Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-06 00:00:00

позовні вимоги вмотивовані тим, що 14.12.2005 року між ПАТ "ПриватБанк" та [PERSON] було укладено кредитний договір № б/н, відповідно до якого банк надає позичальнику кредит у розмірі 3000 грн., у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку із сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36.00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідач взяв на себе зобов'язання по поверненню кредиту, сплаті процентів. Однак позичальник [PERSON] умови договору не виконує, порушує договірні зобов'язання, в зв'язку з чим виникла заборгованість і банк змушений звернутися в суд з позовом про стягнення суми заборгованості в судовому порядку з відповідача. В судове засідання представник позивача не з'явився, однак подав суду заяву, в якій просить позов задоволити, справу розглянути у відсутності представника та не заперечував проти заочного розгляду справи. В судове засідання відповідач не з'явився з невідомих суду причин та не повідомив суд про причини неявки, хоча про час та місце розгляду справи повідомлявся в установленому ч.5 ст.74 ЦПК України порядку шляхом направлення судової повістки за зареєстрованим місцем проживання та повідомленням в засобах масової інформації. Суд, за згодою позивача та враховуючи вимоги ст.ст.224-226 ЦПК України, вважає, що справу слід розглянути заочно, у відсутності відповідача, на підставі наявних в справі доказів, яких достатньо для вирішення позову по суті. Дослідивши докази, представлені сторонами на виконання вимог ст.60 ЦПК України і які сторони вважають достатніми для обґрунтування і заперечення позовних вимог та з'ясувавши фактичні обставини справи, суд приходить до висновку, що позов до задоволення не підлягає з таких підстав. Відповідно до ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Копією умов і правил надання банківських послуг ПАТ КБ "Приватбанк" (а.с.7-10) підтверджено, що відповідача [PERSON] не ознайомлено під розписку з даними умовами на які посилається позивач. В судовому засіданні встановлено, що згідно договору № б/н, укладеного 14.12.2005 року між ПАТ КБ "ПриватБанк" та [PERSON] останньому було надано кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту в сумі 3000 грн. на платіжну картку із сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 36,00% на суму залишку заборгованості з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки до 08/07 (а.с.6). Статтею 257 ЦПК України встановлена загальна позовна давність тривалістю у три роки, коли особа може звернутись до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Відповідно до ч.5 ст.261 ЦПК України за зобов'язаннями із визначеним строком виконання, перебіг строків позовної давності починається зі спливом строку виконання. Крім того, відповідно до п.7 ч.11 ст.11 ЗУ "Про захист прав споживачів", кредитодавцю взагалі заборонено вимагати повернення споживчого кредиту, строк повернення якого минув. Таким чином, враховуючи положення вищевказаних законів, суд вважає необхідним відмовити позивачу в задоволенні його позову в зв'язку із пропуском строків позовної давності. На підставі ст.ст.257, 261 ЦК України, ст.11 Закону України "Про захист прав споживачів"

Outcome: dismissed