Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-08 00:00:00

03 вересня 2021 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінпром Маркет», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Остапенко Євген Михайлович, Державний виконавець відділу державної виконавчої служби у місті Рівному Західного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м.Львів) Кирилюк Надія Михайлівна про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, в якому просить суд: виконавчий напис, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу - Є.М. Остапенко 27 січня 2021 року, зареєстрований в реєстрі за №4781 - визнати таким, що не підлягає виконанню. Крім того, просить суд стягнути з відповідача судові витрати по сплаті судового збору. В обґрунтування позову вказує, що 27 січня 2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу було вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за № 4781. Вказує, що згідно вищевказаного виконавчого напису: Запропоновано стягнути з нього невиплачені в строк грошові кошти на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінпром маркет», якому Тоовариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія управління активами» відступлено право вимоги на підставі Договору факторингу № 24122020-ФК від 24.12.2020 року, якому в свою чергу Товариство з обмеженою відповідальністю «Європейська агенція з повернення боргів» відступлено право вимоги на підставі договору факторингу №23/12/20 від 23.12.2020 року, якому в свою чергу ТзОВ «Авентус Україна», відступлено право вимоги за кредитним договором № 864423 від 10.05.2019 року, укладеного між ТзОВ «Авентус Україна» та ним. Запропоновано задовольнити вимоги ТзОВ «Фінпром маркет», стягнуто з нього суму у розмірі: 4000 грн. - заборгованість за тілом кредиту; 2160грн. - заборгованість по процентам та комісії; 264 грн. - заборгованість по пені; 50 грн. - плата за вчинення виконавчого напису, а всього: 14 474 грн. Вважає вищевказаний виконавчий напис таким, що не підлягає виконанню з огляду на те, що жодних кредитних договорів, зокрема з ТзОВ «Фінпром маркет» він ніколи не укладав. Так, про існування вищевказаного виконавчого напису нотаріуса йому стало відомо тільки тоді, коли його картковий рахунок, через який він отримую пенсію (він є інвалідом III групи) був заблокований державним виконавцем. І лише після того, як він звернувся у виконавчу службу, йому стало відомо що щодо нього було вчинено виконавчий напис, в зв`язку з ніби - то існуванням за ним кредитного боргу перед відповідачем (фактором ТзОВ «Авентус Україна».). Після цього, з метою з`ясувати про ймовірну помилку щодо нього, оскільки жодних кредитів він не брав, він звернувся на адресу приватного нотаріуса Є.М. Остапенко, який вчинив вищевказаний виконавчий напис, та до відповідача, з проханням надання копій відповідних документів, що стали підставою для встановлення нотаріусом факту існування взагалі будь яких договірних стосунків між ним та відповідачем , наявності у нього перед відповідачем , та відповідно - підстав для вчинення виконавчого напису.Однак, жодних документів, повідомлень та відповідей на сьогоднішній день ні нотаріусом, ні відповідачем не надано, що вважаю також підтверджує відсутність між ними будь яких договорів. У зв`язку з цим звертається до суду для захисту свого права. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просила суд їх задовільнити. Представник Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінпром Маркет» в судове засідання не з`явились, подали до суду заяву про визнання позовних вимог, в якій вказали, що позовні вимоги задовільнити, просить суд стягнути з них судовий збір в розмірі 454,00 грн. та 227 грн. Третя особа, що не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору: Остапенко Євген Михайлович в судове засідання не з`явився, про день та час судового був повідомлений. Третя особа, що не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору: Рівненський міський відділ державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) в судове засідання не з`явились, подали до суду клопотання про розгляд справи у їхню відсутність. Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд приходить до висновку про що позов слід задовольнити з наступних підстав. Судом встановлено, що 27 січня 2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу було вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за № 4781. Згідно вищевказаного виконавчого напису: Запропоновано стягнути з [PERSON] невиплачені в строк грошові кошти на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінпром маркет», якому Тоовариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія управління активами» відступлено право вимоги на підставі Договору факторингу № 24122020-ФК від 24.12.2020 року, якому в свою чергу Товариство з обмеженою відповідальністю «Європейська агенція з повернення боргів» відступлено право вимоги на підставі договору факторингу №23/12/20 від 23.12.2020 року, якому в свою чергу ТзОВ «Авентус Україна», відступлено право вимоги за кредитним договором № 864423 від 10.05.2019 року, укладеного