Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-11 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом з внесеними змінами до [PERSON], в якому просив стягнути з [PERSON] на його користь заборгованість в розмірі 152760,00 грн. В обґрунтування позову зазначив, що 15.10.2011 року між [PERSON] та [PERSON] був укладений договір про довірче управління фінансовими активами №01/1510-2011, за умовами якого [PERSON] передав [PERSON] в управління фінансові активи - грошові кошти в сумі 6000 Євро для розміщення на торгових рахунках компаній на строк дії договору. Але відповідач після отримання коштів через деякий час припинив виконання умов договору. 04.07.2013 року [PERSON] повідомив [PERSON] про припинення дії договору та просив повернути кошти. Але [PERSON] не повернув кошти в добровільному порядку. Тому [PERSON] звернувся до суду за захистом своїх прав та інтересів. В судовому засіданні представник позивача підтримав позов зі змінами з наведених підстав, просив задовольнити. Також повідомив, що передача коштів від [PERSON] до [PERSON] підтверджується свідками [PERSON], [PERSON], [PERSON], а також листами [PERSON] про виконання умов договору після отримання коштів. Представник відповідача заперечував проти задоволення позову. В обґрунтування зазначив, що 15.10.2011 року між [PERSON] та [PERSON] був укладений договір про довірче управління фінансовими активами №№01/1510-2011, за умовами якого [PERSON] зобов'язався передати [PERSON] грошові кошти в сумі 6000 Євро для управління в строк до 17.10.2011 року. Але [PERSON] не виконав взяті на себе зобов'язання та не передав [PERSON] грошові кошти. Факт передачі грошових коштів не може підтверджуватися показаннями свідків. Подані представником позивача електронні листи не містять інформації про передачу відповідачу коштів на виконання умов вище вказаного договору, а крім того більшість з цих листів відправлена з іншої електронної адреси, ніж зазначена в договорі як адреса [PERSON] Подані позивачем електронні листи не містять передбачених законом реквізитів електронних документів, а тому не можуть бути доказом у справі. Статтями 1029, ст.1030 ЦК України встановлено, що не можуть бути предметом договору управління майном грошові кошти, крім випадків, коли право здійснювати управління грошовими коштами прямо встановлено законом. Разом з тим статтями 4-6 Закону України "Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг" передбачено управління грошовими коштами на ринку фінансових послуг, але [PERSON] не є суб'єктом господарювання у сфері фінансових послуг, який за законом має право укладати договори про довірче управління фінансовими активами та приймати в управління грошові кошти. А тому укладений 15.10.2011 року між [PERSON] та [PERSON] договір про довірче управління фінансовими активами №01/1510-2011 є нікчемним. З огляду на наведене представник відповідача просив відмовити в задоволенні позову. Заслухавши учасників процесу, дослідивши матеріали справи суд встановив наступне. [PERSON] та [PERSON] уклали договір про довірче управління фінансовими активами №01/1510-2011, за умовами якого трейдер [PERSON] зобов'язався прийняти від інвестора [PERSON] в управління фінансові активи в сумі 6000 Євро та розмістити на торгових рахунках компаній "Гранд Капітал" та "Альпарі" та керувати ними на протязі строку договору. Інвестор [PERSON] зобов'язався передати в управління трейдеру [PERSON] грошові активи в сумі 6000 Євро, прийняти надані послуги та оплатити їх відповідно до п.п.3.1.3.6 цього договору. Управління фінансовими активами здійснюється з метою торгівлі на фінансових ринках по всім інструментам в торговому терміналі компанії "Гранд Капитал" та "Альпарі" на вибір трейдера. Трейдер зобов'язаний прийняти в строк до 17.10.2011року включно в своє управління фінансові активи в сумі 6000 Євро, внести на торгові рахунки в компаніях "Гранд Капітал" та "Альпарі" та керувати ними на протязі строку договору. Трейдер забов'язаний вислати інвестору Statement рахунку по стану на момент запиту. Інвестор зобов'язаний в строк до 17.10.2011 року включно передати в управління трейдеру грошові кошти в розмірі 6000 Євро. Даний договір вступає в силу з моменту його підписання сторонами та діє до моменту припинення його сторонами. Припинення дії договору можливо тільки по закінченню наступного розрахункового періоду. Кожна з сторін договору вправі припинити дію договору, попередивши другу сторону не менше, чим за 10 календарних днів до закінчення наступного розрахункового періоду. В п.7.1.