Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-25 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до СТОВ "Зоря" с. Руська Поляна Черкаського району про визнання договору недійсним та витребування майна з чужого незаконного володіння. Свої позовні вимоги позивачка мотивувала тим, що вона є власником земельних ділянок площею 1.11га та 2.32 га, що розташовані в адміністративних межах Руськополянської сільської ради Черкаського району, призначених для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. 21.04.2000 року вона з СТОВ «Зоря» с. Руська Поляна Черкаського району уклала договір оренди земельної частки (паю) розміром 2.29 умовних кадастрових гектарів та зазначає, що 30.12.2003 року отримала Державний акт на право власності на земельну ділянку площею 2.32 га, тобто земельна частка (пай) площею 2.29 умовних кадастрових гектарів перестала існувати, як об'єкт права власності та замість цього стала власником закріпленої на місцевості земельної ділянки. 24.09.2007 року отримала у власність земельну ділянку площею 1.11 га. Термін дії договору оренди цієї земельної частки (паю) СТОВ „Зоря" закінчився 31.12.2011 року, однак відповідач продовжував користуватись земельною ділянкою. Листом від 6.11.2012 року вона повідомила СТОВ „Зоря", що заперечує проти подальшого використання ними землі, але отримала відповідь, що в 2014 році з нею СТОВ „Зоря" уклали договір оренди земельної ділянки строком на 15 років, тобто до 2019 року. Вказує, що даного договору оренди земельної ділянки площею 2.32 га вона не укладала, навіть не знала про його існування, вважає її підпис на ньому може бути підробленим, тому просить визнати цей договір оренди земельної ділянки недійсним. На другу земельну ділянку площею 1.11 га договору взагалі не має. В зв'язку з вказаними обставинами просить повернути належні їй земельні ділянки з чужого незаконного володіння. Після скасування по даній справі рішень Черкаського районного суду від 14 серпня 2013 року та апеляційного суду Черкаської області від червня 2014 року позивачка уточнила свої позовні вимоги та просила суд визнати недійсним договір оренди земельної ділянки від 1 березня 2004 року розміром 2.32 га в зв'язку з недодержанням при його укладенні вимог ст.15 Закону України „ Про оренду землі", так як в ньому відсутні такі істотні умови як: - об'єкт оренди (місце розташування та розмір земельної ділянки); - умови і строки передачі земельної ділянки орендарю: - існуючі обмеження(обтяження) щодо використання земельної ділянки: - розмір земельної ділянки, її кадастровий номер: - визначення сторони, яка несе ризик випадкового пошкодження або знищення об'єкта оренди чи його частини. В судовому засіданні позивачка [PERSON] та її представник [PERSON] позовні вимоги підтримали просили суд визнати недійсним договір оренди земельної ділянки укладеної 1 березня 2004 року між позивачкою [PERSON] та СТОВ „Зоря" с. Руська Поляна Черкаського району недійсним з підстав, що вона не підписувала даний договір та недодержанням вимог ст.15 Закону України „ Про оренду землі", так як в ньому відсутні такі істотні умови як: - об'єкт оренди кадастровий номер, місце розташування та розмір земельної ділянки); - орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, форм платежу, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її не сплату; - існуючі обмеження(обтяження) щодо використання земельної ділянки: - визначення сторони, яка несе ризик випадкового пошкодження або знищення об'єкта оренди чи його частини. Представник відповідача СТОВ „Зоря" Фетісов Д.В. позову [PERSON] не визнав і суду пояснив, що доводи позивачки [PERSON] не відповідають обставинам справи. Так як згідно висновку комісійної почеркознавчої експертизи від 20.01.2014 року та повторного висновку судово-почеркознавчої експертизи від 29.04.2014 року підписи від імені [PERSON] в графах „Орендодавець" в оригіналах двох договорів оренди від 1 березня 2004 року і в графах передав в двох актах прийому- передачі земельної ділянки виконані самою [PERSON]. Також стверджує, що договір оренди земельної ділянки укладений між сторонами не суперечить вимогам Закону України „Про оренду землі", так як в ньому присутні всі істотні умови, передбачені ст.15 Закону України „Про оренду землі". Не згідний з позивачкою про відсутність договору оренди земельної ділянки площею 1.11 га між СТОВ „Зоря", тому що вона успадкувала частину земельної ділянки площею 1.11га від [PERSON] і в 2007 році отримала державний акт. 21.04.2000 році між [PERSON] та СТОВ „Зоря" був укладений договір оренди земельної частки (паю) на строк до 31.12.2011 року і відповідно ч.1 ст.770 ЦК України до позивача як до нового власника перейшли права та обов'язки наймодавця , тому СТОВ „Зоря" мало право на використання цієї земельної ділянки до закінчення строку оренди, а відповідно до вимог ст..764 ЦК України та ст..33 Закону України „Про оренду землі" СТОВ „Зоря" правомірно продовжує користуватись даною земельною ділянкою. Представник відповідача також стверджує, що до початку судового спору у 2013 році позивачка отримувала орендну плату за обидві земельні ділянки (2.32 та 1.11 га), що свідчить про відсутність її заперечень щодо укладення договору оренди земельної ділянки площею 2.32га та продовження дії договору оренди земельної ділянки площею 1.11га. Крім цього вважає, що сторонами договір оренди земельної ділянки був укладений 1 березня 2004 року та відповідно ст.256 ЦК України позивач пропустила строк позовної давності звернення до суду, що становить три роки і який закінчився в 2007 році, що є підставою для відмови у позові. Відповідно вимогам ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Згідно зі ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обгрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності гоню), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин. Судом установлено, що 21 квітня 2000 року між [PERSON] та СТОВ «Зоря» був укладений договір оренди земельної частки (паю), за умовами якого останньому передано в оренду земельну частку (пай) розміром 2.29 умовних кадастрових гектарів зі строком - 31 грудня 2011 року. На підставі розпорядження голови Черкаської районної державної адміністрації від 24 грудня 2003 року № 462 [PERSON] 30грудня 2003 року видано державний акт на право власності на земельну ділянку площею 2.32 га на території Руськополянської сільської ради Черкаського району Черкаської області для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. На підставі розпорядження голови Черкаської районної державної адміністрації від 09 березня 2005 року № 73 [PERSON] 24 вересня 2007 року видано державний акт на право власності на земельну ділянку площею 1.11 га на території Руськополянської сільської ради Черкаського району Черкаської області для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. В матеріалах справи є договір оренди земельної ділянки розмір 2.32 га від 1 березня 2004 року укладений між позивачкою [PERSON] та СТОВ „Зоря", який позивачка вважає недійсним. Згідно з ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в /належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що І визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а І також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. За змістом ч. 2 ст. 792 ЦК України відносини щодо найму (оренди) і земельної ділянки регулюються законом. Відповідно до ст. 15 Закону України «Про оренду землі» істотними умовами договору оренди землі є: об'єкт оренди (кадастровий номер, місце розташування та розмір земельної ділянки); строк дії договору оренди; орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, форм платежу, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату; умови використання та цільове призначення земельної ділянки, яка передається в оренду; умови збереження стану об'єкта оренди; умови і строки передачі земельної ділянки орендарю; умови повернення земельної ділянки орендодавцеві; існуючі обмеження (обтяження) щодо використання земельної ділянки; визначення сторони, яка несе ризик випадкового пошкодження або знищення об'єкта оренди чи його частини; відповідальність сторін; умови передачі у заставу та внесення до статутного фонду права оренди земельної ділянки. Частиною другою ст. 15 Закону України «Про оренду землі» установлено, що відсутність у договорі оренди землі однієї з істотних умов, передбачених цією статтею, є підставою для визнання договору недійсним відповідно до закону. Згідно із ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені ч.