Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-20 00:00:00

Прокурор звернувся до суду з позовом в інтересах держави, в особі [PERSON] районної ради Чернігівської області, зазначивши, що [PERSON], займаючи посаду голови [PERSON] районної ради Чернігівської області 7-го скликання, являючись посадовою особою органу місцевого самоврядування та суб'єктом відповідальності за правопорушення, пов'язані з корупцією, в порушення п.п. 1, 2 ч.1 ст.28, ст.35 Закону України «Про запобігання корупції», не вжив заходів щодо уникнення конфлікту інтересів, не повідомивши сесію [PERSON] районної ради про наявність конфлікту інтересів в його службовій діяльності, який виникав в період часу з 22.02.2016 року по 23.02.2017 року, при визначенні розміру особистої премії та підписання розпоряджень від 22.02.2016 №8-ос «Про преміювання до 8 Березня»; від 12.06.2016 року №21-ос «Про преміювання до Дня Конституції»; від 12.08.2016 №26-ос «Про преміювання до Дня Незалежності»; від 24.11.2016 №42-ос «Про преміювання до Дня місцевого самоврядування»; від 23.02.2017 №9-ос «Про преміювання до 8 Березня», на підставі яких відповідачеві були нараховані та виплачені премії в розмірі 3\~000 грн., 3\~000 грн., 3\~000 грн., 3\~000 грн. та 6\~000 грн., відповідно, незважаючи на те, що в силу Положення про преміювання та надання матеріальної допомоги працівникам виконавчого апарату районної ради, затвердженого головою [PERSON] районної ради за 2011 рік; ч.3 ст.21 Закону України Про службу в органах місцевого самоврядування; п.6 Постанови КМУ № 268 від 09.03.2006 року, розмір премії з нагоди державних свят голові районної ради встановлюється виключно рішенням сесії [PERSON] районної ради. В результаті незаконних дій [PERSON] йому було нараховано та виплачено премії в загальному розмірі 18000 грн., що підтверджено особовими рахунками відповідача. Постановою Ріпкинського районного суду Чернігівської області від 19.09.2017 року, справу про адміністративні правопорушення, передбачені ч.1 ст.172-7, ч.2 ст.172-7 КУпАП відносно [PERSON] було закрито у звязку із закінченням строків притягнення до адміністративної відповідальності. Водночас, вказаною постановою, яка набрала чинності, підтверджено належність [PERSON] до субєктів корупційних правопорушень, наявність в його діях ознак та складу вказаних правопорушень, винність відповідача у їх вчиненні. Таким чином, прокурор просить стягнути з [PERSON], в дохід бюджету [PERSON] районної ради 18000 грн., в якості відшкодування завданої шкоди, а також понесені по справі судові витрати. В судовому засіданні прокурор підтримав свої вимоги, обґрунтовуючи їх обставинами, викладеними в позовній заяві. Представник позивача - [PERSON] районної ради [PERSON], в судовому засіданні позов не підтримав, вказавши на відсутність підстав для покладення на відповідача обов»язку по відшкодуванню шкоди, оскільки прокурором не надано доказів того, що [PERSON] районній раді було завдано реальних збитків внаслідок прийняття [PERSON] розпоряджень про своє преміювання, у звязку з тим, що кошторис видатків районної ради перевищений не був. З лютого 2016 року по лютий 2017 року, розмір премій працівникам районної ради визначався бухгалтером, який і розробляв проект відповідного розпорядження, після чого цей проект погоджувався особисто [PERSON], а вже потім підписувався [PERSON] Крім того, п.6 Постанови КМУ 268 від 09.03.2006 року, не містить чіткого правового регулювання спірних відносин, що виключає склад адміністративних правопорушень, які інкримінувались [PERSON] Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов не визнав, пояснивши, за усталеною практикою, голови районних, сільських та селищних рад отримують премії до провесійних свят і ювілейних дат на підставі власних розпоряджень, а не згідно рішень сесій відповідних рад. Через брак досвіду [PERSON] не мав умислу на вчинення правопорушень. Факт отримання одноразових премій на підставі власноручно підписаних розпоряджень, в загальному розмірі 18000 грн., відповідач не оспорює. Постанова у справі про адміністративне правопорушення, на яку посилається прокурор, згідно ч.7 ст.82 ЦПК України, не може бути доказом вини відповідача, отже наслідки передбачені ст.