Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-21 00:00:00

У травні 2016 року, відповідно до статті 1 Закону України "Про здійснення правосуддя та кримінального провадження у зв'язку з проведенням антитерористичної операції" та розпорядження голови Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальної справ № 2710/38-14 від 02.09.2014 року, Публічне акціонерне товариство «Енергобанк» звернулося до суду з позовною заявою до [PERSON], третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Приватне підприємство «Електротрансмонтаж», про звернення стягнення. В обґрунтування заявленого позову позивач посилався на те, що відповідно до укладеного договору про надання кредитної лінії № 90670/07-12 КЛ від 27.07.2012 року з наступними змінами і доповненнями, внесеними в зазначений договір згідно додаткової угоди від 10.08.2012 року, додаткової угоди від 12.09.2012 року, додаткової угоди від 24.01.2013 року, додаткової угоди від 27.03.2013 року, додаткової угоди від 26.04.2013 року, додаткової угоди від 31.05.2013 року, додаткової угоди від 08.07.2013 року, додаткової угоди від 26.07.2013 року, додаткової угоди від 13.08.2013 року, додаткової угоди від 25.12.2013 року, додаткової угоди від 13.01.2014 року, додаткової угоди від 30.01.2014 року Приватне підприємство «Електротрансмонтаж» отримало кредит у розмірі 400\~000,00 грн. зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 28% річних з кінцевим строком повернення кредитних коштів 26 вересня 2014 року. Відповідно до умов кредитного договору позичальник зобов'язаний повернути кредит та проценти у повному обсязі в порядку та строки, передбачені договором. У порушення норм закону та умов договору ПП «Електротрансмонтаж» зобовязання за вказаним договором належним чином не виконало. У звязку з чим, за договором про надання кредитної лінії № 90670/07-12 КЛ від 27.07.2012 року станом на 28.01.2016 року виникла заборгованість у розмірі 113\~191,31 грн., яка складається з наступного: 75\~000,00 грн. - заборгованість за кредитом; 31\~480,76 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 6\~710,55 грн. пеня за прострочення сплати процентів. В забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором 30.01.2014 року було укладено договір застави між ПАТ "Енергобанк" та [PERSON], відповідно до якого [PERSON] передала в заставу банку рухоме майно, а саме: автомобіль марки Hynday, модель Tucson 2.0 5МТ2, рік випуску 2011, колір чорний, кузов Y6LJM81BPBL208677, реєстраційний номер [NUMBER]. Предмет застави належить заставодавцю на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії САТ № 680757, виданого 24.01.2014 року Центр ДАІ 1401. Таким чином, в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором необхідно звернути стягнення на предмет застави. У судове засідання представник позивача не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить суд їх задовольнити на підставах, зазначених у позові. Відповідач у судове засідання не зявилася, не повідомила суд про причини не явки, хоча була належним чином повідомлена про день та час розгляду справи, заяв про розгляд справи за її відсутності суду не надала. Відомостей про неможливість зявитися в судове засідання відповідач суду не надала. Суд, на підставі ст. 225 ЦПК України, ухвалив розглядати справу заочно. Представник третьої особи в судове засідання не з'явився, не повідомив суд про причини не явки, хоча був належним чином повідомлений про день та час розгляду справи. Суд, вивчивши матеріали цивільної справи, встановив наступне. Відповідно до ст. 213 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Згідно зі ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; 6) як розподілити між сторонами судові витрати; 7) чи є негайні підстави допустити негайне виконання судового рішення; 8) чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову. Судом по справі встановлено, що відповідно до укладеного договору про надання кредитної лінії № 90670/07-12 КЛ від 27.07.2012 року з наступними змінами і доповненнями, внесеними в зазначений договір згідно додаткової угоди від 10.08.2012 року, додаткової угоди від 12.09.2012 року, додаткової угоди від 24.01.2013 року, додаткової угоди від 27.03.2013 року, додаткової угоди від 26.04.2013 року, додаткової угоди від 31.05.2013 року, додаткової угоди від 08.07.2013 року, додаткової угоди від 26.07.2013 року, додаткової угоди від 13.08.2013 року, додаткової угоди від 25.12.2013 року, додаткової угоди від 13.01.2014 року, додаткової угоди від 30.01.2014 року Приватне підприємство «Електротрансмонтаж» отримало кредит у розмірі 400\~000,00 