Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-15 00:00:00

Позивачка звернувся до суду з позовною заявою до виконкому Селидівської міської ради про визнання права власності на спадкове майно, в якій зазначила, що [INFO] помер її чоловік - [PERSON]. Після його смерті відкрилася спадщина, що складається з квартири [ADDRESS]. Спадкова квартира належала її чоловіку на підставі договору дарування від 22.02.2010 року складеного його матір'ю [PERSON],яка також померла [INFO]. При житті чоловік дарунок прийняв від матері, але не оформив його відповідно до законодавства та не отримав на квартиру правовстановлюючі документи. Вона як єдиний спадкоємець звернулась до Борівської державної нотаріальної контори Харківської області із заявою про прийняття спадщини, але їй було відмовлено, оскільки не було надано відповідних правовстановлюючих документів. Просила визнати за нею право власності на спадкове майно, що складається з квартир [ADDRESS] та складається з однієї кімнати загальною площею 35,05 кв.м., житловою площею 19,9 кв.м. В судове зсідання позивачка не з'явилася, про день слухання справи повідомлялася належним чином. Надала заяву, в якій позовні вимоги підтримує та просить розглянути справу в її відсутності. Відповідач у судове засідання не з'явилася, про день слухання справи повідомлялася належним чином. Надав заяву, в якій просив розглянути справу без їх участі. Зібраними по справі доказами судом встановлено, що згідно свідоцтва про укладення шлюбу [NUMBER], виданого відділом ЗАГС м. Селидове Донецької області, між [PERSON] та [PERSON] зареєстровано шлюб, про що в книзі реєстрації актів проведено запис №71 06.05.1978 року, Після реєстрації шлюбу дружині присвоєно прізвище [PERSON].. Згідно договору дарування, складеного 22 лютого 2010 року, [PERSON] подарувала, а обдаровуваний [PERSON] прийняв в дар квартиру [ADDRESS] та складається з однієї кімнати загальною площею 35,05 кв.м., житловою площею 19,9 кв.м. Даний договір дарування був посвідчений приватним нотаріусом Селидівського нотаріального округу Донецької області. Дарунок у вигляді квартири [ADDRESS] та складається з однієї кімнати загальною площею 35,05 кв.м., житловою площею 19,9 кв.м. належав [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності на житло від 23.11.1993 року, виданого Службою приватизації державного житлового фонду в/о "Селидіввугілля" за №2310 та зареєстрованого Селидівським БТІ 14.12.1993 року за №3163. [PERSON] помер [INFO], про що відділом реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Борівського районного управління юстиції у Харківській області видано свідоцтва про смерть [NUMBER]. [PERSON] померла [INFO], про що відділом реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Селидівського міського управління юстиції у Донецькій області видано свідоцтво про смерть [NUMBER]. Той факт, що квартира [ADDRESS] та складається з однієї кімнати загальною площею 35,05 кв.м., житловою площею 19,9 кв.м. належить [PERSON] також підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, а саме свідоцтвом про право власності на житло №2310, виданого Службою приватизації державного житлового фонду в/о "Селидіввугілля" за №2310 та зареєстрованого Селидівським БТІ 14.12.1993 року за №3163, витягом з реєстру прав власності на нерухоме майно, виданого Селидівським бюро технічної інвентаризації, технічним паспортом на квартиру та довідкою №109 від 27.02.2014 року, виданою КП "Селидівське БТІ". Також судом встановлено, що позивачу постановою Борівської державної нотаріальної контори Харківської області від 19.03.2014 року було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на квартиру [ADDRESS] та складається з однієї кімнати загальною площею 35,05 кв.м., житловою площею 19,9 кв.м. після смерті [PERSON] без надання правовстановлюючого документу на неї з відповідною державною реєстрацією права власності за померлим. Першою Селидівською державною нотаріальною конторою повідомлено за № 364/01-09 від 22.05.2014 р., що згідно даних Спадкового реєстру після смерті [PERSON], померлого [INFO] Борівською держнотконторою Харківської області було заведено 17.02.2014 року спадкову справу №24/2014 року. Свідоцтв про право на спадщину не видавалось. Заповітів Першою Селидівською держнотконторою Донецької області від імені померлого не посвідчувалось. Доказів, які б свідчили про розірвання шлюбу між позивачем та [PERSON] судом не встановлено, тому суд вважає, що позивач є єдиним спадкоємцем спадкового майна після смерті свого чоловіка, інших спадкоємців після смерті [PERSON] судом не встановлено. Суд, вивчивши матеріали справи, законодавство, яке регулює дані правовідносини, дійшов до висновку, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню виходячи з наступного. Згідно ст. 328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст. 722 ЦК України право власності на дарунок виникає з моменту його прийняття. Прийняття обдаровуваним документів, які посвідчують право власності на річ, інших документів, які посвідчують належність дарувальникові предмета договору, або символів речі (ключів, макетів тощо) є прийняттям дарунка. Як вже зазначалось договір дарування від 22.02.2010 року квартири [ADDRESS] та складається з однієї кімнати загальною площею 35,05 кв.м., житловою площею 19,9 кв.м складений між [PERSON] та [PERSON] відповідно до вимог ст. 719 ЦК України складений у письмовій формі та нотаріально посвідчений. В судовому засіданні факту відмови від прийняття дарунку, або оспорювання договору дарування не встановлено. Судом встановлено, що [PERSON] прийняв дарунок, але не звернувся до відповідного державного органу з метою проведення державної реєстрації майна. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав і обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця, до інших осіб (спадкоємців). Статтею 1223 ЦК України передбачено, що право на спадкування мають особи, визначені у заповіті, у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 ЦК України. З урахуванням вищезазначеного, суд вважає, що позивач є спадкоємцем першої черги після смерті [PERSON], тому за нею необхідно визнати право на спадщину, яка складається з квартири [ADDRESS] та складається з однієї кімнати загальною площею 35,05 кв.м., житловою площею 19,9 кв.м.

Outcome: approved