Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-16 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] , про звернення стягнення на предмет іпотеки. Позов мотивовано тим, що 29 жовтня 2008 року між Закритим акціонерним товариством «ОТП Банк» (правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «ОТП Банк») та [PERSON] було укладено кредитний договір № ML-304/191/2008, відповідно до якого позичальник отримала кредит у розмірі 55592,00 доларів США. 29 жовтня 2008 року з метою забезпечення виконання боргових зобов`язань за кредитним договором між ЗАТ «ОТП Банк» та відповідачем було укладено договір іпотеки № PML-304/191/2008, за яким остання передала банку в іпотеку будинок та земельну ділянку, площею 0,1 га., що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , , що належить іпотекодавцю на праві приватної власності. В порушення вимог умов договору [PERSON] зобов`язання належним чином не виконала. Заочним рішенням Дніпропетровського районного суду м. Дніпродзержинська, Дніпропетровської області від 13 березня 2014 року по справі № 185/13370/13-ц, яке набрало законної сили 14.03.2014 року, позов було задоволено та стягнуто з [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» суму боргу за кредитним договором № ML-304/191/2008 від 29.10.2008 року та по кредитному договору № ML-304/043/2008 від 04.04.2008 року у розмірі 861787,71 грн. Позивач просить в рахунок погашення заборгованості у розмірі звернути стягнення на предмет застави . Позивач про час і місце судового розгляду повідомлений належним чином, його представник в судове засідання не з`явився, надав письмову заяву, в якій підтримав позовні вимоги повністю, просив їх задовольнити, не заперечував проти ухвалення по справі заочного рішення. Відповідач у судове засідання не з`явився, про час і місце судового засідання повідомлявся належним чином. За таких умов суд вважає можливим розглянути справу у заочному порядку. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного. 29 жовтня 2008 року між Закритим акціонерним товариством «ОТП Банк» (правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «ОТП Банк») та [PERSON] було укладено кредитний договір № ML-304/191/2008, відповідно до якого позичальник отримала кредит у розмірі 55592,00 доларів США.(а.с.9). 29 жовтня 2008 року, з метою забезпечення виконання боргових зобов`язань за кредитним договором між ЗАТ «ОТП Банк» та [PERSON] було укладено договір іпотеки № PML-304/191/2008, за яким остання передала банку в іпотеку будинок та земельну ділянку, площею 0,1 га, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Вказане підтверджено копією договору іпотеки . 27 червня 2012 року між ПАТ «ОТП Банк» та ТОВ «ОТП факторинг Україна» було укладено договір купівлі продажу кредитного портфелю, згідно умов якого банк відступив, а позивач прийняв право вимоги за кредитним договором № ML-304/191/2008 від 29.10.2008 року. Також 27 червня 2012 року між ПАТ «ОТП банк» та ТОВ «ОТП Факторинг Україна» було укладено договір про відступлення права вимоги, відповідно до якого ТОВ «ОТП Факторинг Україна» перейшли всі права та обов`язки за договором іпотеки №PML-304/191/2008 від 29.10.2008 року./а.с.20-21/. Предметом застави є будинок загальною площею 90,4 кв.м. Заочним рішенням Дніпропетровського районного суду м. Дніпродзержинська, Дніпропетровської області від 13 березня 2014 року по справі № 185/13370/13-ц, яке набрало законної сили 14.03.2014 року, позов було задоволено та стягнуто з [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» суму боргу за кредитним договором № ML-304/191/2008 від 29.10.2008 року та по кредитному договору № ML-304/043/2008 від 04.04.2008 року у розмірі 861787,71 грн. Вказане підтверджено копією рішення суду./а.с.7-8/. Рішення суду не виконано. Статтею 1\~Закону України\~"Про\~іпотеку" встановлено, що іпотека, це вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом. Частиною 1 статті 7\~Закону України\~«Про іпотеку» встановлено, що за рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобов`язанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором, що визначена на час виконання цієї вимоги, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачене умовами договору, що обумовлює основне зобов`язання. Статтею 546\~ЦК України передбачено, що виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Договором або законом можуть бути встановлені інші види забезпечення виконання зобов`язання. Статтею 572\~ЦК України встановлено, що в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов`язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави). Частиною 1статті 575 ЦК України, встановлено, що окремим видом застави є іпотека а саме це застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи. Статтею 589\~ЦК України встановлено, що у разі невиконання зобов`язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави. За рахунок предмета застави заставодержатель має право задовольнити в повному обсязі свою вимогу, що визначена на момент фактичного задоволення, включаючи сплату процентів, неустойки, відшкодування збитків, завданих порушенням зобов`язання, необхідних витрат на утримання заставленого майна, а також витрат, понесених у зв`язку із пред`явленням вимоги, якщо інше не встановлено договором. Статтею 590 ЦК України, звернення стягнення на предмет застави здійснюється за рішенням суду, якщо інше не встановлено договором або законом. Пунктом 1статті 1 Закону України "Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті", протягом дії цього\~Закону\~не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) нерухоме житлове майно, яке вважається предметом застави згідно із\~статтею 4 Закону України "Про заставу"\~та/або предметом іпотеки згідно із\~статтею 5 Закону України "Про іпотеку", якщо таке майно виступає як забезпечення зобов`язань громадянина України (позичальника або майнового поручителя) за споживчими кредитами, наданими йому кредитними установами - резидентами України в іноземній валюті, та за умови, що: таке нерухоме житлове майно використовується як місце постійного проживання позичальника/майнового поручителя або є об`єктом незавершеного будівництва нерухомого житлового майна, яке перебуває в іпотеці, за умови, що у позичальника або майнового поручителя у власності не знаходиться інше нерухоме житлове майно; загальна площа такого нерухомого житлового майна (об`єкта незавершеного будівництва нерухомого житлового майна) не перевищує 140 кв. метрів для квартири та 250 кв. метрів для житлового будинку. Викладене приводить суд до висновку про те, що \~Закон України "Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті"\~має бути \~застосовується до даних правовідносин. Пунктом 2\~частиною 1\~статті 263\~ЦК України передбачено, що мораторій не звільняє від виконання зобов`язання, а є відстроченням виконання певних обов`язків, відкладення певних дій на визначений чи невизначений період на підставі спеціального акта. Встановлений Законом України "Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті"мораторій на стягнення нерухомого житлового майна громадян України, наданого як забезпечення зобов`язань за кредитами в іноземній валюті, не передбачає втрату кредитором права на звернення стягнення на предмет іпотеки (застави) у випадку невиконання боржником зобов`язань за договором, а лише тимчасово забороняє примусово стягувати (відчужувати без згоди власника). Викладене приводить суд до висновку про те, що у задоволенні позову слід відмовити. Судові витрати слід покласти на позивача.

Outcome: dismissed