Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-10 00:00:00

Позивач [PERSON] акціонерне товариство «Дельта Банк» звернувся до суду з позовом до [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості в загальній сумі 3901,30 доларів США, що згідно курсу НБУ складає 45881,02 грн., з яких 1299,23 долара США, що згідно курсу НБУ складає 15279,52 грн. заборгованості за кредитом, 2602,07 доларів США, що згідно курсу НБУ складає 30601,40 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що 26.06.2006 року між АКІБ "УКРСИББАНК", який в подальшому змінив назву на ПАТ "УКРСИББАНК", та [PERSON] укладено Договір про надання споживчого кредиту № 11014128000 від 26.06.2006 року за умовами якого банк зобов'язався надати позичальнику, а позичальник зобов'язався прийняти, належним чином використовувати і повернути банку кредит в сумі 8643,56 доларів США та сплатити проценти, комісії в порядку і на умовах передбачених договором. В якості забезпечення [PERSON] своїх зобов'язань щодо погашення кредиту та всіх інших платежів передбачених кредитним договором, між АКІБ "УКРСИББАНК" та [PERSON] укладено Договір поруки № П/11014128000, за яким остання поручилась за належне виконання [PERSON] взятих на себе кредитних зобов'язань у повному обсязі як солідарні боржники. 08.12.2011 року між ПАТ "УКРСИББАНК" та ПАТ "Дельта Банк" укладено Договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитами, у тому числі за Договором про надання споживчого кредиту № 11014128000 від 26.06.2006 року. Враховуючи, що відповідачі не виконали належним чином свої договірні зобов'язання в частині повернення грошових коштів за Договором про надання споживчого кредиту № 11014128000 від 26.06.2006 року, утворилась заборгованість яка до цього часу не погашена. Представник позивача [PERSON], яка діє на підставі довіреності, в судовому засіданні підтримала заявлені позовні вимоги в повному обсязі та просила суд задовольнити позов. Відповідачі до судового засідання не з'явились, про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином. В матеріалах справи міститься заява [PERSON] про закриття провадження у справі на підставі п. 2 ч. 1 ст. 205 ЦПК України, оскільки існує рішення суду з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, в якій останній зазначив, що заочним рішенням Комінтернівського районного суду м. Харкова від 29.05.2008 року по справі № 2-1689/08, яке набрало законної сили, з [PERSON] та [PERSON] солідарно стягнуто заборгованість на користь АКІБ "УКРСИББАНК" за Договором про надання споживчого кредиту № 11014128000 від 26.06.2006 року у розмірі 31574,26 грн. та судові витрати /а.с. 116-118, том 1/. Крім того, відповідачем [PERSON] надано до суду копію ухвали Комінтернівського районного суду м. Харкова від 04.06.2015 року по справі № 641/1474/15-ц, якою задоволено скаргу [PERSON] та зобов'язано головного державного виконавця Московського ВДВС ХМУЮ [PERSON] закінчити виконавче провадження ВП № 32146867 за виконавчим листом № 2-1689/08, виданим Комінтернівським районним судом м. Харкова 17.09.2008 року відповідно до п. 8 ч. 1 ст. 49 ЗУ "Про виконавче провадження" на підставі фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом /а.с. 157-158, том 1/. Представник позивача заперечувала проти задоволення клопотання 1 відповідача про закриття провадження у справі на підставі п. 2 ч. 1 ст. 205 ЦПК України, посилаючись на те, що вказана норма закону не поширюється на вказані правовідносини з огляду на те, що рішення Комінтернівського районного суду м. Харкова було ухвалене за результатами розгляду позовної заяви АТ "УКРСИББАНК", а не ПАТ "Дельта Банк", що виключає застосування вказаної норми права, оскільки спір має бути розглянутий між тими ж сторонами. Зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, всебічно та повно дослідивши матеріали справи та надані учасниками судового процесу докази, суд встановив наступне. 26.06.2006 року між АКІБ "УКРСИББАНК", правонаступником якого є ПАТ "УКРСИББАНК", та [PERSON] укладено Договір про надання споживчого кредиту № 11014128000 від 26.06.2006 року, за умовами якого банк зобов'язався надати позичальнику, а позичальник зобов'язався прийняти, належним чином використовувати і повернути банку кредит в сумі 8643,56 доларів США та сплатити проценти, комісії в порядку і на умовах передбачених договором /а.с. 6-13, том 1/. 26.06.2006 року між АКІБ "УКРСИББАНК" та [PERSON] укладено Договір поруки № П/11014128000, за яким [PERSON] поручилась за належне виконання [PERSON] взятих на себе кредитних зобов'язань за Договором про надання споживчого кредиту № 11014128000 від 26.06.2006 року у повному обсязі як солідарні боржники /а.с. 15-16, том 1/. Перший відповідач не виконав своїх договірних зобовязань, внаслідок чого станом на 17.06.2014 року утворилась заборгованість за Договором про надання споживчого кредиту № 11014128000 від 26.06.2006 року в загальній сумі 3901,30 доларів США, що згідно курсу НБУ складає 45881,02 грн., з яких 1299,23 долара США, що згідно курсу НБУ складає 15279,52 грн. заборгованості за кредитом, 2602,07 доларів США, що згідно курсу НБУ складає 30601,40 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом. 08.12.2011 року між [PERSON] акціонерним товариством "УКРСИББАНК" в якості продавця та [PERSON] акціонерним товариством "Дельта Банк" в якості покупця укладений Договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитами, у відповідності до умов якого Продавець погоджується продати (відступити) право вимоги та передати їх Покупцю, а Покупець погоджується купити Права вимоги, прийняти їх та сплатити Купівельну ціну /а.