Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-05 00:00:00

До суду з вказаним позовом звернулися [PERSON] та [PERSON], посилаючись на те, що [INFO] помер їх син [PERSON], який постійно до дня смерті проживав в [ADDRESS]. Вони постійно проживаючи разом із спадкодавцем до дня смерті та вважаються такими, що спадщину прийняли, бо протягом 6-ти місячного терміну після смерті сина не заявили про відмову він неї. 22 лютого 2019 року вони звернулися до Ставищенської районної державної нотаріальної контори із заявами про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на належне спадкодавці спадкове майно - земельну частку (пай), за якими заведена спадкова справа. Згідно Книги реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай), що видавались Ставищенською РДА на землі, які перебували у колективній власності КСП "Імені 8 Березня" села Сухий Яр Ставищенського району Київської області, видано сертифікат на право на земельну частку (пай) серія [NUMBER] на ім'я [PERSON] розміром 2,5 умовних кадастрових гектари на території Юрківської сільської ради на підставі рішення Ставищенської районної державної адміністрації від 20.11.1996 року за №443 та зареєстрованого 08.10.1998 року у Книзі реєстрації сертифікатів на земельну частку (пай) за [NUMBER] вартістю 133286,00 гривень. Вказаний сертифікат втрачено, про що в газеті «Сільські обрії» опубліковано відповідне оголошення. Ставищенська районна державна адміністрація відмовила у видачі дубліката сертифіката, оскільки видача сертифікатів на право на земельну частку (пай) чинним законодавством не передбачена, що унеможливлює оформлення їх права на спадщину в Ставищенській районній державній нотаріальній конторі. 22.02.2019 року державний нотаріус Ставищенської районної державної нотаріальної контори винесла постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії через відсутність правовстановлюючого документа. Позивачі просять визнати за кожним із них право власності в порядку спадкування за законом після смерті [INFO] сина [PERSON] на 1/2 частину земельної частки (паю) розміром 2,5 умовних кадастрових гектари на території Сухоярської сільської ради Ставищенського району Київської області, яка належала [PERSON] згідно сертифікату на право на земельну частку (пай) серія [NUMBER] виданого на підставі рішення Ставищенської районної державної адміністрації №443 від 20.11.1996 року та зареєстрованого 08.10.1998 року у Книзі реєстрації сертифікатів на земельну частку (пай) за [NUMBER], загальною вартістю гривень 133286,00 гривень. В судове засідання позивачі не з'явилися, подали до суду заяви із зазначенням, що позовні вимоги підтримують та просять справу розглядати у їх відсутність. Представник відповідача Ставищенської районної державної адміністрації в судове засідання не прибув, до суду адміністрація подала лист про визнання позовних вимог та розгляд справи у відсутність її представника. Представник третьої особи: відділу в Ставищенському районі Міжрайонного управління у Ставищенському та Таращанському районах Головного управління Держгеокадастру у Київській області до суду не з'явився. ГУ Держгеокадастру у Київській області належним чином повідомлено про місце, час і дату судового засідання по справі. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, розглянувши матеріали справи, заяву відповідача Ставищенської районної державної адміністрації про визнання позовних вимог, дослідивши письмові докази, вважає, що позовні вимоги обґрунтовані і підлягають задоволенню, виходячи із наступного. Судом встановлено слідуючі факти та відповідні їм правовідносини. [INFO] помер [PERSON], який постійно до дня смерті проживав в [ADDRESS], що підтверджується свідоцтвом про смерть (а. с. 19) та копією довідки виконкому Сухоярської сільської ради (а. с. 19 зв.). [PERSON] та [PERSON], постійно проживаючи разом із спадкодавцем до дня смерті, тому в силу частини 3 статті 1268 ЦК України вважаються такими, що спадщину прийняли, оскільки протягом 6-ти місячного терміну після смерті сина не заявили про відмову він неї (а. с. 19 зв.). 22 лютого 2019 року позивач звернулася до Ставищенської районної державної нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на належне спадкодавцю спадкове майно - земельну частку (пай), за якими заведена спадкова справа (а. с. 17). Згідно Книги реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай), що видавались Ставищенською районною державною адміністрацією на землі, які перебували у колективній власності КСП «імені 8 Березня» села Сухий Яр Ставищенського району Київської області, видано сертифікат на право на земельну частку (пай) сепія [NUMBER] на ім'я [PERSON] розміром 2,5 умовних кадастрових гектари на території Сухоярської сільської ради на підставі рішення Ставищенської районної державної адміністрації від 20.11.1996 року за №443 та зареєстрованого 08.10.1998 року у Книзі реєстраці. сертифікатів на земельну частку (пай) за [NUMBER], вартістю 133286,00 гривень, ще підтверджується довідкою №9/0/267-19 від 01.03.2019 року Міжрайонного управління у Ставищенському та Таращанському районах Головного управління Держгеокадастру у Київській області (а. с. 8). Вказаний сертифікат, який є правовстановлюючим документом при реалізації права на відведення земельної частки (паю) в натурі (на місцевості) відповідно до Закону України "Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)", був втрачений, про що в газеті «Сільські обріїв» опубліковано відповідне оголошення, що підтверджується оригіналом газети №13(94225) від 19.02.2019 року (а. с. 9-10). Ставищенська районна державна адміністрація відмовила у видачі дубліката сертифіката, оскільки видача сертифікатів на право на земельну частку (пай) чинним законодавством не передбачена, що унеможливлює оформлення права на спадщину в Ставищенській районній державній нотаріальній конторі (а. с. 21, 40). Відсутність сертифікату, що посвідчує право на земельну частку (пай) та відмова Ставищенської РДА видати його дублікат позбавляє позивачів можливості оформити свої спадкові права та виділити земельну частку (пай) в натурі і отримати свідоцтво про право власності на земельну ділянку. 