Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-28 00:00:00

Позивач звернувся до Приморського районного суду м. Одеси з позовом до Акціонерного товариства «Альфа-Банк», за участі третьої особи приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Михайленко Сергій Анатолійович та просить визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис №2890, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Михайленком С.А. про звернення стягнення на предмет іпотеки нежитлове приміщення офісу №4, загальною площею 115,8 кв.м., що розташоване за адресою: [ADDRESS] , яке належить [PERSON] , в рахунок задоволення вимог Акціонерного товариства «Альфа-Банк». Позовні вимоги мотивовані тим, що нотаріус не переконався у безспірності заборгованості, розрахунок про заборгованість є відображенням односторонніх арифметичних розрахунків банку і не може підтверджувати безспірність. Також відповідачем пропущено трирічний строк звернення до нотаріуса з дня виникнення права вимоги. Ухвалою суду від 03.02.2020 року позовну заяву залишено без руху, позивачу надано 10-денний термін для усунення недоліків позову. Ухвалою суду від 03.02.2020 року заяву про забезпечення позову повернуто позивачу. Ухвалою суду від 06.02.2020 року відмовлено у задоволенні заяви [PERSON] про вжиття заходів забезпечення позову. Після усунення недоліків позову, ухвалою віл 07.02.2020 року провадження у справі було відкрите, справу призначено до розгляду за правилами загального позовного провадження з призначенням підготовчого засідання на 17.03.2020 року. Ухвалою суду від 13.02.2020 року відмовлено у задоволенні заяви [PERSON] про вжиття заходів забезпечення позову. Ухвалою суду (головуючий суддя Абухін Р.Д.) від 19.02.2020 року задоволено заяву про забезпечення позову, зупинено стягнення на підставі оспорюваного виконавчого напису. У зв`язку з неявкою учасників справи у підготовче засідання 17.03.2020 року, розгляд справи було відкладено на 13.04.2020 року. Розгляд справи у підготовчому засіданні 13.04.2020 року було відкладено на 17.06.2020 року, у зв`язку з задоволенням заяви сторін про відкладення. Ухвалою суду від 13.04.2020 року відмовлено у задоволенні заяви АТ «Альфа-Банк» про застосування зустрічного забезпечення позову. До суду 22.04.2020 року надійшов відзив АТ «Альфа-банк» відповідно до якого просять відмовити у задоволенні позову. Відзив мотивований тим, що нотаріус перевіряє наявність необхідних документів, він не перевіряє наявність спору між сторонами. Безспірність заборгованості підтверджується конкретним переліком документів. Також відповідач відзначає, що позовна давність не стосується вимог про звернення до нотаріуса з заявою про видачу виконавчого напису. Тому, відповідач вважає, що будь-яких порушень ні з боку нотаріуса ні з боку відповідача не було допущено. До суду 02.06.2020 року надійшла відповідь на відзив, у якій відзначено, що до вимог про вчинення виконавчого напису нотаріуса також застосовується трирічний строк відповідно до ст. 88 Закону «Про нотаріат», так звана позовна давність. У підготовчому засіданні 17.06.2020 року задоволено клопотання про витребування доказів, оголошено перерву з метою отримання витребуваних доказів до 27.07.2020 року. У зв`язку з неотриманням витребуваних доказів розгляд справи у підготовчому засіданні 27.07.2020 року було відкладено на 01.09.2020 року. Розгляд справи у підготовчому засіданні 01.09.2020 року відкладено на 28.10.2020 року, у зв`язку з неявкою учасників справи та подання клопотання про відкладення. У підготовчому засіданні 28.10.2020 року було задоволено клопотання представників сторін про відкладення, наступне засідання призначено на 25.11.2020 року. В результаті проведеного підготовчого засідання 25.11.2020 року було закрито підготовче провадження, справу призначено до розгляду по суті на 03.02.2021 року. У зв`язку з першою неявкою учасників справи у судове засідання 03.02.2021 року, розгляд справи відкладено на 29.03.2021 року. У судовому засіданні 29.03.2021 року представник позивача [PERSON] підтримав заявлені позовні вимоги та просив задовольнити. Представник АТ «Альфа-Банк» Борщенко К.Ю. заперечував проти задоволення позову у повному обсязі. Інші учасники справи в судове засідання не з`явилися, про час, дату та місце судового розгляду були повідомлені належним чином. Суд, дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення учасників справи, дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог, з огляду на наступне. Згідно ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Статтею ст.5 ЦПК України визначено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом. Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ст.