с 35-38, том 1/. Таким чином, відповідно до Акту прийому передачі Документації за Договором купівлі-продажу прав вимоги за кредитами від 08.12.2011 року б/н від 11.04.2012 від 11.04.2012 року до Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» перейшло право вимоги у тому числі за Договором про надання споживчого кредиту № 11014128000 від 26.06.2006 року /а.с. 34, том 1/. Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам, суд виходить з наступного. Згідно з ч. 1 ст. 509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Згідно з вимогами ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов'язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Згідно зі статтею 610, 612 ЦК України - порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Згідно зі статтею 625 ЦК України - боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Згідно з ч. 1 ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов'язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов'язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов'язання клієнта перед фактором. У відповідності до ч. 1 ст. 1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). За змістом ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов'язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Судовим розглядом встановлено, що заочним рішенням Комінтернівського районного суду м. Харкова від 29.05.2008 року, яке набрало законної сили, задоволено позовну заяву АКІБ "УКРСИББАНК" та солідарно стягнуто з [PERSON] та [PERSON] на користь АКІБ "УКРСИББАНК" заборгованість за Договором про надання споживчого кредиту № 11014128000 від 26.06.2006 року в сумі 31574,26 грн., та вирішено питання щодо судових витрат /а.с. 117-118, том 1/. Ухвалою Комінтернівського районного суду м. Харкова від 04.06.2015 року задоволено скаргу [PERSON] та зобов'язано головного державного виконавця Московського відділу державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції [PERSON] закінчити виконавче провадження ВП № 32146867 за виконавчим листом № 2-1689/08, виданим Комінтернівським районним судом м. Харкова 17.09.2008 року, відповідно до п. 8 ч. 1 ст. 49 Закону України "Про виконавче провадження" на підставі фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом /а.с. 157-158, том 1/. Крім того, ухвалою Комінтернівського районного суду м. Харкова від 04.06.2015 року, встановлено, що за період з 06.03.2008 року по 06.12.2011 року в рахунок погашення заборгованості [PERSON] сплатив 40918,98 грн. на рахунок АІКБ "УКРСИББАНК" виконання зобов'язань за кредитним договором. Таким чином, у грудні 2011 року [PERSON] повністю виконав заочне рішення Комінтернівського районного суду м. Харкова від 29.05.2008 року. Вищевказана ухвала Комінтернівського районного суду м. Харкова від 04.06.2015 року, згідно даних з Єдиного державного реєстру судових рішень, набрала законної сили 10.06.2015 року. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] вказала, що вищевказана ухвала Комінтернівського районного суду м. Харкова ПАТ "Дельта Банк" не оскаржувалась. Відповідно до ч. 3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили,\~\~не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Такі обставини мають преюдиційне значення при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Преюдиційні факти - це факти, встановлені рішенням чи вироком суду, що набрали законної сили. Преюдиційність ґрунтується на правовій властивості законної сили судового рішення і визначається його суб'єктивними і об'єктивними межами, за якими сторони та інші особи, які брали участь у розгляді справи, а також їх правонаступники не можуть знову оспорювати в іншому процесі встановлені судовим рішенням у такій справі правовідносини. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі та щодо яких у сторін виникає спір. З урахуванням викладеного, судом відхиляються заперечення представника позивача, в яких вона вказує, що 07.04.2011 року Московським ВДВС ХМУЮ винесена постанова про повернення виконавчого документа стягувачеві з причин відсутності у боржника майна, на яке можливо звернути стягнення та посилання, що стягнення за виконавчим листом виданим Комінтенівським районним судом м. Харкова не проводилось /а.с. 10-11, том 2/. Відповідно до розрахунку заборгованості за Договором про надання споживчого кредиту № 11014128000 від 26.06.2006 року, заборгованість за кредитом нарахована з 19.12.2011 року по 17.06.2014 року, заборгованість по процентам за користування кредитом нарахована з 18.06.2013 року по 17.06.2014 року /а.с. 12-15, том 2/. Враховуючи, що судовим розглядом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що відповідачем [PERSON] станом на грудень 2011 року повністю сплачена заборгованість за Договором про надання споживчого кредиту № 11014128000 від 26.06.2006 року, суд прийшов до висновку про відмову в задоволенні позовних вимог ПАТ "Дельта Банк". При цьому, суд не вбачає підстав для задоволення клопотання відповідача [PERSON] про закриття провадження у справі на підставі п. 2 ч. 1 ст. 205 ЦПК України, оскільки заочне рішення Комінтернівського районного суду м. Харкова від 29.05.2008 року по справі № 2-1689/08 було ухвалене за результатами розгляду позовної заяви АТ "УКРСИББАНК", а підставою для закриття провадження у справі, визначеною у вказаній нормі, є існування рішення суду з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав. Питання щодо судових витрат суд вирішує відповідно до положень ст. 88 ЦПК України. У зв'язку із відмовою в задоволенні позовних вимог судові витрати, понесені позивачем, відносяться на рахунок позивача. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed