Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-18 00:00:00

Позивач 24.02.2020 року звернувся до Приморського районного суду м. Одеси з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Аланд», за участі третіх осіб: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Хара Наталія Станіславівна, приватний виконавець виконавчого округу Одеської області Парфьонов Георгій Володимирович, про визнання виконавчого напису №332174 від 17.12.2019 року, вчинений привтаним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Харою Н.С. таким, що не підлягає виконанню. Позовні вимоги мотивовані тим, що 30.04.2013 року між ПАТ «Дельта Банк» та [PERSON] було укладено кредитний договорів. 02.10.2019 року право вимоги за даним кредитним договором перейшло до ТОВ «ФК «Аланд». 17.12.2019 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Хара Н.С. вчинено виконавчий напис про стягнення з позивача на користь відповідача коштів у загальному розмірі 14 433,88 грн. Вказує, що виконавчий напис є незаконним та підлягає скасуванню, адже кредит був погашений позивачем ще в 2013 році. Крім того, нотаріус не пересвідчився чи був повідомлений боржник про наявність у нього боргу. Приватним нотаріусом не перевірено безспірність заборгованості, на час звернення до нотаріуса сплив строк позовної давності. Ухвалою суду від 27.02.2020 року позовну заяву залишено без руху, позивачу надано 10-денний строк для усунення недоліків позову. Ухвалою суду від 27.02.2020 року повернуто заяву [PERSON] про забезпечення позову. Ухвалою суду від 06.03.2020 року провадження у справі відкрите, справу призначено до розгляду за правилами загального позовного провадження з призначенням підготовчого засідання на 02.04.2020 року. Ухвалою суду від 06.03.2020 року повернуто заяву про забезпечення позову. У підготовче засідання 02.04.2020 року учасники справи не з`явилися, позивач подав до суду заяву про відкладення, яка була задоволена судом, розгляд справи відкладено на 04.05.2020 року. Розгляд справи у судовому засіданні 04.05.2020 року відкладено на 01.07.2020 року у зв`язку з задоволенням однойменного клопотання позивача. В результаті проведених дій у підготовчому засіданні 01.07.2020 року було закрито підготовче провадження, справу призначено до розгляду по суті на 27.07.2020 року. У судовому засіданні 27.07.2020 року задоволено клопотання [PERSON] про витребування копії нотаріальної справи, оголошено перерву до 27.08.2020 року. У зв`язку з невиконанням ухвали суду про витребування доказів розгляд справи у судовому засіданні 27.08.2020 року відкладено на 20.10.2020 року. У судовому засіданні 20.10.2020 року повторно направлено приватному нотаріуса Хара Н.С. ухвалу про витребування доказів. Наступне засідання призначене на 19.11.2020 року. У судове засідання 19.11.2020 року учасники справи не з`явилися, про час, дату та місце судового розгляду повідомлялися у встановленому порядку. Суд, у зв`язку з неявкою відповідача та неповідомленням про поважність причин такої неявки в судове засідання, ненаданням відповідачем відзиву на позов, зі згоди позивача, ухвалив слухати справу у відсутності відповідача, згідно ст.ст.280-281 ЦПК України, при заочному розгляді на підставі наявних у справі доказів. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Суд, дослідивши та проаналізувавши матеріали справи, додані до неї документи приходить до висновку, що даний позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Статтею ст.5 ЦПК України визначено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом. Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна особа має право на судовий захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, такий захист здійснюється у спосіб, передбачений у частині другій статті 16 ЦК України. Згідно ст.ст. 12, 81, 82 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Обставини, визнанні сторонами, не підлягають доказуванню. Судом встановлено, що 17.12.2019 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Хара Наталією Станіславівною було вчинено виконавчий напис, зареєстрований за №32174 та запропоновано стягнути з [PERSON] на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Аланд» заборгованість за кредитним договором №005-15588-300413 від 30.04.2013 року у розмірі 14433,88 грн. Заборгованість стягується за період з 30.01.2018 року по 29.11.2019 року. Приватним виконавцем виконавчого округу Одеської області Парфьоновим Георгієм Володимировичем постановою від 14.01.2020 у виконавчому провадженні №60973156 відкрито виконавче провадження з приводу виконання виконавчого напису №32174 від 17.12.2019 року. Постановою від 03.02.2020 року приватним виконавцем виконавчого округу Одеської області Парфьоновим Георгієм Володимировичем накладено арешт на грошові кошти [PERSON] . Відповідно до ч.10 ст. 84 ЦПК України у разі неподання учасником справи з неповажних причин або без повідомлення причин доказів, витребуваних судом, суд залежно від того, яка особа ухиляється від їх подання, а також яке значення мають ці докази, може визнати обставину, для з`ясування якої витребовувався доказ, або відмовити у його визнанні, або може здійснити розгляд справи за наявними в ній доказами, або, у разі неподання таких доказів позивачем, - також залишити позовну заяву без розгляду. Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Хара Н.