Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-13 00:00:00

[PERSON] завернулась до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Лексворд», Приватного підприємства «Роккос», Товариства з обмеженою відповідальністю «Страхова компанія «Традо», по якому просить визнати недійсним договір № 004864 від 03.07.2014 р., укладений між ТОВ «Лексворд» та [PERSON]; стягнути з відповідача ТОВ «Лексворд» на користь [PERSON] сплачені кошти в сумі 5.499 грн. 98 коп.; визнати недійсним договір № 007917 від 07.07.2014 р., укладений між ТОВ «Страхова компанія «Традо» та [PERSON]; стягнути з відповідача ТОВ «Страхова компанія «Традо» на користь [PERSON] сплачені кошти в сумі 4.000 грн.; визнати недійсним договір б/н від 03.07.2014 р., укладений між ПП «РОККОС» та [PERSON]; стягнути з відповідача ПП «Роккос» на користь [PERSON] сплачені кошти в сумі 2 000 грн. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 3 липня 2014 року між [PERSON] та ТОВ «Лексворд» був укладений договір за № 004864, відповідно до якого ТОВ «Лексворд» зобов'язався надати позивачу як Учаснику програми «ПЛАТИНУМ гроші» безвідсоткову позику у розмірі 40.000 грн. 7 липня 2014 р. [PERSON] був укладений договір добровільного страхування від нещасних випадків за № 007917 з ТОВ «Страхова компанія «Традо», на виконання умов якого вона сплатила на рахунок ТОВ «СК «Традо» 8.07.2014 р. двома квитанціями 4.000 грн. Також був укладений договір б/н від 3.07.2014 р. з ПП «РОККОС» про надання інформаційної, консультаційної послуги, відповідно до якого позивач сплатила на рахунок цієї фірми 2.000 грн. 3.07.2014 р. При цьому на момент підписання згаданих вище договорів бланки фірм-відповідачів були у наявності з вже проставленими на них печатками відповідачів на офісі у м. Кіровограді. 8 серпні 2014 р. [PERSON] звернулася до уповноваженої особи-консультанта ТОВ «Лексворд», яка знаходиться у м. Кіровограді для отримання позики, але їй було відмовлено у зв»язку з тим, що на даний час кошти відсутні та запропоновано сплачувати щомісячні платежі до фонду учасників програми «Платінум гроші» в сумі 999.99 грн., щоб гарантовано отримати позику. 14.08.2014 р. та 15.08.2014 р. позивач двічі сплатила внески до фонду учасників програми «Платінум гроші» по 999.99 грн. на рахунок ТОВ «Лексворд». В вересні місяці надійшло CMC повідомлення, що потрібно сплатити до фонду учасників програми «Платінум гроші» 500 грн. на рахунок ТОВ «Лексворд», які вона сплатила 15.09.2014 р. 18.10.2014 р. [PERSON] сплатила внесок до фонду учасників програми «Платінум гроші» у сумі 1000 грн. на рахунок ТОВ «Лексворд». Вказує, що в кінці жовтня місяця їй надійшло CMC повідомлення, що вона повинна сплатити до фонду учасників програми «Платінум гроші» останній внесок у сумі 2.000 грн., але не на рахунок ТОВ «Лексворд», а на рахунок ЧП «Лаениндустри», які вона сплатила 29.10.2014 р. Проте позики їй надано не було, вважає, що перелічені вище договори були укладені під впливом обману та із застосуванням нечесної підприємницької практики. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала у повному обсязі, посилаючись на обставини, викладені у позовній заяві, просила задовольнити. Відповідачі в судове засідання не з»явились, повідомлялись судом про час та місце розгляду справи належним чином, причини неявки суду невідомі. Представник товариства з обмеженою відповідальністю «Страхова компанія «Традо» надав до суду заперечення, якими позовні вимоги до ТОВ «СК «Традо» не визнав, вказав, що 07 липня 2014 р. між [PERSON] та ТДВ "Страхова "Традо" було укладено договір добровільного страхування від нещасних випадків за № 007917. Сторони договору страхування на добровільних засадах визначили усі його умови, які прописані чітко і зрозуміло. Підписуючи