Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-12 00:00:00

Представник позивача звернувся 14.11.2018 до суду з даним позовом, змінивши позовні вимоги 07.08.2019, просить суд: визнати недійсним договір про встановлення права користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзису) земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої в адміністративних межах Калиновецької сільської ради Таращанського району Київської області, площею 2,4320 га, кадастровий номер 3224487700:03:003:0011, що укладений між [PERSON] та ФГ «[PERSON]»; визнати поновленим з ТОВ «Інтерагроінвест» договір № 758 оренди земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої в адміністративних межах Калиновецької сільської ради Таращанського району Київської області, площею 2,4320 га, кадастровий номер 3224487700:03:003:0011, що укладений 27 вересня 2012 року між [PERSON] та СП «Світанок», на умовах, що викладені в додатковій угоді від 03 травня 2017 року до договору № 758 оренди земельної ділянки від 04 жовтня 2012 року, строком на 7 років та покласти судові витрати на відповідачів. В обґрунтування позову зазначив, що 27.09.2012 між СП «Світанок» та власником земельної ділянки [PERSON] терміном на 5 років укладено договір № 758 оренди земельної ділянки під кадастровим номером 3224487700:03:003:0011. Земельна ділянка сільськогосподарського призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 2,4320 га, розташована в адміністративних межах Калиновецької сільської ради Таращанського району Київської області та використовувалось СП «Світанок» за цільовим призначенням. Вказаний договір оренди земельної ділянки зареєстрований 29.12.2012 в управлінні Держкомзему у Таращанському районі Київської області за № 322440004005413. 09.10.2017 запис про наявність іншого речового права (права оренди) перенесено до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, номер запису 22830407. Термін дії договору оренди земельної ділянки з урахуванням дати реєстрації договору, закінчився 29.12.2017. 22.03.2017 за вх. № 143 до СП «Світанок» поштовим відправленням надійшла письмова заява від [PERSON] датована 22.03.2017, в якій вона повідомляє про те, що вона є власником вищевказаної земельної ділянки і не має намірів продовжувати договір оренди на новий строк, просить передати земельну ділянку у власне користування. Відповідно до п. 3.3 Договору № 758 оренди земельної ділянки від 27.09.2012: «Після закінчення строку договору, орендар має першочергове право поновлення його на новий строк в порядку та на умовах, визначених чинним законодавством». Маючи намір скористатися своїм переважним правом на поновлення договору оренди земельної ділянки з орендодавцем [PERSON] , СП «Світанок», як орендар, 27.05.2017 за вих. № 758-239 від 03.05.2017 надіслало на адресу [PERSON] , лист-повідомлення з підписаним зі сторони СП «Світанок» проектом додаткової угоди від 03.05.2017 до договору № 758 оренди земельної ділянки від 27.09.2012 (три примірники), відповідно до умов якої строк оренди пролонгується до 31.12.2024. Лист з додатками направлений на адресу власника листом з оголошеною цінністю та описом вкладення, який відповідачка отримала 30.05.2017. 20.06.2017 до СП «Світанок» надійшла повторна заява від [PERSON] датована 24.05.2017, яка за змістом є аналогічною з попередньою (від 22.03.2017). В своїй заяві вона просить повернути земельну ділянку у власне користування. Жодних інших звернень або ж письмових повідомлень від неї до даного часу не надійшло. Зокрема, жодних листів-повідомлень про прийняте орендодавцем рішення про згоду укласти додаткову угоду або ж обґрунтувань відмови в її підписанні до СП «Світанок» та в подальшому до ТОВ «Інтерагроінвест» не надходило. У листопаді 2018 позивач отримав з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно інформаційну довідку про належну [PERSON] земельну ділянку, а саме, що 03.01.2018, тобто через кілька днів після закінчення строку дії договору оренди землі з СП «Світанок», вона уклала новий договір оренди земельної ділянки під кадастровим номером 3224487700:03:003:0011, площею 2,4320 га з іншим орендарем - ФГ «[PERSON]». Право оренди за вказаним договором зареєстровано 06.02.2018 в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, номер запису про інше речове право 24773448. В подальшому, 25.04.2019 даний договір було розірвано. Крім того, 25.04.2019 між відповідачами було укладено договір про встановлення права користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзису), зі змісту якого випливає, що строк користування земельною ділянкою встановлюється до 31.12.2029, розмір орендної плати складає 14340,00 грн. Вважає, що відповідач [PERSON] надала СП «Світанок» недостовірну інформацію про свої наміри самостійно використовувати належну їй земельну ділянку, оскільки мала наміри укласти договір з іншим