Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-24 00:00:00

У червні 2014 року [PERSON] та [PERSON] звернулися до суду з вищевказаним позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю ""Страхова компанія ""Наста"" та [PERSON] в якому просили стягнути з ТОВ ""СК ""Наста"""" 10 823 грн. 30 коп. матеріальної шкоди та стягнути з відповідачів 100 000 грн. 00 коп. моральної шкоди. В обґрунтування позовних вимог зазначили, що 19 грудня 2012 року на вул. Богатирській в м. Києві відбулося ДТП з вини відповідача [PERSON], який керуючи транспортним засобом ""Фольксваген-Пассат"" д.н.з. [NUMBER] здійснив наїзд на пішохода [PERSON] - батька позивачів, внаслідок чого останній загинув. Враховуючи, що на момент вищевказаної ДТП цивільно-правову відповідальність водія [PERSON] було застрахована в Товаристві з обмеженою відповідальністю ""Страхова компанія ""Наста"", позивачі звернулися до страховика з вимогою про отримання страхового відшкодування. На підставі рішення суду останнє здійснило страхове відшкодування в розмірі 3 032 грн. 12 коп. Разом з цим, позивачі просять стягнути зі страхової компанії витрати пов'язані зі встановленням надгробного пам'ятника в розмірі 9 800 грн. 00 коп. та витрати пов'язані з лікуванням потерпілого [PERSON] після вчинення ДТП в розмірі 1 032 грн. 30 коп. Крім того, позивачі просять солідарно стягнути з відповідачів 100 000 грн. 00 коп. відшкодування моральної шкоди, що проявилась у їх душевних стражданнях з приводу смерті [PERSON] За наведених обставин позивачі вважають, що відповідачами порушено їх законне право на отримання справедливої компенсації пов'язаної зі смертю їх батька та не в повному обсязі відшкодовано витрати у зв'язку його похованням, а тому просять задовольнити позов в заявлений ними спосіб. В судовому засіданні представник позивачів - [PERSON] позов з викладених у ньому підстав підтримала, просила задовольнити в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні проти позовних вимог пред'явлених позивачами відносно нього заперечував, зазначаючи про те, що його відповідальність за шкоду повинна нести страхова компанія. Товариство з обмеженою відповідальністю ""Страхова компанія ""Наста"""" в судове засідання свого представника не направило, про місце, день і час розгляду справи повідомлене належним чином, про причини неявки представника суду не повідомило. Згідно ч. 1 ст. 27 ЦПК України участь у судовому засіданні є правом сторони у справі. Відповідно до ч. 2 ст. 169 ЦПК України неявка представника в судове засідання без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки не є перешкодою для розгляду справи. За викладених підстав, суд визнав можливим провести розгляд справи у відсутності представника відповідача ТОВ ""СК ""Наста"", на підставі наявних в справі доказів. Заслухавши пояснення осіб які беруть участь в судовому засіданні, розглянувши матеріали справи, дослідивши та оцінивши письмові докази по справі у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав. Як вбачаться з матеріалів справи та не заперечувалося сторонами в судовому засіданні, 19 грудня 2012 року на вул. Богатирській в м. Києві відбулася дорожньо-транспортна пригода з вини відповідача [PERSON], який керуючи транспортним засобом ""Фольксваген - Пассат"" д.н.з. [NUMBER] здійснив наїзд на пішохода [PERSON] котрий внаслідок даної дорожньо-транспортної пригоди помер. Померлий [PERSON] був батьком [PERSON] та [PERSON], що підтверджується наявними в матеріалах справи свідоцтвами про народження (а.с. 14). Вироком Оболонського районного суду м. Києва від 05 березня 2013 року, який набрав чинності 05 квітня 2013 року, [PERSON] визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України та призначено покарання у виді 5 років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 3 роки. На підставі ст. 75 КК України його звільнено від відбування покарання у виді 5 років позбавлення волі, з випробуванням на 3 року (а.с. 10-13). На час розгляду даної справи вказаний вирок є чинним. Згідно п. 4 ст. 61 ЦПК України, вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Отже, вирок Оболонського районного суду м. Києва від 05.03.2013 року обов'язковий для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій [PERSON], стосовно якого ухвалено вирок, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. На момент ДТП цивільно-правову відповідальність водія автомобіля ""Фольксваген - Пассат"" д.н.з. [NUMBER] - [PERSON] було застраховано в ТОВ ""Страхова компанія ""Наста"" з лімітом відповідальності за шкоду заподіяну життю і здоров'ю в розмірі 100 000 грн. 00 коп. (а.с. 26). Відповідно до страхового акту ТОВ ""СК ""Наста"""" виплатило страхове відшкодування в розмірі 3 032 грн. 12 коп. Проте позивачі вважають, що окрім цього, відповідно до положень чинного законодавства України, з ТОВ ""СК ""Наста"" на їх користь підлягає стягненню 9 800 грн. 00 коп. витрат пов'язаних зі встановленням надгробного пам'ятника, 1 032 грн. 30 коп. витрат пов'язаних з лікуванням потерпілого [PERSON] після вчинення ДТП та 50 000 грн. моральної шкоди. Так, відповідно до ст. 1201 ЦК України, особа, яка завдала шкоди смертю потерпілого, зобов'язана відшкодувати особі, яка зробила необхідні витрати на поховання та на спорудження надгробного пам'ятника, ці витрати. Разом з тим, згідно п. 27.4 ст. 27 Закону України ""Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів"", страховик (МТСБУ) здійснює відшкодування особі, яка здійснила витрати на поховання та на спорудження надгробного пам'ятника, за умови надання страховику (МТСБУ) документів, що підтверджують такі витрати, та пред'явлення оригіналу свідоцтва про смерть. Загальний розмір такого відшкодування стосовно одного померлого не може перевищувати 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на день настання страхового випадку. Відповідно до положень п. 24.2 ст. 24 вказаного Закону України розмір страхового відшкодування (регламентної виплати) за шкоду, пов'язану з лікуванням потерпілого, становить 1/30 розміру мінімальної заробітної плати у місячному розмірі, встановленої законом на дату настання страхового випадку, за кожний день лікування, підтверджений відповідним закладом здоров'я, але не більше 120 днів. Як вбачається з матеріалів справи, позивачами був встановлений надгробний пам'ятник, вартість якого становить 9 800 грн. 00 коп., що підтверджується квитанцією№ 52 від 30.08.2013 року (а.