Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-30 00:00:00

позивач ПАТ КБ "Приватбанк" 17 грудня 2015 р. звернувся до Дружківського міського суду з позовною заявою до [PERSON]\~ \~ [PERSON]\~ \~ [PERSON] про виселення. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначив, що 26 листопада 2007 року між ПАТ КБ "Приватбанк" та [PERSON] укладено договір № 743-07-9/2 , відповідно до умов якого банк надав позичальнику [PERSON] кредит у сумі 150000 гривень зі сплатою за користування кредитом відсотків у розмірі 20% на рік на суму залишку заборгованості, з кінцевим терміном повернення 23 листопаду 2012 року. В забезпечення виконання зобов'язання за кредитним договором між позивачем та відповідачами [PERSON], [PERSON] 26 листопада 2007 року був укладений договір іпотеки, за яким відповідачі надали в іпотеку нерухоме майно, а саме: житловий будинок загальною площею 84,10 кв. м, житловою площею 46,20 кв.м, який розташовано за адресою: [ADDRESS] Рішенням Дружківського міського суду Донецької області від 15 листопада 2010 року звернуто стягнення на вказані предмети іпотеки. Оскільки позивач повідомив відповідачів про необхідність звільнення іпотечної квартири і ця вимога відповідачами виконана не була, просив виселити [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] з вказаного житлового приміщення. Представник позивача у судове засідання не з'явилась, надала заяву з клопотанням розглядати справу у її відсутності, підтримала позовні вимоги у повному обсязі, з підстав, викладених у позовній заяві, проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідачі [PERSON] \~ [PERSON] \~ \~ [PERSON] в судове засідання не з'явилися, про час та місце розгляду справи їх було повідомлено належним чином, про що в справі є судові повістки, які повернуті з пошти з вказівкою, що зазначені особи за вказаною адресою не проживають. Третя особа [PERSON] в судове засідання не з'явилася, про час та місце розгляду справи її було повідомлено належним чином, про що в справі є судові повістки, які повернуті з пошти з вказівкою, що влна не проживає за даною адресою. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.. 224 ЦПК України. Судом установлені такі факти та відповідні їм правовідносини. 26 листопада 2007 року між ПАТ КБ "Приватбанк" та [PERSON] укладено договір № 743-07-9/2 , відповідно до умов якого банк надав позичальнику [PERSON] кредит сумі 150000 гривень зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 20% на рік на суму залишку заборгованості, з кінцевим терміном повернення 23 листопаду 2012 року. В забезпечення виконання зобов'язання за кредитним договором між позивачем та відповідачами [PERSON], [PERSON] 26 листопада 2007 року був укладений договір іпотеки, за яким відповідачі надали в іпотеку нерухоме майно, а саме: будинок загальною площею 84,10 кв. м, житловою площею 46,20 кв. м, який розташовано за адресою: [ADDRESS] Рішенням Дружківського міського суду Донецької області від 15 листопада 2010 року звернуто стягнення на вказаний предмети іпотеки. Оскільки позивач повідомив відповідачів про необхідність звільнення іпотечної квартири і ця вимога відповідачами виконана не була, просив виселити [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] з вказаного житлового приміщеня. У відповідності з вимогами частин 1-2 ст. 40 Закону України "Про іпотеку", звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення є підставою для виселенні всіх мешканців, за винятком наймачів та членів їх сімей. Виселення проводиться у порядку встановленому законом. Після прийняття рішення про звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення шляхом позасудового врегулювання на підставі договору всі мешканці зобов'язані на письмову вимогу іпотекодержателя або нового власника добровільно звільнити житловий будинок чи житлове приміщення протягом одного місяця з дня отримання цієї вимоги. Якщо мешканці не звільняють житловий будинок або житлове приміщення у встановлений або інший погоджений сторонами строк добровільно, їх примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду. Ч. 3 ст. 109 Житлового кодексу України передбачає, що звернення стягнення на передане в іпотеку жиле приміщення є підставою для виселення всіх громадян, що мешкають у ньому, за винятками, встановленими законом. Після прийняття кредитором рішення про звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення шляхом позасудового врегулювання на підставі договору всі мешканці зобов'язані на письмову вимогу іпотекодержателя або нового власника добровільно звільнити житловий будинок чи житлове приміщення протягом одного місяця з дня отримання цієї вимоги, якщо сторонами не погоджено більший строк. Якщо громадяни не звільняють жиле приміщення у встановлений або інший погоджений сторонами строк добровільно, їх примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду. Згідно роз'яснень, викладених у пункті 43 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ "Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, і виникають із кредитних правовідносин" № 5 від 30.03.2012 року, при розгляді позову іпотекодержателя про виселення мешканців із житлового будинку чи житлового приміщення в разі задоволення вимог про звернення стягнення на предмет іпотеки суд має враховувати таке. Згідно з частиною четвертою статті 9, статті 109 Житлового кодексу України, статей 39 - 40 Закону України "Про іпотеку" виселення мешканців із житлового будинку чи житлового приміщення, яке є предметом іпотеки, проводиться в порядку, встановленому законом. При цьому суд за заявою іпотекодержателя одночасно з рішенням про звернення стягнення на предмет іпотеки за наявності підстав, передбачених законом, ухвалює рішення про виселення мешканців цього житлового будинку чи житлового приміщення. При цьому примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду тільки за певних умов: якщо мешканці добровільно не звільнили житловий будинок чи житлове приміщення, на яке звернуто стягнення як на предмет іпотеки, протягом одного місяця з дня отримання письмової вимоги іпотекодержателя або нового власника або в інший погоджений сторонами строк. 25 листопада 2013 року банк направив [PERSON], [PERSON], [PERSON] за адресою : [ADDRESS] та [PERSON] за адресою: [ADDRESS] письмову вимогу про добровільне звільнення предмету іпотеки у тридцяти денний строк з дня отримання цієї вимоги. (а.с. 21-24 ). Як встановлено судом, на час направлення цієї вимоги, відповідачі [PERSON], [PERSON] та третя особа, що не заявляє самостійних вимог [PERSON] - не зареєстровані в будинку, який є предметом іпотеки за адресою: [ADDRESS] (а.с. 21-24 ), за цією адресою банк направив відповідачам вимоги про виселення. Відповідач [PERSON] зареєстрована в [ADDRESS] . Вона була ознайомлена з письмовою вимогою особисто під розпис (а.с. 27 ) Таким чином, оскільки позивачем була належним чином дотримана обов'язкова процедура письмового попередження про звільнення житлового приміщення протягом одного місяця, у суду є усі підстави для задоволення позову про виселення. Відповідно до частини 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Відповідно до ст. 4 Закону України "Про судовий збір" із позовних заяв не майнового характеру юридичними особами справляється судовий збір в розмірі 1 розміру мінімальної заробітної плати. З матеріалів справи встановлено, що при зверненні до суду позивачем був сплачений судовий збір у сумі - 1378 гривень. Суд, дійшов висновку про задоволення позовних вимог. З цих задоволених вимог підлягає сплаті судовий збір у розмірі 1378,00 гривень, які підлягають відшкодуванню позивачу за рахунок відповідачів [PERSON] \~ \~ [PERSON] \~ \~ [PERSON] .

Outcome: approved