Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-16 00:00:00

У грудні 2016 року [PERSON] звернулася до суду з позовом, у якому просила визнати за нею в порядку спадкування за заповітом після смерті батька [PERSON], який помер [INFO], право власності на житловий будинок - "А-1", загальною площею 92,2 м2, житловою площею 57,8 м2 із прибудовою - "а", тамбуром - "а1" та господарськими будівлями і спорудами: сарай - "Б", сарай - "В", погріб - "в", сарай - "Г", колонка - "К" та огорожа - "N", що знаходяться за адресою: [ADDRESS], які відповідно до заповіту від 05 серпня 1992 року батько заповідав їй, посилаючись на те, що у видачі свідоцтва про право на спадщину на це нерухоме майно Броварською районною державною нотаріальною конторою Київської області їй відмовлено, через відсутність на нього правовстановлюючих документів. Позивач [PERSON] у судове засідання не з'явилася, подала до суду заяву, у якій просила розглянути справу за її відсутності, позов підтримує, просить суд задовольнити позовні вимоги повністю. Відповідач [PERSON] у судове засідання теж не з'явився, подав до суду заяву, у якій зазначав, що позов він визнає, просив суд розглянути справу без його участі. Відповідач Великодимерська селищна рада Броварського району Київської області у судове засідання теж не з'явилася, подала до суду заяву, у якій просила розглянути дану справу за відсутності їхнього представника за наявними у справі документами. Дослідивши матеріали справи, суд встановив такі факти і відповідні їм правовідносини та дійшов наступних висновків. За змістом ст. ст. 1216, 1217 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно із ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. [INFO] у віці 85 років помер батько позивача [PERSON], про що свідчить свідоцтво про його смерть серії [NUMBER]. Із заповіту від 05 серпня 1992 року, посвідченого секретарем виконавчого комітету Великодимерської селищної ради Броварського району Київської області Бугаєнком В.Г., зареєстрованого в реєстрі за № 189, видно, що [PERSON] все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося, і взагалі все те, що належатиме йому на день смерті і на що за законом він матиме право, заповідав дочці [PERSON] У ч. 3 ст. 1268, ч. ч. 1, 2 ст. 1269 ЦК України визначено, що спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто. За змістом ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Із спадкової справи № 483/2016 до майна померлого [INFO] [PERSON] видно, що 20 липня 2016 року в установлений законом строк до Броварської районної державної нотаріальної контори Київської області із заявою про прийняття спадщини після смерті батька та видачу свідоцтва про право на спадщину звернулася спадкоємець за заповітом [PERSON], позивач у справі. Спадкоємець за законом [PERSON] подав 02 вересня 2016 року нотаріальній конторі заяву про відмову від прийняття спадщини після смерті батька [PERSON] Інші спадкоємці за законом відсутні. 12 листопада 2016 року позивачу [PERSON] нотаріальною контрою було видано два свідоцтва про право на спадщину за заповітом на земельну ділянку площею 0,1500 га, цільове призначення: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), та земельну ділянку площею 0,0475 га, цільове призначення: для ведення особистого селянського господарства, що розташовані за адресою: [ADDRESS], які належали померлому [PERSON] на підставі державних актів на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER] і [NUMBER]. Суд встановив, що на день смерті спадкодавцю [PERSON] належав ще житловий будинок - "А-1", загальною площею 92,2 м2, житловою площею 57,8 м2 із прибудовою - "а", тамбуром - "а1" та господарськими будівлями і спорудами: сарай - "Б", сарай - "В", погріб - "в", сарай - "Г" колонка - "К", ворота з хвірткою - "N" та "огорожа - "N1" і "N2", що знаходяться за адресою: [ADDRESS]. Факт належності померлому [PERSON] даного нерухомого майна підтверджується технічним паспортом на житловий будинок, довідкою № 3850, виданою 30 листопада 2016 року виконавчим комітетом Великодимерської селищної ради Броварського району Київської області, з якої видно, що згідно із записами в погосподарській книзі № 36 за 2011-2015 роки, особовий рахунок № 3329, житловий будинок за зазначеною адресою рахувався за головою домогосподарства [PERSON], який був зареєстрованим і проживав у ньому до дня смерті [INFO]. Рішення про оформлення права власності на житловий будинок на ім'я [PERSON] за його життя виконкомом Великодимерської селищної ради Броварського району Київської області не приймалося. Листом від 24 листопада 2016 року за вих. № 5496/0214 Броварською районною державною нотаріальною конторою у видачі позивачу [PERSON] свідоцтва про право на спадщину за заповітом на належний спадкодавцю [PERSON] спірний спадковий житловий будинок із господарськими будівлями і спорудами відмовлено, оскільки спадкоємцем не надані правовстановлюючі документи на це нерухоме майно. Рекомендовано звернутися до суду. Згідно із ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. У ст. 392 ЦК України визначено, що власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою. Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту цивільних прав є визнання права. Оцінивши досліджені у судовому засіданні докази в їх сукупності, враховуючи, що позивач [PERSON] є єдиним спадкоємцем за заповітом, яка прийняла спадщину після смерті батька [PERSON], якому на момент смерті належав спірний спадковий житловий будинок із господарськими будівлями і спорудами, суд дійшов висновку, що позов ґрунтується на вимогах закону та підлягає задоволенню. На підставі викладеного вище,

Outcome: approved