ч. 1-3, 5 та 6 ст. 203 цього Кодексу. У ч. 1 ст. 203 ЦК України встановлено, що зміст правочину не може І суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також / моральним засадам суспільства. Відповідно постанови Пленуму Верховного Суду України від 18 липня 2012 року відсутність у договорах оренди землі хоча б однієї з істотних умов, передбачених у ч. 1 ст. 15 Закону України «Про оренду землі», зокрема умов збереження стану об'єкта оренди, є підставою для визнання недійсними таких договорів оренди відповідно до ч. 2 ст. 15 Закону України «Про оренду землі». Оскільки в договорі оренди земельної ділянки розміром 2.32 га від 1 березня 2004 року укладеного між позивачкою [PERSON] та СТОВ „Зоря" відсутні такі істотні умови як об'єкт оренди (місце розташування та розмір земельної ділянки переданої орендарю, існуючі обмеження (обтяження щодо використання земельної ділянки), не визначення сторони, яка несе ризик випадкового пошкодження або знищення об'єкта оренди чи його частини то такий договір оренди підлягає визнанню недійсним за правилами ч. 2 ст. 15 Закону України «Про оренду землі» тому відповідно ст.387 ЦК України позивач [PERSON] правомірно вимагає витребувати у СТОВ „Зоря" спірну земельну ділянку, якою товариство користується без відповідної правової підстави. Що стосується позовних вимог в частині витребування земельної ділянки площею 1.11 га, то суд виходить із наступного. Відповідно до ч. 4 ст. 32 Закону України «Про оренду землі» перехід права власності на орендовану земельну ділянку до іншої особи, а також реорганізація юридичної особи - орендодавця не є підставою для зміни умов або розірвання договору , якщо інше не передбачено договором оренди землі. Згідно ч. 1 ст. 31 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі припиняється в разі закінчення строку, на який його було укладено. Із матеріалів справи випливає, що 21.04.2004 року між [PERSON] і СТОВ «Зоря» було укладено договір оренди земельної частки (паю) розміром 2.29 умовних кадастрових гектарів. Строк договору до 31 грудня 2011 року . Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 26.03.2004 року позивачка отримала в спадщину земельну ділянку площею 1.11 га. 24 вересня 2007 року позивачці було видано Державній акт па право власності на земельну ділянку площею 1.11 га. Відповідно до ч. 2 ст. 33 Закону України «Про оренду землі» орендар, який має намір скористатися переважним правом на укладення договору оренди землі на новий строк, зобов'язаний повідомити про це орендодавця до спливу строку договору оренди землі у строк встановлений цим договором, але не пізніше ніж за місяць до спливу строку договору оренди землі. Згідно ч. 6 ст. 33 Закону України «Про оренду землі» у разі, якщо орендар продовжує користуватися земельною ділянкою після закінчення строку договору оренди і за відсутності протягом одного місяця після закінчення строку договору листа- повідомлення орендодавця про заперечення у поновлення договору оренди землі такий договір вважається поновленим на той строк і на тих самих умовах, які були передбачені договором. У цьому випадку укладення додаткової угоди про поновлення договору оренди здійснюється власником земельної ділянки (щодо земель приватної власності). Згідно ч. 5 ст. 33 Закону України «Про оренду землі» додаткова угода до договору оренди землі про його поновлення має бути укладена сторонами у місячний строк в обов'язковому порядку. Частина перша статті 34 Закону України «Про оренду землі» у разі припинення або розірвання договору оренди землі орендар зобов'язаний повернути орендодавцеві земельну ділянку на умовах, визначених договором. Строк договору оренди землі від 21.04.2004 року укладений між [PERSON] і СТОВ «Зоря» сплинув 31 грудня 2011 року. [PERSON] як спадкоємець частини земельної ділянки площею 1.11 га вимогою від 05 грудня 2012 року просила передати їй вказану земельну ділянку. Орендар не направляв будь-яких листів-повідомлень про поновлення договору оренди землі і проекту додаткової угоди. За вимогами ст. 654 ЦК України додаткова угода до договору оренди землі фактично є змінами до нього, тому така угода як зміна до договору, повинна бути укладеною у тій же формі, що і