Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-09 00:00:00

Заступник керівника Сарненської місцевої прокуратури Рівненської області звернувся до суду із позовом в інтересах держави в особі Володимирецької селищної ради, до [PERSON] про стягнення збитків у формі упущеної вигоди в сумі 70 075,72 грн, а також понесені позивачем судові витрати. Згідно із позовною заявою позивач обґрунтовує свої вимоги тим, що вивченням місцевою прокуратурою інформації щодо стану законності у сфері розвитку інфраструктури на території Володимирецького району Рівненської області, в тому числі повноти надходження коштів до місцевого бюджету при укладенні договорів про пайову участь у розвитку інфраструктури, встановлено, що [PERSON] 23.04.2015 подано декларацію про готовність об'єкта до експлуатації, однак договір про пайову участь у створенні інфраструктури не укладено. Володимирецькою селищною радою Володимирецького району прийнято рішення № 540 від 24.07.2012, яким затверджено «Порядок залучення та встановлення розміру пайової участі (внеску) фізичних та юридичних осіб у створення і розвитку інженерно - транспортної та соціальної інфраструктури селища Володимирець», який зазначає, що дія порядку поширюється на всіх замовників будівництва, незалежно від форми власності (за винятком випадків, зазначених у пункті 1.4 цього Порядку), які: здійснюють в адміністративних межах селища Володимирець будівництво (реконструкцію) об'єкту будь - якого призначення; змінюють функціональне призначення об'єктів виробничого призначення, в т.ч. житлових приміщень на нежитлові. У відповідності до п. 1.2 Порядку замовник, яким має намір щодо забудови земельної ділянки у селищі Володимирець зобов'язаний взяти участь у створенні і розвитку інженерно - транспортної та соціальної інфраструктури населених пунктів, крім випадків, передбачених п. 1.4 цього Порядку. Також, згідно п. 2.2 Порядку величина пайової участі встановлюється в розмірі 1 (один) відсоток загальної кошторисної вартості будівництва об'єктів містобудування - для реконструкції, розширення, добудови, реставрації і капітального ремонту житлових будинків. Встановлено, що 04.04.2013 Управлінням ДАБІ у Рівненській області зареєстровано декларацію про початок виконання будівельних робіт № РВ083130940295 на об'єкті «Реконструкція магазину по [ADDRESS], Рівненської області». Вищенаведене свідчить про наявність у [PERSON] обов'язку щодо звернення до Володимирецької селищної ради з метою укладення договору про пайову участь у створенні інфраструктури у строк визначений ч. 9 ст. 40 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності». 23.04.2015 року в Управлінні ДАБІ у Рівненській області зареєстровано декларацію про готовність об'єкта до експлуатації, за № РВ 143151130149, згідно якої загальна площа будівництва по [ADDRESS], згідно декларації про готовність об'єкта до експлуатації становить 684, 40 кв.м. Однак, всупереч вимогам законодавства, [PERSON] не звернувся до Володимирецької селищної ради з метою укладення договору про пайову участь у створенні інфраструктури, в результаті чого договір не був укладений, а місцевий бюджет не отримав кошти. Згідно інформації Володимирецької селищної ради Володимирецького району №02-23/1609 від 07.08.2017, договір про пайову участь за вказаним фактом не укладався. Відповідач не уклав договору про пайову участь у розвитку інженерно- транспортної та соціальної інфраструктури селища Володимирець, що свідчить про його бездіяльність у вчиненні передбачених законодавством обов'язкових дій щодо такого звернення та укладення договору. Таким чином, бездіяльність відповідача щодо його обов'язку взяти участь у створенні і розвитку інженерно - транспортної та соціальної інфраструктури населеного пункту, є протиправною формою поведінки, внаслідок якої Володимирецька селищна рада була позбавлена права отримати на розвиток інфраструктури населеного пункту відповідну суму коштів, яка охоплюється визначенням упущеної вигоди. При цьому наслідки у виді упущеної вигоди перебувають у безпосередньому причинному зв'язку із наведеною неправомірною бездіяльністю відповідача. Підставою для вжиття Сарненською місцевою прокуратурою заходів представницького характеру є факт неналежного здійснення Володимирецькоюселищною радою захисту інтересів територіальної громади Володимирецької селищної ради у сфері пайової участі забудовників у створенні і розвитку інженерно - транспортної та соціальної інфраструктури населених пунктів селищної ради, що проявляється у невжитті упродовж більше 2 років ефективних та всіх можливих заходів для виконання відповідачем вимог чинного законодавства в частині укладення згаданого договору. Дана бездіяльність призводить до недоотримання місцевим бюджетом коштів, що у свою чергу призводить до неможливості належного виконання органом місцевого самоврядування своїх функцій у бюджетній сфері та негативно впливає на фінансування створення і розвитку інженерно - транспортної та соціальної інфраструктури селищної ради. Оскільки договір про пайову участь не укладено саме внаслідок протиправної бездіяльності [PERSON], зазначена сума являється збитками у формі упущеної вигоди, яку б Володимирецька селищна рада могла отримати при укладанні відповідного договору, що і стало підставою для звернення до суду. В судовому засіданні прокурор Чеберяк Є.