Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-05 00:00:00

Позивач [PERSON], яка мешкає за адресою: Одеська область, Б.-Дністровський район, с.Південне, вул.Кишинівська, 8, звернулася до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства «Марфін Банк» в особі філії ПАТ «Марфін Банк» в м.Одесі, місцезнаходження: м.Одеса, пл.Катерининська, 7а, про визнання поруки [PERSON], встановленої Договором поруки №03329rО від 11.03.2008 року, укладеним між [PERSON] та ВАТ «Морський транспортний банк», правонаступником якого є ПАТ «МАРФІН БАНК», припиненою з 25 липня 2012 року. Позов подано з підстав визнання поруки припиненою. 15.11.2017 року представником позивача до суду подано заяву про зміну підстав позову (а.с. 151-153), відповідно до якої позовні вимоги обґрунтовані тим, що 11.03.2008 року ВАТ "МОРСЬКИЙ ТРАНСПОРТНИЙ БАНК" та [PERSON] уклали кредитний договір №00909/RO, відповідно до якого відповідач отримав кредит у вигляді непоновлювальної кредитної лінії в розмірі 120370,21 доларів США з терміном погашення строком до 11.03.2028 року. 11.03.2008 року ВАТ "МОРСЬКИЙ ТРАНСПОРТНИЙ БАНК" та [PERSON] уклали договір поруки №00909/RO3329rO, відповідно до якого відповідач та поручитель відповідають солідарно по кредитним зобов'язанням. 25 червня 2012 року позивач отримала він відповідача лист вих. №2546/01 від 25 червня 2012 року, відповідно до якого банк вимагає від [PERSON] та [PERSON] погашення заборгованості за кредитом, по процентам та пені у повному обсязі на протязі 30 днів з дня отримання цього повідомлення. Таким чином, на думку позивача, договір поруки є припиненим з 25 липня 2012 року відповідно до приписів ст. 559 ЦК України. Ухвалою судді Приморського районного суду м. Одеси Єршової Л.С. від 11.05.2018 року цивільну справу за позовом [PERSON] прийнято до провадження та призначено її розгляд в порядку загального позовного провадження. У судовому засіданні 25.09.2018 року змінено назву відповідача з Публічне акціонерне товариство «Марфін Банк» на Публічне акціонерне товариство «МТБ Банк» згідно з відповідною заявою представника відповідача (а.с. 166). Також у судовому засіданні 25.09.2018 року підготовче провадження по справі було закрито та справу призначено до судового розгляду. 14.09.2016 року представником відповідача подано заперечення на позов (а.с. 87-88), відповідно до яких вимоги позивача не підлягають задоволенню, оскільки вимогу про дострокове припинення кредитного договору Банком було направлено листом за вих. №2291/01 від 29.07.2015 року, зазначений лист був отриманий позивачем 18.08.2015 року, а 09.12.2015 року банком було подано позов про солідарне стягнення заборгованості з боржника ([PERSON].) та поручителя ([PERSON].) до Іллічівського міського суду Одеської області. У судове засідання позивач не з`явився, просив суд розглянути справу за його відсутності та задовольнити позов. Представник відповідача у судовому засіданні проти задоволення позову заперечував, посилаючись на обставини, викладені у запереченнях на позов. Третя особа, повідомлена належним чином, до суду не з`явилась. Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши надані докази, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 11.03.2008 року ВАТ "МОРСЬКИЙ ТРАНСПОРТНИЙ БАНК" та [PERSON] уклали кредитний договір №00909/RO, відповідно до якого відповідач отримав кредит у вигляді непоновлювальної кредитної лінії в розмірі 120370,21 доларів США з терміном погашення строком до 11.03.2028 року, на наступні цілі: 107000,00 доларів США на придбання квартири та 13370,21 доларів США на сплату страхових платежів. 11.03.2008 року ВАТ "МОРСЬКИЙ ТРАНСПОРТНИЙ БАНК" та [PERSON] уклали договір поруки №00909/RO3329rO, відповідно до якого відповідач та поручитель відповідають солідарно по кредитним зобов'язанням. Відповідно до пункту 1.2 договору поруки поручитель відповідає перед кредитором за виконання зобов'язань за кредитним договором в тому ж розмірі, що і боржник, включаючи сплату кредиту, відсотків за користування кредитом, комісій, штрафів, пені та інших платежів, відшкодування збитків. У договорі поруки не встановлено строку, після якого порука припиняється, а умова договору поруки (пункт 4.6) про його дію до повного виконання боржником своїх зобов'язань перед банком за кредитним договором не є встановленим сторонами строком припинення дії поруки. У кредитному договорі строк виконання основного зобов'язання визначений строком повного погашення кредиту, яким є 10 березня 2028 року (пункт 1.1 кредитного договору). 25 червня 2012 року позивач отримала він відповідача лист вих. №2546/01 від 25 червня 2012 року (а.с. 154), відповідно до якого банк вимагає від [PERSON] та [PERSON] погашення заборгованості за кредитом, по процентам та пені у повному обсязі на протязі 30 днів з дня отримання цього повідомлення. Також вимогу про дострокове припинення кредитного договору відповідачем було направлено листом за вих. №2291/01 від 29.07.2015 року (а.с. 99), зазначений лист був отриманий позивачем 18.08.2015 року (а.с. 100). Відповідно до змісту статті 526 ЦК України зобов'язання повинно виконуватись належним чином згідно з умовами договору й вимогами ЦК України. За статтею 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Згідно з пунктами 3 та 4 частини першої статті 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки, відшкодування збитків. Згідно з частиною першою статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Відповідно до статті 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Одним із видів порушення зобов'язання є прострочення виконання зобов'язання в обумовлений сторонами строк. Правові наслідки прострочення позичальником повернення позики визначено у статті 1050 ЦК України. Якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Відповідно до частини першої статті 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Згідно з частинами першою та другою статті 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Відповідно до частини четвертої статті 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців з дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя, якщо інше не передбачено законом. Якщо строк основного зобов'язання не встановлений або встановлений моментом пред'явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред'явить позову до поручителя протягом одного року з дня укладення договору поруки, якщо інше не передбачено законом. Аналіз наведених правил дає підстави для висновку, що законодавець передбачив три способи визначення строку дії поруки: протягом строку, встановленого договором поруки; протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання; протягом одного року від дня укладення договору поруки (якщо строк основного зобов'язання не встановлено або встановлено моментом пред'явлення вимоги). Зважаючи на наведене, строк дії поруки (будь-який із зазначених у частині четвертій статті 559 ЦК України) не є строком захисту порушеного права, а є строком існування суб'єктивного права кредитора й суб'єктивного обов'язку поручителя, після закінчення якого вони припиняються. Це означає, що зі спливом цього строку (який є преклюзивним) жодних дій щодо реалізації свого права за договором поруки, у тому числі застосування судових заходів захисту свого права (шляхом пред'явлення позову), кредитор вчиняти не вправі. З огляду на преклюзивний характер строку поруки й обумовлене цим припинення права кредитора на реалізацію такого виду забезпечення виконання зобов'язань застосоване в другому реченні частини четвертої статті 559 ЦК України словосполучення «пред'явлення вимоги» до поручителя протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання як умови чинності поруки необхідно розуміти як пред'явлення кредитором у встановленому законом порядку протягом зазначеного строку саме позовної, а не будь-якої іншої вимоги до поручителя. Зазначене положення при цьому не виключає можливість пред'явлення кредитором до поручителя іншої письмової вимоги про погашення заборгованості за боржника, однак й в такому разі кредитор може звернутися з названою вимогою до суду протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання.

Outcome: dismissed