Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-29 00:00:00

ПАТ КБ ПриватБанк звернувся до суду із позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості по кредиту. В обгрунтування позову позивач зазначив, що 17.01.2007 року між ЗАТ КБ "ПриватБанк", правонаступником якого є ПАТ КБ ПриватБанк, та [PERSON] був укладений договір б/н (далі Договір), згідно якого він отримав кредит у сумі 4000,0 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 22,80% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідач надав згоду на те, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням Банку і Клієнт дає право Банку в будь-який момент змінити кредитний ліміт. Також він зобов'язувався погашати заборгованість по кредиту та відсотках, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим Договором, а при порушенні позичальником строків платежів більш ніж на 30 днів, він зобов'язаний сплатити штраф в розмірі 500 грн. +5% від суми позову. Відповідач свої зобовязання за договором не виконує, внаслідок чого станом на 31.03.2016 року виникла заборгованість у сумі 29485,12 гривень, яка складається із заборгованості по кредиту в сумі 3836,19 гривень, заборгованості по відсотках у сумі 20768,69 гривень, заборгованості за пенею та комісією в сумі 3000,0 грн., штрафу (фіксована частина) в сумі 500,0 гривень, штрафу (процентна складова) в сумі 1380,24 гривень, які позивач просить суд стягнути з відповідача і судові витрати по справі. Представник позивача подав до суду заяву, в якій позов підтримав і просив розглянути справу у його відсутність. Відповідач позов визнав частково в сумі заборгованості за кредитом і заборгованості за відсотками, в іншій частині позов не визнав за строком позовної давності, і просив розглянути справу без нього, про що подав до суду заяву. У відповідності до ст.197 ЦПК України якщо розгляд справи відбувається без участі осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Вивчивши матеріали справи, письмові докази, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Між ЗАТ КБ Приват Банк та [PERSON] укладений договір б/н від 17.01.2007 року (далі Договір), згідно якого він отримав кредит у сумі 4000,0 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 22,8% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом (а.с.6-13). Відповідач надав згоду на те, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням Банку і Клієнт дає право Банку в будь-який момент змінити кредитний ліміт (п.3.2 та п.3.3 Договору). Позичальник підтвердив свою згоду на те, що підписана Заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг", "Правилами користування платіжною карткою" та "Тарифами Банку", складає між ним та Банком Договір, що підтверджується його підписом в Заяві. ПАТ КБ "ПриватБанк" є правонаступником всіх прав і зобов'язань ЗАТ КБ "ПриватБанк", що підтверджується копією статуту ПАТ КБ "ПриватБанк" (а.с.17). Відповідно до п.6.5 Умов та правил надання банківських послуг позичальник зобов'язувається погашати заборгованість по кредиту та відсотках, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим Договором, а при порушенні позичальником строків платежів більш ніж на 30 днів, він зобов'язаний сплатити штраф в розмірі 500 грн. +5% від суми позову (п.8.6 ). Відповідач, користуючись кредитними коштами, свої зобовязання за договором не виконує, внаслідок чого станом на 31.03.2016 року виникла заборгованість у сумі 29485,12 гривень, яка складається із заборгованості по кредиту в сумі 3836,19 гривень, заборгованості по відсотках у сумі 20768,69 гривень, заборгованості за пенею і комісією в сумі 3000,0 грн., штрафу (фіксована частина) в сумі 500,0 гривень, штрафу (процентна складова) в сумі 1380,24 гривень, що підтверджується розрахунком заборгованості (а.с.4-5). Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредити) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно зі ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Статті 525, 526, 530 ЦК України передбачають, що одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, при чому зобов'язання має виконуватися належним чином і у встановлений строк відповідно до умов договору. У відповідності до ст.623 ЦК України боржник, який порушив зобов'язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки. Таким чином суд вважає, що з відповідача на користь позивача слід стягнути заборгованість по кредиту в сумі 3836,19 гривень і заборгованість по відсотках у сумі 20768,69 гривень. Відповідно до ст.258 ч.2 п.1 Цивільного кодексу України до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені) застосовується позовна давність в один рік . Правова природа пені така, що позовна давність до вимог про її стягнення обчислюється по кожному дню (місяцю), за яким нараховується пеня, окремо. Право на позов про стягнення пені за кожен день (місяць) виникає щодня (щомісяця) на відповідну суму, а позовна давність обчислюється з того дня (місяця), коли кредитор дізнався або повинен був дізнатися про порушення права. Відповідна правова позиція висловлена Верховним Судом України в постанові від 03 вересня 2014 року (справа №6-100цс14). Отже, стягнення пені обмежується останніми 12 місяцями перед зверненням кредитора до суду, а починається з дня (місяця), з якого вона нараховується, у межах строку позовної давності за основною вимогою. Строк порушення виконання основного зобов'язання\~\~був встановлений 30.08.2013 року, з позовною вимогою про стягнення пені позивач звернувся до суду 25.05.2016 року. При таких обставинах вимоги про стягнення пені слід задовольнити частково і стягнути пеню за останній рік перед зверненням позивача до суду -з 25.05.2015 року. Враховуючи вищевикладене, суд вважає за можливе стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за комісією (пенею) в сумі1100,0 грн. Доводи ПАТ КБ «ПриватБанк» щодо стягнення з відповідача штрафу ( фіксованої частини та процентної складової) суперечать вимогам п. 8.6 Умов надання споживчого кредиту фізичним особам, відповідно до якого при порушенні позичальником строків платежів по будь-якому з грошових зобов'язань, передбачених кредитним договором більш ніж на 30 днів, позичальник повинен сплатити банку штраф у розмірі 500 грн. + 5% від суми заборгованості. Оскільки після останнього платежу, здійсненого [PERSON] 22.07.2013 року, позивач не звернувся до суду в установлений п.1 ч.2 ст.258 ЦК України строк, суд вважає, що позовні вимоги в частині стягнення штрафу задоволенню не підлягають. Згідно ст.88 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід також стягнути судові витрати по справі - суму судового збору пропорційно задоволених вимог в сумі 1198,86 гривень. На підставі викладеного,

Outcome: partial