В. та представник Володимирецької селищної ради Блищик Л.П. підтримали позовні вимоги про відшкодування збитків у формі упущеної вигоди у сумі 70 075,72 грн. в повному обсязі з підстав викладених у позовній заяві. Просили позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні заперечила проти задоволення позовних вимог в повному обсязі, та додатково пояснила, що як вбачається за матеріалами справи, договір пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту укладено не було, тому правова підстава стягнення таких коштів з відповідача відсутня. У правовідносинах сторін, зокрема з порядку залучення, розрахунку розміру і використання коштів пайової участі у розвитку інфраструктури селища Володиммрець, затвердженого рішенням ради № 540 від 24.07.2012 р. не передбачено можливість стягнення коштів пайової участі безпосередньо на підставі такого акту органу місцевого самоврядування, а міститься відсилочна норма про укладення договору. З матеріалів справи не вбачається, що селищною радою була здійснена пропозиція укладення договору, яка б містила ознаки оферти, визначені ст.641 ЦК, оскільки є лише лист-запрошення з'явитися в селищну раду для вирішення питання укладення договору, і то не вбачається чи вручений такий лист-запрошення відповідачу. Отже, у разі неприйняття іншою стороною умов договору, укладення якого є обов'язковим згідно із Законом і актом органу місцевого самоврядування, орган місцевого самоврядування мав звернутися до суду для врегулювання такої розбіжності, зокрема, із вимогами про визнання договору укладеним на умовах, запропонованих першою стороною. Однак пропозиція укладення договору не була виставлена у спосіб і формі, передбаченій законом, отже висунення позовних вимог про стягнення коштів за неукладеним договором, або в розмірі, який має регулюватися договором, є передчасними, а позов безпідставним. Оскільки договір з відповідачем про пайову участь у розвитку інфраструктури селища Володимирець не укладений, то між сторонами не узгоджені істотні умови договору, в тому числі розмір пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту, а також порядок її сплати. За таких обставин, суд позбавлений можливості належним чином перевірити порядок формування позивачем вартості основних фондів, з яким пов'язано пропорційна, відсоткова сплата суми пайової участі у розвитку інфраструктури смт.Володимирець, їх співвідношення із іншими розрахунками, які затверджені обов'язковими та сформованими у відповідності до закону на час введення об'єкту до експлуатації. Так, із Декларації про готовність об'єкта до експлуатації від 21 квітня 2015 року вбачається, що кошторисна вартість будівництва за затвердженою проектною документацією, як і вартість основних фондів, які приймаються в експлуатацію складає 4 080, 656 тис. грн., в тому числі витрати на будівельно-монтажні роботи 3138,685 тис.гри. Така ж сума визначена і в робочій документації. Разом з тим, сума збитків у вигляді упущеної вигоди позивачем визначена у розмірі 70 075,72 грн, що є майже вдвічі більшим за 1% кошторисної вартості будівництва, вказаної в Декларації. Проте, за даних обставин немає можливості перевірити виходячи з яких даних визначена сума внеску 70 075.72 грн. оскільки між сторонами не узгоджені всі істотні умови виплати пайового внеску на розвиток інфраструктури селища Володимирець. В тому числі, не зрозуміло, чи обгрунтовано позивачем при обрахунку цієї вартості значення даних Вз. Вбм, Вім (а саме, витрати, пов'язані з придбанням та виділенням земельної ділянки, витрати, пов'язані зі звільненням будівельного майданчика від будівель, споруд та інженерних мереж, витрати на влаштування внутрішньо та позамайданчикових інженерних мереж і споруд та транспортних комунікацій) взято на рівні 0 грн. Просила відмовити в задоволенні позову. Суд, заслухавши доводи учасників судового процесу, об`єктивно дослідивши надані ними докази, всебічно перевіривши обставини справи, приходить до наступного висновку. Згідно з ч. 1ст. 40 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності", порядок залучення, розрахунку