Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-15 00:00:00

03.11.2015 від Товариства з обмеженою відповідальністю "ОТП Факторинг Україна" до суду надійшла позовна заява до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором №2005428431 від 27.08.2013 в розмірі 26044 грн 10 к. та судового збору в розмірі 1218 грн 00 к. В обґрунтування позовної заяви представник Товариства з обмеженою відповідальністю "ОТП Факторинг Україна" Шакурова І. М. вказала, що 27.08.2013 між ПАТ "ОТП Банк" та позичальником - [PERSON] був укладений кредитний договір №2005428431, згідно з умовами якого банк надав відповідачу кредит у сумі 25290 грн 00 к. строком до 27.08.2016. 22.12.2014 між ПАТ "ОТП Банк" та ТОВ "ОТП Факторинг Україна", у відповідності до ст. ст. 512, 514, 1077- 1079, 1082, 1084 ЦК України, було укладено договір купівлі-продажу кредитного портфелю б/н. Згідно з вищевказаним договором ПАТ "ОТП Банк" відступило, а ТОВ "ОТП Факторинг" прийняло на себе зобов'язання за кредитним договором №2005428431 від 27.08.2013, отже до ТОВ "ОТП Факторинг Україна" перейшли усі права ПАТ "ОТП Банк" щодо права вимоги до боржника за зазначеним кредитним договором. Відповідач, в свою чергу, зобов'язався прийняти, належним чином використати та повернути банку вказані кредитні кошти у строки, зазначені в кредитному договорі (зокрема, в п. 1.2, з підпунктами), а також, сплатити відповідну плату за користування кредитом в порядку та на умовах, що визначені кредитним договором (зокрема, в п.п. 1.4, 1.5 кредитного договору, з підпунктами). Згідно з п. 1.4.2 з підпунктами, частини 2 кредитного договору, повернення відповідної частини кредиту та сплата процентів за його користування здійснюється відповідачем щомісяця у розмірі та строки визначені у Графіку платежів (додаток №1 до кредитного договору). В порушення зазначених умов кредитного договору, а також, ст. ст. 509, 526, 1054 ЦК України, відповідачем не погашено належні до сплати суми кредиту та не сплачені відсотки. Зобов'язання по кредитному договору відповідачем не виконані, зокрема, не виконується графік платежів, порушується порядок та строки сплати відсотків. Станом на 25.08.2015 заборгованість відповідача по тілу кредиту за кредитним договором складає 20373 грн 70 к. Згідно з п. 1.4.3 ч. 2 кредитного договору за користування кредитом позичальник (відповідач) зобов'язаний сплатити банку відповідну плату. У відповідності до п. 1.1 кредитного договору для розрахунку відсотків за користування кредитом буде використовуватись процентна ставка у розмірі 0,01% річних. Станом на 25.08.2015 заборгованість відповідача по нарахованим та не сплаченим відсоткам за кредитним договором складає 1,33 грн. Згідно з п. 1.4.4 кредитного договору, за обслуговування кредиту позичальник щомісяця, одночасно з погашенням суми кредиту і процентів, сплачує комісію, розмір якої визначений в графіку платежів, що є невід'ємною частиною даного договору. Заборгованість зі сплати комісії за обслуговування кредиту складає 5669 грн 07 к. Відповідно до п. 1.5.4 кредитного договору, ч. 2 ст. 1050 та ч. 2 ст. 1054 ЦК України в разі порушення відповідачем своїх зобов'язань за кредитним договором, позивач має право достроково стягнути заборгованість по кредиту, відсоткам та комісії, вимагати виконання інших зобов'язань за кредитним договором. У випадку невиконання позичальником умов вимоги про погашення заборгованості, банк має право звернутися до відповідного суду з метою стягнення заборгованості за договором в примусовому порядку (п. 1.5.6 кредитного договору). Внаслідок тривалого та систематичного невиконання відповідачем його зобов'язань за кредитним договором, заборгованість, що утворилася за договором, до цього часу не сплачена, що і є підставою для звернення з даним позовом до суду. Ухвалою Зміївського районного суду Харківської області від 19.11.2015 відкрито провадження у справі та призначено судовий розгляд на 11.12.2015. 11.12.2015 розгляд справи відкладено, в зв'язку з першою неявкою представника позивача та відповідача, до 26.01.2016. Заочним рішенням Зміївського районного суду Харківської області від 26 січня 2016 року позов було задоволено. В подальшому, ухвалою Зміївського районного суду Харківської області від 06 січня 2017 року задоволено заяву [PERSON] про перегляд заочного рішення та призначено справу до розгляду у загальному порядку на 09.02.2017. 