Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-20 00:00:00

10.12.2013 року ПАТ КБ «Приватбанк» звернулося з позовом до суду, мотивуючи вимоги тим, що відповідно до умов укладеного договору № VIХRRX00210020 від 12.06.2007 року [PERSON], тобто відповідачка, отримала кредит у розмірі 2416,80 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 12% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідачка підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з умовами надання кредиту фізичним особам «Розстрочка» складає між нею і позивачем договір, про що свідчить підпис відповідачки на заяві. Згідно умов укладеного договору погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: щомісяця в період сплати позичальник повинен надавати банку грошові кошти (щомісячний платіж) за погашення заборгованості за кредитом, яка складається із заборгованості за кредитом, за відсотками, комісією, а також інших витрат згідно умов договору. У порушення норм закону та умов договору відповідачка зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконала, в зв'язку з чим станом на 26.11.2013р. утворилась заборгованість в загальній сумі 26033,98 гривень, яку позивач просив стягнути з відповідачки, а також судові витрати. Представник позивача Сауляк Є.В. в судове засідання не з'явився, але через канцелярію суду надав письмову заяву, в якій позовні вимоги підтримав та просив розглянути справу у його відсутність, не заперечував проти ухвалення заочного рішення (а.с.33-34, 38-40). Суд вважає можливим розглянути справу за відсутності позивача відповідно до ст. 158 ч.2 ЦПК України, враховуючи що він скористався своїми процесуальними правами. Відповідачка [PERSON], будучи двічі належним чином та завчасно повідомленою про час та місце розгляду справи (а.с.32, 37), за встановленим судом зареєстрованим місцем свого проживання (а.с.27), в судове засідання не з'явилась, заяви про розгляд справи у свою відсутність не надала, позов не оспорила. Відповідно до ч.5 ст. 74 ЦПК України судова повістка надсилається поштою рекомендованим листом із повідомленням за адресою, зазначеною стороною. У разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, за такою адресою, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином. Відповідно до ч.1 ст. 224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповноважними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Відповідно до ст.224 ЦПК України, з врахуванням думки представника позивача, суд вважає можливим розглянути справу у відсутність відповідача на підставі наявних у справі матеріалів про права та взаємовідносини сторін та ухвалити заочне рішення. Оглянувши позовну заяву, дослідивши та оцінивши докази, що містяться в матеріалах справи, судом встановлені наступні обставини. В судовому засіданні встановлено, що сторони 12.06.2007 року уклали строковий споживчий кредитний договір № VIХRRX00210020, що складається із заяви-анкети та умов надання споживчого кредиту фізичним особам («Розстрочка»)(Стандарт)(а.с.6-15), відповідно до якого позивачем надано відповідачу споживчий кредит в сумі 2416,80 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 1.0% на місяць (12% на рік) на суму залишку, щомісячної винагороди за надання фінансового інструменту в обмін на зобов»язання позичальника повернення кредиту, сплати відсотків, винагороди, комісії на строк з 12.06.2007 року по 10.06.2008 року включно. Погашення заборгованості здійснюється щомісяця в період сплати, за який приймається період з 15 по 20 число кожного місяця, позичальник повинен надавати банку грошові кошти (щомісячний платіж) у сумі 247,55 грн. для погашення заборгованості за кредитом. Згідно п.3.2. умов укладеного кредитного договору - позичальник зобов'язується: використати кредит на цілі зазначені у заяві; погашати кредит у порядку та строки відповідно до Заяви; сплатити відсотки за користування кредитом відповідно до заяви та у період з дати укладання даного договору до дати погашення; повну сплату відсотків за користування кредитом здійснити не пізніше дати фактичного повного погашення кредиту, вказаного в заяві. Відповідно до п. 4.2. умов укладеного договору при порушенні позичальником зобов»язань по погашенню кредиту, передбачених заявою та умовами, позичальник сплачує банку відсотки за користування кредитом у подвійному розмірі окремо понад суму щомісячного платежу по кредиту, разом із несплаченим залишком попереднього щомісячного платежу. Відповідно до 5.1. умов, банк має право нарахувати, а позичальник зобов»язується сплатити банку пеню у розмірі 0,15% від суми простроченого платежу, але не менше 1 грн за кожен день прострочки платежу. Віповідно до п.5.3. умов при порушенні позичальником строків платежів по будь якому з грошових зобов»язань, передбачених договором більш, ніж на 30 днів, позичальник зобов»язаний сплатити банку штраф у розмірі 500 грн.