розміру і використання коштів пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту встановлюють органи місцевого самоврядування відповідно до цього Закону. Замовник, який має намір щодо забудови земельної ділянки у відповідному населеному пункті, зобов'язаний взяти участь у створенні і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури населеного пункту, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті (ч. 2,ст. 40 Закону). На виконання ч. 1, ст. 40 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" Володимирецькою селищною радою Рівненської області було прийнято рішення від 24.07.2012 року № 540, згідно якого затверджено Порядок залучення, розрахунку розміру і використання коштів пайової участі у розвитку інфраструктури селища Володимирець. Пунктом 1.2. зазначеного Порядку, передбачено, що пайова участь у розвитку інфраструктури смт. Володимирець полягає у перерахуванні замовником після прийняття закінченого будівництвом об'єкта в експлуатацію до міського бюджету коштів для створення і розвитку зазначеної інфраструктури на підставі договору. У зв'язку з чим, позивач зазначає, що відповідач відповідно до Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" та Порядку був зобов'язаний сплатити в місцевий бюджет в якості пайової участі у створенні інфраструктури грошові кошти у сумі 70075,72 грн. Позивач зазначає, що 23.04.2015 року в Управлінні ДАБІ у Рівненській області зареєстровано декларацію про готовність об'єкта до експлуатації, за № РВ 143151130149, згідно якої загальна площа будівництва по [ADDRESS], згідно декларації про готовність об'єкта до експлуатації становить 684, 40 кв.м. та згідно якої кошторисна вартість об'єкта становить 72193,14 грн. Відповідно до ч. 5 ст. 40 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" величина пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту визначається у договорі, укладеному з органом місцевого самоврядування (відповідно до встановленого органом місцевого самоврядування розміру пайової участі у розвитку інфраструктури), з урахуванням загальної кошторисної вартості будівництва об'єкта, визначеної згідно з будівельними нормами, державними стандартами і правилами. При цьому не враховуються витрати на придбання та виділення земельної ділянки, звільнення будівельного майданчика від будівель, споруд та інженерних мереж, влаштування внутрішніх і поза майданчикових інженерних мереж і споруд та транспортних комунікацій. Відповідно до п. 2.2. Порядку розмір пайової участі у розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури смт. Володимирець з урахуванням інших передбачених законом відрахувань становить 10 відсотків загальної кошторисної вартості будівництва об'єкта для реконструкції, розширення, добудови, реставрації і капітального ремонту нежитлових будівель та споруд. З огляду на вказане, позивачем визначена загальна сума пайового внеску в розмірі 70075,72 грн. Позивач зазначає, що не укладення відповідачем договору про пайову участь та невиконання зобов'язання, що прямо передбачені ст. 40 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" спричинило Володимирецькій селищній раді збитків у вигляді упущеної вигоди (неодержаного доходу) згідно з ст. 22 Цивільного кодексу України в сумі 70075,72 грн. Відповідно до ст. 11 Цивільного кодексу України відповідний обов'язок відповідача звернутися до органу місцевого самоврядування для укладення договору пайової участі виник зі ст. 40 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" і невиконання такого обов'язку завдало позивачу збитки, які підлягають відшкодуванню згідно зі ст. ст.22,623 Цивільного кодексу України. У зв'язку з чим, позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача на користь Володимирецької селищної ради збитків у вигляді упущеної вигоди в сумі 70075,72 грн. В ході розгляду спору судом встановлено, що відповідно до ч.5,ст.40 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" величина пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту визначається у договорі, укладеному з органом місцевого самоврядування, який є підставою для сплати пайового внеску у визначеному в ньому розмірі та строки. Таким чином, єдиною підставою для сплати величини пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту є договір, що також визначено і Порядком залучення, розрахунку розміру і використання коштів пайової участі у розвитку інфраструктури смт. Володимирець (п.1.3. Порядку). Однак, між Володимирецькою селищною радою та відповідачем договір про пайову участь не укладався, і у позивача відсутні підстави вимагати укладення такого договору, оскільки об'єкт будівництва введений в експлуатацію. Зокрема, 23.04.2015 року Державною архітектурно-будівельною інспекцією у Рівненській області зареєстровано декларацію про готовність об'єкта до експлуатації № РВ 143151130149. Статтею 40 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності визначено: 1. Порядок залучення, розрахунку розміру і використання коштів пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту встановлюють органи місцевого самоврядування відповідно до цього Закону. 