09.02.2017 розгляд справи відкладено, в зв'язку з першою неявкою представника позивача та відповідача, до 20.03.2017. Ухвалою Зміївського районного суду Харківської області від 20 березня 2017 року клопотання представника відповідача [PERSON] задоволено, залучено до участі у справі у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на боці відповідача [PERSON], продовжено строк розгляду справи та відкладено судовий розгляд справи до 05.05.2017. 24.04.2017 від третьої особи [PERSON] до суду надійшла заява, в якій вона просила звільнити її від участі у розгляді даного спору у якості третьої особи, що не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору. В обґрунтування заяви вказала, що залучення її до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог до предмету спору, не може вплинути на обсяг її прав і обов'язків по відношенню до позивача та відповідача. Також її участь у розгляді даної справи не може вплинути на повноту, всебічність та законність прийнятого в майбутньому рішення суду у зв'язку із зазначеними нижче обставинами, а саме: п редметом позову ТОВ "ОТП Факторинг Україна" до [PERSON] є стягнення заборгованості з відповідача за кредитним зобов'язанням. Відповідно до умов Договору про надання споживчого кредиту №2005428431 від 27 серпня 2013 року (надалі - Договір), укладеним між банком (Публічне акціонерне товариство "ОТП Банк") - позикодавцем та [PERSON] - позичальником, останньому надано споживчий кредит на умовах та порядку визначеному Договором. Вищезазначений договір створює права і обов'язки для сторін, що є його підписантами і в жодному разі не стосується її, оскільки вона не є стороною по даному договору і відповідно це не створює для неї фінансових та будь-яких інших зобов'язань по відношенню до укладачів цього правочину. Запозичені кошти відповідач витратив на власні потреби та за власним бажанням. Під час перебування в шлюбі відповідач жодного разу не брав у неї дозволу на укладення цього та будь-якого іншого правочину. 05 травня 2015 року вони розлучилися, про що здійснений відповідний запис в органах реєстрації цивільного стану населення. Всі зобов'язання по відношенню один до одного між ними врегульовані під час процедури розірвання шлюбу і спірних питань між ними не залишилось, оскільки веденням домашнього господарства та поліпшенням житлово-побутових умов займалася лише вона. Житло, в якому вони спільно проживали, належить їй на праві приватної власності, яке було набуте до укладення шлюбу. На даний час вони розлучені, всі спори між ними врегульовані, кожен з них веде окреме господарство та відповідає за своїми зобов'язаннями окремо (том 1 а. с. 120-121). 05.05.2017 розгляд справи відкладено за клопотанням представника відповідача на 16.06.2017. 16.06.2017 розгляд справи відкладено в зв'язку з перебуванням судді у нарадчій кімнаті по кримінальному провадження на 10.07.2017. 10.07.2017 розгляд справи відкладено за клопотанням представника відповідача на 21.09.2017. 21.09.2017 в судовому засіданні визнано обов'язковою явку представника позивача для надання пояснень, відкладено судовий розгляд на 10.11.2017. Ухвалою Зміївського районного суду Харківської області від 10.11.2017 клопотання представника позивача задоволено, вирішено судовий розгляд проводити у режимі відеоконференції з Ленінським районним судом міста Харкова, судовий розгляд призначено на 07.12.2017. 07.12.2017 розгляд справи відкладено за клопотанням представника позивача на 30.01.2018. 30.01.2018 розгляд справи відкладено в зв'язку з неможливістю проведення судового засідання у режимі відеоконференції на 16.03.2018. 