Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-30 00:00:00

АТ "Універсал Банк" звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості, яким просить стягнути з відповідача на користь АТ «Універсал Банк» суму боргу у вигляді інфляційних втрат за час прострочення виконання грошових зобов`язань в розмірі 11 621,40 грн., 3 % річних за час прострочення виконання грошових зобов`язань в розмірі 5234,41 грн. та судові витрати. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що 19 лютого 2008 р. між Відкритим акціонерним товариством «Універсал Банк» (повним правонаступником якого відповідно до витягу із статуту Публічного акціонерного товариства «Універсал Банк» в редакції, затвердженій Загальними зборами акціонерів ВАТ «Універсал Банк» протокол № 2-2009 від 22 червня 2009 року, є Публічне акціонерне товариство «Універсал Банк», правонаступником якого, в подальшому, відповідно до витягу із статуту Акціонерного товариства «Універсал Банк» в редакції, затвердженій протоколом №2-2018 від 31 жовтня 2018 року, є Акціонерне товариство «Універсал Банк») та [PERSON] (Відповідач) був укладений Кредитний договір № ВL2001, за умовами якого Відповідач отримав кредит в розмірі 14 000, 00 (чотирнадцять тисяч) доларів США. 24 грудня 2010 року Корецьким районним судом Рівненської області у справі № 2- 549/10 за позовом ПАТ «Універсал Банк» до [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості, звернення стягнення на предмет іпотеки було ухвалено рішення, яким позов було задоволено повністю: стягнуто з [PERSON] на користь ПАТ «Універсал Банк» заборгованість за кредитним договором в сумі 134 955 (сто тридцять чотири тисячі дев`ятсот п`ятдесят п`ять) гривень, 41 копійка, звернуто стягнення на предмет іпотеку належний на праві власності [PERSON] , а саме: житловий будинок з надвірними будівлями, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , вирішено питання щодо відшкодування судових витрат. Крім того, зазначив, що відповідно до рішення Корецького районного суду Рінвенської від 24.12.2010 року у справі № 2-549/10 до стягнення підлягає сума боргу саме в національній валюті - гривні, за період часу, протягом якого відповідачами вказане рішення суду не було виконано, сума коштів, що згідно рішення суду підлягала стягненню, знецінилась внаслідок девальвації, в зв`язку з чим позивач змушений звернутись до суду з позовом про застосування наслідків порушення виконання рішення суду у вигляді сплати інфляційних втрат та 3 % річних. Ухвалою судді Корецького районного суду Рівненської області від 01 липня 2021 року вказана позовна заява була прийнята до розгляду та відкрито провадження у справі, розгляд справи постановлено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження. Будь-які інші процесуальні дії у справі не проводилися. Представник позивача АТ "Універсал Банк" у судове засідання не з`явився, проте від позивача надійшла заява з проханням розглянути справу за відсутності представника позивача, у заяві також зазначено, що позивач позовні вимоги підтримує повністю, проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач [PERSON] в судове засідання повторно не з`явився, хоча повідомлялася про дату, час та місце розгляду справи за останнім відомим зареєстрованим місцем проживання та шляхом розміщення відповідного повідомлення на веб-порталі Судової влади України. Відповідно до ст.280 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або, якщо зазначені ним причини визнані судом неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. За таких обставин суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності представника позивача АТ "Універсал Банк" та відповідача [PERSON] і ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, оскільки представник позивача АТ "Універсал Банк" у своїй заяві не заперечував проти такого вирішення справи. Дослідивши подані документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи та вирішення її по суті, суд встановив наступні обставини справи та надав їм правову оцінку. 19 лютого 2008 р. між Відкритим акціонерним товариством «Універсал Банк» (повним правонаступником якого відповідно до витягу із статуту Публічного акціонерного товариства «Універсал Банк» в редакції, затвердженій Загальними зборами акціонерів ВАТ «Універсал Банк» протокол № 2-2009 від 22 червня 2009 року, є Публічне акціонерне товариство «Універсал Банк», правонаступником якого, в подальшому, відповідно до витягу із статуту Акціонерного товариства «Універсал Банк» в редакції, затвердженій протоколом №2-2018 від 31 жовтня 2018 року, є Акціонерне товариство «Універсал Банк») та [PERSON] (Відповідач) був укладений Кредитний договір № ВL2001, за умовами якого Відповідач отримав кредит в розмірі 14 000, 00 (чотирнадцять тисяч) доларів США. З метою забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором №BL 2001 від 19.02.2008 року між [PERSON] та АТ «Універсал Банк» був укладений договір іпотеки, посвідчений приватним нотаріусом Корецького районого нотаріального округу Заграничною А.І. та зареєстрований в реєстрі за №247. 