2. Замовник, який має намір щодо забудови земельної ділянки у відповідному населеному пункті, зобов'язаний взяти участь у створенні і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури населеного пункту, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті. 3. Пайова участь у розвитку інфраструктури населеного пункту полягає у перерахуванні замовником до прийняття об'єкта будівництва в експлуатацію до відповідного місцевого бюджету коштів для створення і розвитку зазначеної інфраструктури. 4. До пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту не залучаються замовники у разі будівництва: об'єктів будь-якого призначення на замовлення державних органів або органів місцевого самоврядування за рахунок коштів державного або місцевих бюджетів; будівель навчальних закладів, закладів культури, фізичної культури і спорту, медичного і оздоровчого призначення; будинків житлового фонду соціального призначення та доступного житла; індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків загальною площею до 300 квадратних метрів, господарських споруд, розташованих на відповідних земельних ділянках; об'єктів комплексної забудови територій, що здійснюється за результатами інвестиційних конкурсів або аукціонів; об'єктів будівництва за умови спорудження на цій земельній ділянці об'єктів соціальної інфраструктури; об'єктів, що споруджуються замість тих, що пошкоджені або зруйновані внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного або природного характеру;об'єктів, передбачених Державною цільовою програмою підготовки та проведення в Україні фінальної частини чемпіонату Європи 2012 року з футболу, за рахунок коштів інвесторів. 5. Величина пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту визначається у договорі, укладеному з органом місцевого самоврядування (відповідно до встановленого органом місцевого самоврядування розміру пайової участі у розвитку інфраструктури), з урахуванням загальної кошторисної вартості будівництва об'єкта, визначеної згідно з державними будівельними нормами, стандартами і правилами. При цьому не враховуються витрати на придбання та виділення земельної ділянки, звільнення будівельного майданчика від будівель, споруд та інженерних мереж, влаштування внутрішніх і позамайданчикових інженерних мереж і споруд та транспортних комунікацій. У разі якщо загальна кошторисна вартість будівництва об'єкта не визначена згідно з державними будівельними нормами, стандартами і правилами, вона визначається на основі встановлених органом місцевого самоврядування нормативів для одиниці створеної потужності. 6. Встановлений органом місцевого самоврядування для замовника розмір пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту не може перевищувати граничний розмір пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту. Граничний розмір пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту з урахуванням інших передбачених законом відрахувань не може перевищувати: 10 відсотків загальної кошторисної вартості будівництва об'єкта - для нежитлових будівель та споруд; 4 відсотки загальної кошторисної вартості будівництва об'єкта - для житлових будинків. 7. Органам місцевого самоврядування забороняється вимагати від замовника будівництва надання будь-яких послуг, у тому числі здійснення будівництва об'єктів та передачі матеріальних або нематеріальних активів (зокрема житлових та нежитлових приміщень, у тому числі шляхом їх викупу), крім пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту, передбаченої цією статтею, а також крім випадків, визначених частиною п'ятою статті 30 цього Закону. 8. Розмір пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту визначається протягом десяти робочих днів з дня реєстрації органом місцевого самоврядування звернення замовника про укладення договору про пайову участь та доданих до нього документів, що підтверджують вартість будівництва об'єкта, з техніко-економічними показниками. 9. Договір про пайову участь у розвитку інфраструктури населеного пункту укладається не пізніше ніж через 15 робочих днів з дня реєстрації звернення замовника про його укладення, але до прийняття об'єкта будівництва в експлуатацію. Істотними умовами договору є: 1) розмір пайової участі; 2) строк (графік) сплати пайової участі; 3) відповідальність сторін. Невід'ємною частиною договору є розрахунок величини пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту. Кошти пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту сплачуються в повному обсязі до прийняття об'єкта будівництва в експлуатацію єдиним платежем або частинами за графіком, що визначається договором. 