Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-15 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась в суд з позовом до [PERSON] про відшкодування моральної шкоди в сумі 10000 грн. та матеріальної шкоди в сумі 4490,18 грн. В судовому засіданні позивач змінені позовні вимоги підтримала повністю та пояснила, що 10 грудня 2016 року відповідач перебуваючи у її житловому будинку, що в [ADDRESS], під час словесного конфлікту із нею, безпричинно наніс їй два удари кулаком в обличчя, чим спричинив їй тілесні ушкодження. На лікування пов'язане із вищевказаними одержаними тілесними ушкодженнями, нею затрачено кошти, а саме: на придбання медикаментів та медичне обстеження на загальну суму 4055,73 грн., а також на поїздку автомобілем у м. Тернопіль на обстеження в сумі 475 грн. Також просить стягнути з відповідача 7000 грн. моральної шкоди, яка полягає у фізичних та душевних стражданнях, яких вона зазнала і зазнає у зв'язку із вищевказаною протиправною поведінкою відповідача, а також у отриманому стресі, переживанні та у тривалих вимушених змінах у її життєвих стосунках. Відповідач [PERSON] в судове засідання повторно не з'явився, хоча належним чином був повідомлений про день, час та місце розгляду справи. Крім того, ним через канцелярію суду подано заяву про розгляд справи у його відсутності, що не суперечить вимогам ч.3 ст.211 ЦПК України, а також, що він у задоволенні позову [PERSON] просить відмовити. Представник відповідача в судове засідання повторно без поважних причин не з'явився, хоча належним чином був повідомлений про день, час та місце розгляду справи. Причин своєї неявки суду не повідомив. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні позов підтримав повністю та просить його задовольнити. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що він працює лікарем-хірургом у Підгаєцькій ЦРКЛ. [PERSON] була госпіталізована у хірургічне відділення Підгаєцької ЦРКЛ із скаргами на головну біль, головокружіння та нудоту. Після обстеження хворої їй було діагностовано: струс головного мозку та забійна гематома лобної ділянки голови зліва. За стандартами надання медичної допомоги при травмах голови, рекомендовано робити комп'ютерну томографію, від проведення якої [PERSON] відмовилась, про що зроблено відповідний запис в історії хвороби. Період часу на протязі якого [PERSON] перебувала на лікуванні у Підгаєцькій ЦРКЛ, не є тривалим періодом, однак є адекватним до даного діагнозу. Після виписки з лікарні [PERSON] до нього більше не зверталась. Свідок [PERSON] суду пояснила, що вона є дочкою позивачки. Зранку 11 грудня 2016 року вона прийшла до своєї матері, яка сказала, що її болить голова, бо її вдарив [PERSON] Тоді вона викликала швидку медичну допомогу і [PERSON] госпуталізували у Підгаєцьку ЦРКЛ. Усі медичні препарати, що призначались її матері під час перебування у лікарні, вона купляла в аптеці. Спричинені відповідачем тілесні ушкодження, її мати переносила дуже тяжко, у неї були сильно поколені вени. На запитання головуючого: "Чим її мати їздила у м. Тернопіль для обстеження?", свідок спочатку відповіла, що їхала машина в м. Тернопіль і її мати сказала, що поїде з ними, проте згодом свідок повідомила, що її брат возив матір в м. Тернопіль на прохання останньої. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що вона працює лікарем невропатологом у Підгаєцькій ЦРКЛ та в грудні 2016 року оглядала позивачку, яка поступила у вказаний медичний заклад 11 грудня 2016 року. Нею було рекомендовано лікування у таблетованій формі, а також проведення комп'ютерної томографії голови. Літом 2017 року [PERSON] теж зверталась до неї із скаргами на головні болі та головокружіння. Вважає, що висновок комп'ютерної томографії не пов'язаний із отриманням позивачкою тілесних ушкоджень у 2016 році. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що він працює завідуючим хірургічним відділенням Підгаєцької ЦРКЛ. Позивачка наприкінці 2016 року знаходилась на лікуванні у вказаному медичному закладі, проте не тривалий час. В січні 2017 року у нього на лікуванні знаходився внук позивачки, при цьому остання попросила дати їй направлення на комп'ютерну томографію голови, що він і зробив. Вважає, що діагноз, що міститься у висновку комп'ютерної томографії не знаходиться у причинно-наслідковому зв'язку із отриманими [PERSON] тілесними ушкодженнями в 2016 році. Суд, заслухавши пояснення сторін, свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON], дослідивши матеріали справи, матеріали медичної карти стаціонарного хворого [PERSON] №03419 від 11 грудня 2016 року, прийшов до висновку, що позов [PERSON] підлягає до