Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-24 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до Львівської міської ради, з участю третьої особи на стороні позивача [PERSON] про визнання права власності за набувальною давністю на квартиру [ADDRESS]. Судом по даній справі було залучено в якості третіх осіб: [PERSON], [PERSON], представника неповнолітньої особи [PERSON] яка діє в інтересах неповнолітньої особи [PERSON], [INFO], орган опіки та піклування Шевченківської районної адміністрації Львівської міської ради. Обгрунтовуючи позовні вимоги позивач зазначив, що 19 березня 1969 року між [PERSON] та Управлінням будинками № 46 житлового управління Шевченківського району м.Львова укладено договір найму житлового приміщення у будинках місцевих Рад депутатів трудящих, державних підприємств і установ, кооперативних і громадських організацій УРСР. Згідно цього договору строком на 5 років в найм передавалась квартира за адресою [ADDRESS]. [PERSON] проживав у зазначеній квартирі з членами своєї родини до самої смерті. Після його смерті, [INFO], у квартирі залишились проживати лише його дружина [PERSON] та його син [PERSON], [INFO], який за даною адресою-у спірній квартирі, зареєстрований з 31 липня 1969 року. Його батьки не скористались правом приватизувати зазначену квартиру відповідно до Закону України "Про приватизацію державного житлового фонду" та жодним іншим чином не оформляли право власності на вказану квартиру. У цій квартирі проживає він з 1969 року,оплачує всі комунальні послуги та за житло, здійснює поточні ремонти в помешканні, за власні кошти. Протягом всього часу ніхто з квартири його не виселяв та жодних претензій щодо його проживання в ній не пред"являв. Вважає ,що відповідно до вимог ч.1 ст.344 ЦК України є підстави визнати його право власності на цю квартиру у зв'язку з давністю володіння нею. В судове засідання позивач [PERSON] не з" явився, надавши суду заяву про розгляд справи у його відсутності,позовні вимоги підтримує. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні підтримав позовні вимоги [PERSON], та просить суд визнати право власності на квартиру [ADDRESS] за [PERSON] за набувальною давністю. В судовому засіданні представник Львівської міської ради Феник Любов Михайлівна позовні вимоги не визнала та просила відмовити у їх задоволенні, оскільки позивач може та має право скористатись своїм правом на приватизацію даного помешкання. Окрім того, в квартирі зареєстровані інші учасники процесу, неповнолітня особа, право та інтереси яких при визнанні судом права власності за позивачем буде порушено. Третя особа [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, просив у його задоволення відмовити, оскільки він та інші мешканці спірної квартири мають рівні права з позивачем на дане помешкання. Він, зокрема, бажає скористатись своїм правом на приватизацію даної квартири. Рішенням суду було відмовлено у визнанні його втратившим право користування зазначеною вище квартирою,а тому він має рівні права на дане помешкання з іншими сторонами по справі. Треті особи [PERSON],представник неповнолітньої особи [PERSON] яка діє в інтересах неповнолітньої особи [PERSON], [INFO], представник органу опіки та піклування Шевченківської районної адміністрації Львівської міської ради в судове засідання не з'явились, хоча судом про час та місце розгляду справи були належним чином повідомлені. Третя особа на стороні позивача [PERSON] в судове засідання не з'явилась, надала суду заяву про розгляд справи у її відсутності,позов підтримує. Заслухавши пояснення представників позивача та відповідача,третю особу, вивчивши та оцінивши наявні докази у справі, суд вважає, що позовні вимоги до задоволення не підлягають з наступних підстав. Статтею 10 ЦПК України передбачено,що кожна сторона повинна довести ті обставини,на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків,встановлених цим Кодексом. Квартира [ADDRESS] належить міській раді, складається з трьох кімнат, кухні, комунальних вигод, загальною площею 61,70 квм.м.,житловою площею 43,90 кв.м.(а.с.11). Судом встановлено, що [PERSON] 12 лютого 1969 році отримав ордер на квартиру [ADDRESS], що підтверджується довідкою ЛКП від 25.01.2012 р. (а.с.11). 19 березня 1969 року між [PERSON] та Управлінням будинками № 46 житлового управління Шевченківського району м. Львова укладено Договір найму житлового приміщення у будинках місцевих Рад депутатів трудящих, державних підприємств і установ, кооперативних і громадських організацій УРСР. Згідно цього договору строком на 5 років в найм передавалась квартира за адресою [ADDRESS].(а.с.8-9). [PERSON] був одружений з [PERSON], [INFO] , що вбачається з ксерокопії свідоцтва про одруження з 1962 року (а.с.9). Позивач по справі [PERSON], [INFO], є сином [PERSON] та [PERSON], що вбачається з ксерокопії свідоцтва про народження (а.с.10). [PERSON] помер [INFO], що вбачається з ксерокопії свідоцтва про смерть (а.с.7). [PERSON] проживав у зазначеній квартирі з членами своєї родини до самої смерті,що не заперечується учасниками процесу. Після його смерті, [INFO], у квартирі залишились проживати його дружина [PERSON], син [PERSON]. Батьки позивача не скористались правом приватизувати зазначену квартиру відповідно до Закону України "Про приватизацію державного житлового фонду" та жодним іншим чином не оформляли право власності на вказану квартиру. На даний час в квартирі [ADDRESS] зареєстровані [PERSON],[INFO] з 31.07.1969 року, [PERSON], [INFO], з 31.07.1969 року, [PERSON], [INFO], з 18.03.1986 року, [PERSON],,[INFO], з 21.10.1991 року, [PERSON], [INFO], що вбачається з довідки Ф-2 з ЛКП "Збоїща-408" від 06.03.2014 року (а.с.97). В судовому засіданні представник позивача зазначив, що в помешканні проживає постійно [PERSON] та [PERSON], інші зареєстровані в квартирі особи не проживають, а тому не має можливості приватизувати зазначене вище помешкання. В судовому засіданні третя особа [PERSON] зазначив, що твердження представника позивача не заслуговують до уваги, оскільки він в даній квартирі проживає,зокрема приходить та ночує в квартирі. З матеріалів цивільної справи № 2/466/381/13 за позовом [PERSON] до [PERSON], [PERSON], ВГІРФО Шевченківського РВ ЛМУ ГУ МВС України у Львівської області про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщення та зняття з реєстрації вбачається, що рішенням Шевченківського районного суду м. Львова від 01 лютого 2013 року у задоволенні позову було відмовлено. Ухвалою колегії суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Львівської області від 06 червня 2013 року рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 01.02.2013 року залишено без змін. Відповідно до вимог частини 3 статті 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Отже, рішення Шевченківського районного суду м. Львові від 01.02.2013 року набрало законної сили, що вбачається з матеріалів зазначеної вище справи,оглянутої судом, тому не підлягають доказуванню обставини, які зазначені у даній справі. Відповідно до вимог статті 344 ЦК України частини першої вбачається, що особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Право власності на нерухоме майно можна набути за набувальною давністю лише після 01 січня 2011 року. Пункт 8 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України передбачає,що правила статті 344 ЦК України про набувальну давність поширюється також на випадки, коли володіння майно почалось за три роки до набрання чинності цим Кодексом. Положення ч.3 ст.344 ЦК України судом до позивача не застосовуються, оскільки позивач вступив у фактичне володіння вказаною квартирою добросовісно, відкрито та без укладення будь-яких договорів. Зі сторони власника (Львівської міської ради) жодних заяв про повернення цієї квартири не надходило, тому останній продовжував в ній проживати. Стаття 15 ЦК України передбачає, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. В суді встановлено, що позивач та інші мешканці квартири [ADDRESS] з питанням про приватизацію до Львівської міської ради, ча до відділу приватизації не звертались, оскільки позивач бажає вирішити дане питання через суд. Судом безспірно встановлено, що право позивача на житлове приміщення відповідачем Львівською міською радою не порушується та не оспорюеться, отже як такого спору між сторонами не існує на даний час. Позивач вправі вирішити питання щодо оформлення права власності на житлове приміщення згідно вимог чинного законодавства. Крім того, в спірному помешканні проживають та зареєстровані інші особи, які з показів представника відповідача, третьої особи також мають намір на приватизацію спірного нерухомого майна. Відповідно до вимог ст.13 ч.2,3 ЦК України при здійсненні своїх прав особа зобов"язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб. Не допускається дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах. На підставі наведеного вище, позовні вимоги позивача не підлягають до задоволення, оскільки задовольняючи позов будуть суттєво порушені права осіб, які зареєстровані та проживають у спірному помешканні. Відповідно до вимог ст.88 ЦПК Укоаїни слід стягнути з позивача судовий збір в дохід держави.

Outcome: approved