Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-13 00:00:00

Позивачі [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] звернулися до суду з позовом до СТОВ "Дружба - Нова" про визнання договорів оренди землі укладеними між ними та відповідачем недійсними та витребування їх земельних ділянок. Представники позивачів [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги позивачів з викладених у позовних заявах підстав підтримав повністю, просив їх задовольнити. Представник СТОВ "Дружба-Нова" [PERSON] в судовому засіданні позов не визнала, пояснила, що у 2010, 2012 рр. між СТОВ "Дружба-Нова" та позивачами було укладено договори оренди земельних ділянок з кадастровими номерами: [NUMBER], [NUMBER], [NUMBER], [NUMBER] які розташовані на території Вільшанської сільської ради Недригайлівського району Сумської області та земельних ділянок з кадастровими номерами: [NUMBER] та [NUMBER] які розташовані на території Козельненської сільської ради Недригайлівського району Сумської області терміном на сім років відповідно, які були відповідно до закону зареєстровані у відділі Держкомзему у Недригайлівському районі. Весь час СТОВ "Дружба-Нова" належним чином виконувало обов'язки орендаря, своєчасно та в повному обсязі сплачувало орендну плату, виконували всі умови договору та є добросовісними набувачами. У задоволенні позову просила відмовити. Проаналізувавши матеріали справи, заслухавши думку учасників процесу, суд вважає, що позов підлягає задоволенню у повному обсязі з наступних підстав. Згідно ч. 2 ст. 27 ЦПК України, особи, які беруть участь у справі позовного провадження, для підтвердження своїх вимог або заперечень зобов'язані подати усі наявні у них докази або під час попереднього судового засідання, а якщо попереднє судове засідання у справі не проводиться - до початку розгляду справи по суті. Згідно ст. 57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко - і відеозаписів, висновків експертів. Згідно ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може грунтуватися на припущеннях. Судом встановлено, що на підставі Державного акта на право приватної власності на землю серія [NUMBER] від 23.11.2011 року, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за [NUMBER], [PERSON] на праві приватної власності належать земельна ділянка загальною площею 2,0000 га, розташована на території Вільшанської сільської ради Недригайлівського району, для ведення особистого селянського господарства кадастровий номер: [NUMBER]. Дана земельна ділянка була виділена в натурі на місцевості, але як я всі інші земельні ділянки знаходилася в єдиному масиві земель. Після отримання державного акта на право приватної власності на землю, з 2012 року, належною йому земельною ділянкою, з відома позивача, але без укладення письмового договору, стало користуватися сільськогосподарське товариство з обмеженою відповідальністю "Дружба-Нова", яке обробляло на території Вільшанської сільської ради і інші земельні ділянки. Однак, з повідомлення Відділу Держгеокадастру у Недригайлівському районі Сумської області №99-28-99.2-573/2-16 від 25.08.2016 року позивачу [PERSON] стало відомо, що між ним та СТОВ "Дружба-Нова" був укладений договір оренди землі на земельну ділянку на території Вільшанської сільської ради, рілля - 2,0000 га кадастровий номер: [NUMBER]. Договір оренди зареєстровано у Відділі Держкомзему у Недригайлівському районі від 10 грудня 2012 року за №592350004010090. Згідно доданої до повідомлення №99-28-99.2-573/2-16 від 25.08.2016 року копії Договору оренди землі, вказаний Договір між [PERSON] та СТОВ "Дружба-Нова" укладено 09.03.2012 року. Акт визначення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) підписано 09.03.2012 року. Акт приймання-передачі земельної ділянки складено 10.12.2012 року. Крім того як вбачається з матеріалів справи, 02 січня 2015 року укладено між [PERSON] та відповідачем додаткову угоду до договору оренди землі від 09 березня 2012 року (т. 1 а.с.181-184). Відповідно до п. 3.1. договору оренди землі, договір укладено на десять років. Позивачем [PERSON] заявлено вимогу про визнання недійсним укладеного між ним та відповідачем договору оренди землі та витребування земельної ділянки з чужого незаконного володіння, з посиланням на те, що спірний договір укладений від його імені іншою особою та не був ним підписаний особисто. З метою підтвердження своїх доводів, стороною позивача було заявлено клопотання про проведення почеркознавчої експертизи по договору оренди та інших договірних додатках, які перебували у володінні позивача. Судом була призначена почеркознавча експертиза. Згідно висновку експерта Сумського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру за результатами проведення почеркознавчої експертизи №19/119/6-6/73-е від 10 лютого 2017 року підписи від імені [PERSON] в договорі оренди землі від 09.03.2012 року, в акті визначення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) від 09.03.2012 року, в акті приймання-передачі земельної ділянки від 10.12.2012 року, виконані не [PERSON], а іншою особою, відповідно до зразків, наданих на дослідження. (том 2 а.