06.03.2018 від представника ТОВ "ОТП Факторинг України Падалки О. О. надійшло додаткове пояснення, в якому зазначено, що право на укладення договорів факторингу виникло у позивача на підставі свідоцтва серія [NUMBER] від 03.12.2009, яке видала Державна комісія з регулювання ринку фінансових послуг України, відповідно до якого ТОВ "ОТП Факторинг України" мало право надати фінансові послуги, які має право здійснювати фінансова компанія без отримання ліцензії та/або дозволів відповідно до законодавства: а саме - надання факторингу. Станом на дату підписання договору факторингу позивач мав право на надання послуг факторингу. Свідоцтво серія [NUMBER] від 03.12.2009 було анульовано розпорядженням від 20.08.2015 №2023 національною комісією що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг. Тобто, усі доводи відповідача, що факторингові компанії мають право придбавати лише торгівельну дебіторську заборгованість є неспроможні та такі що не відповідають фактичним обставинам справи та чинному законодавству. Відповідач був належним чином повідомлений 05.01.2015 рекомендованим листом №200222443 про заміну кредитора та про суму заборгованості і про необхідність сплати боргу. Крім того, згідно застереження до п. 2.13.1. кредитного договору сторони дійшли згоди, що у випадку неотримання Держателем Вимоги, відправленої банком рекомендованим листом на адресу Держателя, зазначену в договорі чи іншу відому банку адресу Держателя, та повернення до банку відповідного документу поштової організації з відміткою про неотримання Держателем листа з вимогою, будь-яких причин, зокрема ухилення Держателя від належного отримання вимоги, з інших причин, тощо, Вимога вважається отриманою Держателем на сьомий календарний день з дати відправки Вимоги. Виконання Боргових зобов'язань в цілому, у випадку неотримання Держателем Вимоги, повинно бути проведено Держателем протягом 30 календарних днів з моменту, коли Вимога вважається отриманою. Відповідачем не надано доказів того, що він виконував свої кредитні зобов'язання після заміни кредитора ні на користь ПАТ "ОТП Банк", ні ТОВ "ОТП Факторинг Україна". На підставі клопотання відповідача до участі у справі, в якості третьої особи, була притягнута [PERSON] У позивача немає будь-яких претензій в межах позовних вимог, тому що кредитний договір було укладено безпосередньо з [PERSON] Мета отримання кредитних коштів та фактичне їх використання їм не відоме та не доведено відповідачем жодним належним та допустимим доказом. Вважав, що по даній справі належним відповідачем є [PERSON], який підписав кредитний договір з ПАТ "ОТП Банк" та отримав кредит у розмірі 25290 грн 00 к. Яким чином були витрачені отримані кошти в межах споживчого кредитування кредитор не відстежує, тому заборгованість у розмірі 26044 грн 10 к. підлягає стягненню виключно з [PERSON] В подальшому [PERSON] не позбавлений права на звернення до суду в межах ст. 1191 ЦК України, якщо вимоги [PERSON] до [PERSON] будуть доведені в суді (том 2 а. с. 39). 16.03.2018 розгляд справи відкладено за клопотанням представника позивача на 15.05.2018. 08.05.2018 до суду від представника позивача Падалка\~О.\~О. надійшла заява про виправлення описки у позовній заяві, яка мотивована тим, що у позовній заяві, яка була подана до суду у 2015 році, у описовій частині була допущена помилка, а саме: у другому абзаці вказано "22.12.2014 року між ПАТ "ОТП Банк" та ТОВ "ОТП Факторинг Україна" у відповідності до ст. ст. 512, 514, 1077-1079, 1082, 1084 ЦК України було укладено договір купівлі-продажу кредитного портфелю б/н", що є помилково вказаною обставиною. Просив суд вважати вірним формулюванням щодо обставин укладання договору факторингу, наступну редакцію "22.12.2014 року між ПАТ "ОТП Банк" та ТОВ "ОТП Факторинг Україна" у відповідності до ст. ст. 512, 514, 1077-1079, 1082, 1084 ЦК України було укладено договір купівлі-продажу кредитного портфелю № 22/12/14/1-1" Крім того, представник позивача зазначив наступне. По-перше: між ПАТ "ОТП Банк" та ТОВ "ОТП Факторинг Україна" 22.12.2014 у відповідності до ст. ст. 512, 514, 1077 -1079, 1082, 1084 ЦК України укладено договір купівлі-продажу кредитного портфелю без номера згідно якого ПАТ "ОТП Банк" відступило, а ТОВ "ОТП Факторинг Україна" прийняло на себе зобов'язання за кредитним договором №2005428431 від 27.08.2013. Таким чином, до ТОВ "ОТП Факторинг Україна" перейшли усі права ПАТ "ОТП Банк" щодо права вимоги до боржника за кредитним договором №2005428431 від 27.08.2013. Факт відступлення права вимоги за кредитним договором №2005428431 від 27.08.2013 підтверджується актом приймання-передачі №2 реєстру боржників від 22 грудня 2014 року до договору факторингу №22/12/14/1-1 від 22.12.2014 та додаток №1 до реєстру боржників №2 до договору факторингу №22/12/14/1-1 від 22.12.2014 (перша сторінка реєстру, сторінка на якій вказано безпосередньо