Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-10 00:00:00

У березні 2021 року до суду звернулася [PERSON] з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «АВЕНТУС Україна», третя особа Приватний нотаріус Житомирського міського нотаріального округу Горай Олег Станіславович про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню та просила суд визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис № 116595 від 29.12.2020 року, вчинений приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Горай Олегом Станіславовичем про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «АВЕНТУС Україна» заборгованості за кредитним договором в розмірі 20992,00 грн. та 800 грн. за вчинення виконавчого напису. В обґрунтування позову позивача зазначила, що 29 грудня 2020 року приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С. вчинено виконавчий напис №116595 про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «АВЕРНТУС Україна» заборгованості за кредитним договором від 02 квітня 2020 року в розмірі 21792,00 грн. Приватний нотаріус, мотивував виконавчий напис тим, що [PERSON] є боржником за Кредитним договором №2228305 від 02.04.2020 року укладеним із ТОВ «АВЕНТУС Україна». Нотаріусом зазначено, що строк платежу за кредитним договором прострочено. Стягнення заборгованості проводиться за період з 27 липня 2020 року по 30 жовтня 2020 року. Сума заборгованості складає 20992,00 грн., в тому числі: строкова заборгованість за сумою кредиту - 6400,00 грн., строкова заборгованість за процентами в розмірі 14592,00 грн. За вчинення виконавчого напису стягнуто плату 800,00 грн. Позивача у позові вказує, що на її думку виконавчий напис №116595 від 29.12.2020 року приватного нотаріуса Житомирського міського НОКО Горай О.С. про стягнення заборгованості є протиправним, тобто такий, що винесений з порушенням вимог чинного законодавства України та не підлягає виконанню, оскільки редакція Переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріуса, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 року №1172, передбачає можливість вчинення виконавчого напису лише на підставі оригіналу нотаріального посвідченого договору. Окрім того вказала, що нотаріусу не могло бути подано оригінал договору №2228305 від 02.04.2020 року, тому що перш за все договір існує лише в електронному вигляді і підписаний сторонами, також електронним цифровим підписом, що є доволі сумнівним. Крім того, в Договорі [PERSON] ідентифікована як « [PERSON] », а стягнення проводиться з « [PERSON] », в договорі взагалі відсутнє посилання на адресу боржника: [ADDRESS] , яка вперше з`являється саме у виконавчому написі. Крім того, позивач зазначила, що стягнення з [PERSON] боргу, який не є безспірним з порушенням процедури повідомлення її про його наявність, відбулося у позасудовому порядку і вона була позбавлена можливості заперечувати щодо вчинення нотаріусом виконавчого напису. Письмової вимоги від відповідача про погашення заборгованості вона не отримувала, що є порушенням вимог закону, яке істотно впливає на її права та обов`язки. У зв`язку з чим, позивача звернулася до суду з вказаним позовом. Ухвалою суду від 09 березня 2021 року відкрито провадження по вказаній справі за правилами спрощеного позовного провадження без виклику з повідомленням сторін. Відповідач Товариство з обмеженою відповідальністю «АВЕНТУС Україна» про перебування у провадженні суду вказаної цивільної справи повідомлялись належним чином, шляхом направлення ухвали про відкриття провадження від 09 березня 2021 року, в ухвалі про відкриття провадження відповідачу був наданий строк в 15 днів з дня отримання даної ухвали суду, на подачу відзиву на позовну заяву. Ухвала отримана відповідачем, що підтверджується рекомендованим повідомлення про вручення поштового відправлення. Представник відповідача 23 квітня 2021 року надав відзив на позовну заяву, згідно якого заперечує проти задоволенні позову у повному обсязі, оскільки, вважає позов необґрунтованим, завідом безпідставним та таким, що не відповідає вимогам чинного законодавства з огляду на наступне. Вся процедура укладення з Товариством Договору про надання коштів у позику, в тому числі і на умовах споживчого кредиту, відбувається відповідно до вимог чинного законодавства, зокрема, але не виключно до Законів України «Про фінансові послуг та державне регулювання ринків фінансових послуг», «Про електронну комерцію», а також відповідно до Правил надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту (надалі - Правила) та проходить в онлайн-режимі. Так, позивач заповнив заявку на отримання кредиту на сайті Товариства. За результатами розгляду заявки надіслало позивачу пропозицію укласти електронний договір (оферту), який містить усі істотні умови, шляхом розміщення його у особистому кабінеті