с. 153-155). Сторона відповідача не погоджуючись з даним висновком експерта в судовому засіданні заявила клопотання про проведення іншої почеркознавчої експертизи, але уже за іншими примірниками договорів оренди та іншими договірними додатками, які перебували у володінні відповідача. Судом була призначена почеркознавча експертиза. Згідно висновку експерта Сумського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру за результатами проведення іншої почеркознавчої експертизи №19/119/6-6/38е від 20 червня 2017 р. підписи від імені [PERSON] в договорі оренди землі від 09.03.2012 року, в акті визначення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) від 09.03.2012 року, в акті приймання-передачі земельної ділянки від 10.12.2012 року, виконані не [PERSON], а іншою особою, відповідно до зразків, наданих на дослідження. Підписи від імені [PERSON] в додатковій угоді від 02.01.2015 року до договору оренди землі від 09.03.2012 року, в акті приймання-передачі земельної ділянки в оренду без номера та дати, в акті визначення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) від 02.01.2015 року, виконані не [PERSON], а іншою особою, відповідно до зразків, наданих на дослідження (т.2 ст. 244). Таким чином, суд приходить до висновку, що позивач [PERSON] не підписував: спірний договір оренди землі від 09 березня 2012 року, акт визначення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) від 09.03.2012 року та акт приймання-передачі земельної ділянки від 10.12.2012 року. Також судом встановлено і факт непідписання [PERSON] додаткової угоди від 02.01.2015 року до договору оренди землі від 09.03.2012 року, акту приймання-передачі земельної ділянки в оренду без номера та дати та акту визначення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) від 02.01.2015 року. Судом встановлено, що на підставі Державного акта на право приватної власності на землю серія [NUMBER] від 17.09.2003 року, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №512, [PERSON] на праві приватної власності належать земельні ділянки загальною площею 4,188 га, в тому числі рілля 3,891 га, кадастровий номер: [NUMBER] та сіножаті 0,297 га, кадастровий номер: [NUMBER], які розташовані на території Вільшанської сільської ради Недригайлівського району Сумської області . Дані земельні ділянки були виділені в натурі на місцевості, але як я всі інші земельні ділянки знаходилася в єдиному масиві земель. Після отримання державних актів на право приватної власності на землю, з 2010 року, належними йому земельними ділянками, з відома позивача, але без укладення письмового договору, стало користуватися сільськогосподарське товариство з обмеженою відповідальністю "Дружба-Нова", яке обробляло на території Вільшанської сільської ради і інші земельні ділянки. Однак, з повідомлення Відділу Держгеокадастру у Недригайлівському районі Сумської області №99-28-99.2-571/2-16 від 25.08.2016 року позивачу [PERSON] стало відомо, що між ним та СТОВ "Дружба-Нова" був укладений договір оренди землі на земельні ділянки сільськогосподарського призначення на території Козельненської сільської ради, рілля - 3,891 га кадастровий [NUMBER], сіножаті - 0,297 га кадастровий [NUMBER]. Договір оренди зареєстровано у Недригайлівському районному Відділі Держкомзему від 04 квітня 2011 року за [NUMBER]. Згідно доданої до повідомлення №99-28-99.2-571/2-16 від 25.08.2016 року копії Договору оренди землі, вказаний Договір між [PERSON] та СТОВ "Дружба-Нова" укладено 06.09.2010 року, Акт визначення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) підписано 04.04.2011 року, Акт приймання-передачі земельної ділянки складено 04.04.2011 року. Крім того, як вбачається з матеріалів справи, 02 січня 2015 року укладено між позивачем [PERSON] та відповідачем додаткову угоду до договору оренди землі від 06 вересня 2010 року (т.1 а.