Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-17 00:00:00

До суду з названим позовом звернулося ПАТ КБ„ПриватБанк, посилаючись на те, що 25.06.2011 року між ПАТ „Акцент Банк та відповідачем було укладено кредитний договір № б/н, відповідно до якого останній у позивача отримав кредит в сумі 8000 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою 30 % в рік за користування кредитом на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами надання банківських послуг, правилами користування платіжною карткою складає між ним і Банком договір. Відповідач свої зобовязання належним чином не виконує, в результаті чого станом на 16.03.2014 року виникла заборгованість в сумі 22886 гривень 26 копійок, в тому числі: за кредитом 7987,20 грн., за відсотками 9775,26 грн., за комісією 3557,79 грн. та штрафи: фіксована частина 500 грн., процентна складова 1066,01 грн. Позивач просить суд стягнути з [PERSON] на користь ПАТ „Акцент Банк заборгованість за вказаним кредитним договором в сумі 22886,26 грн. та судовий збір у розмірі 243,60 грн. В судове засідання представник позивача ПАТ КБ ПриватБанк не прибув. Позивач направив до суду клопотання, в якому просить позовні вимоги задовольнити, справу розглядати у відсутність їх представника, не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання повторно не прибув, про час і місце розгляду справи належним чином повідомлений, причини неявки суду не повідомив. Суд вважає можливим розгляд справи за наявними матеріалами, в звязку з чим відповідно до ст. ст. 169 ч. 4, 225 ЦПК України постановив ухвалу про проведення заочного розгляду справи. Суд, розглянувши матеріали справи, та дослідивши письмові докази, вважає, що в задоволенні позовних вимог слід відмовити, виходячи з наступного. Судом встановлено, що відповідно до копії заяви анкети від 25.06.2011 року між ПАТ „Акцент Банк та відповідачем було укладено кредитний договір № б/н, відповідно до якого останній у позивача отримав кредит в сумі 8000 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою 30 % в рік за користування кредитом на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Також сторони домовились, що заява позичальника разом із памяткою клієнта, Умови та Правила надання банківських послуг, а також тарифи становлять договір про надання банківського кредиту. (а.с. 9-23). Позичальник не виконував належним чином взяті на себе зобовязання. Згідно довідки розрахунку станом на 16 березня 2014 року заборгованість відповідача перед ПАТ „Акцент Банк за вищевказаним договором кредиту становить 22886 гривень 26 копійок, з яких заборгованість за кредитом 7987,20 грн., за відсотками 9775,26 грн., за комісією 3557,79 грн. та штрафи: фіксована частина 500 грн., процентна складова 1066,01 грн., що підтверджується (а.с. 6-8). Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ст.ст. 525, 526 ЦК України зобовязання мають виконуватись належним чином та у встановлений строк. Одностороння відмова від виконання зобовязань не допускається. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 Позика глави 71 ЦК України (ч. 2 ст. 1054 ЦК України). Відповідно до ст. 1049 Цивільного Кодексу України позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ч. 1 ст. 3, ч. 1 ст.60 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, а звернувшись до суду, повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Як вбачається з копії заяви анкети від 25.06.2011 року вищевказаний кредитний договір укладено між ПАТ „Акцент Банк та відповідачем. Фактично відповідно до умов заяви-анкети та п. 9.12 Умов та Правил надання банківських послуг (а. с. 12-23) відповідач звернувся до ПАТ „А-Банк з проханням отримати кредит строком на 12 місяців з умовою сплати за користування кредитом відсотків у розмірі 30% на рік на суму залишку заборгованості по кредиту, та зобов'язався повернути позикодавцю суму кредиту, відсотків, винагороди відповідно до цієї заяви та умов надання споживчого кредиту. З цієї анкети та умов надання кредиту вбачається, що позикодавцем виступив ПАТ „А-Банк. З даним позовом фактично звернувся не ПАТ „Акцент Банк, а ПАТ КБ "ПриватБанк", який відповідно до довіреності №986 від 25.12.2012 року (а. с. 34-35) в особі його уповноважених працівників має право подавати, підписувати, пред'являти, та підтримувати позови від імені ПАТ „Акцент Банк та представляти інтереси вказаного Банку в судах з правами, передбачених законодавством для позивача, цивільного позивача, кредитора, заявника, стягувана. Доказів відступлення права вимоги за цим договором або інших підстав заміни кредитора у зобовязанні, передбачених ст.512 ЦК України, представник ПАТ КБ "ПриватБанк" суду не надав. Між тим ч.1 ст.1046 ЦК України передбачає обов'язок позичальника повернути суму позики саме позикодавцеві. З урахуванням наведених норм та встановлених обставин суд вважає, що позивач не довів права вимагати виконання відповідачем зобовязання в обсязі і на умовах, які належали первісному кредитору, між сторонами (ПАТ КБ "ПриватБанк" та відповідачем) відсутні цивільно-правові відносини із зобов'язального права за вищевказаним кредитним договором, а тому у позові слід відмовити.

Outcome: dismissed