Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-04 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за кредитним договором, мотивуючи свої позовні вимоги тим, що [PERSON] звернувся до АТ КБ "Приватбанк" з метою отримання банківських послуг, у зв"язку з чим підписав заяву б/н від 20.02.2015 року згідно якої отримав кредит у розмірі 6000.00 грн. у вигляді встановлення кредитного ліміту на картковий рахунок. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з "Умовами та правилами надання банківських послуг", "тарифами банку", які викладені на банківському сайті "http://privathank.ua" складає між ним та банком договір, що підтверджується підписом у заяві. При укладанні договору сторони керувались ч. 1 ст. 634 ЦК України. АТ КБ "Приватбанк" свої зобов`язання за договором та угодою виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому договором, але Відповідач не надавав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договору, та у зв`язку з зазначеними порушеннями зобов`язань за кредитним договором відповідач станом на 08.12.2019 року має заборгованість - 40596 грн. 56 коп., яка складається з наступного: 21459 грн. 68 коп. - заборгованість за простроченим тілом кредиту; 3407 грн. 91 коп. - пеня за відсотками нарахованими на прострочений кредит згідно ст. 625 ЦК України; 13319 грн. 61 коп. нарахована пеня; штрафи відповідно до пункту 2.1.1.7.6 умов та правил надання банківських послуг: 500 грн. - штраф (фіксована частина); 1909 грн. 36 коп. - штраф (процентна складова). На даний час відповідач продовжує ухилятись від виконання зобов`язання і заборгованість за договором не погашає, що є порушенням законних прав АТ КБ "Приватбанк", а тому представник позивача просить суд стягнути з [PERSON] на користь АТ КБ "Приватбанк" заборгованість за кредитним договором №б/н від 20.02.2015 року розмірі 40596 грн. 56 коп. та судові витрати у розмірі 2102,00грн. 23.07.2020 року відповідач [PERSON] надав до суду відзив на позов у якому зазначив, що він дійсно 20.02.2015 року звернувся до Великолепетиського відділення АТ КБ Приватбанк з метою отримання коштів, та того ж дня ним було підписано анкету-заяву про приєднання умов та правил надання банківських послуг в Приват Банку. Того ж дня йому було надано кошти в розмірі 6000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок, і дійсно він користувався вказаними коштами, але під час підписання анкети-заяви йому не було роз"яснено до яких саме умов та правил він приєднується, у заяві не вказано за якими тарифами банку йому будуть нараховані відсотки за користування кредитними коштами, а також інші витрати за отриманні банківські послуги. Матеріали позову не містять належного підтвердження, того що саме ці витяги з тарифів та умов були чинні на момент підписання ним заяви та того, що він з ними ознайомився, погодився та зрозумів під час підписання, і вказана правова позиція висвітлена у постанові Великої Палати Верховного Суду України від 03.07.2019 року по цивільній справі №342/180/17. Витяг з тарифів обслуговування кредитних карт і витяг з умов надання банківських послуг, які долучені до позову не містять його підпису, а тому їх не можна розцінювати, як частину кредитного договору укладеного між ним та Приватбанком 20.02.2015 року, таким чином правовідносини, які виникли між ним та позивачем, він розцінює як укладення договору позики на строк дії карти. Додатково зазначив, що за час користування карткою він дійсно використовував встановлений ліміт в розмірі 6000,00 грн, а також після його збільшення використовував і інші кошти, а тому визнав, що дійсно на підставі підписаної заяви про приєднання умов та правил надання банківських послуг він отримав кошти у розмірі 21459,68 грн, які він на даний час через відсутність роботи не має можливості погасити, а тому просить суд позов АТ КБ Приватбанк до нього про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити частково на суму 21459,68 грн., а також у зв"язку з оголошеним карантином розгляд справи провести у його відсутність. 25.08.2020 року представник АТ КБ "Приватбанк" надала до суду відповідь на відзив у якій зазначила, що викладені відповідачем у відзиві обставини не визнає, позов підтримує у повному обсязі та просить суд його задовольнити. Представник позивача Меркулова В.В. у судове засідання не з"явилася, проте разом з позовом надала до суду клопотання про розгляд справи у її відсутність. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, але у відзиві на позов просив суд провести розгляд справи у його відсутність. Вивчивши та дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню частково. Як зазначив представник позивача у позовній заяві, 20.02.2015 року між АТ КБ "Приватбанк" та відповідачем - [PERSON] укладено кредитний договір б/н, шляхом підписання відповідачем анкети - заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг, відповідно до яких [PERSON] отримав кредит у розмірі 6000.00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Так, у заяві від 20.02.2015 року зокрема зазначено, що відповідач згоден з тим, що ця заява разом із Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами становить між ним та банком договір про надання банківських послуг, а також, що він ознайомився та погодився з Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами банку, які були надані йому для ознайомлення в письмовому вигляді. До Анкети - заяви банк додав витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт "Універсальна" та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку ресурс: Архів Умов та правил надання банківських послуг розміщені на сайті https://privatbank.ua Так, долучений витяг не містить жодних відомостей про дату його формування, а розміщена у ньому інформація має чотири різних види банківських послуг без жодної вказівки на вид, який був наданий відповідачу, також і анкета - заява не містить відомостей про наданий відповідачу вид банківських послуг. Згідно з наданим банком розрахунком, заборгованість [PERSON] за вказаним кредитним договором станом на 08.12.2019 становить 40596 грн. 56 коп., яка складається з наступного: 21459 грн. 68 коп. - заборгованість за простроченим тілом кредиту; 3407 грн. 91 коп. - пеня за відсотками нарахованими на прострочений кредит згідно ст. 625 ЦК України; 13319 грн. 61 коп. нарахована пеня; штрафи відповідно до пункту 2.1.1.7.6 умов та правил надання банківських послуг: 500 грн. - штраф (фіксована частина); 1909 грн. 36 коп. - штраф (процентна складова), тобто відповідачем фактично отримано та використано грошові кошти у розмірі 21459,68 грн. Відповідно до частини першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку АТ КБ "ПриватБанк"). Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. За змістом статті 1056-1 ЦК України в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі статтею 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. За змістом статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Частинами першою, другою статті 551 ЦК України визначено, що предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Згідно із частиною першою статті 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Таким чином, в разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі). У заяві позичальника від 20.02.2015 року процентна ставка не зазначена. Крім того, у цій заяві, підписаній сторонами, відсутні умови договору про встановлення відповідальності у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення зобов`язання у вигляді грошової суми та її визначеного розміру. Банк, пред`являючи вимоги про погашення кредиту, просив у тому числі, крім тіла кредиту (сума, яку фактично отримав в борг позичальник), стягнути складові його повної вартості, зокрема заборгованість за відсотками на поточну і прострочену заборгованість за користування кредитними коштами, а також пеню і штрафи за несвоєчасну сплату кредиту і процентів за користування кредитними коштами. Позивач, обґрунтовуючи право вимоги в цій частині, в тому числі їх розмір і порядок нарахування, крім самого розрахунку кредитної заборгованості за договором від 20.02.2015 року, посилався на довідку про умови кредитування з використанням кредитки "Універсальна" та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку ресурс: Архів Умов та правил надання банківських послуг розміщені на сайті: https://privatbank.ua як невід`ємні частини спірного договору. Витягом з тарифів обслуговування кредитних карт "Універсальна" та Витягом з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку ресурс: Архів Умов та правил надання банківських послуг розміщені на сайті: https://privatbank.ua/, що надані позивачем на підтвердження позовних вимог, визначені, в тому числі: пільговий період користування коштами, процентна ставка, права та обов`язки клієнта (позичальника) і банку, відповідальність сторін, зокрема пеня за несвоєчасне погашення кредиту та/або процентів, штраф за порушення строків платежів за будь-яким із грошових зобов`язань та їх розміри і порядок нарахування, а також містяться додаткові положення, в яких зокрема визначено дію договору (12 місяців з моменту підписання), позовну давність щодо вимог банку - 50 років (пункт 1.1.7.31 згаданих Умов), та інші умови. При цьому, матеріали справи не містять жодних відомостей про надану відповідачу кредитну лінію, та