Клієнта. Позивач, погодився з пропозицією (офертою), натиснувши кнопку «ПОГОДЖУЮСЬ» у особистому кабінеті, після чого Товариство надіслало засобами зв`язку, на вказаний Клієнтом при заповненні заявки на отримання кредиту номер [NUMBER] , одноразовий ідентифікатор у вигляді коду (код: А996825), який позивачем введено та підписано Договір. При введенні коду на сайті Товариства цим самим направлено Товариству електронне повідомлення про прийняття (акцепт) пропозиції (оферти), підписане одноразовим ідентифікатором, що являється датою укладення Договору. Дата та час отримання Товариством електронного повідомлення (дата укладення договору) була зафіксовані Договорі у розділі «Реквізити та підписи сторін» (Дія відбулася 02.04.2020 13:02:11). Товариство протягом 15 хвилин після одержання електронного повідомлення прийняття (акцепт) пропозиції (оферти) відправило Клієнту примірник Договору у формі електронного документу за вказаною адресою електронної пошти та розмістило договір в особистому кабінеті Клієнта. 02.04.2020 р. між ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНЇСТИІ «АВЕНТУС УКРАЇНА» та [PERSON] було укладено Договір №2228305 про надання коштів у позику на умовах споживчого кредиту у розмірі 6400 грн. шляхом перерахування на банківську картку клієнта. Разом з цим, згідно Кредитного договору, сторони погодили істотні умови договору, а саме: строк договору - 30 днів, знижену процентну ставку Кредиту - 0,95 % від суми позики за кожен день користування позикою та стандартну процентну ставку - 1,90 % від суми позики за кожний день користування позикою. Відповідно до п.1.2. Договору, позивач зобов`язався повернути кошти кредиту у строк встановлений Договором, сплатити відсотки за користування коштами та виконати зобов`язання за кредитним Договором, однак Клієнтом належним чином не було виконано договірні зобов`язання, а саме: не повернуто кошти в строк на умовах, встановлених Кредитним договором та не сплачено відсотки. У зв`язку з тим, що Клієнтом належним чином не виконано умови Договору Товариством Клієнту направлено Письмову вимогу про усунення порушень від 28.10.2020р. вих. №2228305-10-2020, на адресу яку вказана в кредитному договорі. У вимозі, зокрема, зазначено суму заборгованості та одночасно проінформовано, що у випадку невиконання вимог повідомлення, це буде підставою для передачі справи до нотаріуса для вчинення виконавчого напису та початку дій щодо примусового стягнення заборгованості. Таким чином, позивачу було доведено інформацію про наявну заборгованість кредитному договору та повідомлено, що у разі не виконання письмової вимоги про усунення порушень, Товариством буде розпочато дії щодо примусового стягнення заборгованості шляхом вчинення виконавчого напису нотаріуса. З метою надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником та для захисту порушених цивільних прав Товариство звернулось до нотаріуса із заявою для вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Для вчинення виконавчого напису, Товариством направлено нотаріусу документи, які передбачені Переліком та Порядком, а саме заяву про вчинене виконавчого напису від 24.12.2020р. вих. № б/н з наступними документи: - кредитний договір № 2228305 від 02.04.2020 р.; - копії реєстру поштових відправлень рекомендованих листів; - розрахунок суми заборгованості; - копія довіреності представника. Загальна сума стягнення, разом з понесеними відповідачем витратами ж вчинення виконавчого напису, складає 20992 грн. 00 коп. Таким чином, Товариством надано нотаріусу Виписку з особового рахунку за Кредитним Договором № 2228305 [PERSON] із зазначенням суми заборгованості з відміткою стягувача про непогашення заборгованості, яка підлягає стягненню у примусовому порядку та є безспірною. Таким чином, з урахуванням вищевикладеного, твердження позивача про те, що виконавчий напис вчинено з порушенням норм законодавства не відповідає дійсності, є необґрунтованим та безпідставним. Також, позивачем не надано належних та допустимих доказів в обґрунтування свого позову щодо факту підтвердження (або спростування) безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем на момент вчинення оспорюваного виконавчого напису нотаріусом. Представник відповідача у відзиві зазначив, що нотаріусом правомірно вчинено виконавчий напис № 116595 від 29.12.2020р. у повній відповідності до вимог чинного законодавства, а тому позов не підлягають задоволенню. Третя особа Приватний нотаріус Житомирського міського нотаріального округу Горай Олег Станіславович також повідомлявся належним чином про перебування у провадженні суду вказаної цивільної справи, шляхом направлення ухвали про відкриття провадження від 09 березня 2021 року, в ухвалі про відкриття провадження третій особі був наданий строк на подачу пояснення на позовну заяву. Ухвала отримана приватним нотаріусом Горай О.