відповідача [PERSON], остання сторінка реєстру яка скріплена підписами та печатками повноважних осіб сторін по договору факторингу). Вказані обставини та надані документи доводять, що за договором факторингу від 22.12.2014 № 22/12/14/1-1 було відступлене право вимоги за кредитним договором №2005428431 від 27.08.2013 на суму 26044 грн 10 к., боржник [PERSON]. Право на укладення договорів факторингу виникло у позивача на підставі свідоцтва серія [NUMBER] від 03.12.2009, яке видала Державна комісія з регулювання ринків фінансових послуг України, відповідно до якого ТОВ "ОТП Факторинг Україна" мало право надавати фінансові послуги, які має право здійснювати фінансова компанія без отримання ліцензії та/або дозволів відповідно до законодавства: а саме - надання факторингу. Станом на дату підписання договору факторингу позивач мав право на надання послуг факторингу. Для попередження будь-яких інсинуацій з боку відповідача, повідомив суд, що свідоцтво серія [NUMBER] від 03.12.2009 було анульовано розпорядженням від 20.08.2015 №№2023 національною комісією що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг. Тобто, усі доводи відповідача, що факторингові компанії мають право придбати лише торгівельну дебіторську заборгованість є неспроможні та такі що не відповідають фактичним обставинам справи та чинному законодавству. По-друге: відповідач по справі вказує на ті обставини, що він не отримував повідомлення від ТОВ "ОТП Факторинг Україна" щодо переходу боргу до нового кредитора, що дає йому право не виконувати свого обов'язку новому кредитору. Позивач не згоден з позицією відповідача на підставі наступного: так, відповідач був належним чином повідомлений 05.01.2015 рекомендованим листом №200222443 про заміну кредитора та про суму заборгованості і про необхідність сплати боргу. Крім того, згідно застереження до п. 2.13.1. кредитного договору сторони дійшли згоди, що у випадку неотримання держателем вимоги, відправленої банком рекомендованим листом на адресу держателя, зазначену в договорі чи іншу відому банку адресу держателя, та повернення до банку відповідного документу поштової організації з відміткою про неотримання держателем листа з вимогою, з будь-яких причин, зокрема ухилення держателя від належного отримання вимоги, з інших причин, тощо, вимога вважається отриманою держателем на сьомий календарний день з дати відправки вимоги. Виконання боргових зобов'язань в цілому, у випадку неотримання держателем вимоги, повинно бути проведено держателем протягом 30 календарних днів з моменту, коли вимога вважається отриманою. Відповідачем не надано доказів того, що він виконував свої кредитні зобов'язання після заміни кредитора ані на користь ПАТ "ОТП Банк" ані ТОВ "ОТП Факторинг Україна". По-третє: на підставі клопотання відповідача до участі у справі, в якості третьої особи, була притягнута [PERSON] У позивача немає будь яких претензій в межах позовних вимог, тому що кредитний договір було укладено безпосередньо з [PERSON] Мета отримання кредитних коштів та фактичне їх використання їм не відоме та не доведено відповідачем жодним належним та допустимим доказом. Тому, позивач вважає що по даній справі належним відповідачем є [PERSON], який підписав кредитний договір з ПАТ "ОТП Банк" та отримав кредит у розмірі 25 290 грн. Як та куди були витрачені отримані кошти, в межах споживчого кредитування, кредитор не відстежує, тому заборгованість у розмірі 26 044 грн 10 к. підлягає стягненню виключно з [PERSON] В подальшому [PERSON] не позбавлений права на звернення до суду в межах ст. 1191 ЦК України "Право зворотної вимоги до винної особи" (том 2 а. с. 66). 15.05.2018 розгляд справи відкладено за клопотанням представника відповідача на 25.06.2018. 25.06.2018 розгляд справи відкладено в зв'язку з неможливістю проведення судового засідання у режимі відеоконференції на 16.08.2018. 