на оформлення кредитної картки, заява про відкриття рахунку і надання послуг з кредитування підписані ним, в тому числі і в графі щодо погодження з умовами і правилами надання банківських послуг, правилами користування платіжною карткою та тарифами банку, про що виразив свою згоду. Станом на 17 листопада 2014 року заборгованість за кредитним договором № DNH4KP39850434 від 27 червня 2006 року складає 52845,30 гривень, з яких: - заборгованість за кредитом - 2676,70 гривень; - заборгованість по відсоткам за користування кредитом - 15682,43 гривень; - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором - 34486,17 гривень. Відповідно до частини 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Тобто вимоги банку про повернення відповідачем частини кредиту, що залишилася, та сплати процентів є такими, що ґрунтуються на законі, оскільки він прострочив строки виконання зобов'язання. Суд встановив, що рішенням Ясинуватського міськрайонного суду Донецької області від 16 травня 2012 року № 2/0555/160/2012 з [PERSON] на користь ПАТ КБ «Приватбанк» стягнено заборгованість за кредитним договором № DNH4KP39850434 від 27 червня 2006 року на загальну суму 26110, 17 грн., а саме: заборгованість за кредитом - 2676,70 гривень; заборгованість по процентам за користування кредитом - 9370,78 гривень, пеня - 12343,16 гривень, штрафи - 500 гривень (фіксована частина) та 1219,53 гривень (процентна складова) (а.с.6-7). Відповідно до ст. 598 ЦК України зобов'язання припиняється з підстав, передбачених договором або законом. Такі підстави зазначені у статтях 599-601, 604-609 ЦК України. Наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником, не припиняє правовідносин сторін кредитного договору, не звільняє останнього від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання, оскільки зобов'язання залишається невиконаним належним чином відповідно до вимог статей 526, 599 ЦК України. Дослідивши розрахунок заборгованості за кредитним договором, суд приходить до висновку, що рішення Ясинуватського міськрайонного суду Донецької області від 16 травня 2012 року № 2/0555/160/2012 про стягнення з відповідача [PERSON] заборгованості за кредитним договором № DNH4KP39850434 від 27 червня 2006 року не виконане. Відтак, суд вважає, що відповідач своє зобов'язання перед банком в повному обсязі не виконав, тому воно не припинено, тобто вимоги банку про стягнення з відповідача заборгованості по кредиту та процентам, за винятком вже стягнутих, є такими, що ґрунтуються на законі. Відповідно до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов'язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди. Відповідно до п.5.1 умов та правил надання банківських послуг, які є невід'ємною частиною кредитного договору, у разі порушення позичальником будь-якого із зобов'язань, передбачених заявою та п.3.2.2, п.3.2.3 цих умов, банк має право нарахувати, а позичальник зобов'язується сплатити банку пеню у розмірі 0,15% від суми простроченого платежу, але не менше 1 гривні за кожний день прострочення платежу (а.с.11 зв.б.). Відповідно до п. 5.3 умов та правил надання банківських послуг, які є невід'ємною частиною кредитного договору, у разі порушення позичальником строків платежів за будь-яким грошовим зобов'язанням більше ніж на 30 днів він зобов'язаний сплатити банку штраф в розмірі 500 грн.+ 5% від суми заборгованості (а.с. 11 зв.б.). Оскільки відповідач [PERSON] порушив строки платежів за зобов'язаннями як по сплаті кредиту, так і по сплаті відсотків за користування кредитом, тому він зобов'язаний відповідно до п.5.1 та п. 5.3 витягу з умов та правил надання банківських послуг, ст. 6, ст. 546, ст. 549 ЦК України сплатити позивачу штраф і пеню. Перевіряючи розмір штрафу, нарахованого позивачем, суд встановив наступне. Позивач розрахував суму штрафу в розмірі 5% (процентна складова) виходячи з загальної суми заборгованості, яка включає в себе заборгованість за процентами, комісію та пеню за несвоєчасне виконання зобов'язань за договором, яка в свою чергу вже є одним з видів неустойки. Відповідно до ч.2 ст. 549 ЦК України штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання, тобто штраф повинен обчислюватися з суми зобов'язання, яку боржник не виконав або не виконав частково, а саме з суми заборгованості за процентами. Сума пені, на яку позивач також нарахував штраф, не входить до основного зобов'язання, а є видом цивільно-правової відповідальності, тому немає законних підстав нараховувати штраф за несплату пені. Таким чином, штраф має бути нарахований на суму несплаченої заборгованості по процентам та комісії, за винятком вже стягнутої суми, і становить 315,58 грн. з розрахунку: ((2676,70+15682,43)-(2676,70+9370,78))*5% = 315,58. Суд вважає, що сума штрафу у розмірі 500,00 грн. (фіксована частина) не підлягає стягненню, оскільки штраф у розмірі 500,00 грн. (фіксована частина) був стягнутий з відповідача рішенням суду від 16 травня 2012 року. Таким чином, позов ПАТ КБ "Приватбанк" до [PERSON] підлягає задоволенню шляхом стягнення з відповідача суми заборгованості по кредиту процентам, пені та штрафу за винятком вже стягнутої в загальному розмірі 28770,24 грн. з розрахунку: ((2676,70+15682,43+34486,17)-(2676,70+9370,78+12343,16)+315,58=28770,24. Відповідно до частини 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Відповідно до ст. 4 Закону України "Про судовий збір" із позовних заяв майнового характеру справляється судовий збір в розмірі 1% ціни позову, але не менше 0,2 розмірів мінімальної заробітної плати і не більш 3 розмірів мінімальної заробітної плати. Суд дійшов висновку, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість у розмірі 28770,24 грн. З цих задоволених вимог підлягає сплаті судовий збір у розмірі 287,70 гривень, саме в цьому розмірі він підлягає відшкодуванню позивачу за рахунок відповідача.

Outcome: partial