вказаний договір страхування, позивач погодилась з цими умовами. Вищенаведене є свідченням того, що при укладенні договору страхування сторонами правочину витримані всі вимоги закону, додержання яких є необхідні для чинності правочину. Наявність умислу в діях відповідача, істотність значення обставин, щодо які особу введено в оману, і сам факт обману повинна довести особа, яка діяла під впливе обману. Обман щодо мотивів правочину не має істотного значення. Разом з тим, будь-яких фактів, які б свідчили про введення в оману позивача страховими агентами ТДВ "Страхова компанія "Традо", та наявність умислу в діях, позовна заява не містить. Позивач не вказала жодного доказу, за яких можна дійти до висновку про здійснення ТДВ "Страхова компанія "Традо" нечесної підприємницької практики в розумінні статті 19 Закону України «Про захист прав споживачів». Суд, в межах наданих доказів, заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку щодо часткового задоволення позовних вимог, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 3 липня 2014 року між [PERSON] та ТОВ «Лексворд» в особі уповноваженої особи Старіченко А.А., яка діяла на підставі довіреності № 37 від 10.03.2014 р. був укладений договір за № 004864, за умовами якого товариство за згодою учасника зобов'язується вчинити від її імені певні дії, спрямовані на надання безвідсоткової позики, зазначеної у додатку №1 до даного договору, на підставі ст.ст. 1046, 1048 Цивільного кодексу України та на умовах діяльності програми «Платинум гроші», що міститься у додатку №2 до даного договору, який є невід»ємною частиною цього договору, у тому числі: а) організовувати та проводити розподіл Фонду Учасників, здійснити надання безвідсоткової позики на користь Учасника за рахунок Фонду Учасників; б) надавати інші послуги і здійснювати інші право чини, погоджені сторонами у порядку та в строки, передбачені цим договором. Згідно п.2.1.1. договору, учасник зобов»язується своєчасно не пізніше 15 числа кожного місяця, сплачувати платіж до Фонду Учасників, за рахунок якого товариство надає відповідні суми у безвідсоткову позику за програмою «Платинум гроші». Із матеріалів даної цивільної справи вбачається, що відповідно до цього договору позивач виконуючи свої обов'язки внесла платежі до фонду учасників у розмірі 14.08.2014 року - 999,99 грн. /а.с. 18/, 15.08.2014 року - 999,99 грн. /а.с. 19/, 15.09.2014 року - 500 грн. /а.с. 19/, 18.10.2014 року - 1000 грн. /а.с. 21/. Також 3.07.2014 р. між ПП «РОККОС» та [PERSON] було укладено договір б/н від 03.07.2014 року, за умовами якого замовник доручає, а виконавець приймає на себе зобов»язання за обумовлену плату надати інформаційні, консультаційні послуги та послуги з розшуку інформації. Згідно п.2.1. договору, вартість плати за надання послуг виконавця погоджена сторонами і складає 2 000 грн. Відповідно до умов договору позивач сплатила на рахунок ПП «РОККОС» 2 000 грн., про що свідчить копія квитанції від 03.07.2014 року /а.с. 17/. Укладені [PERSON] договори з ТзОВ "Лексворд" та ПП "Роккос" не передбачають будь-якої відповідальності цих товариств за невиконання умов договору та будь-яких гарантій отримання позивачем позики навіть у разі повної сплати щомісячних платежів. Зі змісту договору з ТзОВ "Лексворд" та додатків до нього випливає, що отримання позики учасником фонду можливе лише за умови виконання всіма учасниками договорів, які укладені з кожним з них, а реалізація права учасника фактично поставлена в залежність від наслідків дій інших учасників фонду. Отже, суд приходить до висновку, що умови вищевказаних договорів є несправедливими та непрозорими, внаслідок чого утворюється істотний дисбаланс договірних прав та обов'язків та шкоду споживачеві. За