підтверджень того, що саме ці умови кредитування та Витяг з Умов розумів відповідач та ознайомився і погодився з ними, підписуючи заяву-анкету про приєднання до умов та Правил надання банківських послуг ПриватБанку, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема й щодо сплати процентів за користування кредитними коштами та щодо сплати неустойки (пені, штрафів), та, зокрема саме у зазначеному в цих документах, що додані банком до позовної заяви розмірах і порядках нарахування. Крім того, роздруківка із сайту позивача належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування. Саме до таких вищезазначених висновків дійшла Велика палата Верховного Суду у своїй постанові від 03.07.2019 року по цивільній справі № 342/180/17. У даному випадку також неможливо застосувати до вказаних правовідносин правила частини першої статті 634 ЦК України за змістом якої - договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, оскільки Умови та правила надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті позивача (www.privatbank.ua) неодноразово змінювалися самим АТ КБ "ПриватБанк" в період - з часу виникнення спірних правовідносин до моменту звернення до суду із вказаним позовом, тобто кредитор міг додати до позовної заяви довідку про умови кредитування та Витяг з Умов у будь-яких редакціях, що найбільш сприятливі для задоволення позову. За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та правила банківських послуг, відсутність у заяві домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, пені та штрафів за несвоєчасне погашення кредиту, надані банком довідка про умови кредитування з використанням кредитки та Витяг з Умов не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин. Надані позивачем Правила надання банківських послуг ПриватБанку, з огляду на їх мінливий характер, не можна вважати складовою кредитного договору й щодо будь-яких інших встановлених ними нових умов та правил, чи можливості використання банком додаткових заходів, які збільшують вартість кредиту, чи щодо прямої вказівки про збільшення прав та обов`язків кожної із сторін, якщо вони не підписані та не визнаються позичальником, а також, якщо ці умови прямо не передбачені, як у даному випадку - в заяві позичальника, яка безпосередньо підписана останнім і лише цей факт може свідчити про прийняття позичальником запропонованих йому умов та приєднання як другої сторони до запропонованого договору. Суд вважає, що Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт "Універсальна" та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку ресурс: Архів Умов та правил надання банківських послуг розміщені на сайті: https://privatbank.ua/, які містяться в матеріалах даної справи не визнаються відповідачем та не містять його підпису, тому їх не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного між сторонами 20.02.2015 року шляхом підписання заяви. Отже відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді ціну договору, яка встановлена у формі сплати процентів за користування кредитними коштами, а також відповідальність у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення термінів виконання договірних зобов`язань. Такі висновки також викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03.07.2019 року по цивільній справі № 342/180/17. Безпосередньо укладений між сторонами кредитний договір від 20.02.2015 року у вигляді заяви, підписаної сторонами, не містить і строку повернення кредиту (користування ним). Однак враховуючи, що фактично отримані та використані [PERSON] на підставі анкети - заяви від 20.02.2015 року кошти у розмірі 21459 гривень 68 копійок, що визнано самим відповідачем та підтверджується випискою з банківського рахунку в добровільному порядку АТ КБ "ПриватБанк" не повернуті, а також вимоги частини другої статті 530 ЦК України за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав, позивач вправі вимагати захисту своїх прав через суд - шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів. Таким чином, суд приходить висновку, що позов АТ КБ "ПриватБанк" підлягає частковому задоволенню, а саме стягненню з [PERSON] підлягають грошові кошти у розмірі 21459 грн. 68 коп., тобто заборгованість за фактично наданим тілом кредиту. В задоволенні інших позовних вимог АТ КБ "Приватбанк" необхідно відмовити. Крім того, суд приходить до висновку про необхідність стягнення з [PERSON] на користь позивача судового збору, понесеного останнім пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, як це передбачено ст. 141 ЦПК України у розмірі 1111 грн. 12 коп. . На підставі ст.ст. 526, 611, 629, 634, 1049, 1054 ЦК України,

Outcome: partial