Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-13 00:00:00

В липні 2014 р. ПАТ "ВТБ Банк" звернулося з позовом до суду до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що 12.03.2012 року між ПАТ " ВТБ Банк " та відповідачкою [PERSON] був укладений кредитний договір №R53113209351В, за яким позивач надав [PERSON] кредит в розмірі 50000 грн., зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 27,00% на рік, терміном до 12.03.2015 р.. Позивач виконав свої зобов'язання та надав відповідачу кредит в обумовлений договором сумі, але відповідач, всупереч умовам кредитного договору, не здійснює погашення сум кредиту та відсотків по ньому, в зв'язку з чим, у нього виникла заборгованість, загальна сума якої станом на 15 січня 2014 року складає 91542,82 грн., яка складається з: поточної заборгованості за кредитом - 28854,99 грн., заборгованості за простроченим кредитом - 18550,06 грн., інфляційних витрат - 192,92 грн., 3% відсотків річних - 348,50 грн.; поточна заборгованість за відсотками - 951,51 грн., простроченої заборгованості по відсоткам - 11771,48 грн., інфляційних витрат - 120,83 грн., 3% річних - 202,97 грн.; заборгованості по пені - 33549,56 грн.. Посилаючись на наявність кредитної заборгованості у [PERSON], позивач звернувся до суду з даним позовом, в якому просить стягнути на його користь з відповідача заборгованість за кредитним договором - 91542,82 грн. та 916 грн. судового збору. В судове засідання представник позивача не з'явився, про розгляд справи повідомлений належним чином, причину неявки не повідомив. Відповідачка у судове засідання з'явилася, проти задоволення позову не заперечила , просила зменшити розмір нарахованої пені, у зв»язку з тяжкими обставинами , які склалися в її родині. Суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності представника позивача, на підставі наявних даних і доказів та ухвалити відповідне рішення, оскільки проти такого вирішення справи відповідачка не заперечує. Суд, заслухавши пояснення відповідачки, вивчивши матеріали справи, дійшов висновку, що позовні вимоги підтверджені та підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. З матеріалів справи вбачається, що 12.03.2012 року між ПАТ " ВТБ Банк " та відповідачкою [PERSON] був укладений кредитний договір №R53113209351В, за яким позивач надав [PERSON] кредит в розмірі 50000 грн., зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 27,00% на рік, терміном до 12.03.2015 р. на споживчі потреби. Відповідно до п.3.9 кредитного договору, кредит надавався шляхом безготівкового перерахунку коштів на поточний рахунок відповідача, операції за яким здійснювалися з використанням спеціальних платіжних засобів [NUMBER] у відділенні «Київська регіональна дирекція «ПАТ «ВТБ Банк». Як вбачається з розрахунку, наданого банком, відповідач не здійснював погашення заборгованості по кредиту, а відтак станом на 15 січня 2014 року складає 91542,82 грн., яка складається з: поточної заборгованості за кредитом - 28854,99 грн., заборгованості за простроченим кредитом - 18550,06 грн., інфляційних витрат - 192,92 грн., 3% відсотків річних - 348,50 грн.; поточна заборгованість за відсотками - 951,51 грн., простроченої заборгованості по відсоткам - 11771,48 грн., інфляційних витрат - 120,83 грн., 3% річних - 202,97 грн.; заборгованості по пені - 33549,56 грн.(а.с. 5-8). Відповідно до п.7.1. Кредитного договору, відповідач зобов'язувався, у випадку порушення умов кредитного договору, сплачувати на користь банку пеню за кожен день прострочення у розмірі 0,5% від суми прострочених зобов'язань за кожен день порушення виконання зобов'язань, включаючи день погашення. Як вбачається з наданих позивачем розрахунків, відповідачу було нараховано пеню за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором у розмірі 33549,56 грн. за період з 21 серпня 2012 року по 15 січня 2014 року (а.с. 8). Аналіз норм ст. 266, ч. 2 ст. 258 ЦК України дає підстави для висновку про те, що стягнення неустойки (пені, штрафу) обмежується останніми 12 місяцями перед зверненням кредитора до суду, а починається з дня (місяця), з якого вона нараховується, у межах строку позовної давності за основною вимогою. Вказана позиція відображена в постанові Верховного Суду України від 6 листопада 2013 року №6-116цс13, яка відповідно до ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою до застосування. Таким чином, пеня може бути нарахована за період 12 місяців від дати звернення з позовом до суду, тобто з 03 липня 2014 року. Надані позивачем розрахунки дають можливість вирахувати пеню за період з 19 липня 2013 року по 15 січня 2014 року , а відтак її розмір становить 21889,83 грн.. Відповідно до ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ст. 1050 ЦК України, якщо договором позики встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів. Відповідно до ч.1 ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. На основі повно та всебічно з'ясованих обставин справи, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин, та правові норми, які підлягають застосуванню, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню частково, а з відповідача потрібно стягнути на користь позивача суму 79883,09 грн. В решті позовних вимог позивачу потрібно відмовити. Відповідно до ч.1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, а відтак, з [PERSON] підлягають стягненню на користь позивача 916 грн. судового збору. На підставі викладеного, ст.ст. 266, 258, 526, 1049, 1054 ЦК України, та

Outcome: partial