Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-25 00:00:00

Позивачі 03.01.2019 року звернулись до суду з позовом, в якому, з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог просили стягнути з [PERSON] на свою користь аліменти у розмірі 2000,00 грн. на кожного щомісячно до зміни їхнього матеріального становища та витрати на правову допомогу у розмірі 2000,00 грн. В обґрунтування позову зазначили, що відповідач є їх сином, який перебував на їх утриманні до досягнення 18-ти річного віку та далі - до закінчення навчання, від виконання своїх батьківських обов`язків позивачі не ухилялись. На теперішній час вони проживають вдвох та отримують мінімальну пенсію, окремих доходів не мають, стан їхнього здоров`я значно погіршився та виникла гостра потреба у ліках та додатковому харчуванні. Вказують, що відповідач працює на судах далекого плавання та має достатньо коштів для надання їм матеріальної допомоги на утримання, однак ухиляється від своїх родинних обов`язків, в зв`язку з чим вони змушені звернутись до суду з даним позовом. Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 15 січня 2019 року у справі відкрито провадження в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 08 лютого 2019 року справу вирішено призначити в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін та призначено судовий розгляд. 08 травня 2019 року відповідачем [PERSON] подано відзив на позовну заяву, у якому вказав, що заперечує проти задоволення позовних вимог в повному обсязі. Для нього, як для сина своїх батьків було страшною несподіванкою дізнатись про позов. Починаючи з самого дитинства, ще будучи учнем середньої школи, він почав працювати у вільний від навчання час. З 4 класу працював влітку у селі у полі, пів дня на протязі місяця, кожні літні канікули, заробіток віддавав батькам. Влітку, між 10 та 11 класами школи працював на заводі "Електромаш" у механічному цеху різноробочим, заробіток віддавав батькам. Після 4 курсу інституту працював на заводі скловиробів вантажником-пакувальником склотари. Стипендію приносив додому. Зарплатню, працюючи на судноремонтному заводі також віддавав, при цьому, мати вимагала розрахункові листи. Так склались життєві обставини, що його спогади дитинства позбавлені приємних моментів відчуття батьківської любові, асоціюються виключно з негативними спогадами імперативного впливу батьків направленого на експлуатацію його, як засобу отримання додаткового блага для них. Резонансу цього відчуття додавало спостереження за взаємовідносинами батьків та його молодшого брата [PERSON] , які були діаметрально протилежними. [PERSON] постійно був окутаний любов`ю батьків, огороджений від виконання функцій і завдань, які не притаманні дитині. В цей же час, він постійно був як бридке каченя і використовувався виключно для прагматичних цілей родини. Останньою крапкою в його взаємовідносинах з батьками стала їх категорична заборона на його одруження з людиною, яку він дуже кохав та кохає досі. Дізнавшись про його намір одружитись, батьки висунули йому умову, що спочатку їм потрібна трикімнатна квартира, обмін їх не влаштовує. У 2002 році він вимушений був поїхати на заробітки, щоб заробити собі на весілля та житло. Мати відкрила на себе рахунок в банку "Південний", куди він перераховував зарплатню. Тоді він заробив достатньо грошей, щоб купити квартиру на ХБК за 4000 доларів США, але, в останній момент, батьки відмовилися, сказав, що хочуть на вул. Леніна у новобудові. Але вона коштувала у двічі дорожче, таких грошей він не мав, тоді, батьки висунули нову умову, що поки їм не купить квартиру, ніякого весілля не буде. Весілля сплатив порівну з батьками нареченої. У червні 2003 року батьки вигнали його з дому, а батьки нареченої запропонували йому жити в їх квартирі. Зважаючи на вказане, вважає, що у батьків відсутні моральні підстави для стягнення аліментів. Крім того, позивачі є пенсіонерами, обидва отримують пенсію, які є значно вищими за прожитковий мінімуму для непрацездатних верств населення, а також мають нерухоме майно, яке може приносити їм додатковий дохід. Хвороби позивачів не є тяжкими в розумінні ст. 203 СК України. У 2016 році він переніс операцію на нирках, в результаті чого потребує проходження регулярних реабілітаційно-відновлювальних процедур, які не є безкоштовними. Він не має доходів, проживає разом з донькою, дружиною, тещою та тестем, які замінили йому батьків. Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 15 травня 2019 року задоволено клопотання відповідача про витребування доказів по справі. Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 04 липня 2019 року судове засідання відкладено, витребувано докази по справі та ухвалено викликати свідків по справі. 26 листопада 2019 року позивачами подано відповідь на відзив в якій вказали, що у зв`язку з погіршенням їх стану здоров`я у них виникла необхідність у додаткових витратах на ліки. Вказують, що з їхньої допомоги відповідач отримав освіту "механік" та можливість працювати за нею, враховуючи вищевикладене вважають, що позовні вимоги є доведеними та обґрунтованими. Ухвалами Херсонського міського суду від 27.11.2019 року, 09.01.2020 року витребувано докази по справі. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про причини не явки суд не повідомляв, представлений адвокатом Шраменко Д.С. В судовому засіданні позивачка [PERSON] та представник позивачів адвокат Шраменко Д.С. позовні вимоги підтримали, просили їх задовольнити. Позивачка [PERSON] суду пояснила, що молодший син допомагає як може, коли 100 грн. дає, коли більше, давав гроші на операцію, тому до нього з позовом не зверталися. Відповідач говорить неправду. Відповідач та його представник адвокат Бутенко Л.В. в судовому засіданні позовні вимоги не визнали, просили відмовити у задоволенні позову, дали пояснення, аналогічні відзиву на позов. Вказали, що сторона відповідача визнає, що батьки утримували належним чином [PERSON] до повноліття. Допитана в судовому засіданні, яке відбулось 06.07.2020 року [PERSON] суду пояснила, що відповідач її зять, позивачі свати. Пояснила, що вважає [PERSON] своїм сином, оскільки 17 років потому його батьки від нього відмовилися. В день знайомства з ними, його мати заявила, що весілля потрібно відкласти, для того щоб [PERSON] придбав їм трикімнатну квартиру. Все для [PERSON] . [PERSON] передавав матері гроші, їм потрібна квартира в центрі міста. Вона запропонувала придбати дітям квартиру, але [PERSON] відмовилася. [PERSON] та доньку взяли до себе та проживали вп`ятеро. [PERSON] казав, що його катували за оцінки, коли подорослішав - віддавав гроші матері. Напередодні весілля, він прийшов з костюмом, вони його залишили у себе, оскільки мати його вигнала. Потім приїхав його дід та наказав, щоб [PERSON] повернувся. Дід з бабою його любили. В день весілля мати не відпускала на церемонію. Через декілька місяців після весілля при ній у дворі, батьки [PERSON] віддали його автомобіль [PERSON] , для того щоб той їздив на роботу. Мати вимагала переписати квартиру на [PERSON] , інакше вона не буде вважати його сином. Вона махала зошитом, в якому з дитинства було вказано, що батьки робили для [PERSON] . Пізніше, з [PERSON] у 2001 році вони не спілкувалися, казали, що він їм не син. Вони не спілкувалися зі своєю онукою. Один раз прийшов батько [PERSON] та сказав, що їм необхідні гроші. [PERSON] офіційно не працює, перебивається випадковими заробітками. Їй не відомо щоб батьки намагалися налагодити зв`язок з [PERSON] . Допитаний в судовому засіданні, яке відбулось 06.08.2020 року в якості свідка [PERSON] суду пояснив, що з перших днів підготовки весілля дітей все було на ньому, за день до весілля [PERSON] вигнали батьки. На другий день приїхав дідусь