Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-25 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд із позовом до [PERSON] , третя особа: Свалявська державна нотаріальна контора Південно-західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України про визнання за [PERSON] , [INFO] права власності на 1/2 частину житлового будинку з добудовою та 1/2 частину надвірних господарських будівель (сарай, гараж) за адресою: [ADDRESS] в порядку спадкування за заповітом за [PERSON] , стягнення сплаченого судового збору та витрат на допомогу адвоката. Як на підставу заявлених вимог позивач посилається на те, що [INFO] померла її мати [PERSON] , що стверджується свідоцтвом про смерть від 30.09.2020 року серії [NUMBER] . За час свого життя мама виготовила заповіт від 06.10.2014 року, згідно якого визначила на випадок смерті заповітне розпорядження про те, що все її майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося, взагалі все, що їй буде належати по закону на день її смерті заповіла донькам [PERSON] та [PERSON] . Заповіт посвідчено приватним нотаріусом Ляшенко А.Г. 13.10.2020 року позивчаем подано заяву до Свалявської державної нотаріальної контори та отримано витяг про реєстрацію в спадковому реєстрі від 01.07.2020 року № 60746426. Також зазначила, що оскільки всі оригінали документів на право власності на житловий будинок залишилися у відповідача, відповідач таких документів до нотаріальної контори не подала, а отже іншого способу захисту свого права на спадщину вона не має. А тому просить суд позов задовольнити. Позов про визнання за [PERSON] , [INFO] права власності на 1/2 частину житлового будинку з добудовою та 1/2 частину надвірних господарських будівель (сарай, гараж) за адресою: [ADDRESS] в порядку спадкування за заповітом за померлою [PERSON] , стягнення сплаченого судового збору та витрат на допомогу адвоката задовольнити. Відповідно до ухвали судді Свалявського районного суду від 09.06.2021 року провадження у даній справі відкрито за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання на 11:00 годину 07 липня 2021 року. Відповідно до ухвали Свалявського районного суду від 03 серпня 2021 року закрито підготовче провадження у справі та призначено судовий розгляд на 16:00 годину 13 серпня 2021 року. В судовому засіданні представник позивача - адвокат Козар М.М. (ордер на надання правовової допомоги серії НР-545 № 066/21 від 02.08.2021 року) заявлені вимоги підтримав, просить позов задовольнити. Відповідач, представник відповідача адвокат Русин Ю.І. (ордер на надання правововї допомоги серії ЗР № 71426 від 13.10.2021 року) в судовому засіданні заявлених вимог не визнали та пояснили, що у відповідача також відсутні оригінали правовстановлюючих документів на житловий будинк [ADDRESS] , що входить до складу спадщини, яка відкрилася після смерті [PERSON] , у зв"язку з чим [PERSON] також не оформила свої спадкові права на вказане майно. Крім того, представник відповідача повідомив про те, що спадкове майно було зареєстровано за спадкодавцем у встановленому Законом порядку, про що свідчить копія витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 21.08.2008 року, згідно якого житловий будинок [ADDRESS] було зареєстровано на праві приватної власності за [PERSON] . На підставі викладеного, просять у задоволенні позову відмовити. Заслухавши доводи сторін, дослідивши письмові докази, суд доходить висновку, що позов до задоволення не підлягає по таким мотивам. Судом встановлено, що [INFO] померла мама сторін [PERSON] , про що 05.05.2020 року складено актовий запис про смерть Свалявським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Західного міжрегіонального управління юстиції ( м. Івано-Франківськ) ( свідоцтво про смерть серії [NUMBER] ). Позивач [PERSON] ( паспорт серії [NUMBER] , виданий Свалявським РВ УМВС України в Закарпатській області 14.09.96 року, копія свідоцтва про шлюб - зміна прізвища з [PERSON] на [PERSON] ( актовий запис про шлюб № 27 від 14 травня 1996 року), копія свідоцтва про народження [PERSON] серії [NUMBER] , актовий запис про народження № 97, складений Свалявським районним відділом реєстрації актів цивільного стану Свалявського районного управління юстиції Закарпатської області) та відповідач [PERSON] є дочками та спадкоємицями до майна померлої спадкодавиці [PERSON] відповідно до заповіту, складеного [PERSON] 06.10.2014 року, посвідченого приватним нотаріусом Ляшенко А.Г. 13.10.2021 року [PERSON] подала до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини за померлою [PERSON] . Відповідно до відповіді, наданої державним нотаріусом Дядюша О.О. 08.01.2021 року № 5/01-16 - спадкова справа за померлою [PERSON] заведена на підставі заяви [PERSON] , поданої 01.07.2021 року. Таким чином, і позивач, і відповідач подали до нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини, однак на даний час спадкові права не оформлені. Відповідно до п. 4.15 глави 10 "Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України "Видача свідоцтва про право на спадщину на майно, право власності на яке підлягає державній реєстрації, проводиться нотаріусом після подання документів, що посвідчують право власності спадкодавця на таке майно, крім випадків, передбачених пунктом 3 глави 7 розділу І цього Порядку, та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна." Відповідно до п. 3 глави 7 розділу 1 даного Порядку " Документи, на підставі яких вчинено нотаріальну дію, та документи або копії (витяги) з них, необхідні для вчинення нотаріальної дії, обов`язково долучаються до примірника правочину, свідоцтва тощо, які залишаються у справах нотаріуса. У разі коли державну реєстрацію права власності на земельну ділянку та об`єкт нерухомого майна проведено без видачі документа, що посвідчує таке право або у зв`язку із втратою, пошкодженням чи псуванням відповідного державного акта на право власності, свідоцтва про право власності на нерухоме майно, нотаріальна дія щодо такого майна вчиняється на підставі інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, отриманої шляхом безпосереднього доступу до нього. Така інформація долучається до примірника правочину, свідоцтва тощо, які залишаються у справах нотаріуса. " Таким чином, суд дійшов висновку щодо безпідставності звернення до суду з вимогами про визнання права власності на спадкове майно, поскільки суду не надано доказів відсутності інформації про право власності на нерухоме майно ( спадковий будинок) у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. Крім того, позивачем в якості відповідача у даній справі зазначено [PERSON] , натомість в судовому засіданні не добуто будь-яких доказів порушення прав позивача з боку відповідача [PERSON] . Позивачем не зазначено в який спосіб саме [PERSON] повинна відновити (як вважає позивач) порушене право позивача. Позивач в судовому засіданні не заявляв клопотання про заміну відповідача або залучення співвідповідача, отже суд розглядає справу в межах заявлених вимог та доходить висновку, що у задоволенні позову до [PERSON] слід відмовити. (У разі пред`явлення позову до неналежного відповідача суд за клопотанням позивача, не припиняючи розгляду справи, замінює первісного відповідача належним відповідачем, якщо позов пред`явлено не до тієї особи, яка має відповідати за позовом, або залучає до участі у справі іншу особу як співвідповідача (ст. 51 ЦПК)). Якщо позивач не заявляє клопотання про заміну неналежного відповідача, суд повинен відмовляти у задоволенні позову. Щодо стягнення з відповідача оплаченого судового збору та витрат на правничу допомогу адвоката, то суд зазначає таке. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України - судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, відповідно до ч. 2 п. 2 ст. 141 ЦПК України - інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови в позові - на позивача. Отже відсутні підстави для стягнення з відповідача сплаченого судового збору та витрат на правничу допомогу адвоката. Статтею 129 - 1 Конституції України визначено: Суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд. Згідно п.41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі "Серявін та інші проти України" від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п.58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29). Відповідно до ч.1 ст.18 ЦПК України - судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України.

Outcome: dismissed