Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-24 00:00:00

У лютому 2015 року ПАТ "Укрсоцбанк" предявило через суд зазначений позов до [PERSON], посилаючись на те, що відповідно до укладеного кредитного договору № 196/09-6 від 20 вересня 2006 року відповідач отримав кредит в сумі 32500,00 доларів США на придбання автомобіля зі сплатою за користування коштами 13% на рік строком повернення не пізніше 19 вересня 2012 року, а згідно з умовами додаткової угоди №2 від 24 листопада 2010 року - зі сплатою за користування коштами 13,8% річних та строком повернення до 19 вересня 2015 року, проте позичальником в порушення умов договору сплата коштів систематично у визначені строки не здійснювалась в результаті чого виникла заборгованість, тому позивач просив суд стягнути з відповідача заборгованість станом на 26 травня 2014 року в сумі 17959,92 долари США, що еквівалентно за курсом НБУ 210403,04 грн., яка складається з заборгованості за кредитом 16164,99 доларів США, заборгованості за відсотками - 416,82 долари США, пені за несвоєчасне повернення кредиту в сумі 1071,29 доларів США, пені за несвоєчасне повернення процентів - 306,81 доларів США, а також покласти на відповідача судові витрати в сумі 2104,03 грн. Представник позивача, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, в судове засідання не зявився, у поданій заяві клопотав про розгляд справи у його відсутності, наполягаючи на задоволенні вимог з наведених у позовній заяві підстав, не заперечуючи проти заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] заперечень проти позову не надав, будучи належним чином повідомленим про час і місце розгляду справи, в судове засідання не зявився, причин не повідомив, свого представника до суду не направив, на підставі чого з урахуванням письмової згоди позивача відповідно до ст. 224 ЦПК України справа підлягає розглядові судом з ухваленням цього рішення заочно. На підставі неявки осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, і журнал судового засідання не ведеться. Суд, дослідивши зібрані письмові докази, дійшов висновку про задоволення позову, виходячи з встановлених у судовому засіданні наступних обставин. Однією з основних засад цивільного законодавства є свобода договору, а сторони мають право врегулювати у договорі, який передбачений актами цивільного законодавства, свої відносини, які не врегульовані цими актами та відступити від положень актів цивільного законодавства і врегулювати свої відносини на власний розсуд, вибрати на власний розсуд контрагента, про що говорить ст. ст. 3, 6, 627 ЦК України. Судом встановлено, що 20 вересня 2006 року між АКБ соціального розвитку "Укрсоцбанк", правонаступником якого є ПАТ "Укрсоцбанк" та [PERSON] укладений договір кредиту № 196/09-6, копія якого долучена до справи (а.с.7-9), за умовами якого, що є обовязковими для сторін згідно ст. 629 ЦК України, банк надає позичальнику у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру грошові кошти в сумі 32500,00 доларів США зі сплатою 13% річних зі сплатою кредиту за графіком для придбання автомобіля марки "Suzuki Gr.Vitara JLX MT" за договором №403 від 28 серпня 2006 року з ТОВ "Сервіс-Центр "Альфа" (п.1.1, 1.2, 1.3 договору). Відповідач за цим договором, отримавши кошти на придбання автомобіля "Suzuki Gr.Vitara JLX MT" в сумі 32500,00 доларів США, що підтверджується заявою позичальника та випискою по рахунку банку (а.с.19, 4), зобов'язався повернути банку кредит (грошові кошти), сплатити проценти за його користування, відповідно до умов п.1.1, 1.2 договору щомісячними платежами у сумі 451,00 доларів США. Додатковою угодою №1 від 23 червня 2009 року про внесення змін до договору кредиту №196/09-6 від 20 вересня 2006 року змінено п.1.1 договору за умовами якого банк надає відповідачу кошти в сумі 32715,47 доларів США н 32500,00 доларів США та 215,47 доларів США на поточні потреби, зі сплатою за користування коштами 13,5% річних, починаючи з 20 жовтня 2008 року до 19 вересня 2014 року згідно графіку (а.