та попросив повернутися. [PERSON] прийшов з костюмом, трудову книжку у нього забрали. Через місяць прийшли батьки [PERSON] та тітки його, був скандал, його побили, розірвали куртку. Позивачка обзивала [PERSON] непристойними словами. Утримували нову сім`ю він з дружиною, народилась онука, батьки [PERSON] навіть не знають як її звати. Він з дружиною такі ж за віком як і позивачі, він також хворіє, однак аліментів не стягує. [PERSON] переніс операцію, батьки не допомагали. [PERSON] знає приблизно з 2002 року, познайомились до весілля за два роки. Остання зустріч з батьками - відбулась бійка через місяць після весілля. Більше ні разу не спілкувалися. З онукою позивачі не спілкувалися. [PERSON] не має змоги працювати, він пише курсові, дипломи. Допитана в судовому засіданні, яке відбулось 06.08.2020 року [PERSON] суду пояснила, що позивачі батьки її чоловіка, які перед весіллям вигнали [PERSON] з дому, мати забирала у нього заробітну плату, при вінчанні вона казала, щоб упав купол. Після весілля вимагали віддати автомобіль, били чоловіка (батько, мати та тітка, а брат тримав її), рознімав всіх її батько. За три дні до весілля проживали у її батьків. Батьки [PERSON] забрали у нього трудову книжку, він не мав можливості влаштуватися на роботу. Після цих побоїв у 2003 р. вони більше не бачились. З розповідей чоловіка знає, що від матері ласки не відчував, любові не знав. Від дотиків він здригався. Її батьки вважають його своїм сином. У селі позивачка розказувала, що у них є квартира, автомобіль, а хто у неї онук чи онука не знає. У брата чоловіка є будинок, тому на аліменти подали із-за заборгованості його брата. Чоловік заробляв на весілля, йому сказали щоб він придбав позивачам квартиру. Позивачі мають житло, будинок та землю 0,25 га у селі. В будинку свекрухи живе двоюрідна сестра чоловіка по домовленості. Чоловік дієздатний, додаткових доходів не має. Допитана в судовому засіданні 27.10.2020 р. в якості свідка [PERSON] суду пояснила, що працювала разом з позивачкою з 1996 року в державному архіві в одному секторі, відповідача добре знає. Повідомила, що працювала з 1996 року в державному архіві Херсонської області в одному секторі з позивачами до 2001 року. Позивачі працювали додатково, оскільки у них двоє синів. [PERSON] їм допомагав, а потім переїхав до м. Миколаїв, йому [PERSON] передавала передачі, гроші, продукти харчування, купувала йому речі. У 2003 році у червні місяці [PERSON] одружився. [PERSON] жодного разу не говорила про невістку, все це знає зі слів позивачки. Позивачі хворіють та потребують сторонньої допомоги. Суд, заслухавши вступні слова позивачки [PERSON] , її представника, відповідача та його представника, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. 29 квітня 1974 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено шлюб. Після реєстрації шлюбу дружині присвоєно прізвище [PERSON] , що підтверджено свідоцтвом про шлюб, виданим повторно серія [NUMBER] від 17.07.2008 року (арк. справи 4). [PERSON] народився [INFO] , його батьками є [PERSON] та [PERSON] , що підтверджено свідоцтвом про народження серія [NUMBER] від 08.12.1974 року (арк. справи 3). Відповідно до довідки №254 виданої 08.10.2018 року ОСББ «Інтузіаст» [PERSON] дійсно проживає в [ADDRESS] та має склад сім`ї: [PERSON] (дружина), [PERSON] (син), [PERSON] (син) - не проживає за адресою з 2012 року (арк. справи 9). [PERSON] отримує пенсію за віком з 14.07.2008 року, що підтверджено посвідченням серії [NUMBER] виданим Суворовським РУПФУ м. Херсона (арк. справи 10). Відповідно до довідки виданої ГУ ПФУ в Херсонській області за вих. №3477 від 09.10.2018 року [PERSON] за період з січня 2017 року по жовтень 2018 року отримала пенсію за віком у розмірі 60901,52 грн. (арк. справи 12). [PERSON] отримує пенсію за віком з 09.03.2007 року, що підтверджено посвідченням виданим УПФУ в Суворовському районі м. Херсон (арк. справи 11). Відповідно до довідки виданої ГУ ПФУ в Херсонській області за вих. №3476 від 09.10.2018 року [PERSON] за період з січня 2017 року по жовтень 2018 року отримав пенсію за віком у розмірі 38697,31 грн. (арк. справи 13). Згідно довідки №156 виданої 12.10.2018 року Управлінням праці та соціального захисту населення Суворовської районної у м. Херсоні ради встановлено, що [PERSON] не перебуває на обліку в управлінні праці та соціального захисту населення Суворовського району м. Херсона (арк. справи 14). Відповідно до виписки 02257 із медичної картки стаціонарного хворого [PERSON] , останній перебував на лікуванні у КЗ «Херсонська міська клінічна лікарня ім. Є.Є. Карабєлєша» у період з 02.03 по 13.03.2018 року з діагнозом: негоспітальна 2-х стороння очагова пневмонія, ІІІ КГ в н/доле ЛН 1 ст. Інтоксикаційний синдром, гіпертонічна хвороба ІІ ст. (ГЛЖ), 3-я ст. ризик 3, папілома лівої голосової складки (арк. справи 15). Згідно квитанції, які міститься в матеріалах справи позивачами на придбання ліків було витрачено кошти на загальну суму 7915,29 грн. (арк. справи 16-21). Відповідно до довідок для одержання путівки на санаторно-курортне лікування №584 та №585 виданих КЗ «Херсонська міська клінічна лікарня ім. Є.Є. Карабєлєша» 31.12.2018 року, [PERSON] та [PERSON] рекомендовано санаторно-курортне лікування в санаторії (арк. справи 22,23). Згідно виписки із медичної картки амбулаторного (стаціонарного) хворого [PERSON] має повний діагноз: цукровий діабет 2 (другий) тип, компенсований (арк. справи 49). Відповідно до протоколу дослідження проведеного 09.03.2018 року Херсонським обласним протитуберкульозним диспансером фтізіохірургічного відділу відеобронхоскопії відносно [PERSON] у останнього наявне доброякісне утворення лівої голосової складки. Катаральний трахеобронхіт на фоні дистрофічних змін слизової, деформація бронхів (арк. справи 50). Відповідно до виписки з Центру урології та дистанційної літотрипсії [PERSON] рекомендований нагляд у уролога за місцем мешкання (арк. справи 69). З трудової книжки серії [NUMBER] виданої на ім`я [PERSON] вбачається що 21.05.1998 року його прийнято інженером-конструктором ІІ категорії цеха підготовки виробництва Філії «АСК «Укррічфлот» суднобудівний-судноремонтний завод ім. Комінтерну; 19.04.2000 року переведений будівельником кораблів виробничо-диспетчерського відділу; 04.12.2000 року звільнений за власним бажанням; 27.12.2001 року прийнятий на посаду інженера по якості у відділ технічного контролю ВАТ «Електромаш»; 09.08.2002 року звільнений за згодою сторін; 17.02.2004 року прийнятий на посаду машиніста технологічних насосів 2 розряду (питна насосна) дільниці водопостачання цеху №8 (промканалізації та водопостачання); 19.03.2004 року звільнений за власним бажанням (арк. справи 70-72). Згідно довідки виданої 30.10.1997 року Херсонським заводом скловиробів, [PERSON] з 04.07.1995 по 03.08.1995 року працював вантажником-пакувальником шампансько-винного цеху (арк. справи 72). З Інформаційної довідки №166720739 від 15.05.2019 року з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта, вбачається, що [PERSON] є власником житлового будинку, що розташований за адресою: [ADDRESS] (арк. справи 83). Відповідно до довідки виданої ГУ ПФУ в Херсонській області за вих. №2077 від 21.05.2019 року [PERSON] за період з січня 2019 року по травень 2019 року отримала пенсію за віком у розмірі 20374,90 грн. (арк. справи 104). [PERSON] за період з січня 2019 року по травень 2019 року отримав пенсію за віком у розмірі 11079,22 грн., що підтверджено довідкою виданою ГУ ПФУ в Херсонській області за вих. №2077 від 21.05.2019 року (арк. справи 105). З довідки виданої 29.05.2019 року за №31/21/41-1026 Територіальним сервісним центром №6541 Регіонального сервісного центру в Херсонській області Міністерства внутрішніх