Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-19 00:00:00

06 листопада 2017 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до Об'єднаної територіальної громади м. Лиман в особі Лиманської міської ради про надання додаткового строку на подачу заяви про прийняття спадщини. В обгрунтування своїх вимог позивач зазначив, що [INFO] в м. Лиман Донецької області померла його бабуся - [PERSON]. Після її смерті залишилося спадкове майно - квартира площею 28,4 кв. м, розташована за адресою: [ADDRESS], яка належала померлій на свідоцтва про право власності на житло. У жовтні 2017 року позивач, як спадкоємець за заповітом після смерті [PERSON], звернувся до приватного нотаріуса для оформлення своїх спадкових прав. Однак постановою приватного нотаріуса Лиманського міського нотаріального округу Трубнікова А.О. від 19 жовтня 2017 року у видачі свідоцтва про право на спадщину йому було відмовлено, оскільки він у встановлений законом строк не подав заяву про прийняття спадщини. Позивач вважає, що він є спадкоємцем за заповітом та не прийняв спадщину у встановлений законом строк з поважних причин, бо в період з 22 жовтня 2016 року по 23 вересня 2017 року знаходився у відрядженні за кордоном України. [PERSON] вважає причини пропуску строку для прийняття спадщини поважними та просить встановити додатковий строк для прийняття спадщини. Позивач [PERSON], належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи (а.с. 20), в судове засідання не прибув, однак надав суду заяву, в якій позовні вимоги підтримав, просив позов задовольнити, справу розглянути без його участі (а.с. 25). Представник відповідача за довіреністю - Шуляченко І.О., будучи належним чином повідомленою про час та місце розгляду справи (а.с. 21), в судове засідання не прибула, надала суду заяву, в якій просила справу розглянути без її участі, рішення ухвалити на розсуд суду (а.с. 22-23). Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, з'ясувавши всі обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, що мають значення для вирішення справи по суті, встановивши такі фактичні дані та відповідні їм правовідносини, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [INFO] в м. Лиман Донецької області померла [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть [NUMBER], виданим Лиманським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області, актовий запис № 208 (а.с.9). Після смерті [PERSON] залишилося спадкове майно - кватира площею 28,4 кв. м, розташована за адресою: [ADDRESS], яка належала померлій на праві власності, що підтверджується Свідоцтвом про право власності на житло, виданого 07 липня 1994 року Відділом по приватизації та управлінню комунальним майном виконавчого комітету Краснолиманської міської ради (а.с. 13). 26 липня 1994 року [PERSON] був складений заповіт, посвідчений державним нотаріусом Краснолиманської державної нотаріальної контори Донецької області, відповідно до якого [PERSON] заповідала все своє майно, в тому числі і квартиру, розташовану за адресою: [ADDRESS], своєму внукові - позивачу [PERSON] (а.с.12). Згідно ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ст.ст. 1233, 1235 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин. Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно зі ст. 1236 ЦК України заповідач має право охопити заповітом права та обов'язки, які йому належать на момент складення заповіту, а також ті права та обов'язки, які можуть йому належати у майбутньому. Заповідач має право скласти заповіт щодо усієї спадщини або її частини. Чинність заповіту щодо складу спадщини встановлюється на момент відкриття спадщини. Згідно ч. 1 ст. 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Таким чином, позивач [PERSON] є спадкоємцем за заповітом. Згідно з вимогами ч. 2 ст. 1220 ЦК України часом відкриття спадщини є день смерті особи. Відповідно до вимог ч.1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Після смерті [PERSON] позивач звернувся до приватного нотаріуса для оформлення своїх спадкових прав. Однак, постановою приватного нотаріуса Лиманського міського нотаріального округу Трубнікова А.О. від 19 жовтня 2017 року позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину у зв'язку з тим, що спадкоємцем пропущений встановлений законом строк для прийняття спадщини (а.с.8). Згідно відомостей, отриманих від приватного нотаріуса Лиманського міського нотаріального округу Трубнікова А.О.від 09 листопада 2017 року, спадкова справа, щодо майна [PERSON], яка померла [INFO], не заводилась, із заявами про прийняття або про відмову від спадщини ніхто не звертався, окрім [PERSON] (а.с. 24). Відповідно до статті 41 Конституції України, частини першої статті 319, частини першої статті 321 ЦК України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності чи обмежений у його здійсненні. Право приватної власності є непорушним. У статті першій Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованого Законом України від 17.07.1997 року № 475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», зазначено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Відповідно до ст. 17 Закону України від 23.02.2006 року № 3477-IV «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Суду як джерело права. Як зазначено в рішенні Європейського Суду з прав людини у справі «Будченко проти України», «найважливішою вимогою статті 1 Першого протоколу є те, що будь-яке втручання органу влади у мирне володіння майном має бути законним». На теперішній час законні підстави для втручання органу влади у мирне володіння майном, а саме, для припинення (обмеження) можливості [PERSON] користуватися та розпоряджатися земельною ділянкою, що входить до спадкового майна та належить йому в порядку спадкування, відсутні. Частина 3 статті 1272 ЦК України передбачає, що за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Щодо поважності причин пропуску встановленого законом строку для прийняття спадщини суд встановив наступне. Позивач [PERSON], [INFO] є моряком, що підтверджується наданою позивачем копією посвідчення особи моряка [NUMBER] (а.с. 7), та згідно довідки, наданої 09 жовтня 2017 року директором ПП "Барк", [PERSON] [INFO] працює в компанії "A.M. NOMIKOS TRANSWORLD MARITIME" на судах закордонного плавання за посередництва ПП "Барк" та знаходився в рейсі в період з 22 жовтня 2016 року по 23 вересня 2017 року (а.с. 14). Тобто, на момент відкриття спадщини [PERSON] перебував у відрядженні за кордоном України та не мав можливості заявити про свої спадкові права. Перевіривши матеріали справи, суд вважає, що в судовому засіданні добуто достатньо доказів тому, що позивач пропустив встановлений законом строк для прийняття спадщини з поважних причин. Таким чином, зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для задоволення позову [PERSON] про визначення додаткового строку достатнього для подання заяви про прийняття спадщини. Позивач не вимагає компенсації за понесені судові витрати, пов'язані із зверненням до суду і розглядом цивільної справи.

Outcome: approved