С., що підтверджується рекомендованим повідомлення про вручення поштового відправлення, пояснень на позовну заяву від третьої особи до суду не надійшло. Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає можливим вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів. Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. В тому числі, суд враховує вимоги ст.80 ЦПК України, зокрема достатність доказів для вирішення справи, наданих до суду. У відповідності до вимог ст.ст.280-281 ЦПК України, з урахуванням особливостей, встановлених для розгляду справ в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін, суд вважає за можливе вирішити справу в заочному порядку, з огляду на те, що відповідач повідомлявся про перебування в провадженні суду даної справи. Однак у встановлений судом термін відзив на позовну заяву та/або клопотання про розгляд справи з викликом сторін, - не подав. Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає можливим вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів. Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов до наступних висновків. Виконавчий напис, який позивач просить визнати таким, що не підлягає виконанню, вчинено приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С. 29.12.2020 року, зареєстровано в реєстрі за № 116595 (а.с.11). У виконавчому написі зазначено, що нотаріус на підставі статей 87-91 Закону України «Про нотаріат» та пункту 2 Переліку документів, за яким стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою КМУ від 29.06.1999 року за № 1172, пропонує звернути стягнення з громадянки України, якою є [PERSON] , яка є боржником за Кредитним договором 2228305 від 02 квітня 2020 року, який був укладений із Товариством з обмеженою відповідальністю «АВЕНТУС УКРАЇНА». Строку платежу за Кредитним договором 2228305 від 02 квітня 2020 року настав. Боржником допущено прострочення платежів. Стягнення заборгованості проводиться за період з 27 липня 2020 року по 30 жовтня 2020 року. Сума заборгованості складає 20992,00 грн., в тому числі прострочена заборгованість за сумою кредиту становить 0,00 грн.; прострочена заборгованість за комісією становить 0,00 грн.; прострочена заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом становить 0,00 грн.; строкова заборгованість за сумою кредиту становить 6400,00 грн.; строкова заборгованість за відсотками становить 0,00 грн.; строкова заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом становить 14592,00 грн.; строкова заборгованість за штрафами і пенями становить 0,00 грн. Розмір плати за вчинення напису складає 800,00 гривен, що підлягає стягненню з боржника. Підставою для вчинення зазначеного виконавчого напису стала відповідна заява ТОВ «Авентус Україна» від 24.12.2020 р., до якої було додано кредитний договір №2228305 від 02.04.2020 р., копії реєстру поштових відправлень рекомендованих листів; розрахунок заборгованості; копія довіреності представника ТОВ «Авентус Україна». (а.с.50-52) Постановою приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Клітченко О.А. від 27.01.2021 року відкрито виконавче провадження з примусового виконання виконавчого напису №116595 виданого 29.12.2020 року приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С. про стягнення з боржника, яким є: [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «АВЕНТУС Україна» заборгованості в розмірі 21792,00 грн. (а.с.14-15). Відповідно до статей 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. При цьому, відповідно до статті 18 ЦК України, нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Відповідно до ст. 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Згідно з частиною першої статті 1 Закону України "Про нотаріат"(далі Закон "Про нотаріат") нотаріат в Україні - це система органів і посадових осіб, на які покладено обов`язок посвідчувати права, а також факти, що мають юридичне значення, та вчиняти інші нотаріальні дії, передбачені цим Законом, з метою надання їм юридичної вірогідності. Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом "Про нотаріат"та іншими актами законодавства України (частина перша статті 39 Закону "Про нотаріат"). Цим актом є, зокрема, Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року № 296/5та зареєстрований у Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року за № 282/20595 (далі - Порядок вчинення нотаріальних дій, Порядок). Згідно з підпунктом 2.1 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису. У разі якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача (підпункт 2.2 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Крім того, підпунктами 3.2, 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку передбачено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172(далі - Перелік документів). При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. При цьому цей Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі України "Про нотаріат"та Порядку вчинення нотаріальних дій. Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі №826/20084/14, про визнання нечинним і скасування п. 1 та п. 2 Постанови Кабінету Міністрів України №662 від 26 листопада 2014р., визнано незаконним та нечинним розділ "Стягнення заборгованості з підстав, що виникають з кредитних правовідносин", а відтак Перелік діє в попередній редакції, яка не передбачала можливості вчинення виконавчого напису нотаріусу на нотаріально не посвідченому кредитному договорі, зазначена постанова набула законної сили, при цьому в мотивувальній частині постанови апеляційної інстанції зазначено: "Оскільки оскаржувані положення Змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, можуть бути застосовані до необмеженого кола фізичних осіб у зв`язку із укладенням ними кредитних договорів та існуванням у них простроченої заборгованості, суд з метою недопущення порушень прав та законних інтересів осіб, що є позичальникам, вважає за необхідне визнати не чинною постанову Кабінету Міністрів України №662 від 26 листопада 2014 року "Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів" в частині, з моменту її прийняття". Стаття 50 Закону України "Про нотаріат"передбачає, що нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти. Оскільки виконавчий напис, який є предметом спору у даній справі вчинено 29 грудня 2020 року, тобто після визнання недійсною постанови Кабінету Міністрів України № 662 від 26.11.2014 в частині, що свідчить про його вчинення без дотримання діючого на той час нормативного акту. Так, згідно п.16 Порядку скасування рішення про державну реєстрацію нормативно-правових актів, занесених до державного реєстру, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 31 липня 2000 року № 32/5, нормативно-правовий акт, рішення про державну реєстрацію якого скасовано, не є чинним з дня його виключення з державного реєстру, крім випадків визнання нормативно-правових актів нечинними судом. Згідно ч.1 ст.325 Кодексу адміністративного судочинства України постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття. Таким чином, постанова Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року у справі № 826/20084/14 набрала законної сили цього ж дня - 22.07.2017 року, отже і постанова Кабінету Міністрів України № 662 від 26.11.2014 року "Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів" також втратила чинність з цього дня. У зв`язку з вищевикладеним, суд дійшов переконання, що оскільки виконавчий напис нотаріуса, відповідно до якого стягнуто заборгованість з [PERSON] на користь ТОВ «Авентус Україна», вчинений 29 грудня 2020 року тому приватний нотаріус Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С. не мав права керуватись розділом "Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин" Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Разом із тим «Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», який затверджений постановою КМУ від 29 червня 1999 року № 1172 в не скасованій рішенням суду частині не передбачає права нотаріуса вчиняти виконавчі написи на підставі кредитних договорів, які нотаріально не посвідчені. Відповідно до ч.1 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до вимог ст.133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються Законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Частиною 2 статті 137 ЦПК України передбачено, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою. Відповідно до ч.3 ст.137 ЦПК України з метою визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат подано детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом. Згідно з ч.4 ст.137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У рішенні Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ, Суд) від 23 січня 2014 року (справа "East/West Alliance Limited" проти України" (заява N 19336/04)) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (п. 268). Судом встановлено, що в матеріалах справи позивачем не долучено жодних доказів про надання їй професійної правничої допомоги, перелік наданої правничої допомоги, детальний її розрахунок із зазначенням витраченого часу перелічений в договорі про надання правової допомоги. Підтвердженням її надання та отримання слугує акт приймання-передачі правничої допомоги, а також розрахункова квитанція, однак вказаних документів до матеріалів справи позивачем не було долучено. Відповідно до ч.8 ст.141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити в зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів, які подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Відповідно до статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: approved