Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-28 00:00:00

06.01.2014 року до Василівського районного суду звернувся дільничний лікар-фтизіатр КУ «Василівський протитуберкульозний диспансер» Запорізької обласної ради Доля Г.П. про примусову госпіталізацію до протитуберкульозного закладу [PERSON], [INFO]. У поданій до суду заяві зазначає, що у березні 2013 року у [PERSON] виявлено активну форму туберкульозу. Згідно висновку лікарської комісії [PERSON] підлягає примусовій госпіталізації до протитуберкульозного закладу, оскільки він становить загрозу розповсюдження тяжкої хвороби. У період з 15.03.2013 року по 09.08.2013 року [PERSON] лікувався у Запорізькому обласному протитуберкульозному диспансері, проте самовільно залишив стаціонарне лікування. За місцем проживання у Василівському протитуберкульозному диспансері лікувався амбулаторно з 30.09.2013 року по 30.11.2013 року, проте лікування проходив нерегулярно, останнього часу до медичного закладу на лікування не з'являється. [PERSON] хворіє на заразну форму туберкульозу, незважаючи на це, приховує від диспансерного нагляду своїх контактних осіб - співмешканку та її двох малолітніх дітей, перервав лікування захворювання туберкульозу, що становить небезпеку для його сім»ї та суспільства, а також загрожує його здоров'ю та життю. Для продовження лікування [PERSON] не з'являється, у зв'язку з чим вони вимушені звернутися до суду із даною заявою, в якій заявник просить госпіталізувати в примусовому порядку до протитуберкульозного закладу - комунальної установи "Запорізький обласний протитуберкульозний диспансер" Запорізької обласної ради строком на три місяці [PERSON], [INFO], інваліда II групи дитинства, який зареєстрований за адресою: [ADDRESS]. В судовому засіданні представник заявника Доля Г.П. підтримала подану заяву у повному обсязі, просить госпіталізувати [PERSON] до протитуберкульозного закладу у примусовому порядку. Відповідно до ст.285 ЦПК України у зв'язку з тим, що за даними протитуберкульозного закладу особа, щодо якої заявлена вимога про госпіталізацію, становить загрозу розповсюдження хвороби, оскільки є джерелом розповсюдження інфекції для осіб, які з ним контактують, суд вважає можливим розглянути справу без участі [PERSON] Вислухавши пояснення представника заявника, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно висновку лікарсько-консультативної комісії Василівського протитуберкульозного диспансеру № 157 від 02.01.2014 року [PERSON] потребує примусової госпіталізації в протитуберкульозний лікувальний заклад, оскільки [PERSON] з 22.03.2013 року знаходиться на диспансерному лікуванні з діагнозом: МРТБ (10.05.2013) інфильтративнй лівої легені Дестр+МБТ+М+К+Резист + (НRES) Резист II(Et) Гіст О Кат.4 1А (ВОТБ ХП 1р) Ког 2 (2013) (а.с.2). У період часу з 15.03.2013 року по 09.08.2013 року, [PERSON] знаходився на стаціонарному лікуванні у Запорізькому обласному протитуберкульозному диспансері, що підтверджується випискою стаціонарного хворого [PERSON] за № ТВ 09/317, в якій зазначено, що причиною виписки [PERSON] з даного лікувального закладу стало порушення стаціонарного режиму (тривала відсутність в стаціонарі, неотримання лікування) (а.с.3). З 30.09.2013 року по 30.11.2013 року [PERSON] проходив курс амбулаторного лікування у Василівському протитуберкульозному диспансері, амбулаторно лікувався короткостроково, нерегулярно та в подальшому самовільно залишив амбулаторне лікування. На даний час [PERSON] приховує від диспансерного нагляду своїх контактних осіб - співмешканку та її двох малолітніх дітей, самовільно перервав лікування туберкульозу, що становить небезпеку для його сім»ї та суспільства, а також загрожує його здоров'ю та життю, для продовження лікування наявного у нього захворювання туберкульозу не з'являється. Таким чином, [PERSON] ставить під загрозу здоров'я оточуючих осіб та унеможливлює ефективне проходження подальшого лікування. Відповідно до Закону України «Про протидію захворюванню на туберкульоз», туберкульоз віднесено до соціально небезпечних інфекційних хвороб. Згідно з вимогами зазначеного закону, особи, хворі на туберкульоз, зобов'язані дотримуватись режиму лікування, виконувати призначення лікаря протитуберкульозного закладу, проходити в установлені строки необхідні медичні огляди та обстеження, дотримуватись вимог санітарно-протиепідемічних правил і норм у лікувально-профілактичних закладах. На роботі і в побуті, вживати інших заходів для запобігання поширенню туберкульозу. Згідно ст.12 Закону України "Про боротьбу із захворюванням на туберкульоз" від 05 липня 2001 року хворі на заразні форми туберкульозу, в тому числі соціально дезадаптовані, із супутніми захворюваннями на хронічний алкоголізм, наркоманію чи токсикоманію, підлягають примусовій госпіталізації до протитуберкульозних закладів та зобов'язані пройти відповідне лікування. У разі ухилення від примусової госпіталізації зазначені особи з метою запобігання поширенню туберкульозу за рішенням суду підлягають розшуку, приводу та примусової госпіталізації до протитуберкульозних закладів, визначених місцевими органами виконавчої влади. Обов'язкова госпіталізація осіб, щодо яких судом ухвалено відповідне рішення, здійснюється на строк до трьох місяців. Продовження лікування цих осіб здійснюється за рішенням суду на визначений ним строк на підставі висновку лікарської комісії протитуберкульозного закладу. Відповідно до ст.11 Закону України «Про внесення змін до Закону України "Про боротьбу із захворюванням на туберкульоз" та інших законодавчих актів України від 22 березня 2012 року, у разі якщо хворі на заразні форми туберкульозу, у тому числі під час амбулаторного чи стаціонарного лікування, порушують протиепідемічний режим, що ставить під загрозу зараження туберкульозом інших осіб, з метою запобігання поширенню туберкульозу за рішенням суду вони можуть бути примусово госпіталізовані до протитуберкульозних закладів, що мають відповідні відділення (палати) для розміщення таких хворих. Примусова госпіталізація осіб, стосовно яких судом ухвалено відповідне рішення, здійснюється з урахуванням висновку лікаря на строк до трьох місяців. Рішення про примусову госпіталізацію до протитуберкульозного закладу чи про продовження строку примусової госпіталізації хворих на заразні форми туберкульозу приймається судом за місцем виявлення зазначених хворих або за місцезнаходженням протитуберкульозного закладу та підлягає негайному виконанню. Органи внутрішніх справ за зверненням керівника протитуберкульозного закладу надають у межах своїх повноважень допомогу у забезпеченні виконання рішення суду. Продовження строку примусової госпіталізації таких осіб здійснюється за рішенням суду на визначений ним строк з урахуванням висновку лікаря, який здійснює лікування цього хворого. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про те, що заява комунальної установи "Василівський протитуберкульозний диспансер" Запорізької обласної ради підлягає задоволенню у повному обсязі, оскільки [PERSON] в добровільному порядку відмовляється пройти курс лікування від захворювання на туберкульоз, який супроводжується бактеріовиділенням, на теперішній час становить загрозу розповсюдженню хвороби, що підтверджується мотивованим висновком лікарської комісії про наявність захворювання та необхідність стаціонарного лікування у Запорізькому обласному протитуберкульозному закладі, та наданою суду медичною документацією, тому [PERSON] підлягає примусовій госпіталізації до протитуберкульозного диспансеру.

Outcome: approved