ст.66, 69 Закону України «Про запобігання корупції» в даному випадку не можуть настати. Провадження у справі про притягнення відповідача до адміністративної відповідальності було закрито, а пункт 3.1 рішення [PERSON] районної ради першої сесії сьомого скликання від 24.12.2015 року передбачає виплату премії голові ради в межах кошторису та економії коштів на оплату праці. Під час установчої сесії 24.12.2015 року, а саме при підготовці та прийнятті рішення щодо преміювання голови районної ради [PERSON] присутнім не був. У відзиві на позов [PERSON] посилався на практику Європейського суду з прав людини, в частині дотримання принципу правової визначеності щодо чіткості та передбачуваності законодавства та вказував, що в його діях відсутній реальний конфлікт інтересів, оскільки він не мав умислу на вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст.172-7 КУпАП, а в матеріалах справи відсутні докази, які б вказували про наявність у відповідача особистих інтересів чи обставин, котрі могли призвести до невиконання чи неналежного виконання своїх посадових обовязків. Крім того, питання оплати праці належить до трудових правовідносин, отже воно не може відноситись до сфери приватного інтересу, відсутність якого, в свою чергу, виключає наявність в діях [PERSON] реального конфлікту інтересів, а відтак і склади адміністративних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 172-7, ч.2 ст. 172-7 КУпАП. Заслухавши пояснення учасників судового розгляду, допитавши свідків, дослідивши матеріали цивільної справи та справи про адміністративні правопорушення, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. Статтею 131-1 Конституції України визначено, що прокуратура здійснює представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом. Згідно ч.1, ч.3 ст.23 Закону України «Про прокуратуру», право подання позовної заяви в порядку цивільного судочинства надається Генеральному прокурору, його першому заступнику та заступникам, керівникам регіональних та місцевих прокуратур, їх першим заступникам та заступникам. Прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб'єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. Згідно п.2 ч.2 ст.45 ЦПК України, в редакції чинній на момент предявлення позову, прокурор який звертається до суду самостійно визначає, в чому полягає порушення інтересів держави, та обґрунтовує необхідність їх захисту, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах. У разі відсутності такого органу або відсутності у нього повноважень щодо звернення до суду прокурор зазначає про це в позовній заяві, і в такому разі прокурор набуває статусу позивача. Частиною 4 ст.57 ЦПК України, в редакції чинній на момент розгляду справи судом, передбачено, що відмова органу, уповноваженого здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах, від поданого прокурором в інтересах держави позову, не позбавляє прокурора права підтримувати позов і вимагати\~розгляду справи по суті. Суд приймає до уваги, що [PERSON], який представляє інтереси [PERSON] районної ради в суді, займав і займає посаду начальника аналітично-контрольного відділу вказаної ради та мав безпосереднє відношення до розроблення проектів розпоряджень про виплату одноразових премій, в тому числі і відповідачеві. [PERSON] перебуває у службовому підпорядкуванні [PERSON], тобто є особою залежною від останнього. В даному випадку суд вважає хибним посилання відповідача на положення ч.7 ст.82 ЦПК України, згідно якої правова оцінка, надана судом певному факту при розгляді іншої справи, не є обов'язковою для суду, оскільки ч.6 ст.82 ЦПК передбачено, що вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов'язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Постановою Ріпкинського районного суду Чернігівської області від 19.09.2017 року, по справі № 743/784/17, встановлено, що [PERSON], займаючи посаду голови [PERSON] районної ради Чернігівської області 7-го скликання, являючись посадовою особою органу місцевого самоврядування III категорії та суб'єктом відповідальності за правопорушення, пов'язані з корупцією, в порушення п.