положеннями ч. 1, п. 7 ч. 3, ч. 6 ст. 19 Закону України «Про захист прав споживачів» нечесна підприємницька практика забороняється. Нечесна підприємницька практика включає будь-яку діяльність (дії або бездіяльність), що вводить споживача в оману або є агресивною. Забороняються як такі, що вводять в оману: утворення, експлуатація або сприяння розвитку пірамідальних схем, коли споживач сплачує за можливість одержання компенсації, яка надається за рахунок залучення інших споживачів до такої схеми, а не за рахунок продажу або споживання продукції. Правочини, здійснені з використанням нечесної підприємницької практики, є недійсними. Як роз»яснено у п. 7 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» від 06.11.2009 р. № 9 правочин може бути визнаний недійсним лише з підстав, визначених законом та із застосуванням наслідків недійсності, передбачених законом. Статтею 216 ЦК України встановлено, що недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов'язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину. Аналізуючи встановлені по справі обставини у їх сукупності , суд приходить до висновку, що оспорювані позивачем правочини не відповідають чинному законодавству України, внутрішній волі позивача та носить характер правочину вчиненого під впливом помилки, щодо істотних умов правочину, що дає законні підстави для визнання зазначеного договору недійсним. За вказаного, суд приходить до висновку щодо задоволення позовних вимог до Приватного підприємства «Роккос» у повному обсязі та позовної вимоги до Товариства з обмеженою відповідальністю «Лексворд» в частині визнання недійсним договору № 004864 від 03.07.2014 р., укладеного між ТОВ «Лексворд» та [PERSON]. В частині позовних вимог про стягнення з ТОВ «Лексворд» на користь [PERSON] сплачених коштів, суд вважає за необхідне задовольнити їх частково та стягнути з ТОВ «Лексворд» на користь позивача 3 499 грн. 98 коп., так як останній платіж у сумі 2000 грн. було сплачено на користь ЧП «Лаениндустри», яке не є відповідачем по даній справі. Також, 07.07.2014 р. між [PERSON] та товариством з додатковою відповідальністю був укладений договір добровільного страхування від нещасних випадків за № 007917 від 07.07.2014 року, за умовами якого страхова компанія взяла на себе зобов'язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату, а [PERSON] зобов'язалась сплатити страховий платіж у визначений договором строк та виконувати інші умови договору. На виконання даного договору позивачем було сплачено на рахунок ТОВ «СК «Традо» 07.07.2014 року - 2000 грн. та 08.07.2014 року - 2 000 грн. /а.с. 17-18/. Згідно п. 5.2. договору добровільного страхування вигодонабувачем за договором є [PERSON], що не відповідає умовам укладених договорів. Крім того, за положеннями частин 1, 2 ст. 6 Закону України «Про страхування» добровільне страхування - це страхування, яке здійснюється на основі договору між страхувальником і страховиком. Загальні умови і порядок здійснення добровільного страхування визначаються правилами страхування, що встановлюються страховиком самостійно відповідно до вимог цього Закону. Конкретні умови страхування визначаються при укладенні договору страхування відповідно до законодавства. Добровільне страхування у конкретного страховика не може бути обов'язковою передумовою при реалізації інших правовідносин. Разом з цим, із вищенаведених договорів, які були укладені між сторонами не вбачається обов'язок страхування позивачем свого життя та здоров'я у конкретного страховика. За вказаного, суд відмовляє у задоволенні позовних вимог до Товариства з обмеженою відповідальністю «Страхова компанія «Традо» у повному обсязі. Згідно ст. 88 ЦПК України, судові витрати покладаються на відповідачів.

Outcome: partial