справ, вбачається що згідно наявних баз обліку, станом на 24.05.2019 року за гр. [PERSON] та [PERSON] транспортні засоби не зареєстровані (арк. справи 106). З відомостей з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків ДФС України виданих 18.07.2019 року Головним управлінням ДФС у Херсонській області, АРК Крим та Севастополі Державної фіскальної служби України за №8418/9/21-22-08-02-03 вбачається, що [PERSON] в період з 01.01.2017 року по 31.03.2019 року отримував доходи з таких джерел: ТОВ «АВЕ» за 1 квартал 2017 року нараховано - 93330,11 грн; 2 квартал 2017 року - 11568,96 грн; 3 квартал 2017 року - 10239,43 грн; 4 квартал 2017 року - 13632,42 грн; за 1 квартал 2018 року - 12424,42 грн; 2 квартал 2018 року - 14715,71 грн; 3 квартал 2018 року - відсутні інформація про доходи; 4 квартал 2018 року - 17140,57 грн; 1 квартал 2019 року - 13193,20 грн. (арк. справи 109). Відповідно до відомостей з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків ДФС України виданих 18.07.2019 року Головним управлінням ДФС у Херсонській області, АРК Крим та Севастополі Державної фіскальної служби України за №8418/9/21-22-08-02-03, [PERSON] в період з 01.01.2017 року по 31.03.2019 року отримувала доходи з таких джерел: «Державний архів» за 1 квартал 2017 року нараховано - 11785,50 грн; 2 квартал 2017 року - 17100,04 грн; 3 квартал 2017 року - 15723,59 грн; ХДЗ «Палада» нараховано за 3 квартал 2017 року - 450,00 грн; «Державний архів» нараховано за 4 квартал 2017 року - 13276,33 грн; 1 квартал 2018 року - 8383,81 грн; ТОВ «Херсонська кондитерська фабрика» нараховано за 2 квартал 2018 року - 2500,00 грн; «Державний архів» нараховано за 2 квартал 2018 року - 9861,54 грн; ХВУФК нараховано за 2 квартал 2018 року - 3200,00 грн; «Державний архів» нараховано за 3 квартал 2018 року - 12558,71 грн; 4 квартал 2018 року - 12261,85 грн; Держекоінспекція нараховано за 4 квартал 2018 року - 7500,00 грн; Державний архів нараховано за 1 квартал 2019 року - 7343,70 грн. (арк. справи 110). Згідно довідки виданої 18.07.2019 року Головним управлінням ДФС у Херсонській області, АРК Крим та Севастополі Державної фіскальної служби України за №8418/9/21-22-08-02-03 вбачається, що в ЦБД Державного реєстру фізичних осіб - платників податків ДФС України немає інформації про доходи фізичної особи [PERSON] за період з 01.01.2018 по 31.03.2019 року (арк. справи 126). За відомостями Регіонального сервісного центру МВС в Херсонській області, за [PERSON] зареєстровано транспортний засіб ВАЗ 21013 (1987 року випуску) (арк. справи 146-147). Відповідно до листа Головного центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України №0.184-1547/0/15-20-Вих від 16.01.2020 р., [PERSON] перетинав кордон в період з 11.02.2017 р. по 23.08.2017 р., а саме 11.02.2017 р. в`їзд, 23.04.2017 р. виїзд, 06.08.2017 р. в`їзд, 12.08.2017 . виїзд, 23.08.2017 р. в`їзд (арк. справи 153). В судовому засіданні визнано сторонами, що позивачі мають ще одного повнолітнього сина. Сторона позивача вказує на те, що не вважають необхідним стягувати з нього аліменти, оскільки він добровільно їм допомагає - дає коли по 100,00 грн., коли більше, а також давав гроші на операцію позивачу. Статтею 51 Конституції України передбачено, що повнолітні діти зобов`язані піклуватися про своїх непрацездатних батьків. Відповідно до ч.1 ст. 202 СК України повнолітні дочка, син зобов`язані утримувати батьків, які є непрацездатними і потребують матеріальної допомоги. Аналіз даної норми свідчить про те, що необхідною умовою для виникнення обов`язку повнолітніх дітей утримувати своїх батьків є наявність двох обов`язкових підстав - непрацездатність батьків та потреба у матеріальній допомозі. Положеннями ст. 205 СК України передбачено, що суд визначає розмір аліментів на батьків у твердій грошовій сумі або у частці від заробітку з урахуванням матеріального та