Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-07 00:00:00

05 червня 2018 року АТ КБ "ПриватБанк" звернулося до суду з вищезазначеним позовом, в обґрунтування якого, позивач посилається на те, що 15 квітня 2009 року між ЗАТ КБ "ПриватБанк" (правонаступником якого є АТ КБ "ПриватБанк") та [PERSON] укладений кредитний договір № б/н, на підставі якого банк надав відповідачу кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку у розмірі 11 000,00 грн., з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Зі своєї сторони, банк виконав всі умови підписаного договору, і надав [PERSON] кредит у зазначеному вище розмірі, однак, відповідач в порушення взятих на себе зобовязань, своєчасно не сплачувала кредит та відсотки за користування кредитом, в результаті чого станом на 14 травня 2018 року виникла заборгованість за кредитом у розмірі 28 106,05 грн., яка складається з: заборгованості з відсотків за користування кредитом у розмірі 16 883,99 грн., заборгованості за пенею у розмірі 13 709,61 грн., фіксованої частини штрафу у розмірі 500,00 грн. та процентної складової штрафу у розмірі 1 314,57 грн. Зазначену суму, а також судові витрати позивач просить стягнути з відповідача. Ухвалою суду від 06 червня 2018 року постановлено про прийняття позовної заяви до розгляду за правилами спрощеного провадження з викликом сторін (а.с. 38-39). Ухвалою суду від 30 жовтня 2018 року було задоволено клопотання представника відповідача про витребування доказів (а.с. 125-126). Не погоджуючись із предявленим позовом, 23 серпня 2018 року представником відповідача [PERSON] подано відзив на позовну заяву, у якому останній посилається на те, що в наданій позивачем копії заяви [PERSON] від 15 квітня 2009 року про ознайомлення з умовами та правилами надання банківських послуг та тарифами банку не міститься її підпис. Крім того, у наданій позивачем копії довідки про умови кредитування за кредитною карткою "Універсальна 55 днів пільгового періоду" відсутній розмір кредиту, що є порушенням Закону України "Про захист прав споживачів" і тягне за собою нікчемність правочину, у звязку з недодержанням письмової форми його укладення. Разом з тим, наданий позивачем розрахунок заборгованості є необєктивним, оскільки поданий за період з 11 квітня 2011 року по 02 вересня 2017 року та станом на 31 травня 2015 року і 14 травня 2018 року, в яких у графі "погашення" повністю співпадають з виписками в частині "автоматичне погашення простроченої заборгованості", проте в графі "погашені проценти" розрахунку заборгованості позивача має місце не спів падання з графами "списання відсотків за використання кредитного ліміту" в банківських виписках [PERSON] 24 вересня 2018 року представником відповідача подано заяву про застосування строків позовної давності в обґрунтування якої останній посилається на те, що строк дії кредитного договору № б/н від 15 квітня 2009 року закінчився 15 квітня 2011 року, строк позовної давності за вищезазначеним договором сплив 24 грудня 2017 року, а позивач подав до суду цю позовну заяву лише 05 червня 2018 року. У звязку з чим просив відмовити позивачу у задоволенні позову (а.с. 50-51, 109-110). 11 вересня 2018 року позивачем на електронну адресу суду подано відповідь на відзив, у якому останній посилався на дотримання форми укладеного з [PERSON] кредитного договору № б/н від 15 квітня 2009 року, відповідач належним чином ознайомлена з умовами та правилами надання банківських послуг та тарифами банку, про що свідчить її анкета-заява, крім того зазначені Умови та Тарифи містяться у вільному доступі у відділенні банку та на офіційному сайті Банку і, як наслідок, відсутність порушень Банком вимог чинного законодавства України з приводу укладання спірного договору, а тому просив позов задовольнити у повному обсязі (а.с. 72-81, 96-100). У судове засідання представник позивача не зявився, але надав суду заяву, в якій просив розглядати справу без його участі, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив позов задовольнити, не заперечував проти ухвалення заочного рішення. (а.с. 35). Відповідач [PERSON] та її представник [PERSON] у судове засідання не зявилися. У зв'язку з неявкою осіб, які приймають участь у справі, суд розглядає справу у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Суд, дослідивши зібрані письмові докази, дійшов такого висновку. У відповідності до ст. 509 ЦК України, 1. Зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку. 2. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. 3. Зобов'язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності справедливості. Згідно до ст. 11 ЦК України, підставою для виникнення цивільних прав і обовязків є договори. Згідно до ст. 1054 ЦК України, по кредитному договору банк надає грошові кошти позичальнику в розмірі і на умовах, передбачених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит і сплатити відсотки за його користуванням. Судом встановлено, що Закрите акціонерне товариство "ПриватБанк", правонаступником якого за установчими документами визнається позивач, Акціонерне товариство"ПриватБанк" 15 квітня 2009 року відкрив відповідачу [PERSON] рахунок на умовах договору, укладеного відповідно до ст.ст. 634, 1066 ЦК України в формі приєднання позичальником до "Умов та правил надання банківських послуг", та "Тарифами Банку", що викладені на банківському сайті, що обов'язкові для сторін згідно з ст.\~629 ЦК України, і підтверджується підписаною відповідачем заявою (а.с.\~10, 131-142). На цих умовах позивач зобов'язався виконувати розпорядження про перерахування і видачу відповідних сум з цього рахунка та проводити інші операції за рахунком, ініційовані [PERSON] згідно з п.\~1.14 ч. 1 ст. 1 Закону України "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні" за допомогою платіжної картки "Универсальная". При цьому, відповідно до п. 9.12 Умов та правил надання банківських послуг договір діє на протязі 12 місяців з моменту підписання, а якщо на протязі цього строку жодна зі сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії договору, він автоматично лонгується на той самий строк. Позивач за цим договором згідно з ст.ст. 1054, 1056, 1069 ЦК України зобов'язався в майбутньому кредитувати рахунок під проценти за ставкою 43,20% річних, визначивши кредитний ліміт в розмірі 11 000,00 грн. Відповідач зобов'язався відповідно до умов надання кредиту за п. 6.5 Умов та правил надання банківських послуг погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, а також сплачувати комісії на умовах, передбачених договором на користь відповідача, що він мав виконати згідно з ст. 526 ЦК України. При укладенні Договору сторони керувались ч. 1 ст. 634 ЦК України, згідно до якої, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Відповідно до ст. 629 ЦК України, договір є обовязковим для виконання сторонами. Згідно ст. 610 ЦК України, порушенням зобовязання є його не виконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання. У відповідності до ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу. Відповідно до ст. 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобовязання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання. Зобовязання відповідача за укладеним договором щодо дотримання строків виконання відповідно до ст.ст.\~548,\~551 ЦК України\~забезпечені в п. 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг штрафом. Разом з тим, згідно\~ст. 256 ЦК України\~позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. За правилами\~ст. 257 ЦК України\~загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Відповідно до ч. 1 ст. 261 ЦК України за загальним правилом перебіг позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Для обчислення позовної давності застосовуються загальні положення про обчислення строків, що наведені у ст.ст. 252-255 ЦК України. При цьому початок перебігу позовної давності пов'язується не стільки зі строком дії (припинення дії) договору, як з певними моментами (фактами), які свідчать про порушення прав особи -\~ст. 261 ЦК України, за змістом якої початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. Відповідно до ч. 4 ст. 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] припинила виконувати свої зобов'язання за кредитним договором №\~б/н від 15 квітня 2009 року 24\~грудня 2014 року. Термін дії кредитної картки "Універсальна" виданої на виконання умов кредитного договору закінчився у березні 2015 року (а.с. 143). Позовна заява подана позивачем 05 червня 2018 року (а.с. 2-4), тобто з порушенням строку позовної давності. Заперечуючи проти позову, відповідач [PERSON] просила застосувати наслідки спливу позовної давності. Відповідності до правової позиції, викладеній в постанові Верховного Суду України від 20 листопада 2013 року № 6-126цс13, яка відповідно до\~ст. 3607 ЦПК України, є обов'язковою для всіх судів України, п. 7 ч. 11\~ст. 11 Закону України "Про захист прав споживачів", яким кредитодавцю забороняється вимагати повернення споживчого кредиту, строк давності якого минув. Крім того, згідно з п. 31 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ "Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин" № 5 від 30 березня 2012 року зазначено, що враховуючи положення пункту 7 частини тринадцятої\~статті 11 Закону України "Про захист прав споживачів", суди мають виходити з того, що у спорах щодо споживчого кредитування кредитодавцю забороняється вимагати повернення споживчого кредиту, строк давності якого минув. У зв'язку із цим позовна давність за позовом про повернення споживчого кредиту застосовується незалежно від наявності заяви сторони у спорі. Таким чином, суд приходить до переконання, що відповідач [PERSON] має перед позивачем заборгованість за кредитним договором №\~б/н від 15\~квітня 2009\~року, проте в задоволенні позову АТ КБ "ПриватБанк" належить відмовити з причин пропуску строку позовної давності. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed