Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-16 00:00:00

В липні 2013 року ПАТ АБ „Синтез" звернувся до суду з позовом до [PERSON], [PERSON], в якому просив звернути стягнення на предмет іпотеки - квартиру [ADDRESS], шляхом продажу вказаного предмету іпотеки з публічних торгів та виселити відповідачів з вищевказаної квартири. Позовні вимоги були обгрунтовані тим, що 14.08.2007 року між АБ „Синтез" та [PERSON] було укладено кредитний договір №КrF-76/07-04, згідно якого банк надав позичальнику кредит в розмірі 18000 доларів США строком до 13.08.2014 року, із сплатою процентів в розмірі 13% річних, із щомісячним погашенням кредиту. В забезпечення виконання зобов'язання за кредитним договором сторони 14.08.2007 року уклали іпотечний договір, відповідно до якого відповідачі надали банку в іпотеку нерухоме майно - квартиру [ADDRESS]. Внаслідок неналежного виконання [PERSON] умов кредитного договору станом на 01.07.2013 року утворилась заборгованість на загальну суму 87946 грн 35 коп. За таких обставин Банк як заставодержатель відповідно п.2 ст.590 ЦК України набув право звернення стягнення на предмет застави (іпотеки), а тому і просив суд звернути стягнення на предмет іпотеки - квартиру [ADDRESS] шляхом продажу вказаного предмету іпотеки з публічних торгів та виселити відповідачів з вищевказаної квартири. Оскаржуваним заочним рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 03 вересня 2013 року позов задоволено повністю. В рахунок погашення заборгованості [PERSON] перед ПАТ АБ „Синтез" за кредитним договором №КrF-76/07-04 від 14.08.2007 року в розмірі 87946 грн 35 коп, звернуто стягнення на предмет іпотеки (на підставі іпотечного договору від 14.08.2007 року, укладеного між ПАТ АБ „Синтез" та [PERSON], [PERSON]В.), а саме квартиру [ADDRESS], яка належить відповідачам на праві власності на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданому Виконавчим комітетом Деснянської районної в місті Чернігові ради від 08.08.2000 року, яке зареєстроване КП „Чернігівське МБТІ" Чернігівської обласної ради за номером 20646 в реєстровій книзі №31 та занесено до електронного Реєстру прав власності на нерухоме майно за номером 19732330. Встановлено спосіб реалізації предмету іпотеки шляхом продажу з прилюдних торгів у межах процедури виконавчого провадження, передбаченої Законом України „Про виконавче провадження" та Законом України „Про іпотеку", з початковою ціною предмета іпотеки на рівні, не нижче за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб'єктом оціночної діяльності (незалежним експертом) на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій. Виселено [PERSON], [PERSON] з квартири [ADDRESS]. Проведено розподіл судових витрат. В апеляційній скарзі [PERSON] просить оскаржуване заочне рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог в повному обсязі. Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що суд при ухваленні рішення допустив порушення та неправильне застосування норм матеріального та процесуального права, неналежне дослідження доказів у справі, що призвело до неправильного вирішення справи. Апелянт зазначає, що розрахунок заборгованості за кредитним договором не відповідає дійсності, оскільки позивачем не враховані здійснені ним платежі 31.07.2013 року та 14.08.2013 року - тобто до моменту ухвалення заочного рішення. Також апелянт зазначає, що звертаючи стягнення на квартиру, суд першої інстанції не зазначив початкової ціни предмету іпотеки, як того вимагає ст. 39 Закону України „Про іпотеку" та передчасно ухвалив рішення про виселення відповідачів з квартири, оскільки вони взагалі не повідомлялися позивачем про намір останнього укласти договір купівлі-продажу предмета іпотеки та про добровільне звільнення житла. В поданих письмових запереченнях на апеляційну скаргу ПАТ „АБ „Синтез" просить апеляційну скаргу відхилити, а рішення суду залишити без змін, як законне та обгрунтоване (f/c/75-76). Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника позивача Кулик Н.Д., відповідачів [PERSON] та [PERSON], перевіривши та дослідивши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до наступного висновку. Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що матеріалами справи доведено обгрунтованість позовних вимог, а тому належить звернути стягнення на предмет іпотеки, враховуючи, що загальна заборгованість за кредитним договором становить 87946 грн 35 коп, та виселити відповідачів з предмету іпотеки, оскільки вони повідомлялись позивачем про необхідність дострокового виконання зобов'язання і звільнення квартири, але вимогу позивача не виконали. З такими висновками суду першої інстанції погоджується апеляційний суд враховуючи наступне. З матеріалів справи вбачається, що 14.08.2007 року АБ „Синтез" та [PERSON] уклали кредитний договір №КrF-76/07-04, згідно якого банк надав позичальнику кредит в розмірі 18000 доларів США строком до 13.08.2014 року, зі сплатою процентів в розмірі 13% річних, із щомісячним погашенням кредиту (а.с.4-8). В забезпечення виконання зобов'язання за кредитним договором АБ „Синтез" та [PERSON] і [PERSON] 14.08.2007 року уклали іпотечний договір, відповідно до якого відповідачі надали банку в іпотеку нерухоме майно - квартиру [ADDRESS], яка належить [PERSON] та [PERSON] на праві спільної часткової власності по 1/2 частині кожному на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданому Виконавчим комітетом Деснянської районної в місті Чернігові ради від 08.08.2000 року, яке зареєстроване Комунальним підприємством „Чернігівське міжміським бюро технічної інвентаризації" Чернігівської обласної ради за номером 20646 в реєстровій книзі №31 та занесено до електронного Реєстру прав власності на нерухоме майно за номером 19732330 (а.с.9-11, 18-19). Згідно з положеннями ст.ст. 526, 530 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та в належний строк. Згідно умов укладеного кредитного договору, відповідач зобов'язався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштам в строки та в порядку встановленими кредитним договором. Внаслідок неналежного виконання [PERSON] умов кредитного договору станом на 01.07.2013 року утворилась заборгованість на загальну суму 87946 грн 35 коп., яка складається з: залишку наданого кредиту - 3165 доларів США, що за офіційним курсом НБУ станом на 01.07.2013 року (799,30 грн. за 100 доларів США) складає 25297, 84 грн., простроченої заборгованості по кредиту - 5956,72 доларів США, що за офіційним курсом НБУ станом на 01.07.2013 року (799,30 грн. за 100 доларів США) складає 47612,06 грн., простроченої заборгованості по сплаті відсотків - 596,20 доларів США, що за офіційним курсом НБУ станом на 01.07.2013 року (799,30 грн. за 100 доларів США) складає 4765,43 грн., простроченої заборгованості по оплаті комісії - 1099,82 грн., пені за несвоєчасне погашення кредиту - 8495,23 грн., пені за несвоєчасне погашення відсотків - 594,41 грн., пені за несвоєчасне погашення комісії - 126, 56 грн. (а.с.20). Правильність розрахунків перевірена під час розгляду справи судом апеляційної інстанції, для чого Банком були надані зведені касові та меморіальні ордери про часткове погашення заборгованості за вказаним вище кредитним договором. Відповідно п.2 ст.590 ЦК України, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави (іпотеки) в разі, коли зобов'язання не буде виконано у встановлений строк (термін), якщо інше не передбачено договором або законом. Статтями 12, 19 Закону України „Про іпотеку" передбачено, що в разі порушення іпотекодавцем зобов'язань, встановлених іпотечним договором, іпотекодержатель має право вимагати дострокового виконання зобов'язань боржником (відповідачем), а в разі невиконання вимоги - звернути стягнення на предмет іпотеки за рішенням суду. Пунктом 4.1 Іпотечного договору між сторонами передбачено, що Іпотекодержатель набуває права звернення стягнення на предмет іпотеки та його реалізацію, якщо у момент настання строку виконання Позичальником зобов'язань за кредитним договором вони не будуть виконані повністю, а саме: при повному або частковому неповерненні у встановлені відповідно до Кредитного договору строки суми кредиту; та/або при несплаті або частковій несплаті у передбачені Кредитним договором строки сум відсотків; та/або при несплаті або частковій несплаті в строк сум неустойки, що передбачені Кредитним договором. Згідно пункту 4.2.2. цього Договору, Іпотекодержатель може безпосередньо звернутися до нотаріуса для вчинення виконавчого напису або до суду з позовом про звернення стягнення на предмет іпотеки (а.с.10 зв.) Статтею 35 Закону України „Про іпотеку" передбачено, що у разі порушення основного зобов'язання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. В цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов'язань, вимога про виконання порушеного зобов'язання у не менш ніж тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі прийняти рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Дане положення не є перешкодою для реалізації права іпотекодержателя звернутись у будь-який час за захистом своїх порушених прав до суду у встановленому законом порядку. Вимоги даної норми закону ПАТ „АБ „Синтез" були виконані належним чином, про що свідчать наявні в матеріалах справи копії вимог про дострокове погашення кредиту та виселення, які направлялися Банком на адресу [PERSON] та [PERSON] 26.06.2012р., 18.03.2013р., 27.05.2013 р. (а.с.12-16) і були отримані адресатами, про що свідчать копії зворотніх рекомендованих повідомлень про вручення поштового відправлення (а.с.17, 17зв.). Відповідно до ст.39 Закону України „Про іпотеку", одночасно з рішенням про звернення стягнення на предмет іпотеки суд за заявою іпотекодержателя вправі винести рішення про виселення мешканців, якщо предметом іпотеки є житловий будинок або житлове приміщення. З врахуванням вищевикладеного висновок суду першої інстанції про необхідність звернення стягнення на предмет іпотеки та виселення відповідачів з предмета іпотеки є законним та обгрунтованим. Доводи апеляційної скарги [PERSON] стосовно того, що відповідачі взагалі не повідомлялися позивачем про намір останнього укласти договір купівлі-продажу предмета іпотеки та про добровільне звільнення житла не заслуговують на увагу та спростовуються матеріалами справи. Крім того, право іпотекодержателя на продаж предмету іпотеки - це інший, відмінний від звернення стягнення на предмет іпотеки, спосіб задоволення вимог іпотекодержателя за рахунок предмета іпотеки. Також судом зазначено початкову ціну предмета іпотеки - на рівні, не нижче за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб'єктом оціночної діяльності (незалежним експертом) на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій. Тому доводи апеляційної скарги в цій частині також є безпідставними. З наданих суду першої інстанції та апеляційному суду розрахунків заборгованості [PERSON] за кредитним договором та зведених касових ордерів вбачається, що станом на 01.07.2013 року заборгованість [PERSON] перед ПАТ „АБ „Синтез" за кредитним договором №КrF-76/07-04 від 14.08.2007 року становить 87946 грн. 35 коп. Платежі, на які посилався апелянт, здійснені ним вже після 01.07.2013 року, тому обгрунтовано не включені до даного розрахунку. Крім того, розмір заборгованості не впливає на право іпотекодержателя на задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки. Проте, вірно зазначивши загальну суму заборгованості [PERSON] за кредитним договором, суд першої інстанції в порушення вимог п.42 Постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.03.2012 року „Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин" та ст. 39 Закону України „Про іпотеку" в резолютивній частині рішення не зазначив всі складові частини вимог, що підлягають сплаті іпотекодержателю з вартості предмета іпотеки, обмежившись лише зазначенням загального розміру вимог. За таких обставин рішення суду першої інстанції підлягає зміні, шляхом викладення в іншій редакції пункту 1 його резолютивної частини - з зазначенням загального розміру вимог та всіх його складових, що підлягають сплаті іпотекодержателю з вартості предмета іпотеки. В іншій частині рішення суду підлягає залишенню без змін. Оскільки при подачі апеляційної скарги [PERSON] не в повному обсязі було сплачено судовий збір - замість 439 грн. 73 коп. сплачено лише 219 грн. 87 коп. (а.с.68), недоплачений судовий збір в сумі 219 грн. 86 коп. підлягає стягненню з нього на користь держави.

Outcome: partial