16.08.2018 у судовому розгляді в режимі відеоконференції взяв участь представник позивача Падалко О. О., а також представник відповідача адвокат [PERSON], яка прибула до Зміївського районного суду. Під час судового розгляду представник позивача Падалко О. О. в цілому підтримав позовні вимоги щодо стягнення заборгованості за кредитним договором №2005428431 від 27.08.2013 в розмірі 26044 грн 10 к. та судового збору в розмірі 1218 грн 00 к. з підстав, викладених у позовній заяві та письмових поясненнях. Представник відповідача адвокат [PERSON] позовні вимоги не визнала з наступних підстав: Згідно з договором факторингу №22/12/14/1-1 від 22.12.2014 ПАТ "ОТП Банк" передав ТОВ "ОТП Факторинг Україна" права грошової вимоги до третіх осіб - Боржників, пов'язаними з наданими кредитами у відповідності до укладених кредитних договорів, погашення Боржниками заборгованості за якими не відбулося в строк з тих чи інших причин. В позовній заяві відсутня така підстава позовних вимог як зазначений договір факторингу, а зазначається договір купівлі-продажу кредитного портфелю б/н. В самому договорі факторингу відсутні відомості про передання грошової вимоги від банку до позивача відносно [PERSON] Наданий позивачем витяг з Додатку №1 до Договору факторингу за підписом представника позивача Шакурової І. М., яка згідно наявної в матеріалах справи довіреності не наділена повноваженнями на підписання таких документів, а має право завіряти своїм підписом копію документів, тому зазначений витяг з Додатку №1 не є належним доказом наявності правових підстав у позивача звертатися до суду з позовом до [PERSON] Інших документів, які б підтверджували, що дійсно мало місце уступка права вимоги до нього від банку до позивача відповідач в порядку ст. 1082 ЦК України не отримував і вони відсутні в матеріалах справи. Позивачем не було надано суду доказів відкриття на ім'я відповідача рахунку, виписки по даному рахунку, який мав би підтвердити рух грошових коштів, наявність або відсутність заборгованості, та з якого суд мав би встановити який саме розмір грошових коштів було отримано позичальником, яка сума кредитних коштів та коли погашена. Наданий же позивачем до матеріалів позовної заяви розрахунок заборгованості за кредитним договором від 27.08.2013 не є належним та допустимим доказом наявності цивільно-правових відносин між сторонами у справі, оскільки по суті є калькуляцією, якою позивач обґрунтовує розмір своїх вимог. Однак розрахунок заборгованості не є тим документом, який підтверджує наявність або відсутність коштів на рахунку особи та факт проведення певних фінансових операцій. Розпорядженням Нацкомфінпослуг від 06.02.2014 №352 "Про віднесення операцій з фінансовими активами до фінансових послуг та внесення змін до розпорядження Державної комісії з регулювання ринків фінансових послуг України від 3 квітня 2009 року №231" фінансову послугу факторингу визначено сукупністю таких операцій з фінансовими активами (крім цінних паперів та похідних цінних паперів) як: фінансування клієнтів - суб'єктів господарювання, які уклали договір, і з якого випливає право грошової вимоги; набуття відступленого права грошової вимоги, в тому числі права вимоги, яке виникне в майбутньому, до боржників за договором, на якому базується таке відступлення; отримання плати за користування грошовими коштами, наданими у розпорядження клієнта, у тому числі шляхом дисконтування суми боргу, розподілу відсотків, винагороди, якщо інший спосіб оплати не передбачено договором, на якому базується відступлення. Норми ст. 5 Закону України "Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг" вказують на право щодо здійснення операцій з надання фінансових послуг. Виключне право або інші обмеження щодо надання окремих фінансових послуг встановлюються законами про діяльність відповідної фінансової установи та нормативно-правовими актами державних органів, що здійснюють регулювання ринків фінансових послуг. Згідно зі ст. 23 Закону України "Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг" державне регулювання ринків фінансових послуг здійснюється: щодо інших ринків фінансових послуг - спеціально уповноваженим органом виконавчої влади у сфері регулювання ринків фінансових послуг. Тобто виняткове право та\\або обмеження щодо надання окремих фінансових послуг визначається законами та нормативно-правовими актами державного органу, який здійснює регулювання ринків фінансових послуг. Відповідно до п. 1 Положення про державну комісію з регулювання ринків фінансових послуг України (далі - Держфінпослуг), що затверджене постановою Кабінету Міністрів України від 03.02.2010 №157, Держфінпослуг є спеціально уповноваженим органом виконавчої влади у сфері