10. Кошти, отримані як пайова участь у розвитку інфраструктури населеного пункту, можуть використовуватися виключно для створення і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури відповідного населеного пункту. Таким чином, ст. 40 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" визначено зобов'язання Замовника, який має намір щодо забудови земельної ділянки у відповідному населеному пункті, взяти участь у створенні і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури населеного пункту (крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті), що має відбуватись згідно з Порядком залучення, розрахунку розміру і використання коштів пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту, затвердженим органом місцевого самоврядування відповідно до цього Закону. Інших прямо визначених зобов'язань Замовника відповідна стаття 40 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" не містить. З норми ст. 40 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" вбачається, що пайова участь у розвитку інфраструктури населеного пункту полягає у перерахуванні замовником до прийняття об'єкта будівництва в експлуатацію до відповідного місцевого бюджету коштів для створення і розвитку зазначеної інфраструктури, величина якої визначається у договорі, укладеному з органом місцевого самоврядування (відповідно до встановленого органом місцевого самоврядування розміру пайової участі у розвитку інфраструктури, який визначається протягом десяти робочих днів з дня реєстрації органом місцевого самоврядування звернення замовника про укладення договору про пайову участь). Договір про пайову участь у розвитку інфраструктури населеного пункту укладається не пізніше ніж через 15 робочих днів з дня реєстрації звернення замовника про його укладення, але до прийняття об'єкта будівництва в експлуатацію. Істотними умовами договору є: розмір пайової участі; строк (графік) сплати пайової участі; відповідальність сторін. Невід'ємною частиною договору є розрахунок величини пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту. Кошти пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту сплачуються в повному обсязі до прийняття об'єкта будівництва в експлуатацію єдиним платежем або частинами за графіком, що визначається договором. Таким чином, величина та необхідність сплати коштів пайової участі встановлюється в договорі, який і породжує безпосередні зобов'язання зі сплати коштів пайової участі з визначенням розміру та строків сплати. Відповідні положення ст. 40 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" про порядок використання вихідних даних для визначення величини пайової участі (з урахуванням загальної кошторисної вартості будівництва об'єкта чи на основі встановлених органом місцевого самоврядування нормативів для одиниці створеної потужності), стосується визначення величини пайової участі для укладення відповідного договору. Також, з огляду на зміст ст. 40 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" необхідно розрізняти поняття величина та розмір пайової участі. Зокрема, розмір встановлюється органом місцевого самоврядування у відповідному відсотковому відношенні в межах встановлених граничних розмірів (за рішенням ради може бути меншим від граничного розміру). Величина ж пайового внеску являє собою, обраховану з врахуванням встановленого розміру, тобто відсоткового відношення вартості будівництва, певну суму, яка встановлюється в договорі і підлягає сплаті. Таким чином, орган місцевого самоврядування визначає лише розмір пайового внеску, при цьому, визначення величини пайової участі визначається не інакше як через укладення договору пайової участі. Пункт 4.2. Порядку передбачає, що договір про пайову участь у розвитку інфраструктури смт. Володимирець укладається не пізніше 15 робочих днів з дня реєстрації звернення замовника про його укладення, але до введення в експлуатацію закінченого будівництва об'єкта будівництва. Як передбачено ст. 22 Цивільного кодексу України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. При визначенні розміру збитків, якщо інше не передбачено законом або договором, враховуються ціни, що існували за місцем виконання зобов'язання на день задоволення боржником у добровільному порядку вимоги сторони, яка зазнала збитків, а у разі якщо вимогу не задоволено у добровільному порядку, - на день подання до