Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-21 00:00:00

Публічне акціонерне товариство комерційний банк „ПриватБанк" (далі - ПАТ КБ „ПриватБанк") звернулось до суду з позовом про стягнення з відповідача [PERSON] на користь позивача заборгованості за договором кредиту, мотивуючи свої вимоги тим, що 10.10.2013 року між Публічним акціонерним товариством комерційний банк „ПриватБанк" та [PERSON] було укладено кредитний договір б/н, про що підписана анкета-заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою, відповідно до умов якого відповідачу було надано кредит у розмірі 20 000,00 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. У зв'язку з недотриманням [PERSON] зазначених умов кредитного договору, станом на 25.03.2015 року загальна заборгованість відповідача перед позивачем складає 29 201,82 грн. Однак, станом на дату подання даного позову до суду [PERSON] не виконав умови кредитного договору, що є предметом позовних вимог. Представник позивача Захаров Я.В. в судове засідання не з'явився, про день, час та місце судового розгляду справи повідомлений належним чином, однак надав до суду заяву, відповідно до якої позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить провести розгляд справи за його відсутності, не заперечує проти ухвалення заочного рішення по справі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про день, час та місце судового розгляду справи повідомлений належним чином, про поважні причини неявки суд не повідомив. На підставі ч.1 ст. 224 Цивільного процесуального кодексу України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнанні неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 Цивільного процесуального кодексу України. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, суд приходить до наступного. Відповідно до пунктів 3, 4 частини першої статті 3 Цивільного кодексу України загальними засадами цивільного законодавства є: свобода договору, свобода підприємницької діяльності, яка не заборонена законом. Підстави виникнення цивільних прав та обов'язків визначені в статті 11 Цивільного кодексу України, зокрема з договорів та інших правочинів. Статтею 14 цього Кодексу визначено, що цивільні обов'язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Виконання цивільних обов'язків забезпечується засобами заохочення та відповідальністю, які встановлені договором або актом цивільного законодавства. Під кредитними правовідносинами розуміють такі, що виникають з приводу надання (передачі, використання) грошових коштів на умовах повернення. Згідно п. 4 ст. 1 Закону України „Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг", фінансовий кредит - кошти, які надаються у позику юридичній або фізичній особі на визначений строк та під процент. Відповідно до ст. 2 Закону України „Про банки та банківську діяльність", банківський кредит - будь-яке зобов'язання банку надати певну суму грошей, будь-яка гарантія, будь-яке зобов'язання придбати право вимоги боргу, будь-яке продовження строку погашення боргу, яке надано в обмін на зобов'язання боржника щодо повернення заборгованої суми, а також на зобов'язання на сплату процентів та інших зборів з такої суми. Принцип забезпеченості кредиту передбачає наявність у банку права для захисту своїх інтересів, недопущення збитків від неповернення боргу через неплатоспроможність позичальника. Принципи повернення, строковості та платності означають, що кредит має бути повернений позичальником банку у визначений у кредитному договорі строк із відповідною платою за його користування. Цільовий характер використання передбачає вкладення позичкових коштів із конкретною метою, визначеною кредитним договором. Кредитний договір є різновидом договору позички, тому до правовідносин, що виникають на його основі, застосовуються ті ж правила, що діють для договорів позички. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 Цивільного кодексу України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Судом встановлено, що 10.10.2013 року між Публічним акціонерним товариством комерційний банк „ПриватБанк" та [PERSON] укладено кредитний договір б/н, який складається із Анкети-заяви позичальника, Умов та правил надання банківських послуг та Правил користування платіжною карткою, відповідно до умов якого відповідачу було надано кредит у розмірі 20 000,00 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. (а.с. 7, 8-9, 10-34) Згідно з положенням п. 1.1.2.4 Умов та правил надання банківських послуг, за незгодою зі зміною Правил та/або „Тарифів Банк", які викладені на банківському сайті, позичальник зобов'язується надати Банку письмову заяву про розірвання цього Договору та погасити виниклу перед Банком заборгованість. Згідно п. 2.1.1.5.5 Умов та правил надання банківських послуг, позичальник зобов'язується погашати заборгованість за Кредитом, відсотками за його користування, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим Договором. Відповідно до п. 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг, при порушенні строків платежів по кожному з грошових зобов'язань, передбачених цим договором більше ніж на 30 днів, встановлюється штраф в розмірі 500 грн., плюс 5% від суми позову. Згідно з ст. 629 Цивільного кодексу України, договір є обов'язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст.526 Цивільного кодексу України, зобов'язання повинні виконуватись належним чином відповідно до умов договору, актів цивільного законодавства. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. (ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України) Одностороння відмова від зобов'язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов'язання. (ч. 2 ст. 615 Цивільного кодексу України) Кредитодавець має право на одержання від позичальника процентів на суму кредиту у розмірах і в порядку, що встановлені договором. Якщо договір не містить умови про розмір процентів, він визначається обліковою ставкою банківського процента (ставкою рефінансування), встановленою Національним банком України. У разі відсутності іншої угоди проценти виплачуються щомісяця до дня повернення суми кредиту. Відповідно до частини першої статі 625 Цивільного кодексу України визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Як убачається з матеріалів справи, відповідачем [PERSON] порушено умови зазначеного кредитного договору в частині своєчасного повернення кредиту та сплати відсотків за його користування, у зв'язку з чим станом на день проведення розрахунку заборгованості - 25.03.2015 року загальна заборгованість відповідача перед позивачем складає 29 201,82 гривень, з яких: заборгованість за кредитом - 15 436,76 грн.; заборгованість по процентам за користуванням кредитом - 11 348,31 грн., заборгованість за пенею та комісією - 550,00 грн., штраф (фіксована частина) - 500,00 грн., штраф (процентна складова) - 1 366,75 грн., що підтверджується наявними в матеріалах справи розрахунками. (а.с.5-6) Відповідно до частини третьої ст. 212 Цивільного процесуального кодексу України, суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що позов Публічного акціонерного товариства комерційний банк „ПриватБанк" до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором підлягає до задоволення, тому присуджує до стягнення з [PERSON] на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк „ПриватБанк" заборгованість за кредитним договором б/н від 10.10.2013 року на загальну суму 29 201,82 грн. Відповідно до ст. 88 Цивільного процесуального кодексу України, суд присуджує до стягнення з [PERSON] на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк „ПриватБанк" понесені судові витрати по сплаті судового збору в сумі 292,02 грн., які сплачено позивачем за подання позову до суду. Враховуючи наведене та

Outcome: approved