між ТзОВ «Авентус Україна» та [PERSON] . Запропоновано задовольнити вимоги ТзОВ «Фінпром маркет», стягнуто з [PERSON] суму у розмірі: 4000 грн. - заборгованість за тілом кредиту; 2160грн. - заборгованість по процентам та комісії; 264 грн. - заборгованість по пені; 50 грн. - плата за вчинення виконавчого напису, а всього: 14 474 грн. Відповідно до статті 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно з частиною першої статті 1 Закону України від 2 вересня 1993 року № 3425-XII "Про нотаріат" (надалі - Закон "Про нотаріат") нотаріат в Україні - це система органів і посадових осіб, на які покладено обов`язок посвідчувати права, а також факти, що мають юридичне значення, та вчиняти інші нотаріальні дії, передбачені цим Законом, з метою надання їм юридичної вірогідності. Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом "Про нотаріат" та іншими актами законодавства України (частина перша статті 39 Закону "Про нотаріат"). Цим актом є, зокрема, Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року № 296/5 та зареєстрований у Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року за № 282/20595 (надалі - "Порядок вчинення нотаріальних дій", "Порядок"). Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія (пункт 19 статті 34 Закону "Про нотаріат"). Правовому регулюванню процедури вчинення нотаріусами виконавчих написів присвячена Глава 14 Закону "Про нотаріат" та Глава 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій. Так, згідно зі статтею 87 Закону України "Про нотаріат" для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Статтею 88 Закону України "Про нотаріат" визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті Закону нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Порядок вчинення нотаріальних дій містить такі самі правила та умови вчинення виконавчого напису (пункти 1, 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Згідно з підпунктом 2.1 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису. У разі якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача (підпункт 2.2 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Вчинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов"язання та (або) умов договору застави здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту надісланих іпотекодержателем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця. Повідомлення вважається надісланим, якщо є відмітка іпотекодавця на письмовому повідомленні про його отримання або відмітка поштового відділення зв"язку про відправлення повідомлення на вказану в іпотечному договорі адресу (підпункт 2.3 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Крім того, підпунктами 3.2, 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку передбачено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 (надалі - Перелік документів). При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. При цьому цей Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі "Про нотаріат" та Порядку вчинення нотаріальних дій. При цьому стаття 50 Закону "Про нотаріат" передбачає, що нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти. За результатами аналізу вищенаведених норм можна дійти наступних висновків. Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов"язання боржником. Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов"язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України "Про нотаріат"). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Захист прав боржника в процесі вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається в спосіб, передбачений підпунктом 2.3 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку, - шляхом надіслання іпотекодержателем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця. Натомість нотаріус вирішує питання про вчинення виконавчого напису на підставі документів, наданих лише однією стороною, стягувачем, і не зобов"язаний запитувати та одержувати пояснення боржника з приводу заборгованості для підтвердження чи спростування її безспірності. Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. З огляду на наведене та з урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України "Про нотаріат" захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. Тому суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з переліком документів. Встановивши вищевказані порушення, суд вважає позов підставним та обґрунтованим і таким, що підлягає до задоволення, а саме визнання виконавчого напису таким, що не підлягає до виконання. Відповідно до ст.206 ЦПК України відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Перевіривши матеріали справи, суд вважає, що оскільки відповідач позовні вимоги визнає і це не суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, даний позов слід задовольнити. Враховуючи вимоги ст.142 ЦПК України суд вважає за доцільне повернути позивачу 50 відсотків судового збору сплаченого ним при поданні позову. Крім того, на підставі ч.1 ст.141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 454, 00 грн. та 227, 00 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved