Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-22 00:00:00

Позивач [PERSON] пред'явив до суду позов до відповідачки фізичної особи-підприємця [PERSON], в якому просить розірвати договір від 06 грудня 2015 року, укладений між фізичною особою-підприємцем [PERSON] та [PERSON], у зв'язку із істотним порушенням умов договору фізичною особою-підприємцем [PERSON] та стягнути з [PERSON] на його користь 27100 гривень збитків нанесених невиконанням договору про виконання робіт. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що 06 грудня 2015 року між ним ([PERSON].) та фізичною особою-підприємцем [PERSON] був укладений договір на виконання робіт, за умовами якого [PERSON] зобов'язалася спроектувати, виготовити, здійснити доставку та монтаж наступних меблів: шафи-купе, вішака, комода під вішак, комода в дитячу кімнату, а [PERSON] зобов'язався здійснити оплату за виконані роботи на умовах передбачених договором. Відповідно до умов укладеного договору загальна вартість робіт становить 54200 гривень, при цьому, пунктом 3.1 договору передбачено, що розрахунки проводяться у вигляді 50% передоплати (авансу) від загальної вартості виробу та доплати 30% за два дні до початку монтажу, 20% - по закінченні монтажу. Позивач вказує, що свої зобов'язання за договором щодо сплати авансового платежу в сумі 27100 гривень виконав повністю. Оскільки, укладаючи вказаний договір сторони не передбачили в ньому термін виконання зобов'язання виконавцем, то 21 жовтня 2016 року він ([PERSON].) направив відповідачу вимогу про виконання зобов'язання, яку повторно направив відповідачці 17 січня 2017 року. Однак, відповідачка взятих на себе зобов'язань не виконала та не повідомила його про причини неможливості їх виконання. З цих підстав, позивач вважає, що оскільки відповідачка отримала від позивача аванс в сумі 27100 гривень, та, при цьому, не приступила до виконання умов договору і не виконала його, йому ([PERSON].) нанесено реальні збитки в розмірі 27100 гривень, які слід стягнути із відповідачки на його користь. Позивач [PERSON] у судове засідання не з'явився, однак його представник [PERSON] подала заяву про розгляд справи за її відсутності та відсутності позивача, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити, не заперечує щодо ухвалення заочного рішення. Відповідач фізична особа-підприємець [PERSON] у судове засідання не з'явилася із невідомої суду причини, хоча про дату, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, причин неявки у судове засідання суду не повідомила та не подавала клопотань про розгляд справи за її відсутності. Приймаючи до уваги вимоги ч.4 ст.169 ЦПК України, суд вважає, що відповідач повідомлений належним чином і повторно не з'явився у судове засідання без поважних причин, а тому, суд може вирішувати справу на підставі наявних у ній даних та доказів. Зі згоди позивача, який не заперечує проти заочного розгляду справи, суд ухвалює заочне рішення, що відповідає ст.224 ЦПК України. Дослідивши та оцінивши докази по справі, суд встановив наступні факти: Судом установлено, що 06 грудня 2015 року між фізичною особою-підприємцем [PERSON] - Виконавцем та [PERSON] - Замовником укладено Договір, за умовами п.1 якого Виконавець приймає замовлення на проектування, виготовлення, доставку та монтаж виробу: шафи-купе в кількості 1 штука; вішалка - 1 штука; комод під взуття - 1 штука; комод в дитячу - 5 штук; комод - 1 штука. Як слідує із п. 2 вказаного договору загальна вартість робіт становить 54200 гривень. У п. 3 Договору сторони погодили, що розрахунки проводяться у вигляді 50% передоплати (авансу) від загальної вартості виробу та доплати 30% за два дні до початку монтажу, 20% - по закінченні монтажу. Згідно п. 5 Договору термін дії Договору починається з моменту підписання Договору та отримання авансу або поступлення грошей на розрахунковий рахунок "Виконавця" та продовжується до повного виконання робіт. Дія Договору закінчується після підписання акту виконання робіт "Замовником" і до повного розрахунку з "Виконавцем". Також, у вказаному договорі зазначено, що Замовником внесено аванс у розмірі 27100 гривень. Згідно викладених у позові обставин, відповідачка не виконала взятих на себе зобов'язань та не повідомила відповідача про причини неможливості їх виконання. 21 жовтня 2016 року представник по довіреності [PERSON] - [PERSON] направила відповідачці ФОП [PERSON] письмову вимогу про виконання зобов'язання, в якій зобов'язала ФОП [PERSON] виконати зобов'язання за договором від 06 грудня 2015 року у семиденний строк з моменту отримання вимоги. У разі невиконання зобов'язань вважати дану вимогу повідомленням про відмову від договору та в п'ятиденний строк після закінчення сьомого дня з моменту одержання цієї вимоги відшкодувати збитки нанесені неналежним виконанням договору, які становлять 27100 гривень сплачених по договору коштів та 8130 гривень пені за несвоєчасне виконання зобов'язань. Однак, на вказану вимогу відповідачка не відреагувала та не виконала зобов'язання за договором. Суд, розглянувши матеріали справи, дослідивши та оцінивши зібрані по справі докази, вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення, виходячи із