п. 1, 2 ч.1 ст.28, ст.35 Закону України «Про запобігання корупції», не вжив заходів щодо врегулюванню конфлікту інтересів, а також невідкладно в усній та письмовій формі не повідомив сесію [PERSON] районної ради про наявність конфлікту інтересів в його службовій діяльності, який виникав у нього в період часу з 22.02.2016 року по 23.02.2017 року при визначенні розміру особистої премії та підписання ним розпоряджень, без рішення районної ради, про преміювання себе особисто, а саме від 22.02.2016 №8-ос «Про преміювання до 8 Березня»; від 12.06.2016 року №21-ос «Про преміювання до Дня Конституції», від 12.08.2016 №26-ос «Про преміювання до Дня Незалежності»; від 24.11.2016 №42-ос «Про преміювання до Дня місцевого самоврядування»; від 23.02.2017 №9-ос «Про преміювання до 8 Березня». На підставі вказаних розпоряджень [PERSON] були виплачені премії в розмірі 3\~000 грн., 3\~000 грн., 3\~000 грн., 3\~000 грн. та 6\~000 грн., відповідно, незважаючи на те, що «Положенням про преміювання та надання матеріальної допомоги працівникам виконавчого апарату районної ради», затвердженого головою [PERSON] районної ради за 2011 рік, розмір премії з нагоди державних свят голові районної ради встановлюється виключно рішенням сесії [PERSON] районної ради. Постанова суду у справі № 743/784/17 від 19.09.2017 року вступила в законну силу. Справа про адміністративні правопорушення, передбачені ч.1 ст.172-7, ч.2 ст.172-7 КУпАП була закрита судом у звязку із закінченням строків притягнення [PERSON] до адміністративної відповідальності, а не через відсутність складу або події правопорушення. Мотивувальна частина постанови про закриття вказаної вище справи містить однозначний висновок суду про наявність вини [PERSON] у вчиненні адміністративних правопорушень. Інформаційним листом ВССУ від 22.05.2017 року щодо притягнення до адміністративної відповідальності за окремі правопорушення пов'язані з корупцією, передбачено, що в тому випадку, якщо на момент розгляду справи в суді закінчились строки притягнення особи до адміністративної відповідальності, суд в разі заперечення особою своєї вини чи наявності у її діях складу адміністративного правопорушення, спочатку в повному обсязі досліджує всі обставини справи, встановлює, чи містить діяння ознаки та склад адміністративного корупційного правопорушення, чи належить особа до субєктів цього корупційного правопорушення, чи винна вона в його вчиненні, і лише після цього закриває провадження у справі. З матеріалів справи вбачається, що рішенням І сесії 7 скликання [PERSON] районної ради № І-І/VІІ від 24.12.2015 року [PERSON] було обрано головою [PERSON] районної ради та присвоєно йому 7 ранг посадової особи місцевого самоврядування. Пунктом 1 Рішення І сесії 7 скликання [PERSON] районної ради № 2-І/VІІ від 24.12.2015 року визначено умови оплати голови ради, відповідно до Постанови КМУ № 268 від 09.03.2008 року та № 1013 від 09.12.2015 року, в межах фонду оплати праці працівників виконавчого апарату районної ради із встановленням посадового окладу та доплати за 7 ранг посадової особи місцевого самоврядування, в розмірі визначеному Постановами КМУ № 268 від 09.03.2008 року та № 1013 від 09.12.2015 року. Пунктом 3.1 вказаного рішення передбачено виплату щомісячної премії голові районної ради в межах коштів, передбачених на преміювання у кошторисі районної ради та економії коштів на оплату праці в загальному розмірі 50% посадового окладу з урахуванням доплати за ранг, надбавки за вислугу років, надбавки за виконання особливо важливої роботи. Необхідно зазначити, що Постанова КМУ № 268 Про упорядкування структури та умов оплати праці працівників апарату органів виконавчої влади, органів прокуратури, судів та інших органів, про яку йдеться у Рішенні І сесії 7 скликання [PERSON] районної ради № 2-І/VІІ від 