с.144-146). Відповідно до п. 3.1. договору оренди землі, договір укладено на десять років. Позивачем [PERSON] заявлено вимогу про визнання недійсним укладеного між ним та відповідачем договору оренди землі та витребування земельної ділянки з чужого незаконного володіння, з посиланням на те, що спірний договір укладений від його імені іншою особою та не був ним підписаний особисто. З метою підтвердження своїх доводів, стороною позивача було заявлено клопотання про проведення почеркознавчої експертизи по договору оренди та інших договірних додатках, які перебували у володінні позивача. Судом була призначена почеркознавча експертиза. Так, згідно висновку експерта Сумського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру за результатами проведення почеркознавчої експертизи №19/119/6-6/73-е від 10 лютого 2017 року підписи від імені [PERSON] в договорі оренди землі від 06.09.2012 року, в акті визначення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) від 04.04.2012 року, в акті приймання-передачі земельної ділянки від 04.04.2012 року, виконані не [PERSON], а іншою особою, відповідно до зразків, наданих на дослідження (том 2 а.с. 155). Сторона відповідача не погоджуючись з даним висновком експерта в судовому засіданні заявила клопотання про проведення іншої почеркознавчої експертизи, але уже за іншими примірниками договорів оренди та іншими договірними додатками, які перебували у володінні відповідача. Судом була призначена почеркознавча експертиза. Згідно іншого висновку експерта Сумського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру за результатами проведення почеркознавчої експертизи №19/119/6-6/38е від 20 червня 2017 р. підписи від імені [PERSON] в договорі оренди землі від 06.09.2010 року, в акті визначення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) від 04.04.2011 року, в акті приймання-передачі земельної ділянки від 04.04.2011 року, виконані не [PERSON], а іншою особою, відповідно до зразків, наданих на дослідження. Підписи від імені [PERSON] в додатковій угоді від 02.01.2015 року до договору оренди землі від 06.09.2010 року, в акті приймання-передачі земельної ділянки в оренду без номера та дати в акті визначення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) від 02.01.2015 року, виконані не [PERSON], а іншою особою, відповідно до зразків, наданих на дослідження. Таким чином, суд приходить до висновку, що позивач [PERSON] не підписував: договір оренди землі від 06.09.2010 року, акт визначення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) від 04.04.2011 року, акт приймання-передачі земельної ділянки від 04.04.2011 року, а також додаткову угоду від 02.01.2015 року до договору оренди землі від 06.09.2010 року, акт приймання-передачі земельної ділянки в оренду без номера та дати в акті визначення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) від 02.01.2015 року(до додаткової угоди). Судом встановлено, що на підставі Державного акта на право приватної власності на землю серія [NUMBER] від 17.09.2003 року, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за [NUMBER], [PERSON] на праві приватної власності належить земельна ділянка загальною площею 2,0000 га., кадастровий номер: [NUMBER], яка розташована на території Вільшанської сільської ради Недригайлівського району Сумської області . Дана земельна ділянка була виділена в натурі на місцевості, але як я всі інші земельні ділянки знаходилася в єдиному масиві земель. Після отримання державного акта на право приватної власності на землю, з 2012 року, належною їй земельною ділянкою, з відома позивача, але без укладення письмового договору, стало користуватися сільськогосподарське товариство з обмеженою відповідальністю "Дружба-Нова", яке обробляло на території Вільшанської сільської ради і інші земельні ділянки. Однак, з повідомлення Відділу Держгеокадастру у Недригайлівському районі Сумської області №99-28-99.2-572/2-16 від 25.08.2016 року позивачці [PERSON] стало відомо, що між нею та СТОВ "Дружба-Нова" був укладений договір оренди землі на земельну ділянку на території Вільшанської сільської ради, рілля - 2,0000 га кадастровий [NUMBER]. Договір оренди зареєстровано у Відділі Держкомзему у Недригайлівському районі від 10 грудня 2012 року за №>592350004010077. Згідно доданої до повідомлення №о99-28-99.2-572/2-16 від 25.08.2016 року копії Договору оренди землі, вказаний Договір між [PERSON] та СТОВ "Дружба-Нова" укладено 09.03.2012 року. Акт визначення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) підписано 09.03.2012 року. Акт приймання-передачі земельної ділянки складено 10.12.2012 року. Крім того, як вбачається з матеріалів справи, 02 січня 2015 року укладено між позивачем [PERSON] та відповідачем додаткову угоду до договору оренди землі від 09 березня 2012 року (т.1 а.