договір оренди землі, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 125 ЗК України (в редакції, яка діяла на час закінчення договору оренди землі) виникає з моменту державної реєстрації цих прав. Відповідно до ст. 18 Закону України «Про оренду землі» ( в редакції яка діяла на час закінчення договору оренди землі) договір оренди землі набуває чинності після його державної реєстрації. Таким чином, додаткова угода також підлягала державній реєстрації. По даній справі додаткова угода не укладалась і не проходила державну реєстрацію. За таких обставин, суд приходить до висновку про те, що відповідач без достатніх правових підстав користується земельною ділянкою площею 1.11 га. Суд не приймає до уваги твердження представника позивача, що до 2013 року позивачка [PERSON] отримувала орендну плату за оренду земельних ділянок згідно договорів земельної ділянки від 01 березня 2004 року укладеного між позивачкою та відповідачем і договору оренди земельної частки (паю) від 21.04.2000 року укладеного між спадкодавцем позивачки [PERSON], оскільки не встановлено з якого саме розміру земельних ділянок проводилась орендна плата, так як після отримання позивачкою державного акту на право власності на земельну ділянку після спадкодавця [PERSON] .розмір цієї земельної ділянки був змінений, внаслідок чого повинен був змінитись предмет договору оренди землі, але такий взагалі відсутній. Розмір орендної плати тривалий час встановлювався орендодавцем самостійно без згоди орендодавця, як це передбачено договором оренди. що є порушенням істотних умов даного договору. Суд вважає, що заява представника відповідача про застосування до позову [PERSON] наслідків закінчення строку позовної давності не підлягає до задоволення виходячи із слідуючого. Відповідно ст..261 ЦК України початок перебігу строку позовної давності є день, коли особа довідалась або повинна була (могла) довідатися про порушення свого права. Таким чином, для визначення моменту виникнення права на позов важливим є як об'єктивні (сам факт порушення права), так і суб'єктивні (особа дізналася або повинна була дізнатися про це порушення) моменти. Судом об'єктивно встановлено і це не оспорюється представником відповідача, що два оригінали договору оренди земельної ділянки від 01.2014 року укладеного між позивачем [PERSON] і СТОВ „Зоря" були надані суду і позивачка з ними ознайомилась лише при розгляді спору в суді при призначенні судово-почеркознавчої експертизи, що свідчить про порушення відповідачем СТОВ „Зоря" прав орендодавця [PERSON], відсутність оригіналу даного договору оренди у позивачки порушує умови прикінцевих положень договору від 01 березня 2004 року і права позивачки [PERSON], тому дані обставини викликають в суду сумні у висновках судово-почеркознавчих експертиз, що даний договір оренди земельної ділянки та акт передачі землі був підписаний позивачкою [PERSON], а тому в суду не має підстав відповідно ч.1 ст.261 ЦК України вважати презумпцію обізнаності [PERSON] про стан її суб'єктивних прав з моменту укладення договору, тобто з 01.03.2004 року. Моментом виникнення права на даний позов у [PERSON], суд вважає час коли позивач отримала та ознайомилась з оригіналом договору оренди землі та актом передачі земельної ділянки при розгляді справи судом в березні 2013 року. Оскільки судом встановлено, що в договорі оренди землі укладеного 01.03.2004 року між [PERSON] та СТОВ „Зоря" відсутні такі істотні умови оренди як: - об'єкт оренди кадастровий номер, місце розташування та розмір земельної ділянки), невизначеннісь орендної плати із зазначенням її розміру, індексації, форм платежу, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її не сплату, не вказані існуючі обмеження (обтяження) щодо використання земельної ділянки та визначення сторони, яка несе ризик випадкового пошкодження або знищення об'єкта оренди чи його частини і порушення таких істотних умов є триваючими то позовна давність не може поширюватися на вимоги про усунення перешкод у здійсненні власником права користування та розпорядження своїм майном (ст. 391 ЦК України), тобто власник земельної ділянки може пред'явити позов для їх усунення у будь-який час незалежно від того коли почалося порушення його прав.

Outcome: approved