орендарем. В той же час, в 2017 році СП «Світанок» пропонувало їй укласти договір оренди землі на значно кращих умовах. А саме, орендна плата в грошовій формі, яка була запропонована відповідачці в 2017 році від СП «Світанок» мала розмір в грошовій формі 11925,47 грн, що до видачі дорівнює - 9600,00 грн, а в 2018 році становить - 13416,15 грн, що до видачі дорівнює - 10800,00 грн. Розмір же орендної плати до договору з ФГ «[PERSON]» в 2018 році становить 8550,00 грн, що на 2167,706 грн більше за пропозицію СП «Світанок». Враховуючи зазначене, вважає, що є наявний факт порушення переважного права СП «Світанок» на поновлення договору оренди земельної ділянки орендодавцем [PERSON] на новий строк. Також позивач зазначає, що СП «Світанок» було реорганізовано, а саме приєднано до ТОВ «Інтерагроінвест» з визначенням останнього правонаступником всіх прав та обов`язків СП «Світанок» і що знайшло своє відображення в установчих документах товариства. У поданому відзиві на позовну заяву відповідачі зазначають, що в силу п. 3.4 договору оренди від 2012 року орендодавець висловив своє волевиявлення і більш як за 6 місяців до закінчення договору повідомив позивача про небажання поновлювати договір та з проханням надати земельну ділянку після збирання врожаю 2017 року. Прохання було виконане орендарем та земельна ділянка повернена орендодавцю. Оскільки після збору урожаю 2017 року орендар на прохання орендодавця повернув земельну ділянку, то в силу п. 7.1 Договору та ст. 34 Закону України «Про оренду землі», договір оренди припинився і відповідно його поновлення є неможливим. Не відповідає дійсності те, що позивач є добросовісним орендарем та виконує всі умови договору оренди, зокрема в повному обсязі проводить виплату орендної плати так як орендна плата сплачувалась несвоєчасно та не в повному обсязі. Твердження позивача про те, що в 2017 році орендна плата виплачувалась у розмірі 9,948% від нормативної грошової оцінки, а у 2018 - 11,191% спростовується доданим до позову наказом позивача № 14-Г від 23.08.17, відповідно до п. 2 якого наказано орендну плату власникам земельних ділянок, договори оренди з якими закінчуються в 2017-2018 роках та не переукладені на новий строк, видавати виключно на умовах діючих договорів оренди, тобто у 2017 році вона становила - 3% від нормативної грошової оцінки землі. Позивач, як орендар земельної ділянки не виконував п. 5.3 Договору так як проект землеустрою не розроблявся. Звертає увагу суду на те, що у договорі, підписаному із ФГ «[PERSON]» у орендодавця об`єктивно кращі умови, оскільки за цим договором: розмір орендної плати переглядається один раз на рік, за ширшого кола підстав, які можуть вплинути на збільшення суми орендної плати та за відсутності обставин, при яких, як у опонента, сума орендної плати може бути знижена, зокрема, тут ідеться про «погіршення стану орендованої земельної ділянки не з вини Орендаря, що підтверджено документами», що безумовно є гіршою умовою для орендодавця. Зазначає, оскільки змінюються істотні умови договору і на це не отримано згоди орендодавця, на обов`язковій наявності якої постійно наголошує законодавець, між сторонами не досягнуто домовленості щодо істотних умов договору, що випливає із повідомлень орендодавця, позивач втратив своє переважне право на укладення договору оренди спірної земельної ділянки. Додатково щодо відсутності з боку орендодавця відповіді на лист-повідомлення позивача про продовження дії договору вказує, що орендодавець у своїй заяві на адресу позивача однозначно та чітко висловив свою позицію щодо відсутності наміру продовжувати договірні відносини із позивачем після закінчення строку дії договору. Позивач погодився із рішенням орендодавця і, зібравши урожай, повернув земельну ділянку у вересні 2017 року. Після повернення ділянки орендарю, позивач уже не здійснював підготовчих осінніх польових робіт (оранка, культивація, внесення комплексу добрив і т.д.). Проведення даних робіт на свої ділянці орендар організовував самостійно. Після отримання листа-повідомлення позивача з пропозицією поновлення договору, орендодавець направив заяву позивачу у якій в категоричній формі відмовився укладати договір, а тому твердження про відсутність відповіді на лист-повідомлення не відповідає дійсності. Враховуючи викладене просять у задоволенні позовних вимог позивача відмовити в повному обсязі. У поданій відповіді на відзив, представник позивача категорично не погодився із наведеними у відзиві представників відповідачів доводами та твердженнями. Останній, наводячи аналогічні обґрунтування, зазначені у позовній заяві, наполягає що позивач був добросовісним орендарем земельної ділянки та виконував всі умови договору оренди. Додатково зазначає, що відповідачі помилково вважають, що заяви від 22.03.2017 та 20.06.2017 надіслані позивачу є заявами про відмову у поновленні