Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-20 00:00:00

Позивач звернувся до суду із вказаним позовом, який в подальшому уточнив та збільшив позовні вимоги, зазначивши, що ЛМКП «Теплокомуненерго» постачало теплову енергію в квартиру відповідачів. Відповідачі своєчасно не здійснювали розрахунки за надану теплову енергію та гаряче водопостачання, тому за ними виникла заборгованість по сплаті за послуги з центрального опалення та гарячого водопостачання в сумі 19552,88 грн. за період з 01.07.1996 рік по 01.12.2013 року, що підтверджується витягом з особового рахунку [NUMBER]. Тому позивач просить суд стягнути з відповідачів суму заборгованості у розмірі 19552,88 грн.-основного боргу, 5934,25 грн.-втрати від інфляційних процесів, 2845,81 грн.-3 % річних, всього- 13756, 42 грн.,а також судовий збір. В судовому засіданні представник позивача підтримала позовні вимоги, викладені у позовній заяві, просила їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи без його участі. Відповідач [PERSON] та [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги визнали частково, надали суду заперечення, у яких просили застосувати строк позовної давності. Дослідивши матеріали справи, заслухавши думку сторін, суд вважає вимоги позивача обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню у межах строку позовної давності, передбаченого ст. 257 ЦК України. Згідно зі ст. 67 ЖК України наймач жилого приміщення зобов'язаний оплачувати комунальні послуги, у тому числі і послуги з теплозабезпечення та постачання гарячої води. Згідно зі ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, а за відсутності таких умов та вимог -відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Судом встановлено, що відповідачі, будучи мешканцями квартири [ADDRESS] (а.с.5), користувалися послугами з теплопостачання та гарячого водопостачання, проте оплату проводили нерегулярно, внаслідок чого за ним утворилася заборгованість за період з 01.07.1996 р. по 01.12.2013 р. у розмірі 19552,88 грн.-основного боргу, втрати від інфляційних процесів у сумі 5934,25 грн., 3 % річних у сумі 2845,82 грн., а всього 28332,95 грн., відповідно до розрахунку по особовому рахунку [NUMBER] (а.с.21). Згідно зі ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, а за відсутності таких умов та вимог -відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ст. 256, 257 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Згідно ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Згідно ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Відповідачіми було заявлено про застосування строку позовної давності. З матеріалів справи вбачається, що заборгованість утворилася з 01.07.1996 р., доказів поважності пропуску позивачем трирічного строку позовної давності суду не надано. Таким чином, на думку суду, з відповідача підлягає стягненню заборгованість із застосуванням строку позовної давності. Відповідно до матеріалів справи позивач звертався до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення заборгованості з [PERSON], [PERSON], [PERSON] та ухвалою від 17 січня 2013 року було відмовлено у прийняті даної заяви. Таким чином, на думку суду, з відповідача підлягає стягненню заборгованість із застосуванням строку позовної давності за період з січня 2010 року по грудень 2013 року у розмірі - 10059,37 грн. Відповідно ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Позивачем заявлено вимогу про стягнення з відповідача втрати від інфляційних процесів у сумі 5934,25 грн., 3 % річних у сумі 2845,82 грн. Відповідно до Закону України «Про внесення зміни до статті 2 Закону України "Про тимчасову заборону стягнення з громадян України пені за несвоєчасне внесення плати за житлово-комунальні послуги" від 17 грудня 2010 року N 2795-VI статтю 2 Закону України "Про тимчасову заборону стягнення з громадян України пені за несвоєчасне внесення плати за житлово-комунальні послуги" викласти в такій редакції: "Стаття 2. Дія цього Закону припиняється 01 січня 2011 року. Нарахування та стягнення пені за несвоєчасне внесення плати за житлово-комунальні послуги здійснюються на суму заборгованості, яка утворилася з 01 січня 2011 року". Таким чином, з відповідачів підлягають стягненню за період з 01.01.2011 р. по 01.12.2013 р. втрати від інфляційних процесів у сумі 146,67 грн., 3 % річних у сумі 347, 71 грн. Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України з відповідачів на користь позивача підлягає стягненню сума судового збору у розмірі 229, 40 грн. На підставі вищевикладеного,

Outcome: partial