Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-23 00:00:00

Позивач звернулась\~до суду\~з позовною\~заявою до\~відповідача про\~визнання права\~власності,\~посилаючись на\~наступне. З жовтня 1986 року вона працювала та була членом колгоспу імені Крейсера „Аврора" Нікопольського району Дніпропетровської області. 03 лютого 1995 року колгосп імені Крейсера „Аврора" був реформований в КСП імені Крейсера „Аврора", яке 19 лютого 2000 року було реорганізовано в TOB „Аврора". У 1989 році колгосп імені Крейсера „Аврора" виділив їй будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами [ADDRESS] для проживання її родини. 15 липня 2004 року вона викупила будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами [ADDRESS] у ТОФ „Аврора" та нею був укладений у простій письмовій формі договір про купівлю - продаж житлового будинку садибного типу з надвірними будівлями, який на той час не був нотаріально посвідчений, що підтверджується довідкою № 159 від 15.07.2004 року у розмірі 3 260 грн. 24.04.1989 року вона разом зі своєю родиною вселилася в будинок за адресою: [ADDRESS] , зареєструвалася за даною адресою та по теперішній час проживає у цьому будинку. Відповідач передав у її власність житловий будинок [ADDRESS] , а вона повністю сплатила вартість будинку та пропрацювала у колгоспі 18 років. Протягом останніх 30 років вона вільно та відкрито володіє та користується спірним будинком як своєю власністю, своєчасно сплачує комунальні платежі, проводить за власні кошти капітальний та поточний ремонт будинку, що також підтверджується довідкою з місця проживання, виданої квартальним комітетом № 28 від 10 квітня 2019 року. Оскільки TOB „Аврора" провести нотаріальне посвідчення договору купівлі - продажу будинку відмовляється, вона вимушена звернутися до суду. Згідно ч.1\~ст.321 ЦК України,\~право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Нормою\~ст.392 ЦК України\~передбачено, що власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до п.1 ч.1 ст.4 Закону України „Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", право власності на нерухоме майно, яке розміщено на території України, що належить, в тому числі, фізичним особам, підлягає обов`язковій державній реєстрації. Нормою ст.19 ч.1 п.5 Закону України „Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" визначені підстави для державної реєстрації прав, в тому числі, на підставі рішень судів, що набрали законної сили. Вона набула права власності на житловий будинок [ADDRESS] з моменту сплати повної його вартості та постійного проживання після купівлі житлового будинку садибного типу з надвірними будівлями. Однак, вона позбавлена права провести державну реєстрацію права власності на житло через відсутність документу, що підтверджує її право власності на житло. У зв`язку з цим змушена звернутися до суду з цим позовом. В судове засідання позивачка не прибула, надала заяву про розгляд справи у свою відсутність, на задоволенні позовних вимог наполягала. Відповідач в судове засідання не прибув також, про день та час розгляду справи був повідомлений належним чином судовою повісткою з поштовим повідомленням, які повернулись за закінченням терміну зберігання, тому повідомлявся про розгляд справи оголошенням на офіційному веб-порталі «Судової влади». Відповідно до ст.131 ЦПК України, учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження, повістка надсилається учасникам справи на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо учасник судового процесу за цією адресою більше не проживає або не знаходиться. Згідно зі ст.223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Відповідно до ст.280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Справа слухалась в порядку ст.131, 223, 280 ЦПК України у відсутність відповідача. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, суд приходить до наступного. Відповідно до ст.6 Конвенції „Про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру. Згідно до ст.321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права або обмежений в його здійсненні. Відповідно до ст.391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод в здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Згідно зі ст.392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Як встановлено\~в судовому\~засіданні, з жовтня 1986 року позивачка працювала та була членом колгоспу імені Крейсера „Аврора" Нікопольського району Дніпропетровської області (а.с.10-11). 03.02.1995 року колгосп імені Крейсера „Аврора" був реформований в КСП імені Крейсера „Аврора", яке 19.02.2000 року було реорганізовано в TOB „Аврора" (а.с.6). У 1989 році колгосп імені Крейсера „Аврора" виділив позивачці будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами [ADDRESS] для проживання її родини. 15.07.2004 року позивачка викупила будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами [ADDRESS] у ТОФ „Аврора" (а.с.5). 24.04.1989 року позивачка разом зі своєю родиною вселилася в будинок за адресою: [ADDRESS] , зареєструвалася за даною адресою та по теперішній час проживає у цьому будинку (а.с.14, 23-24). Протягом останніх 30 років позивачка вільно та відкрито володіє та користується спірним будинком як своєю власністю, своєчасно сплачує комунальні платежі, проводить за власні кошти капітальний та поточний ремонт будинку, що також підтверджується довідкою з місця проживання, виданої квартальним комітетом № 28 від 10.04.2019 року. Відповідно до п.1 ч.1 ст.4 Закону України „Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", право власності на нерухоме майно, яке розміщено на території України, що належить, в тому числі, фізичним особам, підлягає обов`язковій державній реєстрації. Нормою ст.19 ч.1 п.5 Закону України „Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" визначені підстави для державної реєстрації прав, в тому числі, на підставі рішень судів, що набрали законної сили. Таким чином, судом встановлено, що позивачка набула права власності на житловий будинок [ADDRESS] з моменту сплати повної його вартості та постійного проживання після купівлі житлового будинку садибного типу з надвірними будівлями. За таких обставин суд вважає за необхідне позовні вимоги задовольнити. Враховуючи викладене та

Outcome: approved