суду відповідного позову про стягнення збитків. Виходячи з конкретних обставин, суд може задовольнити вимогу про відшкодування збитків, беручи до уваги ціни на день винесення рішення суду. Відшкодування збитків є одним із видів цивільно-правової відповідальності і для застосування такої міри відповідальності необхідна наявність всіх елементів складу правопорушення, а саме: протиправна поведінка, тобто дія чи бездіяльність особи; шкідливий результат такої поведінки (збитки), наявність та розмір понесених збитків; причинний зв'язок між протиправною поведінкою та збитками; вина особи, яка заподіяла шкоду. У разі відсутності хоча б одного з елементів відповідальність у вигляді відшкодування збитків не наступає. Терміном "збитки" позначаються наслідки правопорушення, які виражаються у зменшенні майнової сфери потерпілого у результаті порушення належного йому права або блага. Протиправною поведінкою (дією або бездіяльністю) є будь-яка поведінка, яка суперечить правовим нормам. Причинний зв'язок - це відповідний об'єктивно існуючий зв'язок між явищами, при якому одне явище, яке передує, при відповідних умовах породжує, викликає інше явище - наступне. Відповідальність за заподіяні протиправною поведінкою збитки виникає при наявності вини особи, що заподіяла збитки. Таким чином, наведені норми законодавства пов'язують відшкодування збитків з порушенням учасником господарських (цивільних) відносин відповідного зобов'язання, що потягло негативні наслідки для іншого учасника таких правовідносин. В позові зазначається, що відповідач порушив визначені ст. 40 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" зобов'язання, що полягає в неукладенні договору пайової участі, що потягло за собою несплату відповідачем коштів пайової участі, від так і недоотримання позивачем відповідних надходжень до бюджету. Приписами статей 3,6,203,626,627 Цивільного кодексу України визначені загальні засади цивільного законодавства, зокрема поняття договору і свободи договору та сформовані загальні вимоги до договорів як різновиду правочинів (вільне волевиявлення учасника правочину). Відповідно до частини першої статті 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Згідно з пунктом 2 частини першої статті 208 Цивільного кодексу України правочин між фізичною і юридичною особами належить вчиняти у письмовій формі, за виключенням випадків, передбачених частиною першою статті 206 цього Кодексу. Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору (частина перша статті 638 Цивільного кодексу України). Інші випадки визнання договору укладеним зазначені у статтях 642, 643 Цивільного кодексу України. Частина перша статті 628 Цивільного кодексу України передбачає, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до змісту статей 6, 627 Цивільного кодексу України свобода договору полягає в праві сторін вільно вирішувати питання при укладенні договору, виборі контрагентів та погодженні умов договору. Закріпивши принцип свободи договору, Цивільний кодекс України разом з тим визначив, що свобода договору не є безмежною, оскільки відповідно до абзацу другого частини третьої статті 6 та статті 627 цього Кодексу при укладенні договору, виборі контрагентів, визначенні умов договору сторони не можуть діяти всупереч положенням цього Кодексу та інших актів цивільного законодавства. Зазначені положення узгоджуються з приписами частини першої статті 203, частини першої статті 215 Цивільного кодексу України, відповідно до яких підставою недійсності правочинів є суперечність їх актам цивільного законодавства. Стаття 40 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" містить вказівку на необхідність укладення між сторонами договору пайової участі до прийняття об'єкту в експлуатацію. Матеріали справи не містять доказів укладення між сторонами договору пайової участі до введення об'єкту в експлуатацію, чи своєчасного вирішення відповідного переддоговірного спору. Однак вбачається, що Декларація про готовність об'єкта до експлуатації була прийнята Інспекцією без жодних зауважень (зокрема, щодо відсутності договору пайової участі або необхідності його укладання). Відсутність будь-яких зауважень з боку Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю при наданні вказаних документів має суттєве значення, оскільки відповідно до положень Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності", саме на цей орган покладається обов'язок здійснювати державний архітектурно-будівельний контроль. Так, згідно п. 1, 2 ст. 41 вказаного Закону, державний архітектурно-будівельний контроль - сукупність заходів, спрямованих на дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, державних будівельних норм, стандартів і правил під час