Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-15 00:00:00

Як видно з позовної заяви, відповідно до договору № ZPIRRС05490157 від 23 серпня 2008р. відповідачем від позивача був отриманий кредит у розмірі 3626,13грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 12,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 23.08.2009р. Відповідно до умов укладеного договору, договір складається з Заяви позичальника, Умов надання споживчого кредиту фізичним особам( Розстрочка). Згідно ст. ст. 526,527,530 ЦК України відповідач зобов'язаний свої обов"язки виконувати належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Станом на 28.07.2014р. відповідач встановлену договором оплату за користування кредитом в повному об'ємі не погасив, у зв'язку з чим позивач просить стягнути з відповідача суму заборгованості по кредитному договорі в розмірі 9450,86грн., що складається з наступного: 0,0грн.- заборгованість за кредитом, 0,0грн. - заборгованість по відсоткам за користування кредитом, 84,86грн. - заборгованість по комісії за користування кредитом, 8439,77грн. - пеня за несвоєчасність виконання зобов»язань за договором, 500,0грн.- штраф (фіксована частина), 426,23грн. - штраф ( процентна складова) і судові витрати . У судове засідання представник позивача Бучакчийський С.В. не з»явився, в своїй заяві підтримав позовні вимоги в повному обсязі і просить справу розглянути без нього, не заперечує проти заочного рішення. У судове засідання відповідач не з"явився, причину неявки не повідомив, і згідно ч. 4 ст.169 ЦПК України суд вважає за можливе справу розглянути на підставі наявних в ній доказів.( заочне рішення). В своїх пояснення у попередньому судовому засіданні відповідач позов визнав частково і зазначив, що він отримав споживчий кредит, повернув суму кредиту та сплатив відсотки та комісію, про те, що є ще борг по комісії йому не сказали, тому він не згодний платити таку пеню та штраф. Розглянувши матеріали справи , суд вважає позов обґрунтованим і підлягаючим задоволенню частково з наступних підстав: Згідно договору № ZPIRRС05490157 від 23 серпня 2008р. відповідачем від позивача ТОВ КБ «Приватбанк», правонаступником якого є ПУБЛІЧНЕ АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК « ПРИВАТБАНК», був отриманий кредит у розмірі 3626,13грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 12,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 23.08.2009р. Відповідно до умов укладеного договору, договір складається з Заяви позичальника, Умов надання споживчого кредиту фізичним особам( Розстрочка), що підтверджується копіями наданих до матеріалів справи документів. Згідно ст. ст. 526,527,530 ЦК України відповідач зобов'язаний свої обов"язки виконувати належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. В порушення умов договору відповідач зобов"язання за укладеним договором належним чином не виконував. Станом на 28.07.2014р. відповідач встановлену договором оплату за користування кредитом в повному об'ємі не погасив, у зв'язку з чим позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача суми заборгованості за договором в розмірі 9450,86грн., що складається з наступного: 0,0грн.- заборгованість за кредитом, 0,0грн. - заборгованість по відсоткам за користування кредитом, 84,86грн. - заборгованість по комісії за користування кредитом, 8439,77грн. - пеня за несвоєчасність виконання зобов»язань за договором, 500,0грн.- штраф (фіксована частина), 426,23грн.- штраф ( процентна складова), що підтверджується розрахунком заборгованості позивачем. Відповідно до ч. 1 ст. 631 ЦК строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов'язки відповідно до договору. Статтею 256 ЦК визначено, що позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Згідно зі ст. 257 ЦК загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки, а відповідно до вимог ч.5 ст.261 ЦК за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. Частиною 1 ст. 259 ЦК позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін. З матеріалів справи вбачається, що при укладенні 23.08.2008року договору між ПАТ КБ "ПриватБанк" та [PERSON] останній надав згоду, що заява разом із запропонованими Банком умовами надання споживчого кредиту фізичним особам, тарифами складає між позичальником і банком кредитно-заставний договір, засвідчивши її своїм підписом. Відповідно до п. 5.5. умов надання споживчого кредиту фізичним особам ("Розстрочка") (Стандарт) термін позовної давності по вимогах про стягнення кредиту, процентів за користування кредитом, винагороди, неустойки - пені, штрафів за даним договором встановлюється сторонами тривалістю у п'ять років. Таким чином, сторони у письмовій формі домовились про збільшення строку позовної давності відносно стягнення заборгованості за кредитом до п'яти років, що не заборонено ст. 259 ЦК. Згідно зі ст. 626 ЦК договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Статтею 627 ЦК передбачено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів циваільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Згідно з ч.І ст.638 та ч.І ст.640 ЦК договір є укладеним з моменту досягнення в належній формі згоди з усіх істотних умов договору. Отже, відповідно до ч. 5 ст. 261 ЦК перебіг п'ятирічного строку позовної давності за вимогами ПАТ КБ "ПриватБанк" про стягнення заборгованості за кредитним договором почався 23.08.2009року та спливає 23.08.2014року, позов було пред'явлено до суду 20.08.2014року. За таких обставин суд приходить до висновку, що строк позовної давності позивачем не був пропущений. Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором кредитодавець зобов'язується надати грошові кошти позичальнику в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити відсотки. Згідно ч. 3 ст. 551 ЦК України - розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин , які мають істотне рішення. За змістом наведеної норми закону, суд вправі зменшити таку неустойку за власної ініціативи, без наявності для цього відповідної заяви заінтересованої особи, що відповідає принципу справедливості. Відповідно до розрахунку, заборгованість за комісійною винагородою становить 84,86грн., що значно менше розміру неустойки в сумі 9366,0грн.(8439,77 +500,0+426,23) Відповідно до ст.549 ЦК України неустойкою \\ штрафом, пенею \\ є грошова сума або майно, які боржник повинен передати кредитору у разі порушення боржником зобов'язання. Враховуючи, що відповідач у встановлений договором термін не повернув позивачу суму боргу по комісії , а також враховуючи, що сума неустойки набагато перевищує суму боргу , суд вважає можливим позов задовольнити частково, знизивши суму неустойки до суми неповернутої заборгованість за комісійною винагородою, яка становить 84,86грн. і стягнути з відповідача суму боргу в розмірі 169,72грн., що складається з наступного: 0,0грн.- заборгованість за кредитом, 0,0грн. - заборгованість по відсоткам за користування кредитом, 84,86грн. - заборгованість по комісії за користування кредитом, 84,86грн. - заборгованість по пені та штрафу. На підставі викладеного,

Outcome: partial