с.10). Договором про внесення змін №2 від 24 листопада 2010 року до договору кредиту №196/09-6 від 20 вересня 2006 року внесено наступні зміни: сторони обумовили, що залишок заборгованості за кредитом складає 19509,39 доларів США, за процентами - 1806,07 доларів США, відсоткова ставка за користування кредитом складатиме - 13,8% річних, а строк повернення кредиту продовжено до 19 вересня 2015 року згідно графіку (п.1, 2.1, 2.2, 2.3 договору про внесення змін). За вимогами ст.ст. 526, 530 ЦК України, зобов'язання повинні виконуватись належним чином і у встановлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Відповідно до ч.1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно зі ст. 1050 та ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк зобов'язується надати грошові кошти (кредит) громадянину у розмірі та на умовах, встановлених договором, а громадянин зобов'язується повернути кредит та сплатити відсотки, належні йому відповідно до ст. 1048, 1056-1 цього Кодексу. Якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу України. Договором про внесення змін №2 від 24 листопада 2010 року до договору кредиту №196/09-6 від 20 вересня 2006 року внесено зміни до п.6 договору кредиту від 20 вересня 2006 року, згідно з якими у разі порушення позичальником строків сплати процентів та/або кредиту як в повному обсязі, так і частково, більш ніж на 30 календарних днів, кредитор має право вимагати дострокового погашення кредиту, нарахованих процентів та можливих штрафних санкцій в повному обсязі шляхом направлення відповідного повідомлення позичальнику. Вимогу банку про повернення кредиту відповідачем станом на 26 травня 2014 року залишена без виконання. Суд за браком доказів підтвердження відповідачем виконання зобов'язання за правилами ст. 545 ЦК України дійшов висновку згідно з ст.ст. 10, 60 ЦПК України про відсутність сумнівів в правильності перевірених в судовому засіданні розрахунків суми грошового боргу, виконаних позивачем (а.с.4-6), які з огляду на не спростовану вірогідність відомостей про сплачені позивачу суми виключають добросовісність відповідача, що останнім не заперечувалось та не спростовано. Оскільки іншого не доведено, суд дійшов висновку, що відповідач вимогу позивача про повернення кредиту не виконала, заборгованість, яка утворилася станом на 26 травня 2014 року не повернув, в порушення ст.ст. 526, 530, 1049, 1054, 10561 ЦК України не сплачував тіло кредиту, відсотки і з порушенням ст. 529 ЦК України відступив від умов про частину, виконуваного обов'язку, і строків виконання, у зв'язку з чим станом на 26 травня 2014 року прострочив виконання згідно з ст. 612 цього Кодексу щодо повернення позивачу частини кредиту в сумі 16164,99 доларів США, що еквівалентно за курсом НБУ за 26 травня 2014 року 189375,17 грн., відсотків - 416,82 доларів США, що еквівалентно 4883,13 грн. Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 546 та ст. 549 ЦК України виконання зобовязання забезпечується, зокрема, неустойкою, яка визначається як пеня та штраф і є грошовою сумою або іншим майном, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення зобовязання (п. 3 ч. 1 ст. 611 ЦК України). Пунктом 4.1 договору передбачено, що при порушенні позичальником будь-якого зобов'язання, передбачених п.п.2.4, 1.1 даного договору, позичальник зобов'язується сплатити банку пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від несвоєчасно сплаченої суми за кожний день прострочення. За перевіреним в судовому засіданні розрахунком позивача, на його користь згідно зі ст. 550 ЦК України та п. 4.1 договору відповідач зобовязаний сплатити за період з 25 травня 2013 року по 25 травня 2014 року пеню в сумі 1071,29 доларів США за несвоєчасне повернення кредиту та в сумі 306,81 доларів США за несвоєчасне повернення відсотків. Відповідно до ст. 88 ЦПК України судові витрати відносяться на рахунок відповідача пропорційно задоволеним вимогам.

Outcome: approved