Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-10 00:00:00

В жовтня 2014 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] та просив постановити рішення, яким стягнути з відповідача на користь позивача 34300,00 грн боргу за договором позики , 3% річних в розмірі 130,00 грн. ,моральну шкоду в розмірі 5000,00 грн. та судові витрати в сумі судового збору в розмірі 394,30 грн. Посилалися при цьому на ті обставини, що 17 липня 2014 року [PERSON] позичив [PERSON] 34300,00 грн., а [PERSON] взяв вказані кошти та зобов»язався повернути вказані кошти до 15.09.2014 року. До вказаної у розписці даті ,15.09.2014 року відповідач борг позивачу не повернув, що змусило останнього звернутися до суду з вказаним позовом . В судовому засіданні представник позивача підтримав заявлені позивачами вимоги за вищевикладеними обставинами та збільшив заявлені вимоги просив стягнути з відповідача на користь позивача суму основного боргу 34300 грн., суми іфляційного збільшення 3707,05 грн. та 3% річних 498,99 грн., інфляційного збільшення в розмірі 3707,05 грн. Відповідач в судовому засіданні позов не визнав та вказав , що дійсно ним була написана розписка від 17.07.2014 року про взяття в борг у позивача 34300,00 грн. . Однак при цьому гроші позивачем відповідачу не передавалися . Вказав ,що вказана розписка була написана ним в обмін на надання довідки ТОВ "ФК "Народна ініціатива " про погашення заборгованості за Кредитним договром 2501001/0000-КФ/13 від 25 січня 2013 року . Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи , судом встановлено наступне . Згідно ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Судом встановлено, що 17 липня 2014 року [PERSON] позичив [PERSON] 34300,00 грн. , а [PERSON] взяв вказані кошти та зобов»язався повернути їх до 15.09.2014 року . Обставини викладені позивачам в позові не викликають у суду сумнівів щодо їх достовірності, оскільки є логічними, послідовними, стверджуються дослідженими судом письмовими доказами, в тому числі копією боргової розписки ( а.с.3) . Статтею 526 Цивільного Кодексу України визначено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до статті 532 частини 1 пункту 4 Цивільного Кодексу України якщо місце виконання зобов'язання не встановлено у договорі, виконання провадиться за грошовим зобов'язанням - за місцем проживання кредитора, а якщо кредитором є юридична особа, - за її місцезнаходженням на момент виникнення зобов'язання. Згідно ч.1 ст.1049 Цивільного Кодексу України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій же сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, встановленим договором. Згідно ч.2 ст.625 Цивільного Кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності та співставленні суд приходить до висновку, що відповідач [PERSON]. взятих на себе зобов'язань щодо виконання грошового зобов'язання не виконав, боргу позивачу [PERSON] не повернув, станом на день винесення судового рішення не повернута сума складає перед позивачем [PERSON] 34300,00 грн. ;498,00 грн. ,що складає 3% річних , та 3707,05 грн. інфляційного збільшення , яку на підставі статей 526, 532, 625, ч.1 ст. 1049 Цивільного Кодексу України суд вважає необхідним стягнути з відповідача [PERSON] задовольнивши заявлені позовні вимоги в повному обсязі, оскільки вони ґрунтовані на вимогах закону та стверджуються належними доказами. Суд критично підходить до показів відповідача про те , що боргова розписка була написана ним в обмін на довідку про погашення заборгованості за кредитним договором № 250010001/000-КФ/13 від 25 січня 2013 року . Оскільки у відповідності до вказаної довідки № 76-03/14 від 17 липня 2014 року (а.с.38) вищевказаний кредитний договір був укладений між між Кредитною установою ТОВ " ФК " Народна позики " та [PERSON] . Відповідач до вказаного договору не має жодного відношення . Крім того , в судовому засіданні за клопотанням відповідача було допитано свідка [PERSON], який вказав в судовому засіданні про те , що він не був присутнім особисто при написанні боргової розписки [PERSON] Крім того, суд на підставі ст.ст. 79, 88 ЦПК України вважає необхідним стягнути із [PERSON] на користь [PERSON] 394,30 грн. судових витрат понесених позивачем по сплаті судового збору.

Outcome: approved