Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-13 00:00:00

Тячівський районний центр зайнятості 06 травня 2021 року пред`явив позов до [PERSON] про стягнення коштів, виплачених як допомога по безробіттю, в розмірі 3578,34 грн. В обґрунтування позовних вимог позивач посилався на те, що 23 жовтня 2020 року [PERSON] звернулася до Тячівського районного центру зайнятості, з метою пошуку роботи і цього ж дня їй було надано статус безробітної, відповідно до ч. 1 ст. 43 Закону України "Про зайнятість населення" та призначено допомогу по безробіттю з урахуванням страхового стажу від 6 до 10 років, в розмірі 60 % СЗП, згідно ч. 1 ст. 22 та ч. 1 ст. 23 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття». З метою здійснення Міністерством фінансів України повноважень з контролю дотримання бюджетного законодавства в частині верифікації та моніторингу державних виплат між Державним центром зайнятості та МФУ здійснюється електронний обмін даними щодо осіб, які є отримувачами страхових виплат на випадок безробіття з Фонду загальнообов`язкового державного соціального страхування України. За результатами даного обміну виявлено, що безробітна [PERSON] , під час перебування на обліку в центрі зайнятості, отримує допомогу по догляду за інвалідом ІІ групи внаслідок психічного розладу за період з 1 вересня 2020 року по 1 березня 2021 року. У той же час, з 23 жовтня 2020 року по 7 грудня 2020 року [PERSON] перебувала на обліку в Тячівському районному центрі зайнятості та отримувала виплату допомоги по безробіттю. При написанні заяви про надання статусу безробітного від 23 жовтня 2020 року [PERSON] повідомила, що не отримує відповідно до законодавства грошову допомогу по догляду за особою з інвалідністю І чи ІІ групи внаслідок психічного розладу, який за висновком лікарської комісії медичного закладу потребує постійного стороннього догляду, тобто надала недостовірну інформацію, що вплинула на призначення допомоги по безробіттю за вказаний період. Відповідно до Порядку розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплат матеріального забезпечення, затвердженого Постановою КМУ від 13.02.2009 № 60/62 18.02.2015 начальником відділу організації працевлаштування населення [PERSON] та юрисконсультом [PERSON] проведено розслідування страхового випадку, за результатами якого складено акт розслідування страхових випадків № 30 від 8 грудня 2020 року, яким встановлено, що [PERSON] дійсно отримує допомогу по догляду за інвалідом ІІ групи внаслідок психічного розладу за період з 1 вересня 2020 року по 1 березня 2021 року та не мала права на отримання статусу безробітної і виплати допомоги по безробіттю.З даним актом [PERSON] ознайомлена та власноручно його підписала 16 грудня 2020 року. 9 грудня 2020 року директором центру зайнятості видано наказ № 189 «Про повернення коштів, незаконно виплаченої допомоги по безробіттю громадянці [PERSON] » і на виконання вказаного наказу юрисконсультом [PERSON] 14 грудня 2020 року направлено лист-повідомлення [PERSON] щодо повернення допомоги по безробіттю, а 12 січня 2021 року [PERSON] направлено претензію про повернення допомоги по безробіттю, однак у вказаний термін суму заборгованості не повернуто. Отже, допомога по безробіттю підлягає поверненню за період з 23 жовтня 2020 року по 7 грудня 2020 року в сумі 3 578,34 грн. Згідно ухвали судді Тячівського районного суду Закарпатської області від 24 травня 2021 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та розгляд справи вирішено проводити в порядку спрощеного провадження з повідомленням сторін. Під час розгляду справи по суті представник позивача [PERSON] у підтримання позовних вимог посилалася на обставини, викладені у позовній заяві. Відповідачка [PERSON] під час судового розгляду позов визнала з підстав, наведених представником позивача. Вислухавши пояснення представника позивача [PERSON] , відповідачки [PERSON] , з`ясувавши всі обставини справи та перевіривши їх доказами, суд дійшов висновку про задоволення позову з таких підстав. Із заяви про надання статусу безробітного видно, що [PERSON] 23 жовтня 2020 року звернулася до Тячівського РЦЗ з метою отримання статусу безробітної у вказаній заяві зазначила, що вона не відноситься до зайнятого населення та ознайомлена з правами і обов`язками безробітного та відповідальністю за подання недостовірних даних та документів, на підставі яких приймається рішення про надання статусу безробітного та призначення матеріального забезпечення. Також відповідно до Закону України «Про захист персональних даних» проінформована про обробку персональних даних з метою здійснення верифікації та моніторингу достовірності інформації, поданої для нарахування та отримання матеріального забезпечення на випадок безробіття ( а. с. 13). Із заяви про призначення виплати допомоги по безробіттю від 23 жовтня 2020 року видно, що [PERSON] подала заяву до Тячівського РЦЗ про призначення їй виплати допомоги по безробіттю в розмірі, передбаченому Законом України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» з 8-го дня після реєстрації 23 жовтня 2020 