сімейного стану сторін. При визначенні розміру аліментів та додаткових витрат суд бере до уваги можливість одержання утримання від інших дітей, до яких не пред`явлено позову про стягнення аліментів, дружини, чоловіка та своїх батьків. У п. 21 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року N 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" судам роз`яснено, що обов`язок повнолітніх дочки, сина утримувати своїх непрацездатних батьків, які потребують матеріальної допомоги (ст. 202 СК України), не є абсолютним. У зв`язку з цим суд на вимогу дочки, сина, до яких пред`явлено позов про стягнення аліментів, зобов`язаний перевірити їхні доводи про ухилення батьків від виконання своїх обов`язків щодо них (ст. 204 СК України). Відповідно до положень ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до положень ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Посилання сторони відповідача на те, що позивачі хоча і є непрацездатними, проте отримують пенсію у розмірі, який не є меншим прожиткового мінімуму, встановленого законом для осіб, які втратили працездатність, додатково працюють, а тому не потребують необхідності отримувати сторонню матеріальну допомогу, безпідставні, оскільки положення ст. 202, 203 СК України, які регулюють спірні правовідносини, не передбачають врахування лише прожиткового мінімуму, встановленого законом, як безумовної умови для стягнення чи відмови у стягненні аліментів. Крім того, додаткова робота позивачів та наявність у них ряду вікових та хронічних хвороб у своїй сукупності свідчать про те, що вони вимушені у непрацездатному віці додатково працювати для забезпечення свого життя. Тлумачення ст. 202 СК України свідчить, що обов`язок повнолітніх дітей по утриманню своїх батьків виникає на підставі складу юридичних фактів: 1) походження дитини від матері, батька (кровне споріднення) або наявність між ними інших юридично значущих зв`язків (зокрема, усиновлення); 2) непрацездатність матері, батька; 3) потреба матері, батька в матеріальній допомозі. Зобов`язання повнолітніх дітей по утриманню батьків не виникає у разі відсутності хоча б однієї із вказаних умов. Обов`язок повнолітніх дітей не пов`язується з їх працездатністю і можливістю надавати батькам матеріальну допомогу. При встановленні, чи батьки потребують матеріальної допомоги, повинні враховуватися будь-які обставини, які свідчать про необхідність в матеріальній допомозі. При цьому, отримання матір`ю чи батьком доходів, які є більшими за прожитковий мінімум, автоматично не свідчить, що батько (мати) не потребують матеріальної допомоги. Суд вважає, що позивачі обґрунтовували позовні вимоги посиланням на те, що вони є непрацездатними, отримують пенсію, більшу частину з яких витрачають на придбання ліків, оплату комунальних послуг та продуктів харчування. Коштів, необхідних для забезпечення їх життєдіяльності не вистачає, а тому зважаючи на скрутне матеріальне становище вони потребують матеріальної допомоги, яку має можливість надавати відповідач. Сторонами визнано, що на утриманні відповідача також перебуває малолітня дитина. Підстав, передбачених положеннями ст. 204 СК України, для звільнення відповідачів від обов`язку утримувати непрацездатних батьків не встановлено. Суд враховує, що інший повнолітній син сторін [PERSON] , [INFO] в добровільному порядку надає матеріальну допомогу батькам - від 100,00 грн. на місяць. Відповідачем не надано доказів тяжкої хвороби або виключних обставин, за якими він не може бути офіційно працевлаштований, а тому відсутність офіційної роботи та не перебування на обліку у Центрі зайнятості суд розцінює як свідомий вибір відповідача, який не звільняє його від надання допомоги батькам, а тому враховує, що прожитковий мінімум для працездатної людини на час звернення позивачів з позовом становив 1921,00 грн., на час розгляду справи в суді 2197,00 