с.218-220). Відповідно до п. 3.1. договору оренди землі, договір укладено на десять років. Позивачем [PERSON] заявлено вимогу про визнання недійсним укладеного між нею та відповідачем договору оренди землі та витребування земельної ділянки з чужого незаконного володіння, з посиланням на те, що спірний договір укладений від її імені іншою особою та не був нею підписаний особисто. З метою підтвердження своїх доводів, стороною позивача було заявлено клопотання про проведення почеркознавчої експертизи по договору оренди та інших договірних додатках, які перебували у володінні позивача. Судом була призначена почеркознавча експертиза. Так, згідно висновку експерта Сумського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру за результатами проведення почеркознавчої експертизи №19/119/6-6/73-е від 10 лютого 2017 року підписи від імені [PERSON] в договорі оренди землі від 09.03.2012 року, в акті визначення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) від 09.03.2012 року, в акті приймання-передачі земельної ділянки від 10.12.2012 року, в реєстрі укладених договорів пайовиків по селу Вільшани, виконані не [PERSON], а іншою особою, відповідно до зразків, наданих на дослідження (т. 2 а.с. 155). Сторона відповідача не погоджуючись з даним висновком експерта в судовому засіданні заявила клопотання про проведення іншої почеркознавчої експертизи, але уже за іншими примірниками договорів оренди та іншими договірними додатками, які перебували у володінні відповідача. Судом була призначена почеркознавча експертиза. Згідно висновку експерта Сумського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру за результатами проведення почеркознавчої експертизи №19/119/6-6/38е від 20 червня 2017 р. підписи від імені [PERSON] в договорі оренди землі від 09.03.2012 року, акті визначення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) від 09.03.2012 року, акті приймання-передачі земельної ділянки від 10.12.2012 року, виконані не [PERSON], а іншою особою, відповідно до зразків, наданих на дослідження. Крім того підписи від імені [PERSON] в додатковій угоді від 02.01.2015 року до договору оренди землі від 09.03.2012 року, акті приймання-передачі земельної ділянки в оренду без номера та дати, акті визначення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) від 02.01.2015 року, виконані не [PERSON], а іншою особою, відповідно до зразків, наданих на дослідження. Таким чином, суд приходить до висновку, що позивач [PERSON] не підписувала договір оренди землі від 09.03.2012 року, акт визначення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) від 09.03.2012 року, акт приймання-передачі земельної ділянки від 10.12.2012 року, а також додаткову угоду від 02.01.2015 року до договору оренди землі від10.12.2012 року, акт приймання-передачі земельної ділянки в оренду без номера та дати в акті визначення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) від 02.01.2015 року(до додаткової угоди). Судом встановлено, що на підставі Державного акта на право власності на земельну ділянку, виданого 07.07.2009 року Недригайлівською районною державною адміністрацією серії [NUMBER], позивачу [PERSON] на праві власності належать земельна ділянка загальною площею 3,8923 га, розташована на території Козельненської сільської ради Недригайлівського району, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер: [NUMBER]. На підставі Державного акта на право власності на земельну ділянку, виданого 07.07.2009 року Недригайлівською районною державною адміністрацією серії [NUMBER], позивачу [PERSON] на праві власності належать земельна ділянка загальною площею 0,3335 га, розташована на території Козельненської сільської ради Недригайлівського району, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер: [NUMBER]. Дані земельні ділянки були виділені в натурі на місцевості, але як я всі інші земельні ділянки знаходилася в єдиному масиві земель. Після отримання державних актів на право приватної власності на землю, з 2010 року, належними їй земельними ділянками, з відома позивача, але без укладення письмового договору, стало користуватися сільськогосподарське товариство з обмеженою відповідальністю "Дружба-Нова", яке обробляло на території Козельненської сільської ради і інші земельні ділянки. Однак, з повідомлення Відділу Держгеокадастру у Недригайлівському районі Сумської області №99-28-99.2-570/2-16 від 25.08.2016 року [PERSON] стало відомо, що між нею та СТОВ "Дружба-Нова" був укладений договір оренди землі на земельні ділянки сільськогосподарського призначення на території Козельненської сільської ради, рілля - 3,8923 га кадастровий [NUMBER], сіножаті - 0,3335 га кадастровий [NUMBER]. Договір оренди зареєстровано у Недригайлівському районному Відділі Держкомзему від 04 квітня 2011 року за [NUMBER]. Згідно доданої до повідомлення №99-28-99.2-570/2-16 від 25.08.2016 року копії Договору оренди землі, вказаний Договір між [PERSON] та СТОВ "Дружба-Нова" укладено 01.09.2010 року, Акт визначення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) підписано 04.04.2011 року. Акт приймання-передачі земельної ділянки складено 04.04.2011 року. Крім того, як вбачається з матеріалів справи, 02 січня 2015 року укладено між позивачем [PERSON] та відповідачем додаткову угоду до договору оренди землі від 01 вересня 2010 року (т.2 а.