Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-26 00:00:00

29 квітня 2020 року [PERSON] звернувся до Слов`янського міськрайонного суду Донецької області з позовом до ТОВ «Фінансова компанія «Сіті Фінанс», за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог: приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Клименка Р, В., приватного нотаріуса Київського нотаріального округу Мажуги В. Ю. про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню. Свої позовні вимоги позивач обґрунтував тим, що 10 січня 2011 року між ним і ПАТ «ПЛАТИНУМ БАНК» був укладений кредитний договір № 241/2898SFPRPG7, за умовами якого ним отримані кошти для придбання мобільного телефону Samsung В5722 dark brown, вартістю 1797 грн. 00 коп.. У вересні місяці 2011 року даний кредит ним виплачений у повному обсязі і претензії банку були відсутні. Разом з цим, при погашенні останнього платежу за кредитом, в відділені банку була видана картка з встановленим на ній кредитним лімітом у розмірі 7000,00 грн. Але, позивачем ніяких договорів з банком не укладалось. Зауважує, що перед ПАТ «ПЛАТИНУМ БАНК» у позивача немає ніякої заборгованості, тому що він завжди вчасно виконував свої кредитні зобов`язання, про що свідчать щомісячні квитанції про сплату кредиту. Від даного банку позивач ніколи не отримував повідомлень про те, що у позивача взагалі існує заборгованість. Кредитною карткою, виданою позивачу ПАТ «ПЛАТИНУМ БАНК» не користується. Приблизно наприкінці лютого 2020 року позивач отримав лист від ТОВ «Фінансова компанія «Сіті Фінанс», в якому містилася письмова претензія. З претензії вбачається те, що позивач 26 березня 2012 року нібито уклав договір № 021381/0000XSGF з ПАТ «ПЛАТИНУМ БАНК» про відкриття банківського рахунку. Станом на 22 січня 2020 року у позивача виникла заборгованість перед ПАТ «ПЛАТИНУМ БАНК» у розмірі 16121 грн. 07 коп.. Правонаступником ПАТ «ПЛАТИНУМ БАНК» є ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «СІТІ ФІНАНС» про що є посилання в претензії на договір № 78 від 22 лютого 2018 року про відступлення прав вимоги. На підтвердження своїх повноважень та вимог в претензії ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «СІТІ ФІНАНС» нічого не надала на телефонні дзвінки, які зазначені у претензії ніхто не відповідав. Приблизно в десятих числах квітня 2020 року позивачем по пошті отримано постанову про відкриття виконавчого провадження № 61666373 від 30 березня 2020 року, винесену приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва, Клименком Р. В. про стягнення з позивача, на користь товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВОЇ КОМПАНІЇ «СІТІ ФІНАНС» заборгованості у розмірі 16 621грн. 07 коп.. Разом з постановою про відкриття виконавчого провадження, приватним виконавцем також винесено постанову про арешт коштів боржника. Саме з постанови про відкриття виконавчого провадження позивач дізнався про існування виконавчого напису № 165 від 11 лютого 2020 року, виданого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Мажугою В. Ю., на підставі якого відкрито виконавче провадження, що стало для позивача повною несподіванкою. 11 лютого 2020 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Мажугою В. Ю. (свідоцтво № 9486) вчинено виконавчий напис № 165 про стягнення з позивача на користь ТОВ «ФІНАНСОВОЇ КОМПАНІЇ «СІТІ ФІНАНС» заборгованості у розмірі 16 621 грн. 07 коп.. Вважає, що вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Мажугою В. Ю. виконавчий напис № 165 від 11 лютого 2020 року про стягнення з позивача на користь ТОВ «ФІНАНСОВОЇ КОМПАНІЇ «СІТІ ФІНАНС заборгованості у розмірі 16 621 грн. 07 коп. є помилковим, необгрунтованим та таким, що не підлягає виконанню. Посилаючись на наведені обставини та положення ст. 88 Закону України "Про нотаріат", позивач просить визнати виконавчий напис № 165 від 11 лютого 2020 року таким, що не підлягає виконанню та стягнути на його користь понесені судові витрати. Позивач [PERSON] та його представник [PERSON] , який діє на підставі ордеру АН № 1011784 від 27 квітня 2020 року, свідоцтва про право зайняття адвокатською діяльністю № 5521 від 13 червня 2019 року видане Радою адвокатів Донецької області на підставі рішення № 9 від 29 травня 2019 року, будучи належним чином повідомленими про місце, дату та час розгляду справи, у судове засідання не з`явилися, подали до суду