регулювання ринків фінансових послуг у межах, визначених законодавством. Пункт 1 Положення про віднесення операцій з фінансовими активами до фінансових послуг, що затверджене розпорядженням Держфінспослуг №231 від 3 квітня 2009 року, встановлює, що до фінансової послуги факторингу віднесено сукупність таких операцій з фінансовими активами (крім цінних паперів та похідних цінних паперів): фінансування клієнтів суб'єктів господарювання, які уклали договір, з якого випливає право грошової вимоги; набуття відступленого права грошової вимоги, у тому числі права вимоги, яке виникне в майбутньому, до боржників - суб'єкту господарювання за договором, на якому базується таке відступлення отримання плати за користування грошовими коштами, наданими розпорядження клієнта, у тому числі шляхом дисконтування суми боргу розподілу відсотків, винагороди, якщо інший спосіб оплати не передбачене договором, на якому базується відступлення. Отже, на час укладення між ПАТ "ОТП Банк" та ТОВ "Факторинг України" (22.12.2014) договору про відступлення права вимоги існувала обмеження щодо укладення договорів факторингу, які встановлені п. 1 Положення про віднесення операцій з фінансовими активами до фінансових послуг, що затверджене розпорядженням Держфінпослуги №231 від 3 квітня 2009 року, в частині набуття фактором відступленого права грошової вимоги за договорами факторингу до боржників фізичних осіб. Згідно з ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п'ятою та шостою ст. 203 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а так інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Згідно з правовою позицією Верховного Суду України, висловленою у справі №6-16цс15, відсутність позову про визнання кредитного договору недійсним як оспорюваного правочину не може бути перешкодою для неврахування інтересів позичальника при вирішенні справи за позовом банку до позичальника про стягнення заборгованості за кредитним договором. Просила у позові відмовити в повному обсязі. Вислухавши представника позивача та представника відповідача, дослідивши письмові докази, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд дійшов наступного: Пунктом 9 розділу ХІІІ Перехідні положення ЦПК України в редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року №2147-ІІІ "Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів" (чинній з 15.12.2017 року), передбачено, що справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу. Відповідно до ч. 4 ст. 19 ЦПК України, спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ, справ, що виникають з трудових відносин, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи. Загальне позовне провадження призначене для розгляду справ, які через складність або інші обставини недоцільно розглядати у спрощеному позовному провадженні. Враховуючи, що призначення справи до судового розгляду здійснено за правилами ЦПК України в редакції, яка була чинною до 14.12.2017 року, судовий розгляд справи по суті проведено за правилами загального позовного провадження. Частинами 1, 3 ст. 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Відповідно до ст. ст. 76-81 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Відповідачем не заперечувалося, а також підтверджено документально, що 27.08.2013 між ПАТ "ОТП Банк" та [PERSON] було укладено кредитний договір №2005428431, за яким позивач, відповідно до п. 1.1, відкрив відповідачеві картковий рахунок, та надав платіжну картку із встановленням ліміту на суму 25290 грн. на строк до 27.08.2016 (том 1 а. с. 5-9, 44-48). Згідно графіку платежів - додатку №1 до договору про надання споживчого кредиту № 2005428431 від 27.08.2013, погашення кредиту мало відбуватися щомісячними платежами з 27.09.2013 по 27.08.2016 по 1398 грн, а останній платіж - 1401 грн 17 к. Загальна сума погашення складає 50331 грн 17 к. (том 1 а. с. 10). 