Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-27 00:00:00

Позивачі, звернувшись до суду із даним позовом, посилаються на те, що будинковолодіння в [ADDRESS] знаходилось в спільній сумісній власності подружжя - [PERSON] та [PERSON] . [INFO] [PERSON] помер і після його смерті відкрилась спадщина за законом на 1/2 частку у вищевказаному майні. Позивач вказує, що прийняв спадщину після смерті батька, однак нотаріус відмовив йому у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, оскільки право власності на будинковолодіння не зареєстровано. Зазначає, що його батько проживав за місцем знаходження спірного майна з дня його народження. Після одруження з позивачкою [PERSON] , ними розпочато будівництво нового будинку та споруд господарського призначення і виготовлено технічний паспорт на новобудову. 19 серпня 2008 року рішенням Коломийського міськрайонного суду шлюб між батьками позивача розірвано, однак позивачка [PERSON] продовжила проживати у вказаному господарстві та брати участь в будівництві спірного нерухомого майна. За рішенням виконавчого комітету Сопівської сільської ради в 2010 році [PERSON] надано дозвіл на перебудову старого житлового будинку, яка в 2012 році була завершена, а старий житловий будинок та господарські споруди - знесені. Оскільки, самочинне будівництво господарських споруд та літньої кухні розпочате та завершене в час перебування у шлюбі із померлим, а будівництво нового будинку здійснено під час спільного проживання із ним, що є спільною сумісною власністю, позивачка [PERSON] просить суд визнати за нею право власності на 1/2 частини цього майна. Позивач [PERSON] вказує, що незважаючи на відмову в отриманні правовстановлюючого документу про набуття права власності на спадкове майно, він фактично прийняв спадщину, тому просить суд визнати за ним право на 1/ 2 частини самочинно збудованого будинку в порядку спадкування. Зазначають, що будівництво здійснено на земельній ділянці, відповідно до її цільового призначення, а самочинне будівництво відповідає архітектурним, будівельним, санітарним та екологічним нормам і правилам. Просять суд, в зв`язку з наведеним визнати за ними право власності на зазначений об`єкт нерухомості по 1/2 частині будинковолодіння кожному. Позивачі в судове засідання не з`явились, подали до суду заяви про розгляд справи у їх відсутності, позовні вимоги підтримують та просять позов задовольнити. Представник відповідача в судове засідання також не з`явився, подав до суду письмову заяву, згідно якої не заперечує проти задоволення заявлених позовних вимог, а справу просить розглянути у його відсутності. У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Врахувавши заяви сторін, дослідивши матеріали справи, з`ясувавши обставини, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог та заперечень, дослідивши докази, якими вони підтверджуються, суд дійшов наступних висновків. Відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Пункт 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України передбачає, що одним із способів захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Згідно з ч. 2 ст. 328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. У відповідності до ст. 376 Цивільного кодексу України житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил. У відповідності до ч. 5 ст. 376 ЦК України на вимогу власника (користувача) земельної ділянки суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно, яке самочинно збудоване на ній, якщо це не порушує права інших осіб. Судом встановлено, що 07 травня 1973 року позивачка [PERSON] у Коломийському районному ввідділі ДРАЦС зареєструвала шлюб з [PERSON] , актовий запис № 10. Після реєстрації шлюбу подружжя почало проживати в будинку за адресою [ADDRESS] , однак враховуючи його непридатний стан, ними в 1990 році самочинно побудовано нову літню кухню та господарські споруди на місці старих. Згідно технічного паспорту на житловий будинок індивідуального фонду, складеного 26 червня 1990 року, власником будинку зазначено [PERSON] , однак право власності на дане майно не було зареєстровано. 19 серпня 2008 року шлюб між позивачкою та її чоловіком розірвано, про що видано свідоцтво серії [NUMBER] від 19 серпня 2019 року, однак [PERSON] продовжила проживати у вказаному господарстві та брати участь в будівництві спірного нерухомого майна. Рішенням виконавчого комітету Сопівської сільської ради № 220-12/2010 надано дозвіл на перебудову старого житлового будинку на земельній ділянці по [ADDRESS] . Згідно технічного паспорту на будинок садибного типу з господарськими будівлями і спорудам від 01 квітня 2019 року за адресою [ADDRESS] , розташований житловий будинок позначений літерою "К", літня кухня позначена літерою "Б", вбиральня літера "З" та огорожа №1-2, загальною площею 164, 4 кв.м., житловою площею 51,0. ( а.с.19). Як зазначено у виписці з інвентаризаційних матеріалів № 63761 від 21 березня 2019 року право власності на майно згідно архівних даних станом на 31 грудня 2012 року за вищевказаною адресою [ADDRESS] не зареєстровано ( а.с. 16). [INFO] [PERSON] помер, про що в Книзі реєстрації смертей 23 липня 2012 року складено відповідний актовий запис за № 127 що стверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] і після його смерті відкрилась спадщина за законом на 1/2 частину спірного будинковолодіння. В довідці Сопівської сільської ради, Коломийського району від 13 серпня 2012 року № 1012 зазначено про те, що померлий [PERSON] з дня свого народження по день смерті проживав в [ADDRESS] , тобто за адресою розташування спірного майна. ( а.с.11). Позивач [PERSON] , прийняв спадщину після смерті батька, звернувшись до нотаріальної заяви із відповідною заявою у визначений строк, однак у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом йому було відмовлено в зв`язку з тим, що право власності на житловий будинку не зареєстровано (а.с.9). Висновком звіту про проведення технічного обстеження щодо стану будівельних конструкцій та інженерних мереж, виконаного ТзОВ "ЕКА-Захід" від 03 липня 2019 року встановлено можливість надійної та безпечної експлуатації будинковолодіння за адресою [ADDRESS] . Згідно звіту про незалежну оцінку приватного будинковолодіння за вищевказаною адресою його вартість становить 302 300 грн. (а.с.48). У відповідності до ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Ст. 1268 ЦК України встановлено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Виходячи з того, що позивач [PERSON] є спадкоємцем за законом на майно, яке належало спадкодавцю на праві власності у встановленому законом порядку і це право не порушує нічиї права і охоронювані законом інтереси, позивач [PERSON] , як колишня дружина померлого, перебуваючи з ним у шлюбі та проживаючи разом здійснила самочинне будівництво спірного майна, а відповідач не заперечує проти визнання права власності на спадкове майно за позивачами, які у свою чергу, не в змозі оформити своїх права на спадщину та власність через те, що право власності не зареєстровано, суд вважає за можливе визнати за [PERSON] та [PERSON] право власності на 1/2 частки будинковолодіння кожному відповідно шляхом задоволення позову. На підставі наведеного та ст.ст. 15, 16, 328, 392, 376, 1217, 1268 ЦК України,

Outcome: approved