Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-16 00:00:00

Позивач звернувся до суду із вказаним позовом, який обґрунтовує тим, що [INFO] померла його мати- [PERSON] , після смерті якої відкрилась спадщина у вигляді квартири [ADDRESS] , яку він прийняв в порядку ст. 1268 ЦК України. Інші спадкоємці які прийняли спадщину після смерті [PERSON] , крім нього відсутні, але на спадщину претендує відповідач у справі, онук померлої. Посилаючись на неможливість оформлення спадщини в позасудовому порядку просив встановити факт сумісного проживання його та матері [PERSON] на день смерті матері та визнати за ним право власності на вказану квартиру. Ухвалою від 04.11.2019 року по справі відкрито провадження, визначено про розгляд справи у порядку загального позовного провадження, призначено підготовче провадження. Ухвалою суду від 03.12.2019 року підготовче провадження закрито, справа призначена до судового розгляду. У судове засідання позивач [PERSON] не з`явився, надав суду письмову заяву про розгляд справи без його участі. Представник позивача [PERSON] - адвокат Серболова Н.М. у судове засідання не з`явилася, надавши письмову заяву про розгляд справи без участі позивача та представника позивача. Просила задовольнити у повному обсязі позовні вимоги позивача. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, через канцелярію суду подав письмову заяву про розгляд справи без його участі, у якій також зазначив, що позовні вимоги [PERSON] визнає в повному обсязі, факти викладені у позовній заяві підтверджує, проти задоволення позову не заперечує. Третя особа- приватний нотаріус Запорізького міського нотаріального округу Філіпова Л.П. у судове засідання не з`явилася, надавши письмову заяву про розгляд справи без її участі. Враховуючи вказане вище, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності сторін, по наявним у справі документам. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного\~засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали цивільної справи, оцінивши докази в сукупності, проаналізувавши законодавство, що підлягає застосуванню, суд прийшов до висновку, що позовна заява [PERSON] підлягає задоволенню у зв`язку з наступним. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно ст. 315 ЦПК України, судом можуть бути встановлені юридичні факти, зокрема, факт постійного проживання спадкоємця зі спадкодавцем на день смерті останнього. Відповідно до з п. 7 Постанови Пленуму\~Верховного Суду\~України від\~31.03.1995\~року №\~5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо підтвердження такого факту необхідне заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину, для оформлення права на пенсію в зв`язку із втратою годувальника. Тобто, суд вправі задовольняти обґрунтовані вимоги про встановлення факту, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки. Згідно п.2\~Постанови Пленуму\~Верховного Суду\~України "Про\~судову практику\~у справах\~про спадкування"\~від 30.05.2008\~року, справи\~про спадкування\~розглядаються судами\~за правилами\~позовного провадження,\~якщо особа\~звертається до\~суду з\~вимогою про\~встановлення фактів,\~що мають\~юридичне значення,\~ які\~ можуть\~вплинути \~на \~спадкові \~права й\~обов`язки\~інших осіб\~та (або)\~за наявності\~інших спадкоємців\~і спору\~між ними. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення родинних відносин із спадкодавцем, проживання з ним однією сім`єю, постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, прийняття спадщини, яка відкрилася до 1 січня 2004 року, тощо. Відповідно до положень ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Статтею 1216\~ЦК України передбачено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла(спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно зі ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Частинами 1, 2 ст. 1223\~ЦК України передбачено, що право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у ст. ст. 1261-1265 цього Кодексу. Згідно зі ст.\~1261\~ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Згідно з вимогами ст. 1269, 1270\~ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто. Частина 1 ст. 1270 ЦК України передбачає, що для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Згідно з ч. 1,3 ст. 1272 ЦК України, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього кодексу, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до вимог ч.2 ст.1220\~та ч.1 ст.1221 ЦК України, часом відкриття спадщини є день смерті особи, а місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. Відповідно до п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику у справах про спадкування" від 30.05.2008 року, якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, спадкоємець має право звернутися до суду із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, тобто, якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися до суду із заявою про встановлення цих фактів. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ Пунктом 3.22. Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого\~наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року № 296/5\~визначено, що у разі відсутності в паспорті спадкоємця відмітки про реєстрацію місця проживання доказом постійного проживання можуть бути: довідка житлово-експлуатаційної організації, правління житлово-будівельного кооперативу, відповідного органу місцевого самоврядування про те, що спадкоємець на день смерті спадкодавця проживав разом із цим спадкоємцем. Згідно абз. 1 п. 23\~постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. Частиною 1 ст. 1298\~ЦК України встановлено, що свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям після закінчення шести місяців з часу відкриття спадщини. Частиною 1 ст. 1297\~ЦК України передбачено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину. Відповідно до норм ч. 5 ст. 1268\~ЦК\~незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини та згідно із ч. 3 ст. 1296 ЦК відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Якщо нотаріусом відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розглядові у позовному провадженні. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Пленум Верховного Суду України у постанові від\~30\~травня 2008\~року №\~7\~"Про\~судову практику\~у справах\~про спадкування" також роз`яснив, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Відповідач по справі [PERSON] 21.01.2020 року подав через канцелярію суду письмову заяву у якій позов визнав у повному обсязі, факти, викладені позивачем [PERSON] у позовній заяві, підтвердив. Відповідно до частини другої п.1 ст.49 ЦПК України, відповідач має право визнати позов ( всі або частину позовних вимог) на будь-якій стадії судового процесу. Беручи до уваги, наявність у позивача права на спадкування після смерті матері [PERSON] , прийняття позивачем спадщини в порядку ст. 1268 ЦК України, належність майна, щодо якого заявлені позовні вимоги спадкодавцю на день його смерті, наявність мотивованої відмови нотаріуса у видачі позивачу свідоцтва про право на спадщину, повне визнання позову відповідачем та підтвердження ним обставин, які зазначені позивачем у поданому до суду позові, суд вважає можливим задовольнити позовні вимоги [PERSON] в повному обсязі, оскільки вимоги позивача є законними і обґрунтованими, не порушують прав, свобод чи інтересів інших осіб, обраний позивачем спосіб захисту відповідає вимогам закону та спрямований на захист спадкових прав позивача. Крім того, суд не приймає до уваги письмові пояснення свідків [PERSON] та [PERSON] , які надані до суду через канцелярію суду, оскільки такі свідки безпосередньо у судовому засідання допитані не були.

Outcome: approved