22.12.2014 року між ПАТ "ОТП Банк" та ТОВ "ОТП Факторинг Україна", яке діє на підставі Свідоцтва про державну реєстрацію юридичної особи Серії А01 № 215694, укладено договір факторингу №22/12/14/1-1, за яким до ТОВ "ОТП Факторинг Україна" перейшло право вимоги, серед іншого, за кредитним договором №2005428431 від 27.08.2013, укладеним між ПАТ "ОТП Банк" та [PERSON], відомості про який включено у реєстр боржників - додаток №1 до договору факторингу під №5966 (том 1 а. с. 15-24, 42, 54-63). Згідно акту приймання-передачі №2 Реєстру Боржників від 22.12.2014 до Договору факторингу №22/12/14/1-1 від 22.12.2014 ПАТ "ОТП Банк" передав, а ТОВ "ОТП Факторинг Україна" прийняв згідно з вимогами п. 8.3 Договору Факторингу №22/12/14/1-1 від 22.12.2014, Реєстр Боржників Клієнта від 22.12.2014 складений за формою згідно із Додатком № 1 до Договору факторингу №22/12/14/1-1 від 22.12.2014. Кількість боржників: 18627, загальна сума заборгованості: 169818201 грн 42 к. (том 2 а. с. 43-46). Про перехід права вимоги до нового кредитора [PERSON] був повідомлений шляхом направлення йому Повідомлення від 05.01.2015 р. (том 2 а. с. 47). Даними розрахунку, наданого позивачем, підтверджується, що станом день укладання договору факторингу від 22.12.2014 року заборгованість за кредитним договором №2005428431 від 27.08.2013, укладеним між ПАТ "ОТП Банк" та [PERSON], складала: тіло кредиту - 20373 грн 70 к., комісія за РО - 5669 грн 07 к. 07.12.2016 та 05.01.2017 відбулося часткове погашення заборгованості з комісії на суми 897 грн 01 к. і 1199 грн 47 к. В результаті, станом на 12.09.2017 сума заборгованості за вказаним кредитним договором дорівнює 23946 грн 29 к., яка складається: з суми заборгованості у розмірі: 20373 грн 70 к. - за тілом кредиту; 3572 грн 59 к. - комісія за обслуговування кредиту (том 1 а. с. 155-156). Під час судового розгляду представник позивача Падалко О. О. пояснив що вказаний розрахунок є найбільш точним та повним. просив не брати до уваги розрахунки, що були подані з позовною заявою. Щодо платежів, які в розрахунку значаться за 07.12.2016 та 05.01.2017 пояснив, що ці суми були примусово стягнуті з відповідача під час виконання заочного рішення, яке в подальшому було скасовано. Представник відповідача [PERSON] не заперечувала правильності зазначеного розрахунку заборгованості, а також і не надала доказів на його спростування. Зазначені розрахунки містять відомості про порядок нарахування заборгованості дати та суми погашення відсотків, кредиту, комісії, тобто зрозумілі суми надходження та їх віднесення на погашення складових заборгованості. Тобто розмір заборгованості за кредитним договором підтверджений випискою по особовому рахунку, в якому міститься повна інформація про рух коштів на рахунку, відображення всіх операцій за кредитним договором за даними балансу, суми надходжень та їх розподілення на погашення складових заборгованості за кредитним договором. У відповідності з ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Частиною 1 ст. 1056-1 ЦК України передбачено, що розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Відповідно до ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок: 1) передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги); 2) правонаступництва; 3) виконання обов'язку боржника поручителем або заставодавцем (майновим поручителем); 4) виконання обов'язку боржника третьою особою. Кредитор у зобов'язанні може бути замінений також в інших випадках, встановлених законом. Кредитор у зобов'язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом. Згідно ч. 1 ст. 513 ЦК України правочин щодо заміни кредитора у зобов'язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов'язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові. Статтею 514 ЦК України передбачено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов'язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов'язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов'язання клієнта перед фактором. Зобов'язання фактора за договором факторингу може передбачати надання клієнтові послуг, пов'язаних із грошовою вимогою, право якої він відступає. Згідно з положеннями ст. 1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Майбутня вимога вважається переданою фактору з дня виникнення права вимоги до боржника. Якщо передання права грошової вимоги обумовлене певною подією, воно вважається переданим з моменту настання цієї події. У цих випадках додаткове оформлення відступлення права грошової вимоги не вимагається. Сторонами у договорі факторингу, згідно ст. 1080 ЦК України, є фактор і клієнт. Клієнтом у договорі факторингу може бути фізична або юридична особа, яка є суб'єктом підприємницької