24 грудня 2010 року Корецьким районним судом Рівненської області у справі № 2- 549/10 за позовом ПАТ «Універсал Банк» до [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості, звернення стягнення на предмет іпотеки було ухвалено рішення, яким позов було задоволено повністю: стягнуто з [PERSON] на користь ПАТ «Універсал Банк» заборгованість за кредитним договором в сумі 134 955 (сто тридцять чотири тисячі дев`ятсот п`ятдесят п`ять) гривень 41 копійку, звернуто стягнення на предмет іпотеку належний на праві власності [PERSON] , а саме: житловий будинок з надвірними будівлями, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , вирішено питання щодо відшкодування судових витрат. Відповідно до ч.1 ст. 18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.Обов`язковість судового рішення не позбавляє осіб, які не брали участі у справі, можливості звернутися до суду, якщо ухваленим судовим рішенням вирішено питання про їхні права, свободи чи інтереси. Відповідно до ст. 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Як вбачається з ч. 1 ст. 509 ЦК України, зобов`язання це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Частиною 1 ст. 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Враховуючи, що рішення суду є обов`язковим, зокрема, й для відповідача, та з огляду на те, що відповідач порушив грошове зобов`язання з виплати суми заборгованості, у позивача виникло право на застосування наслідків такого порушення у вигляді стягнення інфляційних втрат і трьох процентів річних відповідно до статті 625 ЦК України. У постанові Верховного Суду від 06 серпня 2018 року по справі №361/7939/2015ц вказано, що суд в оцінці обґрунтованості вимог позивача виходить з того, що зволікання відповідача з виконанням рішення суду, що набрало законної сили, призвело до девальвації (знецінення) грошових коштів, стягнутих з нього судовим рішенням, та інших втрат, а отже, позивач вправі вимагати від відповідача сплати не тільки суми боргового зобов`язання, що набуло грошового виразу, а й з урахуванням встановленого індексу інфляції та трьох процентів річних. Також, Верховний Суд в своїй постанові від 19.12.2018 (справа 372/3542/16 -ц) зазначив, що оскільки відповідальність за статтею 625 ЦК України настає, зокрема, і за невиконання судового рішення про стягнення грошових коштів у національній валюті, то до такої суми заборгованості застосовується індекс інфляції. Станом на день звернення АТ «Універсал Банк» із даним позовом до суду заборгованість за кредитним договором не погашена, рішення суду не виконано. Відповідно до ст. 554 ЦК України передбачено, що у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя, поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Відповідно до частина перша статті 598 Цивільного кодексу України зобов`язання припиняється з підстав, передбачених договором або законом . Відповідно до п. 17 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником, не припиняє правовідносин сторін кредитного договору, не звільняє останнього від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання та не позбавляє кредитора права н; отримання сум, передбачених частиною другою статті 625 ЦК. оскільки зобов`язанню залишається невиконаним належним чином відповідно до вимог статей 526, 599 ЦК. Згідно з висновками Касаційного господарського суду укладі Верховного Суду, викладеними у постановах від 10 та 27 квітня 2018 року у справах № 910/16945/14 та №908/1394/17, від 16 листопада 2018 року у справі № 918/117/18, від 30 січня 2019 року у справах № 905/2324/17 та №922/175/18, від 13 лютого 2019 року у справі № 924/312/18 - невиконання боржником грошового зобов`язання є триваючим правопорушенням, тому право на позов про стягнення коштів на підставістатті 625 ЦК Українивиникає у кредитора з моменту порушення грошового зобов`язання до моменту його усунення і обмежується останніми трьома роками, які передували подачі такого позову. Аналогічного висновку дійшла і Велика Палата Верховного Суду у постанові від 18.11.2019 по справі №127/15672/16-ц, який відповідно до ч. 4ст. 263 ЦПК України суд враховує при виборі і застосування норми права до спірних правовідносин. Відповідно до ст. 12 ЦПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Позов у даній справі АТ «Універсал Банк» подано до суду 24.06.2021 року. Таким чином, враховуючи вищенаведені положення законодавства, а також зважаючи на те, що обставини щодо невиконання відповідачами своїх грошових зобов`язань перед позивачем знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, суд, з урахуванням положень ст. 13 ЦПК України щодо диспозитивності цивільного судочинства, вважає, що вимоги позивача про відшкодування йому відповідачем трьох процентів річних від простроченої суми кредитної заборгованості, передбачених ст. 625 ЦК України, є правомірними. Оскільки відповідач не виконав в строк зобов`язання за кредитним договоромз нього на користь позивача слід стягнути суму трьох процентів річних за останні три роки, які передували подачі даного позову. Також, на підставі ч. 2 ст.625 ЦК України суд вважає, що з відповідача на користь позивача слід стягнути інфляційні втрати за період з 24.06.2018 року по 24.06.2021 року (дата направлення позову до суду). Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. На підставі викладеного та

Outcome: approved