Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-07 00:00:00

У вересні 2013 року ПАТ КБ "ПриватБанк" звернувся до суду з позовом, в якому просив стягнути з відповідача [PERSON] заборгованість за кредитним договором в загальному розмірі 23835,98 грн. та судові витрати. Позовні вимоги мотивовані тим, що 23.03.2007 року між ЗАТ КБ "Приватбанк" та [PERSON] укладений кредитний договір у вигляді встановленого кредитного ліміту 2700,00 грн. на платіжну картку зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 36% на рік на суму залишку заборгованості з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Оскільки відповідач щомісяця не надавала банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками та іншими платежами в строки, визначені заявою, тому в неї виникла заборгованість, яка станом на 31.07.2013 року складає 23835,98 грн., з яких 14369,67 грн. - заборгованість за кредитом; 6324,37 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 1530,70 грн. - заборгованість по комісії за користування кредитом; 500,00 грн. - штраф (фіксована частина), 1111,24 грн. - штраф (процентна складова), тому позивач звернувся до суду для захисту своїх прав та інтересів. Представник позивача в судовому засіданні підтримав позовні вимоги в повному обсязі, пославшись на обставини викладені вище. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги визнала в повному обсязі, не заперечила щодо задоволення позову. Відповідно до ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд дійшов до висновку про задоволення позову з таких підстав. Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог. Правилами ст.ст.10, 60 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Судом встановлено, що 23.03.2007 року між ЗАТ КБ "Приватбанк" та [PERSON] укладений кредитний договір у вигляді встановленого кредитного ліміту 2700,00 грн. на платіжну картку зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 36% на рік на суму залишку заборгованості з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки (а.с. 12-20). На підставі Закону України "Про акціонерні товариства" найменування юридичної особи Закрите акціонерне товариство комерційний банк "ПриватБанк" змінено на Публічне акціонерне товариство комерційний банк "ПриватБанк". Відповідно до п. 1.1. Статуту Публічного акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк", банк є правонаступником усіх прав та обов'язків Закритого акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" (а.с. 27). Відповідач [PERSON] не виконує належним чином умови кредитного договору, у зв'язку з чим утворилася заборгованість, що станом на 31.07.2013 року складає 23835,98 грн., з яких 14369,67 грн. - заборгованість за кредитом; 6324,37 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 1530,70 грн. - заборгованість по комісії за користування кредитом; 500,00 грн. - штраф (фіксована частина), 1111,24 грн. - штраф (процентна складова) (а.с. 6-11). За таких обставин суд вважає, що правовідносини, що виникли між сторонами, є зобов`язальними і регулюються нормами глав 47-49, 51 ЦК України, а також спеціальними нормами глави 71 ЦК України. Згідно з вимогами ст. 526, 527, 530 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). У відповідності до ст. 1054 ч. 1 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Статтею 1048 ЦК України передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або за законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. Згідно зі ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Статтею 611 ЦК України визначено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Отже, суд вважає обґрунтованою вимогою позивача про стягнення з відповідача заборгованості станом на 31.07.2013 року в загальному розмірі 23835,98 грн. При подачі позову до суду позивачем було сплачено судовий збір в розмірі 238,36 грн., тому відповідно до ст. 88 ЦПК України, сума сплаченого судового збору підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. На підставі викладеного та

Outcome: approved