+ 5% від суми заборгованості. Відповідно до п. 5.5 умов укладеного договору терміни позовної давності по вимогах про стягнення кредиту, відсотків за користування кредитом, винагороди, неустойки - пені, штрафів за даним договором встановлений сторонами тривалістю в 5 років. Відповідно до розрахунку заборгованості за договором, вона становить 26033,98 грн. та складається із: заборгованості за кредитом - 1139,71 грн., заборгованості за відсотками за користування кредитом - 9150,01 грн.; заборгованості по комісії за користування кредитом - 32,63 грн.; пені за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором - 13995,73 грн., а також штрафів - 500 грн. та 1215,90 грн.(а.с.4-5). У зв'язку із зміною типу банку змінено найменування банку з Закритого акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» на Публічне акціонерне товариство «Приватбанк», яке є правонаступником всіх прав та зобов'язань першого (а.с. 17, 20-22). За таких обставин, суд вважає, що правовідносини, що виникли між ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] є зобов'язальними, і регулюються нормами ЦК України. Відповідно до ст.ст. 1054, 1055 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Відповідно до змісту ч.1 ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом; розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Згідно ст.610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Згідно ч.1 ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до ст.ст. 626 ч.1, 627, 629 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. При цьому сторони є вільними в укладені договору, виборі контрагента та визначенні умов договору. Договір є обов'язковим для виконання сторонами. Відповідно до ч.1 ст. 549 ЦПК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов»язання. Виходячи з аналізу ст. 1 та ст. 11 Закону України "Про захист прав споживачів" кредит на придбання товару є споживчим кредитом. [PERSON] надавався кредит на придбання товару, тому кредит є споживчим, що підтверджено умовами надання споживчого кредиту фізичним особам («Розстрочка») (Стандарт). А отже до спірних правовідносин застосовуються положення Закону України "Про захист прав споживачів". Згідно з роз'ясненнями, що містяться в п. 31 Постанови №5 Пленуму ВСС України від 30.03.2012 року „Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин" суди мають враховувати положення пункту 7 ч.13 ст.11 ЗУ „Про захист прав споживачів" та виходити з того, що у спорах щодо споживчого кредитування кредитодавцю забороняється вимагати повернення споживчого кредиту, строк давності якого минув. У зв'язку із цим позовна давність за позовом про повернення споживчого кредиту застосовується незалежно від наявності заяви сторони у спорі. Згідно з ч.5 ст. 261 ЦК України за зобов»язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається із спливом строку виконання. Відповідно до ч.1 ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалась або могла довідатись про порушення свого права. Позовна давність до вимог про стягнення неустойки (пені, штрафу), відповідно до п.1 ч.2 ст. 258 ЦК України становить один рік. Так як у кредитному договорі передбачено, що його виконання здійснюється відповідними періодичними платежами, то початком перебігу строку позовної давності є день, коли боржник повинен був сплатити черговий платіж, проте не сплатив його. Термін виконання зобов"язання визначений сторонами у договорі - 10.06.2008 року. Як вбачається із розрахунку заборгованості (а.с.4-5) останне погашення по кредитному договору відповідачкою здійснювалось станом на 18.04.2008 року, з того часу переривання перебігу строку позовної давності не встановлено. Тобто позивачем пропущено збільшені договором строки позовної давності із зверненням до суду із позовними вимогами щодо стягнення заборгованості по кредиту. Поважності причин пропущення позовної давності не надав, поновити пропущений строк не просить. Відповідно до ст. 266 ЦПК України зі спливом позовної давності до основної вимоги, вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги. Враховуючи те, що відповідачка [PERSON] в порушення вимог кредитного договору та норм ЦК України, не виконала взятого на себе зобов`язання, тому наявні підстави для задоволення позову ПАТ КБ «Приватбанк». Проте, оскільки позивачем пропущено строки позовної давності із зверненням до суду із позовними вимогами викладеними у позовній заяві, в задоволенні позову слід відмовити із вказаної підстави. Відповідно до ст.ст. 258 ч.2 п.1, 261 ч.ч.1,5, 266, 509 , 549, 610, 612, 625, 626, 627, 629, 1048, 1054,1055 ЦК України, Закону України «Про захист прав споживачів», Постанови №5 Пленуму ВСС України № 5 30.03.2012 року „Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин",

Outcome: dismissed