с.11-13). Відповідно до п. 3.1. договору оренди землі, договір укладено на 12 років. Позивачем [PERSON] заявлено вимогу про визнання недійсним укладеного між нею та відповідачем договору оренди землі та витребування земельної ділянки з чужого незаконного володіння, з посиланням на те, що спірний договір укладений від її імені іншою особою та не був нею підписаний особисто. З метою підтвердження своїх доводів, стороною позивача було заявлено клопотання про проведення почеркознавчої експертизи по договору оренди та інших договірних додатках, які перебували у володінні позивача. Судом була призначена почеркознавча експертиза. Так, згідно висновку експерта Сумського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру за результатами проведення почеркознавчої експертизи №19/119/6-6/73-е від 10 лютого 2017 року підписи від імені [PERSON] в договорі оренди землі від 01.09.2010 року, в акті визначення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) від 01.09.2010 року від, в акті приймання-передачі земельної ділянки від 05.04.2011 року, виконані не [PERSON], а іншою особою, відповідно до зразків, наданих на дослідження (том 2 а.с. 156). Сторона відповідача не погоджуючись з даним висновком експерта в судовому засіданні заявила клопотання про проведення іншої почеркознавчої експертизи, але уже за іншими примірниками договорів оренди та іншими договірними додатками, які перебували у володінні відповідача. Судом була призначена почеркознавча експертиза. Згідно висновку експерта Сумського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру за результатами проведення почеркознавчої експертизи №19/119/6-6/38е від 20 червня 2017 р. підписи від імені [PERSON] в договорі оренди землі від 01.09.2010 року, акті визначення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) від 01.09.2010 року, акті приймання-передачі земельної ділянки від 04.04.2011 року, виконані не [PERSON], а іншою особою, відповідно до зразків, наданих на дослідження. Підписи від імені [PERSON] в додатковій угоді від 02.01.2015 року до договору оренди землі від 01.09.2010 року, акті приймання-передачі земельної ділянки в оренду без номера та дати, акті визначення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) від 02.01.2015 року, виконані не [PERSON], а іншою особою, відповідно до зразків, наданих на дослідження (т.2 ст.244). Таким чином, суд приходить до висновку, що позивчка [PERSON] не підписувала договір оренди землі від 01.09.2010 року, акт визначення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) від 01.09.2010 року, акт приймання-передачі земельної ділянки від 04.04. 2011 року, а також додаткову угоду від 02.01.2015 року до договору оренди землі від 01.09.2010 року, акт приймання-передачі земельної ділянки в оренду без номера та дати в акті визначення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) від 02.01.2015 року(до додаткової угоди). Відповідно до ч. 2 ст. 792 Цивільного кодексу України, відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом. Згідно п. 6 ст. 93 Земельного кодексу України відносини, пов'язані з орендою землі, регулюються законом України "Про оренду землі". Згідно із положеннями Закону України "Про оренду землі", оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності. Відносини, пов'язані з орендою землі, регулюються Земельним кодексом України, цим Законом, законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них, а також договором оренди землі. Згідно ст.4 Закону України "Про оренду землі" орендодавцями земельних ділянок є громадяни та юридичні особи, у власності яких перебувають земельні ділянки, або уповноважені ними особи. Статтею 6 Закону України "Про оренду землі" передбачено, що орендарі набувають права оренди земельної ділянки на підставах і в порядку, передбачених Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, Господарським кодексом України, цим та іншими законами України і договором оренди землі. Договір оренди землі, згідно ст. 13 Закону України "Про оренду землі" - це договір, за яким орендодавець