Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-27 00:00:00

04 квітня 2014 року [PERSON] звернулася до Публічного акціонерного товариства "Західінкомбанк" про стягнення заборгованості за договором банківського вкладу. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що 11 березня 2009 року між відповідачем по справі - Публічним акціонерним товариством "Західінкомбанк" (далі по тексту ПАТ "Західінкомбанк") та нею було укладено договір строкового банківського вкладу. 11 березня 2010 року строк розміщення нею коштів по депозитному рахунку відповідно до договору банківського вкладу закінчився, але банк свої зобов'язання перед ним не виконав, належні їй кошти не виплатив, у зв'язку із чим допустив порушення своїх зобов'язань. Для захисту своїх прав зверталася до Нововолинського міського суду Волинської області з позовною заявою про повернення строкового банківського вкладу, рішенням суду від 14 вересня 2010 року її позовні вимоги задоволено, стягнуто з ПАТ "Західінкомбанк" в її користь 25000 грн. боргу за банківським вкладом. 20 червня 2013 року рішенням Нововолинського міського суду присуджено до стягнення з відповідача на її користь 3% річних за період з 01.04.2010 року по 31.03.2013 року в розмірі 2250 грн., інфляційні витрати в розмірі 3275 грн. у зв'язку з простроченням виконання грошових зобов'язань за банківським вкладом та 229,40 грн. судових витрат, всього 5754,40 грн. Зазначає, що з моменту закінчення договору - 11 березня 2010 року по даний час відповідач продовжує користуватись її коштами, тому відповідно до ст.625 ЦК України просить стягнути з ПАТ "Західінкомбанк" в її користь 17% річних по банківському вкладу в сумі 12749,01 коп. за період з 01 квітня 2011 року по 31 березня 2014 року, 3% річних в розмірі 750,00 грн. за період з 01 квітня 2011 року по 31 березня 2014 року та 300 грн. індексу інфляції за несвоєчасне виконання грошового зобов'язання, всього 13799,01 грн. за договором банківського вкладу №ДД-25561-01.980 від 11 березня 2009 року. В судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримала в повному обсязі з наведених у позовній заяві підстав, просить позов задовольнити. Відповідач ПАТ «Західінкомбанк» в судове засідання не з'явився, подав до суду клопотання, в якому просить справу розглядати без його участі, та вказує у ньому на те, що в договорі банківського вкладу не передбачено того що процентна ставка в розмірі 17% продовжує нараховуватись та діє до повного виконання банком своїх обов'язків по поверненню вкладу. Вважає, що після закінчення строку, на який було продовжено договір, вклад став вкладом на вимогу та відповідно до договору, процентна ставка за вкладами на вимогу становить 0,1%. Також вважає незаконним та безпідставним стягнення 3% річних 750 грн. та 300 грн. інфляційних втрат. Зазначає, що судом не може бути задоволено взаємовиключні вимоги -17% річних, 0,1% та 3% річних, всі ці суми є платою за користування коштами, а тому просить відмовити [PERSON] у задоволенні позову за безпідставністю заявлених вимог. Заслухавши пояснення позивача, дослідивши письмові докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що 11 березня 2009 року між позивачем [PERSON] та ПАТ «Західінкомбанк» було укладено договір банківського вкладу №ДД-25561-01.980, згідно умов якого відповідач прийняв від позивача грошові кошти в сумі 25000 грн. терміном на 3 місяці, із датою вимоги своїх коштів 11 червня 2009 року, зобов'язався виплатити відсотки за строковим вкладом в розмірі 17% річних, за вкладом на вимогу 0,1% річних (а.с. 7). Відповідно до додаткових угод до договору банківського вкладу термін дії договору було продовжено до 11.03.2010 року, сума вкладу на момент продовження становить 25000 грн., процентна ставка за строковим вкладом становить 17% річних, процентна ставка за вкладами на вимогу становить 0,1% річних (а.с.8-10). Згідно п.4.3.3 цього договору банківського вкладу, банк зобов'язується по закінченню терміну дії договору повернути вкладнику суму вкладу готівкою, через касу банку або безготівково на відкритий у банку рахунок вкладника, за письмовим розпорядженням останнього та згідно умов цього договору (а.с.7). В судовому засіданні встановлено, що 02 серпня 2010 року [PERSON] вже зверталась в суд із позовом до ПАТ «Західінкомбанк» про повернення строкового банківського вкладу, та рішенням Нововолинського міського суду від 14 вересня 2010 року її позовні вимоги було задоволено частково та стягнуто з ПАТ «Західінкомбанк» на її користь 25000 грн. боргу за банківським вкладом, 250 грн. витрат понесених по оплаті судового збору та 120 грн. витрат понесених по оплаті ІТЗ. В решті позовних вимог позивачу було відмовлено (а.с.13-14). Рішенням Нововолинського міського суду від 20 червня 2013 року присуджено до стягнення з ПАТ «Західінкомбанк» в користь [PERSON] 3% річних за період з 01.04.2010 року по 31.03.2013 року в розмірі 2250 грн., інфляційні витрати за період з 01.04.2010 року по 31.03.2013 року в розмірі 3275 грн. у зв'язку з простроченням виконання грошових зобов'язань за банківським вкладом, 229 грн. судових витрат, всього 5754,40 грн. (а.