24.12.2015 року, у березні 2008 року не приймалась. Абзацем 2 п.6 Постанови КМУ № 268 від 09.03.2006 року визначено, що преміювання голів обласних, районних і районних у містах рад, їх заступників, сільських, селищних і міських голів, установлення їм надбавок, надання матеріальної допомоги здійснюється у порядку та розмірах, визначених цією постановою, у межах затверджених видатків на оплату праці. Рішення про зазначені виплати приймається відповідною радою. Згідно ч.3 ст.21 Закону України "Про службу в органах місцевого самоврядування" та вимог Постанови КМУ № 268 від 09.03.2006 року «Про упорядкування структури та умов оплати праці працівників апарату органів виконавчої влади, органів прокуратури, судів та інших органів», рішення про преміювання голів районних рад приймається відповідною радою, а не шляхом винесення розпоряджень про своє преміювання голови районної ради. Пунктом 1.2 Розділу І Положення про преміювання та надання матеріальної допомоги працівникам виконавчого апарату районної ради, затвердженої головою [PERSON] районної ради за 2011 рік, визначено, що в окремих випадках за виконання особливо важливої роботи, а також до державних, професійних свят та ювілейних дат, працівникам ради може видаватися одноразова премія згідно з розпорядженням голови районної ради. Водночас пунктом 3.2 Розділу ІІІ вказаного вище Порядку передбачено, що розмір премії голові та заступнику голови районної ради встановлюється рішенням сесії районної ради. З матеріалів справи про адміністративні правопорушення № 743/784/17 вбачається, що 24.12.2015 року [PERSON] склав присягу посадової особи органу місцевого самоврядування і цього ж числа був ознайомлений із встановленими Законом України Про запобігання корупції обмеженнями щодо осіб, які претендують на зайняття посад, повязаних із виконанням функцій держави, в тому числі запобігання та врегулювання конфлікту інтересів. У відповідності до ч.2 ст.12 Закону України Про службу в органах місцевого самоврядування, на посадових осіб місцевого самоврядування поширюються вимоги та обмеження, встановлені Законом України "Про запобігання корупції". В журналах вхідної кореспонденції [PERSON] районної ради за 2015-2017 роки, відсутні відмітки про надходження від відповідача повідомлень про наявність конфлікту інтересів в частині отримання ним премій до професійних свят і ювілейних дат. З листа Управління Північного офісу Держаудитслужби в Чернігівській області за № 25-08-17/3772 від 30.05.2017 року, вбачається, що голова [PERSON] районної ради безпідставно, без рішення сесії районної ради, виключно на підставі власних розпорядженнь, здійснював своє преміювання до Державних свят з січня по грудень 2016 року та з січня по грудень 2017 року. На підставі розпорядження голови [PERSON] районної ради від 22.02.2016 року №8-ос «Про преміювання до 8 Березня», [PERSON] отримав премію в розмірі 3\~000 грн. На підставі розпорядження від 12.06.2016 року № 21-ос «Про преміювання до Дня Конституції», [PERSON] отримав премію в розмірі 3\~000 грн. На підставі розпорядження від 12.08.2016 року № 26-ос «Про преміювання до Дня Незалежності», [PERSON] отримав премію в розмірі 3\~000 грн. На підставі розпорядження від 24.11.2016 року № 42-ос «Про преміювання до Дня місцевого самоврядування», [PERSON] отримав премію в розмірі 3\~000 грн. Згідно розпорядження від 23.02.2017 року № 9-ос «Про преміювання до 8 Березня», [PERSON] отримав премію в розмірі 6\~000 грн. За змістом вказаних розпоряджень, контроль за їх виконанням було покладено на начальника аналітично-контрольного відділу [PERSON], який представляє інтереси [PERSON] районної ради в судовому засіданні. В особових рахунках [PERSON] за 2016 - 2017 роки відображено розміри посадового окладу, щомісячних премій, надбавок, доплат за ранг та одноразових премій, отриманих на підставі розпорядження відповідача. Разом з цим, ч.