Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-08 00:00:00

У позовній заяві позивач просить постановити рішення про зміну способу і розміру стягуваних з відповідача аліментів на утримання двох неповнолітніх дітей з твердої грошової суми в розмірі 50 гривень на кожну дитину на 1/3 від усіх видів заробітку щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Свої вимоги обґрунтувала тим, що шлюб із відповідачем розірваний згідно рішення суду від 13.12.2010 року. У шлюбі у них народилося двоє дітей: син [PERSON] , [INFO] , та дочка [PERSON] , [INFO] . Рішенням суду від 13.10.2010 року з відповідача на утримання дітей стягнуто аліменти в розмірі по 50 гривень на кожну дитину. На даний час такий розмір аліментів є недостатнім для належного забезпечення дітей і не відповідає законодавча встановленому мінімуму. Діти потребують значно більших витрат на їх навчання, розвиток, одяг, продукти харчування, лікування тощо. Сама ж вона на даний час ніде не працює, її матеріальне становище погіршилось, а рівень її щомісячного доходу не дає можливості на гідному і достатньому рівні забезпечити дітей. Відповідач служить у військовій частині № [NUMBER] , є здоровою особою, інших утриманців не має, тому спроможний матеріально утримувати дітей на належному рівні. Запропонований розмір аліментів забезпечить їх рівність у виконанні батьківського обов`язку. Провадження в справі відкрито ухвалою від 24.10.2019 року, розгляд справи постановлено проводити за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Відповідачу визначено п`ятнадцятиденний строк з дня вручення копії даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву. Відповідно до рекомендованого повідомлення адресоване відповідачу поштове відправлення з копією ухвали і примірником матеріалів позову 08.11.2019 року отримала його мати, що в силу ч.3 ст.130 ЦПК України є належним повідомленням відповідача про вчинення процесуальної дії. У строк, визначений судом та з додатковим врахуванням Нормативів і нормативних строків пересилання поштових відправлень, затверджених наказом Міністерством інфраструктури України від 28.11.2013 року №958, відповідач відзиву на позов не подав. Клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін від учасників справи до суду не надходили. Враховуючи вищевикладене та положення ст.279 ЦПК, суд розглянув справу за наявними у справі матеріалами. Аналізом доказів по справі суд встановив наступні фактичні обставини. Сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 07.03.2008 року по 24.12.2010 року, що підтверджується копією рішення Любомльського районного суду від 13.12.2010 року про розірвання шлюбу. Копіями свідоцтв про народження серії [NUMBER] , № [NUMBER] стверджено, що у період шлюбу у них народилось двоє дітей: син [PERSON] , [INFO] , та дочка [PERSON] , [INFO] . Згідно із рішенням Любомльського районного суду від 13.10.2010 року та виданого на його підставі виконавчого листа від 28.01.2011 року із відповідача в користь позивача стягуються аліменти на утримання їх двох дітей в розмірі 50 гривень на кожну дитину. Із копії виконавчого листа також встановлено, що на час ухвалення судом рішення про стягнення аліментів відповідач був непрацюючою особою. За інформацією Пенсійного фонду України на запит від 21.02.2019 року за звітний 2018 рік останнім місцем роботи відповідача значиться військова частина [NUMBER] . Згідно із ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Частиною 1 статті 192 СК України встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. За змістом цієї норми умовою збільшення або зменшення розміру аліментів є зміна обставин, які враховувалися судом при визначенні розміру аліментів. При розгляді позовів, заявлених з таких підстав, застосуванню підлягає не тільки ст.192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (ст. 182 "Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів", ст.183 "Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини", ст.184 "Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі"). Така правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 05.02.2014 року у справі №143цс13. Відповідно до ч.2 ст.182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно із Законом України "Про Державний бюджет на 2019 рік" розмір прожиткового мінімуму для дітей віком від 6 до 18 років з 1 грудня становить 2 218 гривень. З наведеного слідує, що відповідач сплачує аліменти у значно меншому розмірі, ніж гарантований чинним законодавством, оскільки мінімальний розмір аліментів на утримання однієї дитини віком від 6 до 18 років станом на дату розгляду справи становить 1109 гривень. Визначений судовим рішенням розмір аліментів на даний час є незначний і це є очевидним з огляду на їх купівельну спроможність, що в свою чергу свідчить про погіршення майнового стану позивача, відповідно позбавлення її можливості забезпечити належне утримання дітей. Крім цього, з моменту присудження аліментів діти сторін підросли і в силу свого віку природно потребують більших витрат на матеріальне забезпечення, розвиток, освіту та інше, що призводить до порушення прав дітей на належне матеріальне забезпечення. В той же час із досліджених доказів встановлено, що матеріальне становище відповідача покращилось, оскільки його працевлаштованість свідчить про наявність у нього постійного регулярного доходу, а відтак наявність підстав для збільшення розміру аліментів шляхом зміни способу їх стягнення з твердої грошової суми на частку від його заробітку (доходу) та в тому розмірі, який запропонований позивачем. Такий розмір аліментів на рівні 1/3 частки заробітку (доходу) відповідача, на думку суду, на мінімально достатньому рівні забезпечить виконання ним батьківського обов`язку, а також відповідатиме закріпленим у ч.9 ст.7 СК України засадам справедливості, добросовісності, розумності. Відповідач правом на подання відзиву не скористався, а відтак і не довів наявності у нього обставин неспроможності сплачувати аліменти на утримання дітей у заявленому позивачем способі і розмірі. Як батько дітей він має їх утримувати до досягнення повноліття і це його законодавчо визначений обов`язок. Таким чином, заявлені позивачем вимоги по їх суті належним чином обґрунтовані, підтверджені дослідженими доказами та підлягають задоволенню в повному обсязі. Згідно із ст.141 ЦПК України судові витрати слід покласти на відповідача.

Outcome: approved