22.02.2019 року за №214/02-31 та 01.03.2019 року за №258/02-31 державний нотаріус Ставищенської районної державної нотаріальної контори винесла постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії через відсутність правовстановлюючого документа, що підтверджуються оригіналами постанов (а. с. 11, 12). Згідно з положеннями ст. 1218, частин 1, 2 ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи, часом відкриття спадщини є день смерті особи, до складу спадщини входять усі права і обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. За ст. 1221 ЦК України місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. Якщо місце проживання спадкодавця невідоме, місцем відкриття спадщини є місцезнаходження нерухомого майна або основної його частини, а за відсутності нерухомого майна - місцезнаходження основної частини рухомого майна. В особливих випадках місце відкриття спадщини встановлюється законом. Відповідно до ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Згідно із абзацом 9 п.п.1.12 пункту 1 глави 10 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України за відсутності нерухомого майна місцем відкриття спадщини є місцезнаходження основної частини рухомого майна, що може бути підтверджено свідоцтвом про державну реєстрацію транспортного засобу, витягом з реєстру прав власності на цінні папери, ощадною книжкою тощо. Відповідно до статті 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив та батьки. Згідно частини 2 статті 23 Земельного кодексу України від 18 грудня 1990 року Державний акт на право колективної власності на землю видається колективному сільськогосподарському підприємству, сільськогосподарському кооперативу, сільськогосподарському акціонерному товариству із зазначенням розмірів земель, що перебувають у колективній власності громадян - членів такого підприємства, кооперативу, товариства. До державного акта додається список цих громадян. Відповідно до Указів Президента України від 10 листопада 1994 року "Про невідкладні заходи щодо прискорення земельної реформи у сфері сільськогосподарського виробництва" та від 8 серпня 1995 року "Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям ", земельний пай - це умовна частка землі, визначена у результаті поділу земель, переданих державою у колективну власність, серед членів сільськогосподарського підприємства. Право на нього мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, у тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, відповідно до списку, що додається до Державного акта на право колективної власності на землю. Згідно із нормами ст. 3 Указу Президента України "Про невідкладні заходи щодо прискорення земельної реформи у сфері сільськогосподарського виробництва" право на земельну частку (пай) може бути об'єктом спадкування. У відповідності з пунктами 16 та 17 Перехідних положень Земельного кодексу України від 25 жовтня 2001 року громадянам - власникам земельних часток (паїв) за їх бажанням виділяються в натурі (на місцевості) земельні ділянки з видачею державних актів на право власності на землю, а сертифікати на право на земельну частку (пай), отримані громадянами вважаються правовстановлюючими документами при реалізації ними права вимоги на відведення земельної частки (паю) в натурі (на місцевості) відповідно до законодавства. Сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення власникам земельним часток (паїв) у натурі (на місцевості) земельних ділянок та видачі їм державних актів на право власності на землю. В частині 1 ст. 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 1 липня 2004 року № 1952-IV вказано, що державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. В ч. 1 ст. 3 вказаного Закону передбачено обов'язковість державної реєстрації прав у Державному реєстрі прав. Частинами 2, 3 ст. 3Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» передбачено, що речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до 1 січня 2013 року, визнаються дійсними за наявності однієї з таких умов: реєстрація таких прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення; на момент виникнення таких прав діяло законодавство, що не передбачало їх обов'язкової реєстрації. Пунктом 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 16 квітня 2004 року № 7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» визначено, що сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення земельної ділянки в натурі (на місцевості) та видачі державного акта про право власності на землю. Член колективного сільськогосподарського підприємства, включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта, і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами ЦК України, у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай). Невнесення до зазначеного вище списку особи, яка була членом КСП на час передачі у колективну власність землі, не може позбавити її права на земельну частку. У п. 11, 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» судам роз'яснено, що при вирішенні спору про спадкування права на земельну частку (пай) основним документом, що посвідчує таке право, є сертифікат про право на земельну частку (пай). Враховуючи, що спадкодавцю [PERSON] за життя належало право власності на земельну частку (пай), але сертифікат на земельну частку (пай) був втрачений, про що в газеті „Сільські обрії" було опубліковане відповідне оголошення, а після його смерті право на спадщину за законом на земельну частку (пай) набули позивачі, то позов підлягає задоволенню. Таким чином, суд вважає, що [PERSON] за життя набув права власності на вищевказану земельну частку (пай), а тому це право в силу статті 1218 Цивільного Кодексу України увійшло до складу спадщини, яка відкрилася внаслідок смерті останнього, а позивачі в свою чергу набули право на спадщину на вказану земельну частку (пай) в рівних частинах. Судові витрати по справі позивачі просять покласти на них.

Outcome: approved