с.15-16). В судовому засіданні встановлено, що на момент звернення позивача в суд та розгляду справи по суті, відповідач кошти за договором банківського вкладу позивачу не повернув. Згідно із частиною другою статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до частини першої статті 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов'язки відповідно до договору. Згідно із частиною першою статті 1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором. Відповідно до статті 2 Закону України "Про банки і банківську діяльність" вклад (депозит) - це кошти в готівковій або у безготівковій формі, у валюті України або в іноземній валюті, які розміщені клієнтами на їх іменних рахунках у банку на договірних засадах на визначений строк зберігання або без зазначення такого строку і підлягають виплаті вкладнику відповідно до законодавства України та умов договору. Згідно із частиною першою статті 1060 ЦК України договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад). Відповідно до частини п'ятої статті 1061 ЦК України проценти на банківський вклад нараховуються від дня, наступного за днем надходження вкладу у банк, до дня, який передує його поверненню вкладникові або списанню з рахунка вкладника з інших підстав. За умовами пункту 1.2 укладеного між сторонами договору банківського вкладу, строк дії вкладу складав 3 місяці від дати внесення вкладу на відповідний рахунок, тобто до 11.06. 2009 року. Згідно додаткових угод № 1, № 2, № 3 до договору банківського вкладу термін дії договору було продовжено до 11.03.2010 року, сума вкладу на момент продовження становить 25000 грн., процентна ставка за строковим вкладом становить 17% річних, процентна ставка вкладами на вимогу становить 0,1% річних (а.с. 8-10). Судом встановлено, що [PERSON] 12.03. 2010 року, звернулась до банку із заявою про повернення депозитного вкладу, чим засвідчила свої наміри припинити дію договору (а.с.11). У зв'язку з цим банк був зобов'язаний повернути позивачу депозитні кошти з процентами в строк закінчення дії договору - 11.03.2010 року. Проте банк кошти позивачу не повернув мотивуючи тим, що діє Програма фінансового оздоровлення банку, повернення вкладу буде виконано в порядку черговості за рахунок лімітів, встановлених органами управління банку, однак черга до позивача не дійшла (а.с. 12). Натомість відповідач продовжив нарахування відсотків по даному договору в раніше визначеному розмірі до 13.09.2010 р., що вбачається із ощадної книжки, виданої на ім'я позивача (а.с. 17), згідно якої вбачається, що на банківський вклад [PERSON] в квітні, травні, червні, липні, серпні та вересні нараховувалися відсотки по 250грн щомісячно, а за період з 01.08.2010 року по 13.09.2010 року в сумі 191,51 грн., тобто з 11.03.2010 року відповідач фактично продовживши дію договору банківського вкладу на попередніх умовах. Отже, приймаючи до уваги наведені вище норми закону та умови укладеного між сторонами договору, суд вважає, що банк порушив свої грошові зобов'язання перед позивачем, внесені позивачем гроші на його вимогу у визначений договором строк не повернуті, що дає йому право на отримання процентів за користування банком депозитними коштами позивача за період з 01.04. 2011 року по 31.03.2014 року в розмірі 17% річних, а також на отримання сум, передбачених частиною другою статті 625 ЦК України. За таких обставин з відповідача на користь позивача необхідно стягнути проценти по банківському вкладу за прострочений строк повернення банківського вкладу із розрахунку 17% річних, а також 3 % річних та суму відповідно до індексу інфляції за несвоєчасне виконання грошового зобов'язання на підставі частини другої статті 625 ЦК України. Згідно наданих позивачем розрахунків: розмір 17% річних по банківському вкладу становить 12749,01 грн. за період з 01.04.2011 року по 31.03.2014 року за 3 роки (а.с.18); розмір 3% річних по вкладу становить 750 грн. за період з 01.04.2011 року по 31.03.2014 року за 3 роки (а.с.19); розмір індексу інфляції по вкладу становить 300 грн. за несвоєчасне виконання грошового зобов'язання за період з 01.04.2011 року по 31.03.2014 року (а.с.20). Вищевказані розрахунки 17% річних по банківському вкладу, 3% річних по вкладу, та індексу інфляції по вкладу за несвоєчасне виконання грошового зобов'язання, проведені відповідно до вимог чинного законодавства, вони приймаються судом до уваги і вимоги позивача про стягнення 17% річних по банківському вкладу, 3% річних та інфляційних нарахувань за несвоєчасне виконання грошового зобов'язання, суд визнає обґрунтованими і доведеними та такими, що підлягають до задоволення. Відповідно до статті 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до статті 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до статті 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Посилання відповідача на те, що позивач фактично рішенням суду намагається продовжити дію договору банківського вкладу №ДД-25561-01.980 на три роки, судом до уваги не беруться, як такі, що не доведені відповідачем. Відповідачем не надано суду доказів на спростування позовних вимог позивача щодо нарахування відсотків. Заперечуючи позовні вимоги позивача відповідач надає розрахунки відсотків по банківському вкладу тим самим визнає позовні вимоги позивача. Таким чином заперечення відповідача щодо стягнення із банку 17% річних, 3% річних та інфляційних втрат за прострочення виконання грошового зобов'язання до уваги судом не беруться, оскільки ним не доведено правомірності своїх заперечень. Суд, проаналізувавши зібрані і досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності, приходить до висновку, що з відповідача в користь позивача слід стягнути 17% річних по банківському вкладу в сумі 12749, 01 грн. за період з 01.04.2011 року по 31.03.2014 року, 3% річних в розмірі 750 грн. за період з 01.04.2011 року по 31.03.2014 року та 300 грн. індексу інфляції за несвоєчасне виконання грошового зобов'язання, всього 13799, 01 грн. за договором банківського вкладу №ДД-25561-01.980 від 11.03.2009 року. Відповідно до вимог ст.88 ЦПК України з відповідача в користь позивача підлягає до стягнення 243,60 грн. сплаченого судового збору, що підтверджується документально (а.с.1).

Outcome: approved