Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-02 00:00:00

Позивач ПАТ "ВіЕс Банк" звернулися до Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області із вказаним позовом до відповідачів [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] відповідно до якого просить стягнути солідарно з відповідачів заборгованість за договором кредиту KU 017834 від 05 липня 2012 року у розмірі 52 862 гривні 09 копійок, посилаючись на те, що 05 липня 2012 року між Публічним Акціонерним Товариством "ФОЛЬКСБАНК" правонаступником якого є Публічним акціонерним товариством "ВіЕс Банк" та відповідачем був укладений кредитний договір № KU 017834. Відповідно до умов якого кредитор надає позичальникові кредит у розмірі 120 000,00 гривень строком до 04 липня 2017 року, а останній в свою чергу зобов'язується повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку, встановлених кредитним договором. Позивач свої зобов'язання виконав у повному обсязі, однак відповідач порушив свої зобов'язання щодо щомісячного повернення частини кредитних коштів, сплати процентів за користування кредитом, а також плати за обслуговування Кредиту, які передбачені умовами Кредитного договору, внаслідок чого виникла заборгованість по кредиту. Представник позивача до суду надіслала заяву, якою уточнив свої позовні вимоги та просить стягнути солідарно з відповідачів заборгованість в розмірі 15 789 гривень 25 копійок, також зазначивши, що підтримує позовні вимоги, просить стягнути з відповідача суму заборгованість з повернення кредиту, відсотки за користування кредитом та комісію, а також судові витрати по справі. Представник відповідачів у судовому засіданні проти задоволення позовної заяви заперечував, просив у позові відмовити, надав до суду квитанцій про сплату кредиту на загальну суму 57 227,53 гривні. Суд, вивчивши та дослідивши матеріали справи, повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги позивача, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до висновку про ухвалення рішення виходячи з наступного: Як вбачається з матеріалів справи, 05 липня 2012 року між ПАТ "Фольксбанк", правонаступником якого є ПАТ "ВіЕс Банк" та [PERSON] було укладено Кредитний договір KU 017834 з наступними змінами та доповненнями. Відповідачем [PERSON] до суду було надано квитанції про оплату заборгованості перед банком, а саме: - 2 000,00 гривень: квитанція № 839693 від 20 листопада 2015 року; - 44 000,00 гривень: квитанція № 599465 від 15 грудня 2015 року; - 11 227,53 гривень: квитанція № 58795 від 20 лютого 2016 року. Згідно ч. 2 ст. 651 ЦК України, договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. Згідно ч. 1, 2 ст. 598 ЦК України, зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Припинення зобов'язання на вимогу однієї із сторін допускається лише у випадках, встановлених договором або законом. Крім того, право кредитора на дострокове повернення кредиту у випадку прострочки повернення чергового платежу, передбачено і ч. 2 ст. 1050 ЦК України, - якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Також суд враховує ту обставину, що банк не скористався правом вимагати дострокового погашення кредиту, шляхом направлення боржнику досудової вимоги, у зв'язку із чим банк в односторонньому порядку змінив строк виконання зобов'язання щодо повернення кредиту з 04 липня 2017 року на жовтень 2015 року. Вимога надіслана відповідачам за своїм змістом та юридичними наслідками не була вимогою про дострокове виконання зобов'язання. Окрім того, право банку вимагати дострокового виконання кредитного зобов'язання, в даному повідомлені-вимозі від 06 липня 2015 року, не ставиться. Згідно вищевикладеного, підстав для задоволення вимог позивача про стягнення боргу за договором кредиту з підстав істотного порушення відповідачем умов договору, судом не встановлено. Понесені позивачем судові витрати відшкодуванню не підлягають.

Outcome: dismissed