грн. зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 28% річних з кінцевим строком повернення кредитних коштів 26 вересня 2014 року. В забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором 30.01.2014 року було укладено договір застави між ПАТ "Енергобанк" та [PERSON], відповідно до якого [PERSON] передала в заставу банку рухоме майно, а саме: автомобіль марки Hynday, модель Tucson 2.0 5МТ2, рік випуску 2011, колір чорний, кузов Y6LJM81BPBL208677, реєстраційний номер [NUMBER]. Предмет застави належить заставодавцю на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії САТ № 680757, виданого 24.01.2014 року Центр ДАІ 1401. Згідно ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Відповідно до ст. 527 ЦК України боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом. Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання(неналежне виконання) - ст. 610 ЦК України. Статтею 1049 ЦК України зазначено, що позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, встановлені договором. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно до ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Як вбачається з матеріалів справи, в обґрунтування заявлених вимог ПАТ "Енергобанк" надано розрахунок заборгованості, яка склалась у позичальника ПП «Електротрансмонтаж» за договором про надання кредитної лінії № 90670/07-12 КЛ від 27.07.2012 року. Згідно вказаного розрахунку заборгованість станом на 28.01.2016 року складає 113\~191,31 грн., яка складається з наступного: 75\~000,00 грн. - заборгованість за кредитом; 31\~480,76 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 6\~710,55 грн. пеня за прострочення сплати процентів. Відповідно до ст. 14 ЦК України цивільні обовязки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Статтею 2 Закону України «Про заставу» визначаються основні положення про заставу. Відносини застави, що не передбачені цим Законом, регулюються іншими актами законодавства України. Частиною 1 ст. 20 Закону України «Про заставу» визначено, що заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, якщо в момент настання терміну виконання зобовязання, забезпеченого заставою, воно не буде виконано, якщо інше не передбачено законом чи договором. Законом України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень»\~\~визначено правовий режим регулювання обтяжень рухомого майна, встановлених із метою забезпечення виконання зобовязань, а також правовий режим виникнення, оприлюднення та реалізації інших прав юридичних і фізичних осіб стосовно рухомого майна. Закон України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» є спеціальним законом із питань правового режиму регулювання обтяжень рухомого майна. Положення Закону України «Про заставу» та ст. 590 ЦК України застосовуються лише в частині, що йому не суперечить. Відповідно до ч. 1 ст. 24 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження здійснюється на підставі рішення суду в порядку, встановленому законом, або в позасудовому порядку згідно із цим Законом. Статтею 25 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», передбачено п.4 ч.2 спосіб реалізації предмета забезпечувального обтяження шляхом проведення публічних торгів або із застосуванням однієї з процедур, передбачених статтею 26 цього Закону. Однією з процедур, передбачених ст. 26 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» є продаж обтяжувачем предмета забезпечувального обтяження шляхом укладення договору купівлі-продажу з\~\~іншою особою-покупцем або на публічних торгах. Як вбачається із вказаних договору про надання кредитної лінії кредитного та договору застави, вони були підписані їх сторонами і на час їх підписання ними було досягнуто згоди з усіх істотних їх умов, на час укладання договорів сторони володіли необхідним обсягом цивільної дієздатності, волевиявлення учасників договорів було вільним та відповідало їхній внутрішній волі. Будь-які дані про визнання цих договорів в судовому порядку недійсними суду не надавалися. У відповідності до ст. ст. 10, 60 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Згідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін, при цьому кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.\~\~ Будь-яких належних доказів у спростування позовних вимог позивача відповідачем суду не надано, як не надано доказів існування заборгованості за кредитним договором у іншому розмірі, ніж вказано позивачем. Таким чином, суд вважає, що позовні вимоги позивача доведені матеріалами справи, обґрунтовані та підлягають задоволенню в повному обсязі. На підставі ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Outcome: approved