року. Також [PERSON] ознайомлена з умовами і тривалістю призначення допомоги по безробіттю відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття (а. с. 14). Із Акта розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплат матеріального забезпечення відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття" № 30 від 08 грудня 2020 року, складеного Тячівським районним центром зайнятості відомо, що [PERSON] , перебуваючи на обліку в Тячівському РЦЗ як безробітна з 23 жовтня 2020 року по сьогодні, в цей же час перебуває на обліку в Тячівському управлінні соціального захисту населення та отримує допомогу по догляду внаслідок психічного розладу за інвалідом ІІ групи з 1 вересня 2020 року по 1 березня 2021 року ( а. с. 12). Згідно наказу Тячівського районного центру зайнятості № 189 від 09 грудня 2020 року [PERSON] повідомлено про повернення незаконно виплаченої допомоги по безробіттю за період з 23 жовтня 2020 року по 07 грудня 2020 року в сумі 3578,34 грн. Умови виплати допомоги по безробіттю, визначені Законом України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття" та пов`язуються з початком настання безробіття, тобто, наданням особі статусу безробітного. Згідно п. 2) ст. 1 Закону України «Про зайнятість населення» безробітний - це особа віком від 15 до 70 років, яка через відсутність роботи не має заробітку або інших передбачених законодавством доходів як джерела існування, готова та здатна приступити до роботи. Підпунктом 1) ст. 4 цього ж Закону встановлено, що до зайнятого населення також належать зокрема, особа, яка проживає разом з особою з інвалідністю I чи II групи внаслідок психічного розладу, яка за висновком лікарської комісії медичного закладу потребує постійного стороннього догляду, та одержує грошову допомогу на догляд за нею відповідно до законодавства. Згідно п. 1) ч. 1 ст. 43 Закону України «Про зайнятість населення» статусу безробітного може набути зокрема, особа працездатного віку до призначення пенсії (зокрема на пільгових умовах або за вислугу років), яка через відсутність роботи не має заробітку або інших передбачених законодавством доходів, готова та здатна приступити до роботи. Відповідно до ч. 2 ст. 43 Закону України "Про зайнятість населення" статус безробітного надається зазначеним у частині першій цієї статті особам за їх особистою заявою (у тому числі поданою засобами електронної ідентифікації) у разі відсутності підходящої роботи з першого дня реєстрації у територіальних органах центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, незалежно від зареєстрованого місця проживання чи місця перебування. Згідно ч. 3 ст. 44 Закону України "Про зайнятість населення" відповідальність за достовірність поданих до територіального органу центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, даних та документів, на підставі яких приймається рішення щодо реєстрації безробітного та призначення матеріального забезпечення, надання соціальних послуг, покладається на зареєстрованого безробітного. Відповідно до ч. ч. 2 та 3 ст. 36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» застраховані особи, зареєстровані в установленому порядку як безробітні, зобов`язані своєчасно подавати відомості про обставини, що впливають на умови виплати їм забезпечення та надання соціальних послуг. Сума виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг застрахованій особі внаслідок умисного невиконання нею своїх обов`язків та зловживання ними стягується з цієї особи відповідно до законодавства України з моменту виникнення обставин, що впливають на умови виплати їй забезпечення та надання соціальних послуг. Відповідно до пунктів 1) та 8) частини першої статті 45 Закону України «Про зайнятість населення» реєстрація безробітного в територіальному органі центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, припиняється у разі зайнятості особи або встановлення факту подання особою недостовірних даних та документів, на підставі яких було прийнято рішення про надання їй статусу безробітного, призначення (виплати) матеріального забезпечення на випадок безробіття та надання соціальних послу. Тобто, [PERSON] під час звернення до Тячівського РЦЗ у пошуках роботи не подала відомості про її належність до зайнятого населення, відтак їй безпідставно було надано статус безробітної та надано забезпечення у виді допомоги по безробіттю відповідно до ч. 1 ст. 7 Закону України "Про загальнообов"язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття". Із довідки, виданої Тячівським районним центром зайнятості № 280 від 05 травня 2021 року та претензії відомо, що [PERSON] отримала допомогу по безробіттю за період з жовтня 2020 року по грудень 2020 року в сумі 3578,34 грн. ( а. с. 15). Ураховуючи наведене, слід стягнути з [PERSON] незаконно отриману нею допомогу по безробіттю. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У зв`язку із задоволенням позову повністю необхідно із відповідачки у користь позивача стягнути судові витрати в сумі 2270,00 грн., пов`язані зі сплатою судового збору, що підтверджені квитанцією.

Outcome: approved