ст. 12, 81, 82 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Обставини, визнанні сторонами, не підлягають доказуванню. Судом встановлено, що [PERSON] є власником приміщення [ADDRESS] , яке знаходиться в іпотеці АКБ «Укрсоцбанк», про що свідчить інформаційна довідка №198313036 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна. 24.12.2019 року АТ «Альфа-Банк» звернувся до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу з заявою про вчинення виконавчого напису, до заяви додав іпотечний договір, копію кредитного договору, копія письмової вимоги про усунення порушень, документи стягувача, що підтверджують безспірність заборгованості. Відтак, 18.10.2006 року між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» та [PERSON] було укладено кредитний договір №2006/686-Ф03.7/32. На забезпечення виконання основних зобов`язань між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» та [PERSON] було укладено іпотечний договір, предметом якого виступило офісне приміщення [ADDRESS] . Додана до заяви про вчинення виконавчого напису довідка-розрахунок заборгованості не містить навіть детального розрахунку, неможливо встановити з якого часу позивач перестав сплачувати кошти за кредитним договором чи взагалі сплачував такі кошти. Вимога про усунення порушень направлялася АТ «Альфа-Банк» на адресу [PERSON] , втім відомостей про її отримання суду не надано. На підставі вищевикладених документів приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу 24.12.2019 року видав виконавчий напис №2890, яким запропонував звернути стягнення на нежитлове приміщення офісу №4, загальною площею 115,8 кв.м., що розташоване за адресою: [ADDRESS] . Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом України «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України, зокрема, Порядком вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженим наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року № 296/5 та зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року за № 282/20595 (далі - Порядок), постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів». Згідно із частиною першою статті 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. За загальним правилом статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. Відповідно до статті 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно з частиною першої статті 1 Закону України "Про нотаріат" нотаріат в Україні - це система органів і посадових осіб, на які покладено обов`язок посвідчувати права, а також факти, що мають юридичне значення, та вчиняти інші нотаріальні дії, передбачені цим Законом, з метою надання їм юридичної вірогідності. Процедуру вчинення виконавчого напису врегулювано у Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженому наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року №296/5 (далі - Порядок № 296/5). Для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява (підпункт 2.1 пункту 2 глави 16 розділу ІІ Порядку № 296/5), а нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані\~документи підтверджують\~безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем, передбачені Переліком № 1172, та за умови,\~що з\~дня виникнення\~права вимоги\~минуло не\~більше трьох\~років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року (стаття 88 Закону України «Про нотаріат», підпункти 3.1, 3.2 пункту 3 глави 16 розділу ІІ Порядку № 296/5). Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія (пункт 19 статті 34 Закону України "Про нотаріат"). Правовому регулюванню процедури вчинення нотаріусами виконавчих написів присвячена Глава 14 Закону України "Про нотаріат" та Глава 16 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій. Підпунктом 3.5 пункту 3 глави 16 розділу ІІ Порядку № 296/5 передбачено, що при вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку № 1172, а якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус має право витребувати їх у стягувача, а якщо для вчинення виконавчого напису, крім документа, що встановлює заборгованість, необхідно подати й інші документи, зазначені в цьому Переліку, то вони до виконавчого напису не приєднуються, а залишаються у матеріалах нотаріальної справи (підпункт 2.2 пункту 2 та підпункт 3.6 пункту 3 глави 16 розділу ІІ Порядку № 296/5). Безспірність заборгованості\~підтверджують документи,\~передбачені Переліком\~№ 1172,\~нотаріус під\~час вчинення\~виконавчого напису\~не встановлює\~права та\~обов`язки\~учасників правовідносин,\~а лише\~перевіряє наявність\~необхідних документів. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. З огляду на викладене та з урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури його вчинення, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами у повному обсязі чи в їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. У відповідності до ст. 88 Закону України «Про нотаріат» нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Вирішити питання про сплив трирічного строку з моменту виникнення права вимоги з матеріалів справи не вбачається можливим, оскільки довідка-розрахунок заборгованості надано нотаріусу не містить відомостей про здійснення платежів по кредитному договору. Також варто погодитися з позивачем, що довідка складена працівниками банку та містить лише чотири цифри з яких строкова та прострочена заборгованість, строкова та прострочена заборгованість по нарахованим відсоткам. У постанові Верховного Суду України від 05 липня 2017 року у справі № 6-887цс17 міститься правовий висновок про те, що суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком № 1172. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість узагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. У цій постанові також зазначено, що законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлює суд відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів. Таким чином, з наданих документів не можливо встановити чи існувала заборгованість узагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Зважаючи на те, що розмір заборгованості належним чином не підтверджується, встановити дотримання трирічного строку звернення після виникнення права вимоги неможливо, суд дійшов висновку про задоволення позову [PERSON] .

Outcome: approved