часткового задоволення, виходячи із наступних підстав. У відповідності із ст.22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: -втрати, яких особа зазнала у зв'язку із знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); -доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Відповідно до ст.23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди , завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: -у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; -у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої , членів її сім'ї чи близьких родичів; -у приниженні честі, гідності, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Згідно ст.1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. У відповідності із ч.1 ст.1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю , відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків , встановлених частиною другою цієї статті. Згідно п.п.9, 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року №4 (із змінами, внесеними постановою від 25 травня 2001 року №5) "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди", розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема враховуються стан здоров'я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, час та зусилля необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Розмір відшкодування моральної шкоди може бути зменшений судом з урахуванням ступеня вини заподіювача і потерпілого та майнового стану відповідача ( громадянина). Згідно ч.6 ст.83 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов'язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Судом встановлено, що вироком Підгаєцького районного суду Тернопільської області від 06 лютого 2017 року, який не оскаржувався та набрав законної сили, відповідач засуджений за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України, наслідком якого стало заподіяння потерпілій [PERSON] легких тілесних ушкоджень. Факт перебування позивача на лікуванні у хірургічному відділенні Підгаєцької ЦРКЛ з 11 грудня 2016 року по 16 грудня 2016 року з діагнозом: струс головного мозку та забійна гематома лобної ділянки голови зліва, підтверджується епікризом з медичної карти стаціонарного хворого №03419, випискою №03419 із медичної карти стаціонарного хворого та інформацією Підгаєцької ЦРКЛ за вих.№115 від 15 лютого 2017 року. Доводи позивача про те, що внаслідок лікування та медичного обстеження нею затрачено кошти і цим самим їй спричинено матеріальну шкоду в сумі 4055,73 грн., яку слід стягнути із відповідача, суд приймає до уваги частково з наступних підстав. Згідно ч.ч.1, 6 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. На підтвердження своїх вимог про відшкодування вищевказаної матеріальної шкоди, позивачем подано копію додатку до епікризу, письмовий висновок комп'ютерної томографії від 20 січня 2017 року виданий медичним центром "Прохелс" та квитанцію до прибуткового касового ордеру №0100000001 від 20 січня 2017 року про оплату комп'ютерної томографії головного мозку ТОВ "Прохелс" в сумі 690 грн. Із додатку до епікризу та медичної карти стаціонарного хворого №03419, вбачається, що за час перебування позивачки на стаціонарному лікуванні у хірургічному відділенні Підгаєцької ЦРКЛ, останній для її лікування призначались медичні препарати, які були придбані нею, на загальну суму 3365,73 грн. Із записів невропатолога від 13 грудня 2016 року, що містяться у медичній карті стаціонарного хворого №03419, видно, що [PERSON] було рекомендовано провести комп'ютерну томографію головного мозку, від проведення якої вона категорично відмовилась, про що свідчить запис лікаря-хірурга від 14 грудня 2016 року. Необхідність проведення [PERSON] комп'ютерної томографії голови 20 січня 2017 року у зв'язку із отриманими легкими тілесними ушкодженнями внаслідок протиправних дій [PERSON], не доведено останньою в судовому засіданні, а також це не підтверджується записами у вищезазначеній медичній карті стаціонарного хворого №03419. Позивачем не надано, а судом не здобуто, будь-яких доказів того, що проведення нею комп'ютерної томографії голови 20 січня 2017 року та понесені у зв'язку з цим витрати, перебувають у прямому причинно-наслідковому зв'язку між отриманими ушкодженнями [PERSON] врезультаті протиправних дій [PERSON] Твердження позивача про те, що для поїздки у м. Тернопіль для обстеження, вона винаймала автомобіль за який заплатила 475 грн., не підтверджені в судовому засіданні жодним належним доказом, а тому суд не може їх брати до уваги та оцінює критично. Виходячи із вищенаведеного, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги [PERSON] щодо