-7.4. Договору встановлено, що при неможливості передати документи про виконання договору сторони будуть використовувати електронні засоби зв'язку лише за адресами, зазначеними в договорі. При зміні реквізитів трейдером або інвестором, стороні, яка змінила реквізити, необхідно повідомити іншу сторону про цей факт не пізніше 3-х календарних днів. Всі зміни, доповнення, акти і додатки до договору дійсні лише, якщо вони виконані письмово і підписані обома сторонами особисто. В реквізитах сторін зазначена електронна адреса [PERSON] - [INFO] (а.с.5-6). Представник позивача повідомив суд про відсутність акту передачі коштів, підписаного обома сторонами, як передбачено п. 7.4. Договору. Представник позивача подав роздруковані листи, направлені з електронної адреси [INFO], яка зазначена в договорі як адреса [PERSON], наступного змісту: договір, розрахунки. Представник відповідача не заперечував, що [PERSON] направляв [PERSON] електронною поштою лист з договором, але вважав, що зміст листа "розрахунки" не містить вказівок на виконання умов договору про довірче управління фінансовими активами №01/1510-2011 від 15.10.2011 року. Також з інших електронних адрес, які не зазначені в договорі як адреси відповідача зі змістом доходи, розрахунки, а також із змістом про необхідність віддати 9765. Але представник позивача заперечував направлення [PERSON] листів з інших електронних адрес. В жодному з цих листів не має посилань на договір про довірче управління фінансовими активами №01/1510-2011 від 15.10.2011 року, укладений між [PERSON] та [PERSON] Представник позивача не подав суду доказів на підтвердження факту, що листи, направлені з інших адрес, ніж зазначено в Договорі, направлені [PERSON], не надав повідомлення про зміну реквізитів останнього, як передбачено п.7.3. Договору. 04.07.2013 року [PERSON] направив рекомендованою поштою для [PERSON] лист з повідомленням про припинення дії договору про довірче управління фінансовими активами №01/1510-2011 від 15.10.2011 року. Просив повернути грошові кошти в сумі 6000 Євро (а.с.7) Відповідно до ст.1 ЦК України, цивільним законодавством регулюються особисті немайнові та майнові відносини, засновані на юридичній рівності, вільному волевиявленні, майновій самостійності їх учасників. Загальними засадами цивільного законодавства є свобода договору, свобода підприємницької діяльності, яка не заборонена законом, судовий захист цивільного права та інтересу. (ст.3 ЦК України). В ст.6 ЦК України встановлено, що Сторони мають право укласти договір, який не передбачений актами цивільного законодавства, але відповідає загальним засадам цивільного законодавства. Сторони мають право врегулювати у договорі, який передбачений актами цивільного законодавства, свої відносини, які не врегульовані цими актами. Сторони в договорі можуть відступити від положень актів цивільного законодавства і врегулювати свої відносини на власний розсуд. Сторони в договорі не можуть відступити від положень актів цивільного законодавства, якщо в цих актах прямо вказано про це, а також у разі, якщо обов'язковість для сторін положень актів цивільного законодавства випливає з їх змісту або із суті відносин між сторонами. Статтею 3 ЦК України встановлено, що правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Враховуючи презумпцію правомірності правочину та право учасників цивільних відносин на свободу договору, положення ЗУ "Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг", суд не вбачає підстав вважати нікчемним договір про довірче управління фінансовими активами №01/1510-2011 від 15.10.2011 року, укладений між [PERSON] та [PERSON] Питання недійсності вказаного договору не було предметом судового розгляду. Договір є обов'язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України). Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків (ч. 1 ст. 626 ЦК України). Визначення поняття зобов'язання міститься у ч. 1 ст. 509 ЦК України. Відповідно до цієї норми зобов'язання - це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Таке визначення розкриває сутність зобов'язання як правового зв'язку між двома суб'єктами (сторонами), відповідно до якого на одну сторону покладено обов'язок вчинити певну дію (певні дії) чи утриматись від її (їх) здійснення; іншій стороні зобов'язання надано право, що кореспондує обов'язку першої. Обов'язками боржника та правами кредитора вичерпується зміст зобов'язання (ст. 510 ЦК України). Згідно з нормою ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Як вбачається з умов договору від 15.10.2011 року, позивач [PERSON] зобов'язався передати відповідачу [PERSON] грошові кошти в розмірі 6000 Євро. в строк до 17.10.2011 року. Доводи представника позивача про те, що 15.10.2011 року [PERSON] фактично передав відповідачу [PERSON] грошові кошти в розмірі 6000 Євро, - суд вважає необґрунтованими, виходячи з наступного. Відповідно до статей 10, 11, 60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. В ході судового розгляду зазначені обставини не знайшли свого підтвердження. Відповідачем не було надано жодного допустимого доказу на підтвердження вказаних доводів. Хоча твердження позивача та його представника про передачу грошей на виконання укладеного договору про довірче управління фінансовими засобами грошей підтвердив свідок в судовому засіданні, проте зі змісту аб.2 ч.1 ст.218 ЦК вбачається, що не може доводитися свідченням свідків не лише заперечення факту вчинення правочину або оспорювання окремих його частин, а й факт його вчинення, а також виконання зобов'язань, що виникли з правочину. Випадки, коли свідчення свідків допускаються як засіб доказування факту вчинення правочину, у ЦК визначені прямо (ч.2 ст.937, ч.3 ст.949 ЦК України). Суд критично відноситься к твердженням представника позивача про те, що факт передачі грошей від [PERSON] до [PERSON] підтверджується листами [PERSON], які він направляв електронною поштою на електронну адресу сина позивача. Так подані представником позивача листи направлені з різних електронних адрес, й лише 2 листи з адреси відповідача, зазначеної в договорі. Відповідно до п. 7.1. п.7.2. Договору сторони домовились, що при користуванні електронної пошти будуть використовувати лише ті адреси, які зазначені сторонами у п. 8 договору. При зміні реквізитів однією зі сторін, необхідно повідомити про відповідну зміну іншу сторону не пізніше 3-х календарних днів. Як вбачається з матеріалів справи, позивач та його представник не подали суду докази на підтвердження повідомлення [PERSON] про зміну адреси електронної пошти. З аналізу змісту листів, направлених з електронної адреси, яка зазначена в договорі як адреса [PERSON] вбачається, що останній направив [PERSON] листи з "договором" та "розрахунком". Представник відповідача не заперечував, що [PERSON] направив [PERSON] договір, але заперечував, що лист з назвою "розрахунок" є розрахунком про виконання договору. Судом встановлено, що лист з назвою "розрахунок", направлений з електронної адреси [PERSON], не містить прямих вказівок, що це саме розрахунок виконання договору про довірче управління фінансовими активами №01/1510-2011 від 15.10.2011 року, укладеного між [PERSON] та [PERSON] Як встановлено в ч.4 ст.60 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. З огляду на наведене, суд вважає, що в ході судового розгляду не знайшов свого підтвердження той факт, що [PERSON] передав [PERSON] 6000 Євро на виконання умов договору про довірче управління фінансовими активами №01/1510-2011 від 15.10.2011 року. За таких обставин, суд не вбачає підстав для задоволення позовних вимог зі змінами [PERSON] про стягнення з [PERSON] грошових коштів в розмірі 6000 Євро в гривневому еквіваленті .

Outcome: dismissed