Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-25 00:00:00

ПАТ КБ "ПриватБанк" звернулося до суду з позовом до [PERSON], в якому просить стягнути з останнього заборгованість за кредитним договором, в сумі 35061 грн. 62 коп., мотивуючи позовні вимоги тим, що 28.05.2010 року між ПАТ КБ "ПриватБанк" та [PERSON] був укладений кредитний договір № б/н за яким банк надав позичальнику кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку в розмірі 20000 грн., зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмір 30 відсотків на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Всупереч умовам договору [PERSON] своєчасно не здійснював платежів для погашення заборгованості за кредитом, тобто зобовязання належним чином не виконав, а тому позивач просить стягнути вказану суму боргу. В судовому засіданні представник позивача в режимі відеоконференції, підтримавши позов, пояснив, що 28.05.2010 року ПАТ КБ "ПриватБанк" та [PERSON] уклали кредитний договір № б/н за яким банк надав відповідачу кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку в розмірі 20000 грн., зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмір 30 відсотків на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідач відповідно до п. 2.1.1.2.4 Умов та Правил надання банківських послуг підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з "Умовами та правилами надання банківських послуг", складає між ним та банком договір, що підтверджується підписом у заяві. Уклавши з ПАТ КБ "ПриватБанк" кредитний договір та отримавши грошові кошти на умовах повернення, строковості та платності [PERSON] систематично порушував свої договірні зобов'язання, про що неодноразово був повідомлений. Однак на поточний час кредитна заборгованість позичальником не погашена. Таким чином, станом на 30.09.2015 за відповідачем по укладеному з ПАТ КБ "ПриватБанк" кредитному договору № б/н від 28.05.2010 року рахується заборгованість на загальну суму 35061,62 грн., які й слід стягнути на користь позивача. В судовому засіданні представник відповідача позов визнав частково. З позовними вимогами в частині нарахованих сум по процентам та штрафним санкціям не згоден. Виникнення заборгованості пояснив складним матеріальним становищем позивача. Вважає суми нарахованих відсотків безпідставними. Заслухавши пояснення представника сторін, перевіривши їх доказами, що долучені до справи, суд, з урахуванням положень ст.60 ЦПК України щодо обов`язку доказування і подання доказів кожною стороною, з огляду на встановлені факти, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню у повному обсязі. Згідно ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Згідно ст.530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Судом встановлено, що 28.05.2010 року між ПАТ КБ "ПриватБанк" та [PERSON] був укладений кредитний договір № б/н, за яким банк надав відповідачу кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку в розмірі 20000 грн., зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмір 30 відсотків на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Як вбачається з копії анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг, відповідач погодився з умовами отримання банківських послуг у вигляді кредиту та тарифами. В силу ст.204 ЦК України, правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Як вбачається з матеріалів справи, кредитний договір було укладено відповідно до вимог ст.ст.203, 205, 207, 1054, 1055 ЦК України, а саме його укладено у письмовій формі, та підписано уповноваженими особами. З матеріалів справи вбачається, що банк перерахував на рахунок відповідача кошти, передбачені кредитним договором. Згідно ст.1050 ч.2 якщо договором встановлено обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до договору позики. Відповідно до ст. 629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами. Кредитним договором передбачено, що позичальник повинен належним чином виконувати взяті на себе зобов'язання за кредитним договором та повернути кредит в сумі передбаченій договором, своєчасно сплачувати проценти за користування кредитом, своєчасно сплачувати комісійні винагороди, встановлені договором, а у випадку невиконання або неналежного виконання взятих на себе зобов'язань по кредитному договору, сплатити штрафні санкції у строки та на умовах, що визначені у ньому. Як встановлено з матеріалів справи, [PERSON] свої зобов'язання по договору належним чином не виконує, внаслідок чого, згідно розрахунків наданих суду, станом на 30.09.2015 року загальна сума його заборгованості за кредитним договором становить 35061,62 грн., з яких: 16978,91 грн. заборгованість за тілом кредиту; 14891,01 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом; 1045,91 грн. заборгованість за пенею та комісією, а також штрафи відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500 грн. штраф (фіксована частина); 1645,79 грн. штраф (процентна складова). До теперішнього часу сума боргу за договором в повному обсязі не повернута, у зв'язку з чим підлягає стягненню з відповідача на користь позивача основна сума боргу за кредитами та інші обов'язкові платежі. Згідно зі ст.88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджено судові витрати, які в даному випадку складаються з 1218,00 грн. сплаченого судового збору. Враховуючи викладене, суд на основі повного і всебічного з'ясування обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, приходить до висновку, що позовні вимоги позивача є доведеними, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку встановленому договором. Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved