Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-29 00:00:00

Звернувшись до суду із вказаним позовом, позивач обґрунтовує вимоги заяви тим, що 07.03.2012 року між ним та відповідачем укладений поліс - договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № ав/5893200. Забезпеченим транспортним засобом відповідно до умов договору був автомобіль Шкода, номерний знак [NUMBER]. 09.06.2012 року з вини відповідача сталася ДТП за участю застраховано транспортного засобу та автомобіля [NUMBER] під керуванням [PERSON], внаслідок якої обидва автомобілі зазнали механічних пошкоджень. Зокрема, вартість ремонту автомобіля «Ауді» згідно звіту про оцінку матеріального збитку становить 594774.99 грн. [PERSON], враховуючи ліміт відповідальності позивача за договором, представнику потерпілого виплачено згідно платіжного доручення 50000 грн. Посилаючись на те, що згідно вироку Долинського суду [PERSON] визнано винуватим та встановлено факт відмови від проходження обстеження на вживання алкоголю та психотропних речовин, вважає, що відповідно до п.38.1 ЗУ «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду. У суді представник позивача позовні вимоги підтримала з підстав, зазначених у позовній заяві та вказала, що факт ухилення відповідача від огляду на стан сп'яніння, окрім вироку Долинського районного суду, підтверджується довідкою про дорожню транспортну пригоду, в якій міститься запис про те, що водій [PERSON] відмовився від проходження огляду. При цьому зазначила, що з приводу ухилення відповідача від проходження огляду на стан сп"яніння протокол не складався та постанова суду за ч.1 ст. 130 КУпАП (за ухилення від обслідування на наявність такого стану) не виносилась. Відповідач у судові засідання не з"явився, подав заперечення, в якому зазначив, що підстав для задоволення позовних вимог немає, оскільки вироком Долинського суду встановлено, що він пройшов обстеження на предмет вживання алкоголю і за результатами токсилогічного дослідження Івано-Франківського обласного наркологічного диспансеру в його крові не виявлено етанол в концентрації та виключено з обвинувачення обтяжуючу обставину вчинення злочину в стані алкогольного сп"яніння. Окрім того, звертає увагу і на те, що позивач не надав підтвердження виплати страхового відшкодування потерпілій особі, що свідчить про відсутність предмету спору і просить застосувати строк позовної давності від дати вчинення ДТП та відмовити в позові ( а.с.75-76). Суд, заслухавши пояснення представника позивача, повно та всебічно з"ясувавши обставини, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, прийшов до такого висновку. Вставлено, що 08 березня 2012 року ПАТ «Страхова компанія» "Провідна" та [PERSON] уклали поліс обов'язкового страхування цивільно -правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Забезпеченим транспортним засобом відповідно до умов договору був автомобіль Шкода, номерний знак [NUMBER]. 09 червня 2012 року з вини [PERSON] сталася дорожньо-транспортна пригода, в якій зазнав пошкодження автомобіль [NUMBER], власником якого є [PERSON] За заявою його представника [PERSON] виплачено страхове відшкодування в розмірі 50000 грн, що стверджується відомостями про виплату та платіжним дорученням від 09 жовтня 2015 року (а.с.97, 121). До спірних правовідносин підлягають застосуванню такі норми права. Відповідно до ст. 993 ЦК України, до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Відповідно до п. 38.1.в, п. 38.1.1. Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду якщо він після дорожньо-транспортної пригоди за його участю самовільно залишив місце пригоди чи, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, або вжив алкоголь, наркотики чи лікарські препарати, виготовлені на їх основі (крім тих, що входять до офіційно затвердженого складу аптечки або призначені медичним працівником). Позивач просив стягнути з відповідача страхове відшкодування в порядку регресу з тих підстав, що відповідач, вчинивши дорожно-траспортну пригоду, відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду щодо стану алкогольного сп"яніння. Порядок огляду щодо стану алкогольного сп"яніння на час виникнення правовідносин (09.06.2012 року) регулювався Порядком направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного сп'яніння, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 року №1103 (надалі Порядок). Згідно п.8, 9, 12,13 вказаного Порядку у разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров'я поліцейський в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп'яніння і дії водія щодо ухилення від огляду. Проведення огляду водіїв транспортних засобів - учасників дорожньо-транспортної пригоди, унаслідок якої є постраждалі, - обов'язкове. У разі коли в результаті дорожньо-транспортної пригоди водія доставлено у лікувальний заклад, в обов'язковому порядку проводиться дослідження з метою виявлення в його організмі алкоголю, наркотичних чи інших речовин, що знижують увагу та швидкість реакції. Лікар, що проводив у закладі охорони здоров'я огляд водія транспортного засобу, складає за його результатами висновок за формою, яка затверджується МОЗ. Висновок складається в трьох примірниках: по одному -для уповноваженої особи Державтоінспекції та водія транспортного засобу, а третій залишається в закладі охорони здоров'я. Аналогічна вимога