грн., відповідно відповідач мав можливість отримувати мінімальний дохід. Таким чином, суд вважає, що відповідач має можливість надавати позивачам матеріальну допомогу у вигляді аліментів по 220,00 грн. щомісячно (що складає на час розгляду справи судом фактично 1/10 частину прожиткового мінімуму на працездатну особу на час ухвалення судового рішення) на кожного з батьків, що в достатній мірі відповідає встановленим обставинам на підставі наданих сторонам доказів. Нормами СК України не визначено, з якого часу підлягають присудженню аліменти, тому суд застосовує ч.1 ст. 10 СК України та за аналогією закону, а саме ст. 191 СК України, вважає, що аліменти підлягають стягненню з дня подачі позову, тобто з 03.01.2019 р. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави судовий збір у розмірі 768,40 грн., з огляду на звільнення позивачів від сплати судового збору при поданні позовної заяви. Відповідно до частин 1 та 3 (пункт 1) статті 133 та частин 1 - 3 ст.137 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. За ч.2 ст. 15 ЦПК України професійна правнича допомога здійснюється адвокатом. Згідно з частиною 8 статті 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. До складу витрат на правничу допомогу включаються: гонорар адвоката за представництво в суді; інша правнича допомога, пов`язана з підготовкою справи до розгляду; допомога, пов`язана зі збором доказів; вартість послуг помічника адвоката; інша правнича допомога, пов`язана зі справою. Витрати на правничу допомогу визначаються сукупністю таких документів: договором про надання правничої допомоги та відповідними доказами щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу учасник справи має подати (окрім договору про надання правничої допомоги) детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом (для визначення розміру гонорару, що сплачений або підлягає сплаті) та опис здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат має бути співмірним зі складністю справи та виконаних адвокатом (професійна правнича допомога) робіт; часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт; обсягом наданих адвокатом послуг; ціною позову та значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи та репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог співмірності, за клопотанням іншої сторони, суд може зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Разом з цим, Договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору (ст.1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»). Отже, на підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу та їх відшкодування за рахунок опонента в судовому процесі сторонам необхідно надати суду такі докази: 1) договір про надання правничої допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг тощо); 2) документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження тощо); 3) докази щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт (акти наданих послуг, акти виконаних робіт та ін.); 4) інші документи, що підтверджують обсяг, вартість наданих послуг або витрати адвоката, необхідні для надання правничої допомоги. Щодо судових витрат позивачів з приводу правової допомоги в розмірі 2000,00 грн., то стороною позивачів не надано розрахунку суми таких витрат, документів, що підтверджують їх розмір (п.4.1 договору встановлено, що клієнт зобов`язується оплатити адвокату винагороду за надання правової допомоги у розмірі та порядку, передбаченому додатками до цього Договору), клопотань про надання таких доказів протягом 5 днів з дня ухвалення рішення не заявлено. На підставі п. 1 ч.1 ст. 430 ЦПК України суд вважає за необхідне допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Заходи забезпечення позову судом не застосовувалися. Рішення в повному обсязі складене 02 листопада 2020 року. На підставі викладеного,

Outcome: partial