зобов'язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов'язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. Відповідно до ст. 14 Закону України "Про оренду землі" договір оренди землі укладається у письмовій формі і за бажанням однієї із сторін може бути посвідчений нотаріально. Згідно ст. 18 Закону України «Про оренду землі» (в редакції на час укладення сторонами договору оренди землі) договір оренди землі набирає чинності після його державної реєстрації. Передусім статтею 41 Конституції України проголошено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, право власності набувається в порядку визначеному законом, ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності, право власності є непорушним. Дане конституційне право конкретизовано та розширено в положеннях Цивільного та Земельного кодексів України. Так ч. 1 ст. 319 ЦК України встановлює, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Ч. 1 ст. 321 ЦК України зазначає, що ніхто не може бути протиправно обмежений у здійсненні права власності. У відповідності до приписів статті 328 Цивільного кодексу України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Як зазначено у ст. 1 Закону України «Про оренду землі», ст. 93 Земельного кодексу України, оренда землі це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності. П. 1 ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України передбачає, що підставами виникнення цивільних прав та обовязків, зокрема, є: договори та інші правочини. Ч. 1 ст. 626 Цивільного кодексу України встановлено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обовязків. Згідно ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Відповідно до частини 1 ст. 202 Цивільного кодексу України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Згідно частин 2, 4 ст. 202 Цивільного кодексу України правочини можуть бути односторонніми та дво - чи багатосторонніми (договори). Дво - чи багатостороннім правочином є погоджена дія двох або більше сторін. Отже, двостороннім правочинам притаманна наявність взаємоузгодженого волевиявлення двох осіб, спрямованого на виникнення єдиного правового результату, покликаного забезпечити реалізацію обопільної чи самостійної мети кожної з цих осіб. Відповідно до ст.207 Цивільного кодексу України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства, та скріплюється печаткою. Статтею 208 Цивільного кодексу України передбачено, що у письмовій формі належить вчиняти, зокрема: правочини між фізичною та юридичною особою, крім правочинів, передбачених частиною першою статті 206 цього Кодексу. Згідно ст.638 Цивільного кодексу України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягай згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Статтею 15 Закону України "Про оренду землі" істотними умовами договору оренди землі є: об'єкт оренди (місце розташування та розмір земельної ділянки); строк дії договору оренди; орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, форм платежу, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідшіьності за її несплату; умови використання та цільове призначення земельної ділянки, яка передається в оренду; умови збереження стану об'єкта оренди; умови і строки передачі земельної ділянки орендарю; умови повернення земельної ділянки орендодавцеві; існуючі обмеження (обтяження) щодо використання земельної ділянки; визначення сторони, яка несе ризик випадкового пошкодження або знищення об'єкта оренди чи його частини; відповідальність сторін; умови передачі у заставу та внесення до статутного фонду права оренди земельної ділянки. Відсутність у договорі оренди землі однієї з істотних умов, передбачених цією статтею, а також порушення вимог статей 4-6, 11, 17, 19 цього Закону є підставою для відмови в державній реєстрації договору оренди, а також для визнання договору недійсним відповідно до закону. Згідно ст. 16 Закону України "Про оренду землі" укладення договору оренди земельної ділянки із земель приватної власності здійснюється за згодою орендодавця та особи, яка згідно із законом вправі набувати право оренди на таку земельну ділянку. Відповідно до частин 1 - 4 ст. 203 Цивільного кодексу України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільною законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Відповідно до ст. 210 Земельного кодексу України угоди, укладені із порушенням встановленого законом порядку купівлі-продажу, ренти, дарування, застави, обміну земельних ділянок, визнаються недійсними за рішенням суду. Така правова позиція викладена у Постанові Верховного Суду України від 22.04.2015 року у справі №6- 48цс15 де під час розгляду справи встановлено, що спірний