виконання підготовчих і будівельних робіт. Державний архітектурно-будівельний контроль здійснюється інспекціями державного архітектурно-будівельного контролю в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Частина 2 Порядку здійснення державного архітектурно-будівельного контролю, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23 травня 2011 р. N 553(далі - Порядок) встановлює, що державний архітектурно-будівельний контроль здійснюється за дотриманням, зокрема, вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, проектної документації, будівельних норм, державних стандартів і правил, технічних умов, інших нормативних документів під час виконання підготовчих і будівельних робіт, архітектурних, інженерно-технічних і конструктивних рішень, застосування будівельної продукції, виконавчої документації, інших вимог, установлених законодавством. Відповідно до ч. 17 Порядку, у разі виявлення порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, посадовою особою інспекції складається відповідний акт та протокол разом з приписом усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил або приписом про зупинення підготовчих та будівельних робіт. Разом з тим, в матеріалах справи відсутні докази виявлення будь-яких порушень, при планових або позапланових перевірках Інспекції, що також вбачається зі змісту Декларації про готовність об'єкта до експлуатації. Вищенаведене свідчить про відсутність контролю уповноваженої особи позивача за виконанням відповідачем ст. 40 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності". Крім того, ст. 40 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" встановлює обов'язок взяти участь у створенні і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури населеного пункту виключно замовника, який має намір щодо забудови земельної ділянки у відповідному населеному пункті. Разом з цим, ч. 9 ст. 40 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" встановлює, що договір про пайову участь у розвитку інфраструктури населеного пункту укладається не пізніше ніж через 15 робочих днів з дня реєстрації звернення замовника про його укладення, але до прийняття об'єкта будівництва в експлуатацію. З вищенаведеного вбачається відсутність обов'язку відповідача укладати Договір пайової участі у встановленому Законом порядку, оскільки будівництво об'єкту є завершеним та об'єкт прийнятий в експлуатацію відповідно до вимог законодавства. За вказаних обставин пред'явлення вимоги про відшкодування неодержаних доходів (упущеної вигоди) покладає на кредитора обов'язок довести, що ці доходи (вигода) не є абстрактними, а дійсно були б ним отримані в разі, якщо б відповідачем не було порушено його прав. У вигляді упущеної вигоди відшкодовуються ті доходи, які могли б бути реально отримані при належному виконанні боржником зобов'язання. Таким чином позивач повинен довести, що він міг і повинен був отримати визначені доходи і тільки неправомірні дії відповідача стали єдиною і достатньою причиною, яка позбавила його можливості отримати прибуток. З огляду на встановлені судом обставини, не укладення відповідачем договору пайової участі після введення об'єкта в експлуатацію, як встановлено судом, не є порушенням відповідної норми ст. 40 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності", тому не може призвести до негативних наслідків. Крім того, органом місцевого самоврядування своєчасно не вжито всіх можливих і залежних від нього заходів залучення забудовника до пайової участі. Також, з огляду на норму ст. 41 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" державний архітектурно-будівельний контроль покладається на Інспекцію державного архітектурно-будівельного контролю, зокрема, і щодо пайової участі (в сукупності визначених ст. 40 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" дій), крім того, ст. 40 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" не визначає безумовного обов'язку, порядку та строків сплати пайового внеску, тому вищенаведене не засвідчує факту порушення зобов'язання відповідачем. Таким чином, за наслідками розгляду спору позивачем не обґрунтовано та не доведено факту порушення відповідачем вимог законодавства, що сталось саме внаслідок винних дій відповідача, які призвели до заявлених збитків у вигляді неодержаного доходу. Також, між не укладенням договору та неотриманням коштів пайового внеску відсутній безпосередній причинний зв'язок, оскільки саме по собі укладення договору не гарантує сплату пайового внеску, в разі ж укладення відповідного договору, несплата пайового внеску є заборгованістю, а не збитками. На підставі ст.ст. 203, 206, 208, 215, 626, 627, 642, 643 Цивільного кодексу України

Outcome: dismissed