наступного. Відповідно до частини першої, пункту 1 частини другої статті 11 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), частин першої та другої статті 509 ЦК України, цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. До підстав виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, належать договори та інші правочини. Статтею 627 Цивільного кодексу України передбачено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Як зазначено у частині першій статті 628 Цивільного кодексу України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погодженні ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Статтею 638 Цивільного кодексу України визначено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Як визначено положеннями ст.837 ЦК України, за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов'язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу. Договір підряду може укладатися на виготовлення, обробку, переробку, ремонт речі або на виконання іншої роботи з переданням її результату замовникові. Відповідно до частин 1 та 3 ст. 865 Цивільного кодексу України, за договором побутового підряду підрядник, який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується виконати за завданням фізичної особи (замовника) певну роботу, призначену для задоволення побутових та інших особистих потреб, а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу. До відносин за договором побутового підряду, не врегульованих цим Кодексом, застосовується законодавство про захист прав споживачів. Відповідно до ч. 1 ст. 6 ЦК України, сторони мають право укласти договір, який не передбачений актами цивільного законодавства, але відповідає загальним засадам цивільного законодавства. Згідно ч. 2 ст. 628 ЦК України, сторони мають право укласти договір, в якому містяться елементи різних договорів (змішаний договір). До відносин сторін у змішаному договорі застосовуються у відповідних частинах положення актів цивільного законодавства про договори, елементи яких містяться у змішаному договорі, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті змішаного договору. Частиною 2 ст. 873 ЦК України передбачено, що робота оплачується замовником після її остаточного передання підрядником. За згодою замовника робота може бути ним оплачена при укладенні договору побутового підряду шляхом видачі авансу або у повному обсязі. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Як установлено судом, позивач виконав свої зобов'язання за Договором 06 грудня 2015 року, здійснивши попередню оплату в загальному розмірі 27100 гривень, що відповідає сумі передоплати, визначеної в підпункті 3.1. п.3 Договору. При цьому, відповідачка, в порушення умов укладеного договору, після надходження грошових коштів, до виконання обсягу робіт, визначених договором, не приступила, та у встановлені строки замовлення не виконала. Відповідно до частин 2, 3 ст. 849 ЦК України якщо Підрядник своєчасно не розпочав роботу або виконує її настільки повільно, що закінчення її у строк стає явно неможливим, замовник має право відмовитися від договору підряду та вимагати відшкодування збитків. Якщо під час виконання роботи стане очевидним, що вона не буде виконана належним чином, замовник має право призначити підрядникові строк для усунення недоліків, а в разі невиконання підрядником цієї вимоги відмовитися від договору підряду та вимагати відшкодування збитків або доручити виправлення роботи іншій особі за рахунок підрядника. Крім цього, частиною 1 статті 10 Закону України "Про захист прав споживачів" передбачено, що споживач має право відмовитися від договору про виконання робіт (надання послуг) і вимагати відшкодування збитків, якщо виконавець своєчасно не приступив до виконання зобов'язань за договором або виконує роботу так повільно, що закінчити її у визначений строк стає неможливим. Як визначено статтею 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Згідно п. 1, 3, 4 ч. 1 ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, у тому числі: припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, розірвання договору; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди. Відповідно до ч. 2 ст. 651 ЦК України, договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. Аналізуючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позивачем [PERSON] правомірно пред'явлено вимогу до ФОП [PERSON] про розірвання Договору від 06 грудня 2015 року, оскільки, зважаючи на те, що предметом спірного договору є проектування, виготовлення, доставка та монтаж виробів, зокрема: шафи-купе в кількості 1 штука; вішалка - 1 штука; комод під взуття - 1 штука; комод в дитячу - 5 штук; комод - 1 штука, та відповідачка, яка є виконавцем за вказаним договором не виконала взяті на себе зобов'язання, у даному випадку має місце порушення істотних умов договору. Стороною відповідача не надано жодних доказів на спростування зазначених обставин. Виходячи з наведеного суд убачає передбачені ст.ст. 611, 651 ЦК України підстави для розірвання Договору від 06 грудня 2015 року та стягнення з відповідачки сплаченої позивачем за договором передоплати в сумі 27100 гривень. На підставі наведеного та

Outcome: approved