договір, укладений від імені позивача, підписаний не ним, а іншою особою. Таким чином спірний договір був укладений без волевиявлення орендодавця, а тому суди дійшли правильного висновку про недійсність спірного договору на підставі частини третьої статті 203 та частини першої статті 215 ЦК України. Відповідно до ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Вимогами частин першої- третьої, п»ятої та щостої ст.203 ЦК України передбачено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства , а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам, особа, яка вчиняє право чин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків , що обумовлені ним; Згідно ч. 1 ст. 236 ЦК України нікчемний правочин або правочин, визнаний судом недійсним, є недійсним з моменту його вчинення. За змістом абз. 5 п. 5 постанови Пленуму Верховного Суду України від 6 листопада 2009 року N 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними», відповідно до статей 215 та 216 ЦК України вимога про визнання оспорюваного правочину недійсним та про застосування наслідків його недійсності, а також вимога про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину може бути заявлена як однією зі сторін правочину, так і іншою заінтересованою особою, права та законні інтереси якої порушено вчиненням правочину. Відповідно до ст. 387 ЦК України, власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним. Таким чином Договір оренди землі, укладений 09.03.2012 року між [PERSON] (Орендодавцем) та Сільськогосподарським товариством з обмеженою відповідальністю "Дружба-Нова" (Орендарем), Договір оренди землі, укладений 06.09.2010 року між [PERSON] (Орендодавцем) та Сільськогосподарським товариством з обмеженою відповідальністю "Дружба-Нова" (Орендарем), Договір оренди землі, укладений 09.03.2012 року між [PERSON] (Орендодавцем) та Сільськогосподарським товариством з обмеженою відповідальністю "Дружба-Нова" (Орендарем) та Договір оренди землі, укладений 01.09.2010 року між [PERSON] (Орендодавцем) та Сільськогосподарським товариством з обмеженою відповідальністю "Дружба-Нова" (Орендарем) не відповідають вимогам Закону України "Про оренду землі" та ст.ст. 202, 203, 207, 208, 638, 792 Цивільного кодексу України, шо є правовою підставою для визнання їх недійсним відповідно до ст. 215 Цивільного кодексу України та ст. 210 Земельного кодексу України. Згідно ст. 216 Цивільного кодексу України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов'язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування. Відповідно до ст. 1212 Цивільного кодексу України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Положення цієї глави застосовуються також до вимог про: 1) повернення виконаного за недійсним правочином: 2) витребування майна власником із чужого незаконного володіння; 3) повернення виконаного однією із сторін у зобов'язанні; 4) відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи. Згідно ст. 1213 Цивільного кодексу України набувач зобов'язаний повернути потерпшому безпідставно набуте майно в натурі. У разі неможливості повернути в натурі потерпшому безпідставно набуте майно відшкодовується його вартість, яка визначається на момент розгляду судом справи про повернення майна. Статтею 152 Земельного кодексу України передбачено, що держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю. Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом, зокрема: визнання угоди недійсною, застосування інших, передбачених законом, способів. Представником відповідачів було зазначено, що позивачі пропустили строк звернення до суду за захистом своїх порушених прав, а тому на підставі ст. 267 ЦК України є підставою для відмови у позові. Так, згідно ст. 256 ЦК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого права в межах строку позовної давності. Згідно ст. 257 ЦК України, передбачено, що загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Відповідно до ч.1 ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права про особу, яка його порушила. На думку суду, позивачами не пропущений строк звернення до суду за захистом своїх порушених прав так, як перебіг позовної давності, по даних правовідносинах, починається від дня коли позивачі довідалася про порушення свого права, тобто з 28.08.2016 року. На підставі ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якого ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Тобто, з відповідача необхідно стягнути на користь позивачів судові витрати, до яких відповідно до ст. 79 ЦПК України відноситься в тому числі і судовий збір, в розмірі 1102,40 грн., кожному. Враховуючи вище викладене та

Outcome: approved