ч.1, 2 ст.59 Закону України Про місцеве самоврядування в Україні передбачено, що рада в межах своїх повноважень приймає нормативні та інші акти у формі рішень на пленарному засіданні, після обговорення більшістю депутатів від загального складу ради. При встановленні результатів голосування до загального складу сільської, селищної, міської ради включається сільський, селищний, міський голова, якщо він бере участь у пленарному засіданні ради, і враховується його голос. Частиною 8 ст.59 вказаного вище Закону передбачено, що сільський, селищний, міський голова, голова районної у місті, районної, обласної ради в межах своїх повноважень видає розпорядження. Водночас, вказана норма закону не підлягає застосуванню до спірних правовідносин, оскільки вони врегульовані ч.3 ст.21 Закону України "Про службу в органах місцевого самоврядування" та абз.6 Постанови КМУ № 268 від 09.03.2006 року, згідно яких рішення про преміювання голів районних рад приймається відповідною радою. Частиною 1 ст.59-1 Закону України Про місцеве самоврядування в Україні, яка спрямована на врегулювання конфлікту інтересів, передбачено, що сільський, селищний, міський голова, секретар, депутат сільської, селищної, міської ради, голова, заступник голови, депутат районної, обласної, районної у місті ради бере участь у розгляді, підготовці та прийнятті рішень відповідною радою за умови самостійного публічного оголошення про це під час засідання ради, на якому розглядається відповідне питання. Частиною 2 вказаної норми Закону визначено, що здійснення контролю за дотриманням вимог частини першої цієї статті, надання зазначеним у ній особам консультацій та розяснень щодо запобігання та врегулювання конфлікту інтересів, поводження з майном, що може бути неправомірною вигодою та подарунками, покладається на постійну комісію, визначену відповідною радою. Допитана в судовому засіданні в якості свідка [PERSON] показала, що вона займає посаду начальника Фінансового управління [PERSON] РДА, яке щорічно розглядає бюджетний запит [PERSON] районної ради та погоджує його, оскільки рада фінансується з районного бюджету. Особисто [PERSON] не приймала участі в І сесії 7 скликання районної ради, однак вцілому ознайомлена зі змістом прийнятих рішень. Свідкові невідомо, щоб за минулих скликань питання про виплату одноразових премій голові райради приймались на сесійних засіданнях. Упродовж 2016-2017 року [PERSON] районна рада не виходила за межі кошторисних призначень. Будучи допитаною в судовому засіданні в якості свідка [PERSON] показала, що вона займає посадузаступника начальника відділу контролю в органах влади, оборони, правоохоронних органах та за місцевими бюджетами Управління Північного офісу Держаудитслужби в Чернігівській області, має стаж роботи за фахом 16 років, і в травні 2017 року опрацьовувала матеріали надані УЗЕ ГУНП в Чернігівській області, в частині отримання одноразових премій головою [PERSON] районної ради [PERSON] За результатами перевірки наданих матеріалів було встановлено, що фінансове управління [PERSON] РДА не являється контролюючим органом, а є відповідальним за складення зведеного районного бюджету. Згідно Закону України Про органи місцевого самоврядування в Україні, до повноважень районної ради входить прийняття рішень, а до повноважень голови ради - прийняття розпоряджень. Рішенням установчої сесії [PERSON] районної ради від 24.12.2015 року [PERSON] було визначено розмір щомісячної премії, і вказане рішення відповідало вимогам діючого законодавства, в тому числі п.6 Постанови КМУ № 268 від 09.03.2006 року. В той же час, розпорядження за підписом голови районної ради, в частині преміювання його особисто, а також заступника голови ради, не було прийнято на сесії і не оформлено у виді рішення. Таким чином премії до професійних свят і ювілейних дат були отримані відповідачем безпідставно. Частинами першою та другою ст.172-7 КУпАП передбачено відповідальність за неповідомлення особою у встановлених законом випадках й порядку про наявність у неї реального конфлікту інтересів та вчинення дій чи прийняття рішень в умовах реального конфлікту інтересів. Згідно з приміткою до даної статті, суб'єктом правопорушень у цій статті є