с. 23). Крім цього, потерпілий [PERSON] був госпіталізований швидкою допомогою до Лікарні швидкої допомоги де перебував з 19.12.2012 року по 21.12.2012 року. Витрати пов'язані з лікуванням потерпілого становили 1 032 грн. 30 коп. Враховуючи викладене, позовні вимоги [PERSON] та [PERSON] в частині стягнення з Товариства з обмеженою відповідальність ""Страхова компанія ""Наста"""" матеріальної шкоди в розмірі 10 823 грн. 30 коп. (9 800 грн. 00 коп. (витрати пов'язані з встановленням надгробного пам'ятника) + 1 032 грн. 30 коп. (витрати на лікування потерпілого)) є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Разом з цим, вимоги позивачів про стягнення на їх користь моральної шкоди підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного. Як визначено у ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Відповідно до абзацу 2 п. 21 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 4 від 01.03.2013 р. ""Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки"" при вирішенні позовних вимог про відшкодування моральної шкоди, завданої порушенням страховиком зобов'язань за договором страхування, суди повинні виходити з того, що правовідносини сторін за договором страхування є зобов'язальними. У випадку порушення зобов'язання моральна шкода може бути відшкодована лише тоді, коли це встановлено договором або законом. Згідно п. 22.1 ст. 22 Закону України ""Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів"", при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи. Статтею 23 вказаного Закону передбачено, що шкодою, заподіяною життю та здоров'ю потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, зокрема, є шкода, пов'язана із смертю потерпілого. Згідно ч. 4 ст. 27 Закону України ""Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів"" страхове відшкодування (регламентна виплата) виплачується, якщо смерть потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди настала протягом одного року після дорожньо-транспортної пригоди та є прямим наслідком цієї дорожньо-транспортної пригоди. Згідно ч. 2 ст. 1168 ЦК України, моральна шкода, завдана смертю фізичної особи, відшкодовується її чоловікові (дружині), батькам (усиновлювачам), дітям (усиновленим), а також особам, які проживали з нею однією сім'єю. Відповідно до п. 27.3 ст. 27 Закону України ""Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів"", страховик (у випадках, передбачених підпунктами "г" і "ґ" пункту 41.1 та підпунктом "в" пункту 41.2 ст. 41 цього Закону, - МТСБУ) відшкодовує моральну шкоду, заподіяну смертю фізичної особи, її чоловіку (дружині), батькам (усиновлювачам) та дітям (усиновленим). Загальний розмір такого страхового відшкодування (регламентної виплати) цим особам стосовно одного померлого становить 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законодавством на день настання страхового випадку, і виплачується рівними частинами. [PERSON] та [PERSON] згідно вищенаведених статей Закону України ""Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів"" та ЦК України є особами, які мають право на виплату страхового відшкодування у зв'язку із смертю [PERSON] Станом на 19 грудня 2012 року згідно ст. 13 Закону України ""Про Державний бюджет України на 2012 рік"" мінімальну заробітну плату у місячному розмірі було встановлено в розмірі 1134 грн. 00 коп. (х 12 =13 608), відтак ТОВ ""СК ""Наста"""" зобов'язане відшкодувати 13 608 грн. кожному позивачу. За таких обставин, оскільки суд дійшов висновку щодо позовні вимоги [PERSON] та [PERSON] про відшкодування ТОВ ""СК ""Наста"""" моральної шкоди в розмірі 27 216 грн., є обґрунтованим та підлягають задоволенню. Крім того, підлягають задоволенню позовні вимоги щодо стягнення моральної шкоди з відповідача [PERSON], виходячи з наступного. Згідно ч. 1 та п. 1 ч. 2 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала, зокрема, якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки. Відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 1187 ЦК України, джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Як вбачається з матеріалів справи, цивільно-правова відповідальність [PERSON] на момент настання дорожньо-транспортної пригоди була застрахована в ТОВ ""СК ""Наста"", відповідно до полісу № АЕ/0040302 обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (а. с. 26). Так, відповідно п. 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" встановлено, що до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачу моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Суд вважає, що факт заподіяння позивачам моральної шкоди протиправними діями [PERSON] та наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням останнього підтверджується наявними в матеріалах справи доказами. Враховуючи конкретні обставини справи, а саме смерть [PERSON], тяжкість душевних страждань [PERSON] та [PERSON] з приводу смерті батька [PERSON].у віці 81 рік, суд дійшов висновку, що у відшкодування моральної шкоди з [PERSON] на користь позивачів слід стягнути 50 000 грн. , При цьому суд виходить з того, що відповідальність відповідача [PERSON] за відшкодування моральної шкоди, яка застрахована ТОВ "СК "НАСТА" відповідно до Закону не покриває цих витрат. Відповідно до ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. За наведених обставин суд приходить до висновку, що позов [PERSON], [PERSON] до Товариства з обмеженою відповідальністю ""Страхова компанія ""Наста"""", [PERSON] про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, є частково обґрунтованим та підлягає частковому задоволенню. На підставі викладеного та

Outcome: partial