встановлена в п. 1.8. Інструкції про виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, Затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров'я України 09.09.2009 N 400/666 ( надалі Інструкція), згідно якої у разі дорожньо-транспортної пригоди, унаслідок якої є особи, що загинули або травмовані, проведення огляду на стан сп'яніння учасників цієї пригоди є обов'язковим у вищезазначених закладах охорони здоров'я. При цьому, як зазначено п. 3.10, 3.11-3.13 вказаної Інструкції, якщо водій - учасник дорожнього руху внаслідок ДТП перебуває у несвідомому стані або з тяжкими травмами, обов'язково проводиться дослідження біологічного середовища або крові на вміст алкоголю, наркотичних чи психотропних речовин у закладах охорони здоров'я, куди він доставлений. Предметом дослідження біологічного середовища можуть бути слина, сеча та змиви з поверхні губ, шкірного покриву обличчя і рук. Для дослідження біологічного середовища може використовуватися кров, якщо в обстежуваної особи неможливо взяти зразки біологічних середовищ. За збереження та транспортування ємності з біологічним середовищем до іншого закладу охорони здоров'я, цілісність пломбування відповідає заклад охорони здоров'я, у якому проводився відбір біологічного середовища. Також інструкцією передбачено, що за результатами огляду на стан\~\~ сп'яніння та лабораторними дослідженнями встановлюється діагноз, який вноситься до акта медичного огляду. На підставі останнього видається висновок щодо результатів медичного огляду (пункти 3.14, 3.15, 3.16.). Згідно п.8 Порядку, у разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров'я уповноважена особа\~\~Державтоінспекції в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп'яніння і дії водія щодо ухилення від огляду. Відповідальність за ухилення від проходження огляду на стан сп"яніння передбачена ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення. Однак жодних із вищенаведених документів щодо [PERSON], які б засвідчували його ухилення від проходження огляду на стан сп"яніння, або на підставі таких дій був складений документ про його сп'яніння,\~\~відсутні і протокол про адміністративне правопорушення про відмову відповідача від проведення огляду на стан сп"яніння не складався. Таким чином, доказів про відмову [PERSON] від проходження відповідно до встановленого порядку огляду щодо стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння суду не надано. Натомість, вироком Долинського районного суду від 10 грудня 2013року, за яким [PERSON] засуджено за порушення Правил дорожнього руху, встановлено, що на виконання вимог п.3.10, 3.11, 3.12, 3.13 Інструкції у [PERSON] відібрано кров для проведення дослідження на предмет вживання алкоголю та психоактивних речовин та за результатами токсологічного дослідження в крові не виявлено етанол в концентрації, а тому виключену обтяжуючу обставину, яка вказана органом досудового слідства вчинення злочину в стані алкогольного сп"янінння. (т.1 а.с.145). А відтак, твердження позивача, викладені в позовній заяві про те, що відповідно до вироку суду [PERSON] відмовився від обстеження на вживання алкоголю та психотропних речовин є необґрунтованим. Наявність запису у довідці про дорожню-транспортну пригоду про те, що перевірка водія ( [PERSON]С.) на стан сп"яніння не проводилася в зв"язку з відмовою, на що теж покликався позивач, не є належним доказом по справі, оскільки суперечить змісту вироку, ухваленому на підставі матеріалів досудового слідства за фактом ДТП, який і надав оцінку всім доказам ( в тому числі і поясненням свідків) та встановив, що відповідач не перебував в стані алкогольного сп"яніння. Окрім того, у випадку ухилення від проходження огляду на стан сп"яніння складається протокол про адміністративне правопорушення, оскільки такі дії особи, що керувала танспорним засобом є складом адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 КУпАП, і не може посвідчуватися довідкою про дорожно -транспортну пригоду, а потребує відповідного встановлення, як то передбачено п.8 Порядку. Таким чином суд приходить до висновку, що позивачем на вимогу положень ст. 81 ЦПК України не було доведено обставин, за яких він би набув право на відшкодування проведеної страхової виплати в порядку регресу. Відповідно до положень ч.2 ст.16 ЦК України способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути : визнання права, визнання правочину недійсним, припинення дії, яка порушує право, відновлення становища, яке існувало до порушення, примусове виконання обов'язку в натурі, зміна правовідношення, припинення правовідношення, відшкодування збитків, відшкодування моральної шкоди, визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу місцевого самоврядування. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Відсутність порушеного права є підставою для відмови у позові. Оскільки судом встановлено про відсутність підстав для регресного відшкодування, то право позивача, як страховика, за захистом якого звернувся в суд не порушено, тому в позові слід відмовити. У відповідності до вимог п.2 ч.2 ст. 141 ЦПК України у зв"язку з відмовою у позові судові витрати, пов"язані з розглядом спраи, покладаються на позивача. На підставі викладеного, ст. 993 ЦК України, п. 38.1., п.п. в) п. 38.1.1. Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»,

Outcome: dismissed