Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-07 00:00:00

Позивач в особі Товариства з обмеженою відповідальністю (далі - ТОВ) "Порше Лізинг Україна" звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором про фінансовий лізинг з урахуванням фінансових санкцій. Мотивуючи свої вимоги тим, що між ТОВ "Порше Лізинг Україна" та [PERSON] укладено договір про фінансовий лізинг від 10 грудня 2010 року за умовами якого позивач передав у розпорядження [PERSON] об»єкт лізингу - транспортний засіб - автомобіль, а відповідач зобов»язався прийняти об»єк лізигу й сплатити суму коштів за Договором шляхом здійснення платежів відповідно до графіку покриття випрат та виплати лізингових платежів, на загальну суму, що становить еквівалент у гривні 19 440 доларів США, не враховуючи авансовий платіж на суму, що становить еквівалент 8 487 доларів США. Проте, умови договору відповідачем не виконуються уцілому, тому за ним рахується заборгованість по основному договору 20 028 грн. 06 коп. - за прострочення сплати платежів, й узв»язку з невиконанням боржником зобов»язань позивачем застосовані фінансові санкції: про стягнення: збитків - 145 960 грн. 69 коп., що складаються із матеріальних втрат (прямі збитки) та упущеної вигоди; 3 921 грн. 62 коп. - штрафу; 1 133 грн. 47 коп. - пеня; 3% річних - 340 грн. 04 коп.; 2 803 грн. 48 коп. - інфляційних втрат; 1 301 грн. 93 коп. - процентів за користування чужими грошима; 18 492 грн. 92 коп. - неустойки, що сцілому складає 193 991 грн. 21 коп. В судовому засіданні представник позивача Андрейків О.В., діючий на підставі довіреності від 17 липня 2015 року (а.с.169), позовні вимоги підтримав з тих же піддав та просив їх задовольнити, посилаючись на вимоги закону про належне виконання зобов»язань за договором та його умов, з можливим продовженням розгляду справи за відсутності відповідача. Відповідач в судове засідання, яким продовжено розгляд справи по суті, не з»явився, про час та місце розгляду справи повідомлений згідно чинного законодавства належним чином - розпискою (а.с.168). Будучи присутнім під час слухання справи в судових засіданням, які перебували вказаному, позовні вимоги не визнав уцілому, просив відмовити у їх задоволенні. За таких підстав судом визнано за можливе ухвалити по даній справі рішення за його відсутності, на підставі наявних у справі доказів, наявних в матеріалах справи. Суд, вислухавши пояснення сторін, їх доводи та заперечення, дослідивши матеріали справи, у їх сукупності, всебічно та повно з»ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об»єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають відмові у задоволенню із наступних підстав. Судом встановлено, що ТОВ "Порше Лізинг Україна" та [PERSON] укладено договір про фінансовий лізинг від 10 грудня 2010 року за умовами якого позивач передав у розпорядження [PERSON] об»єкт лізингу - транспортний засіб - автомобіль, а відповідач зобов»язався прийняти об»єк лізигу й сплатити суму коштів за Договором шляхом здійснення платежів відповідно до графіку покриття витрат та виплати лізингових платежів, на загальну суму, що становить еквівалент у гривні 19 440 доларів США, не враховуючи авансовий платіж на суму, що становить еквівалент 8 487 доларів США. Проте, позивач не довів той факт, що умови договору відповідачем не виконуються, тому за ним рахується заборгованість по основному договору, й у зв»язку з чим у нього виникло право захисту порушеного права - стягнення заборгованості по поговору із застосуванням фінансових санкцій. Тобто, належних та допустимих доказів щодо розрахунку заборгованості, проведеного відповільною посадовою особою (бухгалтером) про стан заборгованості відповідача перед позивачем, матеріали справи не містять. У зв»язку з чим, на підставі ч.4 ст. 10 ЦПК України, враховуючи те, що суд сприяє всебічному і повному з»ясуванню обставин справи, суд неодноразово оголошував перерви з рекомендацією позивачу надати належні та допустимі докази щодо предмету спору, проте останні до суду не надані. Згідно частини першої статті 60 ЦПК України кожна сторона зобов»язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень. Обов»язок доказування і подання доказів покладається на сторони. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Проте позивач, звертаючись до суду, не надав достовірності, повноти доказів, які обґрунтовують його вимоги. Оскільки позивачем не надані належні докази по справі, суд розцінює доказування позивача, як такі, що ґрунтуються на припущеннях. Загальними засадами диспозитивності цивільного судочинства, встановленими статтею 11 ЦПК України, передбачено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Проте, всі докази позивачем не обґрунтовані та не доведені, відтак розцінюються як такі, що не містять достатньої та належної інформації про предмет доказування. Обставини справи, відповідно до ч.2 ст. 59 ЦПК України, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Враховуючи наведене, суд вважає, що вимогипозивача не доведені, обставини, викладені в позовній заяві не підтверджуються наявними в матеріалах справи доказами, оскільки вони взагалі відсутні, законні підстави для задоволення позову відсутні. На підставі вищевикладеного,

Outcome: dismissed