відшкодування матеріальної шкоди в сумі 4490 грн., підлягають до часткового задоволення, а саме: витрати на придбання медикаментів на суму 3365,73 грн. Крім цього, при визначенні розміру відшкодування моральної шкоди, суд, враховуючи характер та обсяг фізичних і душевних страждань, яких зазнала [PERSON] у зв'язку із отриманням легких тілесних ушкоджень, тривалість цих страждань, що вимушені зміни у її життєвих стосунках були не довготривалими, оскільки до легких тілесних ушкоджень, які були спричинені [PERSON], законодавець відносить ушкодження, що мали незначні скороминучі наслідки, з урахуванням майнового стану відповідача [PERSON] та виходячи із засад розумності, виваженості і справедливості, вважає, що позовні вимоги [PERSON] про відшкодування моральної шкоди в сумі 7000 грн., слід задовольнити частково на суму 4000 грн. Згідно з вимогами ч.ч.1, 3 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. До витрат пов'язаних з розглядом справи, належать, зокрема й витрати на правничу допомогу. Відповідно до ч.ч.1-3 ст.137 ЦПК України витрати, пов'язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: - розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов'язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; - розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. У відповідності із ст. 1 Закону України від 20.12.2011 № 4191 -VI «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах» (чинного до 15 грудня 2017 року), розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, а в адміністративних справах - суб'єктом владних повноважень, не може перевищувати 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні. В силу ч.ч.1, 6 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Пленумом Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ в пунктах 47, 48 Постанови від 17.10.2014 №10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» роз'яснено, що право на правову допомогу гарантовано статтями 8, 59 Конституції України, офіційне тлумачення якого надано Конституційним Судом України (Рішення від 16 листопада 2000 року №13-рп/2000; Рішення від 30 вересня 2009 року №23-рп/2009; Рішення від 11 липня 2013 року № 6-рп/2013). Розмір витрат на оплату правової допомоги визначається за домовленістю між стороною та особою, яка надає правову допомогу. Разом із тим до 15 грудня 2017 року, граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу був встановлений Законом України від 20 грудня 2011 року №4191-VI «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах». Витрати на правову допомогу, граничний розмір якої було визначено вищезазначеним законом, про що зазначено в пункті 47 цієї постанови, стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов'язаних із наданням правової допомоги у конкретній справі (наприклад, складання позовної заяви, надання консультацій, переклад документів, копіювання документів). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. В судовому засіданні позивачем подано квитанції за №№7, 9, 10, 11 відповідно від 04 травня, 02 листопада, 20 листопада та від 08 грудня 2017 року до угоди від 07 квітня 2017 року про сплату адвокату [PERSON] гонорару за надання правової допомоги у Підгаєцькому районному суді, при цьому розрахунок витрат позивачем не представлений. Положенням ч.ч.1-3 ст.134 ЦПК України визначено, що разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв'язку із розглядом справи. У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору. Попередній розрахунок розміру судових витрат не обмежує сторону у доведенні іншої фактичної суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи. Разом з тим, як вже зазначалось вище, позивачем до суду не подавався розрахунок суми судових витрат, які вона понесла чи які очікувала понести в зв'язку із розглядом справи. Також [PERSON] та її представником не подано до суду детального опису робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. За вказаних вище обставин, суд, вважає за необхідне відмовити у задоволенні позовних вимог [PERSON] в частині відшкодування витрат на правничу допомогу, за винятком суми сплаченого нею судового збору. Враховуючи вимоги п.6 ч.1 ст.5, п.1 ч.1, ч.2 ст.7 Закону України "Про судовий збір", а також правовий висновок Касаційного цивільного суду щодо звільнення від сплати судового збору за подання позову про стягнення моральної та матеріальної шкоди, завданих внаслідок вчинення кримінального правопорушення, суд, вважає за необхідне сплачений позивачкою судовий збір в сумі 1600 грн. згідно квитанції від 24 березня 2017 року - повернути останній. На підставі наведеного,

Outcome: partial