клопотання про розгляд справи у їх відсутності, на задоволенні позовних вимог наполягали, проти ухвалення заочного рішення у справі не заперечували. Відповідно до ч. 7 ст. 128 ЦПК України, у разі ненадання особами, які беруть участь у справі, інформації щодо їх адреси, судова повістка надсилається: юридичним особам та фізичним особам - підприємцям - за адресою місцезнаходження (місця проживання), що зазначена в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань. Під час розгляду справи, судом приймалися усі передбачені діючим законодавством заходи щодо належного повідомлення представника відповідача про місце, день та час розгляду справи. Судом були спрямовані судові повістки за адресою місцезнаходження ТОВ «ФІНАНСОВОЇ КОМПАНІЇ «СІТІ ФІНАНС», що зазначена в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань. Однак представник відповідача, будучи повідомленим у встановленому законом порядку (належним чином) про час і місце судового розгляду справи, не використав наданого законом права на безпосередню участь у судовому засіданні, та не з`явився у судове засідання без повідомлення причин, не подав відзив, заяв про відкладення судового засідання, чи розгляд справи у його відсутності від нього до суду не надходило. Відповідно до ч. 3 ст. 131 ЦПК України, учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин. Відповідно до ч.1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання представника відповідача, якого належним чином повідомлено про дату, час і місце засідання, не перешкоджає розгляду справи.В ході розгляду справи судом було розв`язано заяви та клопотання сторін та прийнято процесуальні рішення. З огляду на викладене, оскільки відповідач, будучи повідомленим належним чином про дату, час і місце судового засідання не з`явився у судове засідання без повідомлення причин неявки, не подав відзив, суд приходить до переконання, що у суду відсутні підстави для відкладення розгляду справи, а тому, зі згоди позивача, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних та доказів із постановленням заочного рішення. Представники третіх осіб приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Клименко Р. В., та приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Мажуга В. Ю., будучи повідомленими про місце, дату та час судового засідання, не з`явились, подали до суду заяви в якій розгляд справи просили проводити у їх відсутності. В ході розгляду справи судом було розв`язано заяви та клопотання сторін та прийнято процесуальні рішення. Ухвалою суду від 05 травня 2020 року у справі прийнято до розгляду позовну заяву та відкрито загальне позовне провадження. Ухвалою суду від 01 липня 2020 року закрито підготовче провадження та призначено цивільну справу для розгляду справи по суті. Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] підлягаютьзадоволенню з огляду на такі встановлені у судовому засіданні обставини та відповідні ним докази. В судовому засіданні встановлено, що 11 лютого 2020 року на підставі заяви ТОВ «Фінансова компанія «Сіті Фінанс» № 3770/ВН/2020 від 10 лютого 2020 року на вчинення виконавчого напису та додатків до неї, а саме: В судовому засіданні встановлено, що 11 лютого 2020 року на підставі заяви ТОВ «Фінансова компанія «Сіті Фінанс» № 3770/ВН/2020 від 10 лютого 2020 року на вчинення виконавчого напису та додатків до неї, а саме: кредитного договору: 021381/0000ХSGF від 26 березня 2012 року; копії реєстру поштових відправлень рекомендованих листів; розрахунку суми заборгованості; копії протоколів відкритих торгів; копії договору № 78 про відступлення (купівлі-продажу) прав вимоги від 22 лютого 2018 року; копії додатку до договору № 78 про відступлення (купівлі-продажу) прав вимоги від 22 лютого 2018 року; копії виписки щодо ТОВ «ФК «Сіті Фінанс»; копії довіреності представника ТОВ ТОВ «ФК «Сіті Фінанс», приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Мажугою Владиславом Юрійовием було здійснено виконавчий напис за реєстраційним номером 165 про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Фінансова компанія «Сіті Фінанс» кредитної заборгованості в сумі 16621,07 грн.. Відповідно до претензії ТОВ «Фінансова компанія «Сіті Фінанс» № 6284 від 22 січня 2020 року, позивачу повідомлено про те, що 26 березня 2012 року між позивачем та ПАТ «ПЛАТИНУМ БАНК» укладений договір № 021381/0000XSGF про відкриття банківського рахунку. Станом на 22 січня 2020 року у позивача виникла заборгованість перед ПАТ «ПЛАТИНУМ БАНК» у розмірі 16121 грн. 07 коп.. Правонаступником ПАТ «ПЛАТИНУМ БАНК» є ТОВ «Фінансова компанія «Сіті Фінанс» про що є посилання в претензії на договір № 78 від 22 лютого 2018 року про відступлення прав вимоги (а.с. 7). Постановою приватного виконавця Клименка Романа Васильовича від 30 березня 2020 року, відкрито провадження з виконання виконавчого напису № 165 виданого 11 лютого 2020 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Мажугою В. Ю. про стягнення з боржника [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Сіті Фінанс» заборгованості у розмірі 16625 грн. 07 коп.(а.с.8). Постановою приватного виконавця Клименка Романа Васильовича від 30 березня 2020 року накладено арешт на грошові кошти, що містяться на відкритих рахунках, а також кошти на рахунках, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів боржника, крім коштів, що містяться на рахунках накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом, та належить боржнику. Відповідно до статті 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно з частиною першої статті 1 Закону України "Про нотаріат" нотаріат в Україні - це система органів і посадових осіб, на які покладено обов`язок посвідчувати права, а також факти, що мають юридичне значення, та вчиняти інші нотаріальні дії, передбачені цим Законом, з метою надання їм юридичної вірогідності. Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом "Про нотаріат" та іншими актами законодавства України (частина перша статті 39 Закону "Про нотаріат"). Цим актом є, зокрема, Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року № 296/5 (далі - Порядок вчинення нотаріальних дій, Порядок). Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія (пункт 19 статті 34 Закону України "Про нотаріат"). Правовому регулюванню процедури вчинення нотаріусами виконавчих написів присвячена Глава 14 Закону України "Про нотаріат" та Глава 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій. Так, згідно із статтею 87 Закону України "Про нотаріат" для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Статтею 88 Закону України "Про нотаріат" визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті Закону нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Порядок вчинення нотаріальних дій містить такі самі правила та умови вчинення виконавчого напису (пункти 1, 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Згідно із підпунктом 2.1 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису. У разі якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача (підпункт 2.2 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Крім того, підпунктами 3.2, 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку передбачено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 (далі - Перелік документів). При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. При цьому цей Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі України "Про нотаріат" та Порядку вчинення нотаріальних дій. При цьому стаття 50 Закону України "Про нотаріат" передбачає, що нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти. За результатами аналізу вищенаведених норм можна дійти наступних висновків. Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України "Про нотаріат"). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Нотаріус вирішує питання про вчинення виконавчого напису на підставі документів, наданих лише однією стороною, стягувачем, і не зобов`язаний запитувати та одержувати пояснення боржника з приводу заборгованості для підтвердження чи спростування її безспірності. Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. З огляду на наведене та з урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України "Про нотаріат" захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає у тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи у частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. Тому суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Вказана правова позиція висловлена Верховним Судом України у постанові від 05 липня 2017 року у справі № 6-887цс17. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України "Про нотаріат" у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника у повному обсязі й установити і зазначити у рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Саме така правова позиція висловлена Верховним Судом у Постанові від 06 травня 2020 року по справі № 320/7932/16-ц. Законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів. В обґрунтування позову [PERSON] посилався, зокрема, на те, що вимоги ТОВ "Фінансова компанія "Сіті Фінанс" неправомірні, оскільки кредитного договору з ПАТ «Платинум Банк», правонаступником якого вважає себе ТОВ "Фінансова компанія "Сіті Фінанс", за № 021381/0000ХSGF від 26 березня 2012 він не укладав. На підтвердження своїх повноважень та вимог в претензії ТОВ «ФК «СІТІ ФІНАНС» нічого представила, на телефонні дзвінки, які зазначені у претензії ніхто не відповідав. Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Всі вищезазначені підстави свідчать про відсутність ознак безспірності заборгованості за кредитними правовідносинами, що виникли між сторонами. Тому, суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно із Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87,88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі, суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. (Постанова Великої Палати Верховного Суду від 27 березня 2019 року у справі № 137/1666/16) Аналізуючи наведені норми чинного законодавства України в сукупності з дослідженими матеріалами справи, суд приходить до висновку, що в даному випадку відповідачем не підтверджено безспірності заборгованості [PERSON] перед ТОВ «Фінансова компанія «Сіті Фінанс», як і не підтверджено повноважень правонаступництва. Як видно із витребуваних судом документів, виконавчий напис був здійснений на підставі заяви ТОВ «Фінансова компанія «Сіті Фінанс» № 3770/ВН/2020 від 10 лютого 2020 року на вчинення виконавчого напису та додатків до неї, а саме: кредитного договору: 021381/0000ХSGF від 26 березня 2012 року; копії реєстру поштових відправлень рекомендованих листів; розрахунку суми заборгованості; копії протоколів відкритих торгів; копії договору № 78 про відступлення (купівлі-продажу) прав вимоги від 22 лютого 2018 року; копії додатку до договору № 78 про відступлення (купівлі-продажу) прав вимоги від 22 лютого 2018 року; копії виписки щодо ТОВ «ФК «Сіті Фінанс»; копії довіреності представника ТОВ ТОВ «ФК «Сіті Фінанс», приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Мажугою Владиславом Юрійовием було здійснено виконавчий напис за реєстраційним номером 165 про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Фінансова компанія «Сіті Фінанс» кредитної заборгованості в сумі 16621,07 грн.. Разом з тим, щодо заборгованості по кредитному договору нотаріусу була надана лише виписка з особового рахунку по кредитному договору посвідчена уповноваженою особою ТОВ «ФК «Сіті Фінанс», що не є первинним банківським документом, за яким можливо було впевнитися про наявність заборгованості по договору. До того ж, перевіряючи дійсність набуття права вимоги за договором відступлення, суд зазначає, що Частиною 1 ст. 1077 ЦК України передбачено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Відповідно до частини 1 статті 1078 ЦК України, предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Частиною 2 вказаної вище статті передбачено, що майбутня вимога вважається переданою фактору з дня виникнення права вимоги до боржника. Якщо передання права грошової вимоги обумовлене певною подією, воно вважається переданим з моменту настання цієї події. У цих випадках додаткове оформлення відступлення права грошової вимоги не вимагається. Згідно зі статтею 1080 ЦК України презюмується дійсність договору факторингу незалежно від наявності домовленості між клієнтом та боржником про заборону відступлення права грошової вимоги або його обмеження. За правилом статті 1082 ЦК України, боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Боржник має право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце. Якщо фактор не виконає цього обов`язку, боржник має право здійснити платіж клієнтові на виконання свого обов`язку перед ним. Виконання боржником грошової вимоги факторові відповідно до цієї статті звільняє боржника від його обов`язку перед клієнтом. Отже, за змістом наведених положень закону заміна кредитора на фактора не означає звільнення боржника від обов`язку виконати зобов`язання, а лише надає боржникові право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце та у випадку, коли таких доказів не надано, виконати зобов`язання на рахунок первинного кредитора. З огляду на викладене, заявник в обгрунтування своїх вимог повинен надати належні та допустимідоказів на підтвердження того, що відповідно до договору факторингу до Фактора перейшло право вимоги за кредитним договором. Наведений правовий висновок, викладений у Постанові Верховного Суду від 01 лютого 2018 року по справі № 2-127/11, провадження № 61-1648св17. Крім того, у пункті 1 частини першої статті 1 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», норми якого є спеціальними, вказано, що фінансовими установами є банки, кредитні спілки, ломбарди, лізингові компанії, довірчі товариства, страхові компанії, установи накопичувального пенсійного забезпечення, інвестиційні фонди й компанії та інші юридичні особи, виключним видом діяльності яких є надання фінансових послуг, а у випадках, прямо передбачених законом, - інших послуг (операцій), пов`язаних із наданням фінансових послуг. У частинах першій, другій статті 7 Закону зазначено, що юридична особа, яка має намір надавати фінансові послуги, зобов`язана звернутися до відповідного органу державного регулювання ринків фінансових послуг протягом тридцяти календарних днів з дати державної реєстрації для включення її до державного реєстру фінансових установ. У разі якщо відповідно до закону надання певних фінансових послуг потребує ліцензування, фінансова установа має право на здійснення таких послуг лише після отримання відповідних ліцензій. Отже, фактор для надання фінансової послуги повинен бути включеним до Державного реєстру фінансових установ. Щодо розмежування за предметом договору, то під час цесії може бути відступлене право як грошової, так і не грошової (роботи, товари, послуги) вимоги. Цивільний кодекс України передбачає лише перелік зобов`язань, у яких заміна кредитора не допускається (статті 515 ЦК України). Предметом договору факторингу може бути лише право грошової вимоги (як такої, строк платежу за якою настав, так і майбутньої (стаття 1078 ЦК України). Згідно з пунктом 5 частини першої статті 1 Закону фінансова послуга - це операції з фінансовими активами, що здійснюються в інтересах третіх осіб за власний рахунок чи за рахунок цих осіб, а у випадках, передбачених законодавством, - і за рахунок залучених від інших осіб фінансових активів, з метою отримання прибутку або збереження реальної вартості фінансових активів. За змістом пункту 11 частини першої статті 4 Закону факторинг є фінансовою послугою. Метою укладення договору відступлення права вимоги є безпосередньо передання такого права. Метою договору факторингу є отримання клієнтом фінансування (коштів) за рахунок відступлення права вимоги до боржника. При цесії право вимоги може бути передано як за плату, так і безоплатно. За договором факторингу відступлення права вимоги може відбуватися виключно за плату. Вказане вище співпадає з висновками Верховного Суду, викладеними у Постанові від 11 вересня 2019 року по справі № 489/762/17, провадження № 61-3052св19. За правилом частини другої статті 6 ЦК України сторони мають право врегулювати у договорі, який передбачений актами цивільного законодавства, свої відносини, які не врегульовані цими актами. ТОВ ФК «Сіті Фінанс» не було представлено нотаріусу доказів на підтвердження виконання умов пункта 4 договору № 78, тобто документ, який підтверджує сплату коштів за договором уступлення вимоги, і який є підставою для набуття права вимоги ТОВ ФК «Сіті Фінанс» до зокрема позивача, відповідно до умов п. 2 договору № 78(...Новий кредитор набуває права вимоги Банку до позичальників….у день укладення договору, але в будь-якому випадку не раніше моменту отримання Банком у повному обсязі коштів відповідно до п. 4 цього Договору…). Отже, на думку суду, у даному випадку, нотаріус при вчиненні оспорюваного виконавчого напису не переконався належним чином у безспірності розміру сум, що підлягають стягненню за виконавчим написом, та повноважень особи, яка подала заяву про здійснення виконавчого напису, чим порушив норми Закону України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. З огляду на викладене, позов підлягає задоволенню у повному обсязі. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати, понесені позивачем по оплаті судового збору у розмірі 840,80 грн. Враховуючи вищенаведене,

Outcome: approved