Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-26 00:00:00

Позивач ПАТ «ПУМБ» звернулись з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором № 6531663 від 11.07.2008 р. та стягнути з відповідача заборгованість за несплаченими відсотками, нарахованими за період з 27.06.2013р. по 09.04.2015р. включно у розмірі 1032,18 доларів США та пеню, нараховану за період з 27.06.2013р. по 09.04.2015р. включно у розмірі 57059,24 грн.. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що між Закритим акціонерним товариством "Перший Український Міжнародний банк", правонаступником всіх прав та зобов'язань якого є ПУБЛІЧНЕ АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО «ПЕРШИЙ УКРАЇНСЬКИЙ МІЖНАРОДНИЙ БАНК» та відповідачем [PERSON] було укладено - Кредитний договір № 6531663 від 11.07.2008 року, відповідно до якого Позивач зобов'язався надати Відповідачу кредит у розмірі 12 891,00 доларів США (дванадцять тисяч вісімсот дев'яносто один долар США 00 центів), а Відповідач, в свою чергу, зобов'язався використати його за цільовим призначенням, сплатити Позивачу відсотки за користування кредитом та повернути кредит частинами в розмірах, в порядку та в строки, визначені Кредитним договором, але не пізніше 11.07.2015 року. У зв'язку з припиненням виконання зобов'язань за кредитним договором у частині погашення кредиту та нарахованих відсотків, банк. Відповідно до умов договору скористався правом вимагати від боржника дострокового повернення всієї суми кредиту разом із нарахованими процентами. Рішенням Фрунзенського районного суду м. Харкова від 18.12.2013р. з [PERSON] стягнуто заборгованість за кредитним договором № 6531663 від 11.07.2008р. : заборгованість за основною сумою кредиту в розмірі 7339,80 доларів США, заборгованість за відсотками - 844,49 доларів США, а також заборгованість за пенею в розмірі 3150,68 грн., станом на 26.06.2013р. Дане рішення суду відповідачем не виконується, у зв'язку з чим, позивач просить стягнути з відповідача нараховані та несплачені з 27.06.2013р. по 09.04.2015р. відсотки за користування кредитом 1032,18 доларів США, та пеню за порушення строків повернення основної суми кредиту та сплати відсотків за користування кредитом, що за офіційним курсом НБУ станом на 09.04.2015р. становить 57059,24 грн. У судовому засіданні представник позивача Посметна М.М., яка діє на підставі довіреності, у судовому засіданні позов підтримала в повному обсязі, просила позов задовольнити, посилаючись на обставини, викладені вище. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги не визнав в повному обсязі та пояснив, що за рішенням Фрунзенського районного суду м. Харкова від 18.12.2013р. з нього достроково стягнута вся сума заборгованості за кредитним договором № 6531663 від 11.07.2008р. з нарахуванням всіх відсотків та пені, і тому його кредитні зобов'язання припиняються. Просив суд відмовити в задоволенні позову. Відповідно до вимог ст. 11 Цивільного процесуального кодексу України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Частиною 3 ст. 10 та ч. ч. 1, 4 ст. 60 Цивільного процесуального кодексу України, передбачено, що кожна із сторін зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до вимог ч. 1, 3 ст. 58 Цивільного процесуального кодексу України, належними є докази, що містять інформацію щодо предмета доказування. Суд, дослідивши надані докази в їх сукупності, вважає позовну заяву такою, що задоволенню не підлягає, виходячи із наступного. Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Між Закритим акціонерним товариством "Перший Український Міжнародний банк", правонаступником всіх прав та зобов'язань якого є Публічне акціонерне товариство «Перший Український міжнародний банк» та відповідачем [PERSON] укладено - Кредитний договір № 6531663 від 11.07.2008 року, відповідно до якого відповідач отримав кредит у розмірі 12 891,00 доларів США (дванадцять тисяч вісімсот дев'яносто один долар США 00 центів), строк дії договору 11.07. 2015 року. Рішенням Фрунзенського районного суду м. Харкова від 18.12.2013р. з [PERSON] стягнуто заборгованість за кредитним договором № 6531663 від 11.07.2008р. : заборгованість за основною сумою кредиту в розмірі 7339,80 доларів США, заборгованість за процентами - 844,49 доларів США, а також заборгованість за пенею в розмірі 3150,68 грн., станом на 26.06.2013р. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (ст. 611 ЦК України). Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України). Одним із видів порушення зобов'язання є прострочення - невиконання зобов'язання в обумовлений сторонами строк. Відмовляючи позивачу в задоволенні позовних вимог, суд виходить з того, що є рішення суду, яке набрало законної сили та мало місце дострокове стягнення всієї кредитної заборгованості, а, відтак, строк договору закінчився, а між сторонами існують лише невиконані зобов'язальні правовідносини. Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов'язання - це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Таке визначення розкриває сутність зобов'язання як правового зв'язку між двома суб'єктами (сторонами), відповідно до якого на одну сторону покладено обов'язок вчинити певну дію (певні дії) чи утриматись від її (їх) здійснення; іншій стороні зобов'язання надано право, що кореспондує обов'язку першої. Обов'язками боржника та правами кредитора вичерпується зміст зобов'язання (ст. 510 ЦК України). Відповідно до правової позиції, викладеної у постанові Верховного Суду України від 6 листопада 2013 року № 6 - 116 цс 13, яка згідно зі ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою для усіх судів України, в законодавстві визначаються різні поняття як "строк дії договору", так і "строк (термін) виконання зобов'язання" (ст.ст. 530, 631 ЦК України). Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події (ч. 1 ст. 530 ЦК України). Як вбачається з абз. 1, 2 п. 17 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року № 5 «Про практику розгляду судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» зобов'язання припиняється з підстав, передбачених договором або законом (ч. 1 ст. 598 ЦК України). Такі підстави, зокрема, зазначені у ст. ст. 599-601, 604-609 ЦК України. Наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником, не припиняє правовідносин сторін кредитного договору, не звільняє останнього від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених частиною другою статті 625 ЦК України, оскільки зобов'язання залишається невиконаним належним чином відповідно до вимог статей 526, 599 ЦК України. Таким чином, оскільки ухвалене судове рішення про дострокове стягнення заборгованості за кредитним договором, то нарахування відсотків за користування кредитом, пені поза строком дії кредитного договору законом не передбачено. Також, суд погоджується з запереченнями відповідача щодо розрахунку суми пені за порушення строків сплати відсотків за користування кредитом, що позивачем не враховані строки позовної давності в один рік для вимог про стягнення пені за два роки (з 26.06.2013р. по 17.03.2015р.. Крім того, в розрахунку, яку надав позивач, сума пені розрахована в доларовому еквіваленті, тоді як згідно ст.. 3 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань», розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня. Таким чином, максимальний розмір пені, пов'язаний із розміром облікової ставки Національного Банку України. Оскільки чинне законодавство не передбачає встановлення НБУ облікової ставки для іноземної валюти, пеня має обчислюватись та стягуватись лише у національній валюті України - гривні. Вивчивши матеріали справи, проаналізувавши діюче законодавство з питань, що регулюють предмет спору, суд дійшов до висновку про відмову в задоволенні позовних вимог позивача у повному обсязі. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed