Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-06 00:00:00

В січні 2021 року [PERSON] через свого представника - адвоката Гуменюка О.В. звернувся до суду із вказаним позовом. Просить визнати виконавчий напис №4899, виданий приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Личуком Т.В. від 31.10.2020 року щодо стягнення з [PERSON] на користь Акціонерного товариства "Альфа - Банк" заборгованість в сумі 3139307,73 грн. таким, що не підлягає виконанню. Заявлені позовні вимоги обґрунтовував тим, що з постанови приватного виконавця виконавчого округу Житомирської області від 28.12.2020 року йому стало відомо про наявність виконавчого провадження з виконання виконавчого напису нотаріуса №4899, виданого приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Личуком Т.В. від 31.10.2020 року щодо стягнення з нього заборгованості в сумі 3139307,73 грн., тому він вважає даний виконавчий напис незаконним з наступних підстав. Зазначає, що жодних вимог банку перед вчиненням виконавчого напису він не отримував. Також банк не надав нотаріусу доказів направлення листа-вимоги про погашення кредитної заборгованості, а нотаріус не перевірив наявність доказів належного направлення та отримання вказаного листа-вимоги, що призвело до порушення процедури вчинення виконавчих написів. Вказаний виконавчий напис вчинений не на підставі оригіналу кредитного договору чи його дублікату. Крім того, банком не надано нотаріусу документів про безспірність вимог стягувача, якими можуть бути лише первинні документи, а надані нотаріусу документи не підтверджують безспірність вимог стягувача до боржника. Зазначає, що в результаті проведення виконавчих дій було реалізовано предмет іпотеки, проте сума реалізації не включена до обсягу заборгованості по кредиту перед зверненням до нотаріуса щодо вчинення виконавчого напису. Вважає положення додаткової угоди щодо нарахування комісії за оформлення кредитної справи та додаткових угод за ініціативою позивача нікчемними, оскільки це є обов`язком банку, що вказує на оспореність суми, за якою визначено обсяг заборгованості. Також виконавчі написи не можуть вчинятися щодо зобов`язань, які виникають на підставі кредитних договорів, які нотаріально не посвідчені. В судове засідання представник позивача Гуменюк О.В. не з`явився, подав заяву про розгляд справи в його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Представник відповідача, будучи належним чином повідомленим про час та дату розгляду справи, у судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, відзив на позовну заяву не подав. Третя особа - приватний нотаріус Івано-Франківського міського нотаріального округу Личук Т.В. також не з`явився в судове засідання, причини неявки суду не повідомив, пояснення по справі не надав. З матеріалів справи встановлено, що свідоцтво про право на зайняття нотаріальною діяльністю Лучука Т.В. наказом Міністерства Юстиції України анульовано. Суд, за письмовою згодою представника позивача, ухвалює заочне рішення при заочному розгляді справи, що не суперечить вимогам ст. 280 ЦПК України. Відповідно до ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. За таких обставин суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних та доказів. Суд, вивчивши матеріали справи, оцінивши зібрані у справі докази в їх сукупності, вважає позовні вимоги обґрунтованими і підлягаючими задоволенню, виходячи з наступних підстав. За загальним правилом статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес в один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. Відповідно до статті 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом України «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України (частина перша статті 39 Закону України «Про нотаріат»). Таким актом є, зокрема Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5 (далі - Порядок вчинення нотаріальних дій). Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія (пункт 19 статті 34 Закону України «Про нотаріат»). Правовому регулюванню процедури вчинення нотаріусами виконавчих написів присвячена Глава 14 Закону України «Про нотаріат» та Глава 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій. Так, згідно зі статтею 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті Закону нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Порядок вчинення нотаріальних дій містить такі самі правила та умови вчинення виконавчого напису (пункти 1, 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій). Згідно з підпунктом 2.1 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису. У разі якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача (підпункт 2.2 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій). Вчинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов`язання та (або) умов іпотечного договору здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту надісланих іпотекодержателем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця. Повідомлення вважається надісланим, якщо є відмітка іпотекодавця на письмовому повідомленні про його отримання або відмітка поштового відділення зв`язку про відправлення повідомлення на вказану в іпотечному договорі адресу (підпункт 2.3 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій). Наведена норма спрямована на фактичне повідомлення боржника, аби надати йому можливість усунути порушення, і цим запобігти стягненню на кошти боржника. Тому повідомлення боржника слід вважати здійсненим належним чином за умови, що він одержав або мав одержати повідомлення, але не одержав його з власної вини. Доказом належного здійснення повідомлення може бути, зокрема, повідомлення про вручення поштового відправлення з описом вкладення. Такий висновок зроблено Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 23 червня 2020 року у справі № 645/1979/15-ц (провадження № 14-706цс19). Крім того, підпунктами 3.2, 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій визначено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 (далі - Перелік документів). При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. При цьому Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій. Згідно п. 5.1 та п. 5.2 п. 5 глави 16 розділу ІІ зазначеного Порядку Виконавчий напис вчинюється на оригіналі документа (дублікаті документа, що має силу оригіналу), що встановлює заборгованість. Нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти (стаття 50 Закону України «Про нотаріат»). За результатами аналізу вищенаведених норм можна дійти таких висновків. Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Захист прав боржника у процесі вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається у спосіб, передбачений підпунктом 2.3 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій, - шляхом надіслання іпотекодержателем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця. Натомість нотаріус вирішує питання про вчинення виконавчого напису на підставі документів, наданих лише однією стороною, стягувачем, і не зобов`язаний запитувати та одержувати пояснення боржника з приводу заборгованості для підтвердження чи спростування її безспірності. Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно з відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. З урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури його вчинення, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами у повному обсязі чи в їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. Вирішуючи спір про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суд не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Водночас порушення нотаріусом порядку вчинення виконавчого напису є самостійною і достатньою підставою для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Статтею 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Судом встановлено, що 26.02.2008 року між АКБ СР "Укрсоцбанк" (надалі - "Кредитор") та [PERSON] (надалі - "Позичальник") укладено договір відновлюваної кредитної лінії № 286/25-531. За умовами договору Кредитор зобов`язується надати Позичальнику грошові кошти на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання у сумі 50 000 доларів США (надалі - "Кредит"), зі сплатою 13,5 % річних та комісій, у розмірі та порядку, визначеними Тарифами на послуги по наданню кредитів, які містяться в Додатку 1 до цього Договору, в межах максимального ліміту заборгованості Позичальника за Кредитом, встановленим графіком зниження максимального ліміту заборгованості. Кінцевим терміном погашення заборгованості за Кредитом є строк не пізніше 25 лютого 2018 року (а.с. 13-17). В якості забезпечення виконання позичальником своїх зобов`язань перед Кредитором за цим Договором щодо повернення кредиту, сплати нарахованих процентів, комісій, можливої неустойки (пені, штрафу), а також інших витрат щодо задоволення вимог Кредитора за Договором, 26.02.2008 р. між [PERSON] та АКБ СР "Укрсоцбанк" був укладений Іпотечний договір №1, відповідно до якого [PERSON] передав в іпотеку АКБ СР "Укрсоцбанк" нерухоме майно, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , та належить йому на праві приватної власності, заставною вартістю 75 000 доларів США або 378 750,00 грн. по офіційному курсу НБУ на дату видачі кредиту (а.с. 19-22). Згідно Додатку №1 до договору відновлювальної кредитної лінії № 286/25-531 від 26.02.2008 р. Банком встановлено розмір комісії за оформлення кредитної справи та відкриття позичкового рахунку в розмірі 0,99 % від суми кредиту та комісії в розмірі 0,2 % за оформлення додаткової угоди до кредитного договору та/ або договору забезпечення за ініціативою Клієнта (а.с. 18). 25.05.2011 р. приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Шевченко І.Л. виніс виконавчий напис, яким пропонує звернути стягнення на нерухоме майно, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , та належить на праві власності [PERSON] , на користь АКБ СР "Укрсоцбанк", в якості забезпечення виконання зобов`язань за договором відновлювальної кредитної лінії № 286/25-531 від 26.02.2008 р., укладеним між АКБ СР "Укрсоцбанк" та [PERSON] . Нотаріусом зазначено, що стягнення заборгованості проводиться за період з 13.05.2010 р. по 26.04.2011 р. Загальна сума заборгованості 52 020 доларів США 44 цента, що еквівалентно за офіційним курсом НБУ станом на 26.04.2011 р. - 412 787 грн 40 коп. (а.с. 23). Відповідно до копії постанови приватного виконавця виконавчого округу Житомирської області Лужинецького П.В. від 28.12.2020 року, на підставі виконавчого напису №4899 від 31.10.2020 р., виданого приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Личуком Т.В., щодо стягнення з [PERSON] на користь Акціонерного товариства "Альфа - Банк" заборгованості в сумі 3139307,73 грн., звернено стягнення на доходи боржника - [PERSON] (а.с. 37). Судом встановлено, що в матеріалах справи відсутня копія повідомлення з вимогою про усунення порушень за договором відновлюваної кредитної лінії № 286/25-531 від 26.02.2008 року, яка направлялася за місцем проживання [PERSON] . Зокрема суду не надано копії рекомендованого повідомлення, з якого б вбачалося, що позивачем або повнолітнім членом його родини під розписку отримано зазначений рекомендований лист з вимогою про усунення порушень за кредитним договором від 26.02.2008 року. З матеріалів справи не вбачається, що при вчиненні напису нотаріус отримував від банку та від позивача первинні бухгалтерські документи щодо видачі кредиту та здійснення його часткового погашення (квитанції, платіжні доручення, меморіальні ордери, розписки, чеки тощо), тому у нотаріуса були відсутні підстави вважати, що розмір заборгованості перед банком, суми штрафних санкцій та процентів, зазначені у написі, є безспірними. Таким чином, нотаріусом при вчиненні виконавчого напису не було з`ясовано чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису, чи не пропущено банком строк позовної давності, а також не встановлено, коли було здійснено останню оплату по кредиту. У зв`язку із вищевикладеним, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно наявні у справі докази, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у сукупності, з`ясувавши усі обставини справи, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, з урахуванням того, що відповідно до ст. 1 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичної особи, суд дійшов висновку про необхідність задоволення позову. У відповідності до ч.7 ст.158 ЦПК України, у разі ухвалення судом рішення про задоволення позову заходи забезпечення позову продовжують діяти протягом дев`яноста днів з дня набрання вказаним рішенням законної сили або можуть бути скасовані за вмотивованим клопотанням учасника справи. Питання про стягнення судового збору суд вирішує відповідно до ст. 141 ЦПК України. З відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачений судовий збір 908,00 грн. та 454,00 грн. за заяву про забезпечення позову, разом 1362,00 грн.

Outcome: approved