Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-12 00:00:00

В листопаді 2020 року [PERSON] звернулася до суду із заявою про видачу обмежувального припису щодо [PERSON] . В обґрунтування вимог зазначив, що [PERSON] є її сином, який на протязі 2019-2020 років вчиняє відносно неї домашнє насильство, погрожує їй, застосовуючи в тому числі насильство фізичного характеру. За змістом заяви [PERSON] вказує, що вона неодноразово зверталась до УПП Запорізької області за фактом вчинення [PERSON] відносно неї насильства. Посилаючись на вказані обставини, просить видати обмежувальний припис встановивши заходи тимчасового обмеження шляхом усунення перешкод у користуванні власністю, обмежити [PERSON] у спілкуванні з [PERSON] , забороною її розшукування, ведення листування, телефонних переговорів, будь-якого контактування через інші засоби зв`язку і через третіх осіб строком на 6 місяців. В судове засідання [PERSON] не з*явилась, клопотань не подавала. Заінтересована особа [PERSON] в судове засідання не з`явився з невідомих причин,викликався шляхом направлення судових повісток,що не перешкоджає розгляду заяви без його участі. Вивчивши письмові докази, встановивши обставини справи, суд дійшов висновку про те, що заява не підлягає задоволенню, виходячи з такого. Як встановлено ст.263 ЦПК України,судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Судом встановлено, що заявник є матір*ю [PERSON] . Відповідно до свідоцтва № [NUMBER] про право власності на житло [PERSON] та [PERSON] належить на праві спільної сумісної власності належить квартира [ADDRESS] . Відповідно до виписок з сайту Судової влади та виписок з Єдиного реєстру судових рішень відносно [PERSON] розглядалися справи про адміністративні правопорушення за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП. Відповідно до пунктів 3,6,7,8 частини 1 статті 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного,сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь. Кривдник - особа, яка вчинила домашнє насильство у будь-якій формі. Особа, яка постраждала від домашнього насильства - особа, яка зазнала домашнього насильства у будь-якій формі. У даній справі встановлено судом, що між сторонами склалися певні конфліктні стосунки, підґрунтям яких є особисті неприязні відносини. Відповідно до п.п. 5, 7 ч.1 ст. 1 Закону України "Про запобігання та протидію домашньому насильству", запобігання домашньому насильству - система заходів, що здійснюються органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування, підприємствами, установами та організаціями, а також громадянами України, іноземцями та особами без громадянства, які перебувають в Україні на законних підставах, та спрямовані на підвищення рівня обізнаності суспільства щодо форм, причин і наслідків домашнього насильства, формування нетерпимого ставлення до насильницької моделі поведінки у приватних стосунках, небайдужого ставлення до постраждалих осіб, насамперед до постраждалих дітей, викорінення дискримінаційних уявлень про соціальні ролі та обов`язки жінок і чоловіків, а також будь-яких звичаїв і традицій, що на них ґрунтуються. Домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь. Крім того роз`яснено, що кривдник - особа, яка вчинила домашнє насильство у будь-якій формі. Обмежувальний припис стосовно кривдника - встановлений у судовому порядку захід тимчасового обмеження прав чи покладення обов`язків на особу, яка вчинила домашнє насильство, спрямований на забезпечення безпеки постраждалої особи. Особа, яка постраждала від домашнього насильства(далі - постраждала особа), - особа, яка зазнала домашнього насильства у будь-якій формі. Відповідно до ст.26 вказаного Закону, обмежувальним приписом визначаються один чи декілька таких заходів тимчасового обмеження прав кривдника або покладення на нього обов`язків: 1)заборона перебувати в місці спільного проживання (перебування) з постраждалою особою; 2)усунення перешкод у користуванні майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності або особистою приватною власністю постраждалої особи; 3) обмеження спілкування з постраждалою дитиною; 4) заборона наближатися на визначену відстань до місця проживання (перебування),навчання, роботи, інших місць частого відвідування постраждалою особою; 5) заборона особисто і через третіх осіб розшукувати постраждалу особу, якщо вона за власним бажанням перебуває у місці,невідомому кривднику, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею; 6) заборона вести листування, телефонні переговори з постраждалою особою або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб. З огляду на викладене, враховуючи положення Закону України "Про запобігання та протидію домашньому насильству", обмежувальний припис за своєю суттю не є заходом покарання особи (на відміну від норм, закріплених у КУпАП та КК України), а є тимчасовим заходом, виконуючим захисну та запобіжну функцію і направленим на попередження вчинення насильства та забезпечення першочергової безпеки осіб, з огляду на наявність ризиків, передбачених вищезазначеним законом,до вирішення питання про кваліфікацію дій кривдника та прийняття стосовно нього рішення у відповідних адміністративних або кримінальних провадженнях. Рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків. Обмежувальний припис видається на строк від одного до шести місяців. Разом з тим, статтею 8 Конвенції гарантовано, що кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції.Органи державної влади не можуть втручатись у здійснення цього права, за винятком випадків, коли втручання здійснюється згідно із законом і є необхідним у демократичному суспільстві в інтересах національної та громадської безпеки чи економічного добробуту країни, для запобігання заворушенням чи злочинам, для захисту здоров`я чи моралі або для захисту прав і свобод інших осіб. Тобто, при вирішенні питання щодо домашнього насильства суду потрібно переконатися, чи ґрунтується відповідна заява на достатній доказовій базі (яка, за потреби, може включати показання свідків, висновки компетентних органів, психологічні та інші експертні висновки та медичні довідки). В даному випадку,заявником не доведено ризиків,які,на її думку, мають місце у відносинах сторін та становлять пряму загрозу для заявника. Прояв домашнього насильства з боку [PERSON] на який посилається заявник,мав місце у серпні 2020 р.та на час розгляду даної заяви винуватості [PERSON] у вчиненні будь-яких протиправних дій обвинувальним вироком суду,що забрав законної сили,не встановлено. З огляду на викладене, та враховуючи відсутність встановлених вироком суду фактів домашнього насильства по відношенню до заявника, суд вважає, що вимоги щодо встановлення обмежувального припису є не обґрунтованими, та такими що не підлягають задоволенню. Згідно ч.ч. 1,5,6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. З огляду на викладене, суд дійшов висновку про те, що жодних доказів вчинення домашнього насильства заявник не надає,факт звернення [PERSON] до правоохоронних органів не підтверджують вчинення [PERSON] будь-яких дій,які свідчили б про наявність підстав застосування закону Закону України "Про запобігання та протидію домашньому насильству" та встановлення обмежувального припису. На підставі ст.12,13,76,81,141,258,259,265,350-6,353,355 ЦПК України,суд-

Outcome: dismissed