діяльності. Фактором може бути банк або інша фінансова установа, яка відповідно до закону має право здійснювати факторингові операції. Статтею 1082 ЦК України передбачено, що боржник зобов'язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Боржник має право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце. Якщо фактор не виконає цього обов'язку, боржник має право здійснити платіж клієнтові на виконання свого обов'язку перед ним. Виконання боржником грошової вимоги факторові відповідно до цієї статті звільняє боржника від його обов'язку перед клієнтом. Згідно ч. 1 ст. 1084 ЦК України, якщо відповідно до умов договору факторингу фінансування клієнта здійснюється шляхом купівлі у нього фактором права грошової вимоги, фактор набуває права на всі суми, які він одержить від боржника на виконання вимоги, а клієнт не відповідає перед фактором, якщо одержані ним суми є меншими від суми, сплаченої фактором клієнтові. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно із ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Статтею 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов'язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди. Позивачем надано докази виникнення між сторонами правовідносин у зв'язку з укладанням між ПАТ "ОТП Банк" та [PERSON] кредитного договору №2005428431 від 27.08.2013; наявності з боку відповідача [PERSON] невиконаних зобов'язань за кредитним договором перед ПАТ "ОТП Банк" станом на 22.12.2014 року на суму кредиту - 20373 грн 70 к. та комісії за РО - 5669 грн 07 к.; переходу прав кредитора за кредитним договором від ПАТ "ОТП Банк" до ТОВ "ОТП Факторинг Україна" в результаті укладення договору факторингу №22/12/14/1-1. Розмір невиконаних зобов'язань станом на 12.09.2017 зменшилася до 23946 грн 29 к., яка складається: з суми заборгованості у розмірі: 20373 грн 70 к. - за тілом кредиту; 3572 грн 59 к. - комісія за обслуговування кредиту, що відбулося шляхом примусового виконання заочного рішення, яке було скасовано. Доводи представника відповідача щодо відсутності у позивача права вимоги за кредитним договором не ґрунтуються на фактичних обставинах та не підтверджені належними доказами. Так, анулювання свідоцтва про реєстрацію фінансової установи серії [NUMBER] та додатку до нього від 03.12.2009 року, виданого ТОВ "ОТП Факторинг Україна", яке було здійснено згідно розпорядження Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг від 20.08.2015 р. № 2023, не має наслідком недійсність договору факторингу, який був укладений 21.12.2014 року (а. с. 41, 42). Посилання представника відповідача на п. 1 Розпорядження Національної комісії з регулювання ринків фінансових послуг України №231 від 03.04.2009 "Про віднесення операцій з фінансовими активами до фінансових послуг" є хибним, оскільки пункт 1 цього розпорядження було виключено на підставі Розпорядження Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг № 352 від 06.02.2014, тобто на час укладання договору факторингу в цій частині розпорядження не було чинним. Також, не стосуються обставин справи посилання представника відповідача на правову позицію Верховного Суду України у справі №6-16цс15 щодо впливу відсутності позову про визнання кредитного договору недійсним як оспорюваного правочину на вирішення спору за позовом банку до позичальника про стягнення заборгованості за кредитним договором, оскільки у даній справі відповідачем не заперечується факт укладання кредитного договору та наявність невиконаних за ним зобов'язань. Доводи представника щодо недійсності договору факторингу не підтверджені жодними доказами. За таких обставин, позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю "ОТП Факторинг Україна" про стягнення з [PERSON] заборгованості за кредитним договором №2005428431 від 27.08.2013 підлягає частковому задоволенню шляхом стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за кредитним договором №2005428431 від 27.08.2013, станом на 12.09.2017, в розмірі 23946 грн 29 к., яка складається з наступного: 20373 грн 70 к. - заборгованість за кредитом; 3572 грн 59 к. - заборгованість по комісії за РО. Згідно зі ст. 141 ЦПК України з відповідача належить стягнути на користь позивача витрати по сплаті судового збору пропорційно до задоволеної частини позовних вимог.

Outcome: partial