С. зверталася до суду з заявою про розгляд справи за її відсутності, яка була зареєстрована судом 21.07.2020 року. Втім, ухвалу про витребування доказів не отримала, про що свідчать рекомендовані повідомлення про вручення поштового відправлення та, відповідно, витребувані докази не надала. Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом України «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України, зокрема, Порядком вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженим наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року № 296/5 та зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року за № 282/20595 (далі - Порядок), постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів». Згідно із частиною першою статті 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. За загальним правилом статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. Відповідно до статті 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно з частиною першої статті 1 Закону України "Про нотаріат" нотаріат в Україні - це система органів і посадових осіб, на які покладено обов`язок посвідчувати права, а також факти, що мають юридичне значення, та вчиняти інші нотаріальні дії, передбачені цим Законом, з метою надання їм юридичної вірогідності. Процедуру вчинення виконавчого напису врегулювано у Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженому наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року №296/5 (далі - Порядок № 296/5). Для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява (підпункт 2.1 пункту 2 глави 16 розділу ІІ Порядку № 296/5), а нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем, передбачені Переліком № 1172, та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року (стаття 88 Закону України «Про нотаріат», підпункти 3.1, 3.2 пункту 3 глави 16 розділу ІІ Порядку № 296/5). Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія (пункт 19 статті 34 Закону України "Про нотаріат"). Правовому регулюванню процедури вчинення нотаріусами виконавчих написів присвячена Глава 14 Закону України "Про нотаріат" та Глава 16 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій. Підпунктом 3.5 пункту 3 глави 16 розділу ІІ Порядку № 296/5 передбачено, що при вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку № 1172, а якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус має право витребувати їх у стягувача, а якщо для вчинення виконавчого напису, крім документа, що встановлює заборгованість, необхідно подати й інші документи, зазначені в цьому Переліку, то вони до виконавчого напису не приєднуються, а залишаються у матеріалах нотаріальної справи (підпункт 2.2 пункту 2 та підпункт 3.6 пункту 3 глави 16 розділу ІІ Порядку № 296/5). Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком № 1172, нотаріус під час вчинення виконавчого напису не встановлює права та обов`язки учасників правовідносин, а лише перевіряє наявність необхідних документів. У відповідності до ст. 88 Закону України «Про нотаріат» нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Ухвалою було витребувано від приватного нотаріуса Хара Н.С. копію документів, що стали підставою для вчинення виконавчого напису, проте вимог ухвали третя особа не виконав, та не надала суду докази. При цьому, відповідачем не надано жодного доказу, щоб підтверджував наявність всіх необхідних документів при вчинені виконавчого напису. Вирішити питання про сплив трирічного строку з моменту виникнення права вимоги з матеріалів справи не вбачається можливим, оскільки кредитний договір не долучався. У постанові Верховного Суду України від 05 липня 2017 року у справі № 6-887цс17 міститься правовий висновок про те, що суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком № 1172. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість узагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. У цій постанові також зазначено, що законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлює суд відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів. Таким чином, з наданих документів не можливо встановити чи існувала заборгованість узагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Зважаючи на те, що розмір заборгованості належним чином не підтверджується, так як і наявність всіх необхідних документів для вчинення виконавчого напису, суд приходить до висновку, що виконавчий напис приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Хара Н.С. №32174 від 17.12.2019 року варто визнати таким, що не підлягає виконанню. Відповідно до ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. За звернення до суду з позовом позивачем сплачено судовий збір у розмірі 840,80 грн., що вбачається з квитанції №0.0.1628448173.1 від 24.02.2020 року. Згідно квитанції №0.0.1628444890,1 від 24.02.2020 року [PERSON] сплатив судовий збір за подання заяви про забезпечення позову у розмірі 420,40 грн. Також позивач рахує до судових витрат 319 грн., що встановлені в постанові від 14.01.2020 року приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Парфьонова Г.В. в якості мінімальних витрат виконавчого провадження. Відповідно до ч.3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Витрати виконавчого провадження не пов`язані з розглядом справи, тому в частині стягнення мінімальних витрат виконавчого провадження у розмірі 319 грн. слід відмовити. Таким чином, судовий збір у розмірі 1 261,20 грн., у зв`язку з задоволенням позову, підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. На підставі викладеного та

Outcome: partial