особи, зазначені у пунктах 1, 2 ч.1 ст. 3 Закону України "Про запобігання корупції" та під реальним конфліктом інтересів слід розуміти суперечність між приватним інтересом особи та її службовими чи представницькими повноваженнями, що впливає на об'єктивність або неупередженість прийняття рішень, або на вчинення чи не вчинення дій під час виконання вказаних повноважень. У відповідності до ст.1 Закону України "Про запобігання корупції", реальний конфлікт інтересів - суперечність між приватним інтересом особи та її службовими чи представницькими повноваженнями, що впливає на об'єктивність або неупередженість прийняття рішень, або на вчинення чи не вчинення дій під час виконання зазначених повноважень. Стаття 28 цього Закону, визначає обов'язки, осіб щодо запобігання та врегулювання конфлікту інтересів, зокрема: 1) вживати заходів щодо недопущення виникнення реального, потенційного конфлікту інтересів; 2) повідомляти не пізніше наступного робочого дня з моменту, коли особа дізналася чи повинна була дізнатися про наявність у неї реального чи потенційного конфлікту інтересів безпосереднього керівника, а у випадку перебування особи на посаді, яка не передбачає наявності у неї безпосереднього керівника, або в колегіальному органі - Національне агентство чи інший визначений законом орган або колегіальний орган, під час виконання повноважень у якому виник конфлікт інтересів, відповідно; 3) не вчиняти дій та не приймати рішень в умовах реального конфлікту інтересів; 4) вжити заходів щодо врегулювання реального чи потенційного конфлікту інтересів. Суд вважає хибними твердження відповідача та представника [PERSON] районної ради, що в п.3.1 рішенням органу місцевого самоврядування від 24.12.2015 року № 2-1/VІІ визначено порядок виплати всіх видів премій голові районної ради, оскільки вказаним документом регламентовано лише порядок виплати щомісячних премій. Що стосується посилань відповідача на відсутність конфлікту інтересів у спірних правовідносинах, то суд вважає їх неприйнятними з огляду на те, що розпорядження, які видавав [PERSON], стосуються його особистих майнових інтересів, котрі повязані з виконанням відповідачем своїх службових обовязків. Таким чином, [PERSON] допустив порушення вимоги щодо запобігання та врегулювання конфлікту інтересів, які закріплені в п.2 ч.1 ст.28 Закону України «Про запобігання корупції», та полягали у неповідомленні про наявність реального конфлікту інтересів у період з 22.02.2016 року по 23.02.2017 року та безпідставному отриманні премій. Оцінюючи досліджені докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що винними діями відповідача [PERSON] районній раді Чернігівської області завдано майнову шкоду в розмірі 18000 грн. Статтею 23 Закону України Про службу в органах місцевого самоврядування визначено, що особи, винні у порушенні законодавства про службу в органах місцевого самоврядування, притягуються до цивільної, адміністративної або кримінальної відповідальності згідно із законом. Таким чином, непритягнення відповідача до адміністративної відповідальності не звільняє його від відшкодування шкоди в порядку цивільного судочинства. У відповідності до ч.1 ст.66 Закону України Про запобігання корупції, збитки, шкода, завдані державі внаслідок вчинення корупційного або пов'язаного з корупцією правопорушення, підлягають відшкодуванню особою, яка вчинила відповідне правопорушення, в установленому законом порядку. Частиною 1 ст.68 Закону України Про запобігання корупції передбачено, що фізичні та юридичні особи, права яких порушено внаслідок вчинення корупційного або пов'язаного з корупцією правопорушення і яким завдано моральної або майнової шкоди, збитків, мають право на відновлення прав, відшкодування збитків, шкоди в установленому законом порядку. Згідно ст.1166 ЦК України, шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю майну юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. У відповідності до ч.1 ст.141 ЦПК України, з відповідача підлягає стягненню на користь позивача судовий збір.

Outcome: approved