Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-17 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] міської ради про визнання права власності в порядку спадкування. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що у 1957 році її батьки [PERSON] та [PERSON] побудували житловий будинок, який розташований за адресою: Луганська область м. Луганськ вул. Комунальна, буд. 118а. 13.03.1069 року [PERSON] помер, про що зроблено відповідний запис та видано свідоцтво про смерть. Після його смерті відкрилася спадщина у вигляді ? частини житлового будинку, розташованого за адресою: Луганська область м. Луганськ вул. Комунальна, буд. 118а. Спадкоємцями за законом померлого [PERSON] є його дружина [PERSON] та його, на той час, неповнолітня донька, позивач [PERSON] (дошлюбне прізвище - [PERSON]) [PERSON], [INFO]. Після смерті [PERSON] жоден із спадкоємців не звернувся до нотаріальної контори із заявами про прийняття спадщини, або із заявою про відмові від прийняття спадщини. У період з 1969 року по 1985 рік, [PERSON] та [PERSON] закінчили будівництво будинку, але не отримали свідоцтва про право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами. 24.02.2009 року померла [PERSON], про що зроблено відповідний запис та видано свідоцтво про смерть. Після її смерті відкрилася спадщина на ? частки житлового будинку, розташованого за адресою: Луганська область м. Луганськ вул. Комунальна, буд. 118а. Спадкоємицею померлої [PERSON] є її донька [PERSON] Після смерті [PERSON], [PERSON] до нотаріальної контори із заявами про прийняття спадщини та про відмову від прийняття спадщини не зверталася, так як постійно проживала разом із померлою то фактично прийняла спадщину. В грудні 2016 року, [PERSON] звернулася до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу [PERSON] із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок, який розташований за адресою: Луганська область м. Луганськ вул. Комунальна, буд. 118а, після смерті [PERSON] та [PERSON]. Приватним нотаріусом було винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальних дій в зв'язку з тим, що первинна державна реєстрація права власності на житловий будинок, який розташований у Луганській області м. Луганськ по вул. Комунальній, буд. 118а, при житті власників не була проведена та правовстановлюючий документ відсутній. У зв'язку з чим позивач просить визнати за нею право власності в порядку спадкування після смерті [PERSON] та [PERSON] на житловий будинок, розташований за адресою: Луганська область м. Луганськ вул. Комунальна, буд. 118а. Позивачка в судове засідання не з'явилася, попередньо надав до суду заяву про розгляд справи без її участі, наполягала на задоволенні позовних вимог. Представник відповідача [PERSON] міської ради в судове засідання 18.05.2017 року не з'явився. Про місце та час розгляду справи був належним чином повідомлений шляхом розміщення оголошення в газеті "Урядовий кур'єр", причин неявки суду не повідомив, заяви про розгляд справи без його участі до суду не надходило.. Суд, вивчивши матеріали справи, дослідивши докази по справі кожен окремо та в їх сукупності, вважає, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі з наступних підстав. Судом встановлено, що 13.03.1969 року помер [PERSON], копія свідоцтва про смерть серії VIII-ЧК № 481492 (а.с.6). 24.02.2009 року померла [PERSON], копія свідоцтва про смерть серії I-ЕД № 202311 (а.с.7). Згідно довідки № 538/12 від 24.12.2016 року, виданої [PERSON], вона зареєстрована за адресою: [INFO] з 27.04.1977 року, разом з нею мешкала [PERSON] до 24.02.2009 року день смерті (а.с.18). Відповідно до свідоцтва про народження [PERSON], серії ЯЛ № 024644, її батьками є [PERSON] та [PERSON] (а.с.8). Згідно свідоцтва про шлюб серії I-ЕД № 383149 [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб 30.07.1977 року та [PERSON] змінила прізвище на «Савіна». Відповідно до рішення виконкому Артемівської районної ради депутатів трудящих № 14 від 20.06.1957 року, [PERSON] та [PERSON] надано право індивідуального будівництва на земельній ділянці, розташованій за адресою м. Луганськ вул. Комунальна, 118а (а.с.10). На підставі зазначеного рішення 08.08.1957 року між відділом комунального господарства виконкому Ворошиловградської міської ради депутатів трудящих та [PERSON], [PERSON] укладено Договір про надання в безстрокове користування земельної ділянки для будівництва індивідуального житлового будинку на праві особистої власності. Договір посвідчено 05 лютого 1958 року нотаріусом другої Ворошиловградської нотаріальної контори, реєстровий № 571 (а.с.11). Згідно п.п. 4, 5 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного Кодексу України 2003 року, ЦК України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності ЦК України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов'язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності. Правила книги шостої ЦК України застосовуються також до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким із спадкоємців до набрання чинності цим кодексом. Відповідно до Постанови Пленуму ВСУ № 7 від 30.05.2008 року "Про судову практику в справах про спадкування", відносини спадкування регулюються правилами ЦК, якщо спадщина відкрилася не раніше 01.01.2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила ЦК Української РСР, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. Згідно зі ст. 548 ЦК УРСР для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною з моменту відкриття спадщини. Згідно ст. 549 ЦК УРСР Визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. Позивачка є фактично прийнявшою спадщину, оскільки проживала з померлими на момент їх смерті. До спадщини входять права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до листа Міністерства юстиції України № 19-32/319 від 21.02.2005 року у разі смерті власника нерухомого майна, первинна реєстрація права власності на яке не була проведена і правовстановлюючий документ відсутній, питання визначення належності цього майна попередньому власнику та наступного його власника (спадкоємця) повинно вирішуватися у судовому порядку. Порядок оформлення права власності на об'єкти нерухомого майна, на які відсутні акти прийняття їх в експлуатацію, наведені в ДБН АЗ.1-3-94 "Прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів" та в листі Державного Комітету України з будівництва та архітектури від 23.03.1999 року № 12/5, в якому зазначається, що по об'єктах, що збудовані до 95.08.1992 року, тобто, до прийняття постанови КМУ від 05.08.19992 року № 449, якою встановлено порядок введення в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів, при їх реєстрації для оформлення права власності один із документів є висновок про технічний стан будинків (будівлі), що складається БТІ. Відповідно до абз.60 п.3.2 Інструкції про порядок проведення технічної інвентаризації об'єктів нерухомого майна, затвердженої наказом Державного комітету будівництва архітектури та житлової політики України від 24.05.2001 року № 127, не належать до самочинного будівництва індивідуальні житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі та споруди, прибудови до них, що побудовані до 05.08.1992 року. Документом, який засвідчує відповідність закінчених будівництвом до 05.08.1992 року індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків, господарських (присадибних) будівель і споруд, прибудов до них, які не підлягають прийняттю в експлуатацію, вимогам законодавства, будівельних норм, державних стандартів і правил,зокрема для потреб державної реєстрації прав власності на нерухоме майно, є технічний паспорт, складений за результатами технічної інвентаризації. Тобто, громадяни, які збудували житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі та споруди до 05.08.1992 року, могли за умови прийняття їх в експлуатацію відповідними комісіями отримувати правовстановлюючі документи на будинок. навіть якщо його споруджено самовільно (самочинно) на земельній ділянці, яка перебуває в їх законному користуванні або у приватній власності. Як встановлено в судовому засіданні, спірний будинок був побудований в 1957-1985 роках, про що зазначено у технічному паспорті на будинок(а.с.13), а тому на нього можливо визнати право власності, яке переходить в порядку спадкування. На підставі викладеного та

Outcome: approved