договору на новий строк, адже позивач є первісним ініціатором листа - повідомлення з проектом додаткової угоди № 758-239 від 03.05.2017, а відповідач [PERSON] за наявності заперечень щодо поновлення договору оренди землі мала би направити до СП «Світанок» лист-повідомлення про прийняте рішення (надати відповідь на лист позивача № 758-239 від 03.05.2017). Таких відповідей позивачу від відповідача не надходило. Крім того, не відповідає дійсності твердження відповідачів про те, що СП «Світанок» та [PERSON] не досягли домовленості щодо орендної плати та інших істотних умов договору, а тому переважне право орендаря на укладення договору оренди землі припинилося, адже по суті з боку відповідача такі перемовини не велися, на відміну від позивача, який в порядку та строки визначені законодавством дотрималось процедури, що дає право на поновлення договору на новий строк. Не відповідає дійсності і твердження про те, що з вересня 2017 року проведенням польових робіт на даній земельній ділянці [PERSON] проводить самостійно, та що орендна плата, запропонована з боку ТОВ «Інтерагроінвест», є меншою за орендну плату, запропоновану ФГ «[PERSON]». З підстав, аналогічних викладеній в позовній заяві, вважає наявний факт порушення переважного права СП «Світанок» на поновлення договору оренди земельної ділянки з орендодавцем [PERSON] на новий строк. У судовому засіданні представник позивача [PERSON] уточнені позовні вимоги та викладені у позові та у відповіді на відзив обставини підтримала в повному обсязі. Просила позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з`явилася, про день, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, причини неявки суду не повідомила. Представники відповідачів [PERSON] та ФГ «[PERSON]» [PERSON]., [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги не визнали з підстав, викладених у відзиві на позов, у задоволенні позову просили відмовити в повному обсязі. Крім того, у відповідності до ч. 8 ст. 141, ст. 246 ЦПК України, до закінчення судових дебатів, представник відповідачів - адвокат [PERSON]. зробив заяву про неможливість подачі доказів понесених відповідачами судових витрат до закінчення судових дебатів у справі, та про подачу їх лише після ухвалення рішення по суті позовних вимог. Свідок [PERSON] у судовому засіданні пояснив, що він працює заступником начальника земельного відділу. В 2016-1018 роках працював юрисконсультом - спеціалістом по земельних питаннях СП «Світанок». В 2012 році був укладений договір оренди земельної ділянки між [PERSON] та СП «Світанок» на 5 років. В 2017 році закінчувалися договори оренди, підприємство розпочало роботу з поновлення договорів оренди. Проінформували орендодавців, довели умови договору. Деякі орендодавці не з`явилися для переукладення. В березні 2017 року надійшла заява [PERSON] про те, що просить після збору врожаю передати їй земельну ділянку у власне користування. Підприємство підготувало лист-повідомлення, що має намір скористатися переважним правом, приклали проект додаткової угоди, направило на адресу [PERSON] . Пізніше у квітні-травні 2017 року від [PERSON] надійшла заява, яка не була відповіддю на пропозицію підприємства. [PERSON] в цій заяві повторно зазначила, що прохає передати земельну ділянку у власне користування. Весною 2018 року СП «Світанок» виділило земельний масив в порядку обміну для 80 власників землі, які не поновили договори оренди. Потім дізналися, що через чотири дні після закінчення договору оренди [PERSON] уклала договір оренди з ФГ «[PERSON]». На думку ТОВ «Інтерагро» [PERSON] уклала договір на гірших умовах, чим було запропоновано СП «Світанок». Восени 2017 році [PERSON] усно звертався до СП «Світнок», прохав передати земельну ділянку [PERSON] . Він відповів [PERSON], що до закінчення договору оренди земельну ділянку не передадуть. Про збори керівників агропідприємств йому стало відомо на одному з удових засідань. Зазначив, що таких зборів не було, оскільки без нього збори не проводяться. В СП «Світанок» була внутрішня інструкція щодо порядку передачі землі. Повернення мала робити комісія за письмовим актом приймання-передачі земельної ділянки. [PERSON] не зверталась в відповідному порядку, передбаченому інструкцією. Список орендодавців, які відходили від СП «Світанок», йому передав в [PERSON] , якому, в свою чергу, надав список [PERSON] . Він опрацював список, в ньому були власники землі, в яких договори оренди закінчувалися не в 2017 році. Список, який долучений до матеріалів справи є подібним тому, який він відредагував для директора [PERSON]. Під номером 12 в ньому зазначена [PERSON] . В списку після заголовку «Не віддаєм» вказані власники землі, у яких договір оренди закінчувався в 2020 році, а після заголовку «Віддаєм» - у яких договори оренди закінчувалися в 2017 році. Свідок [PERSON] у судовому засіданні пояснив, що до 2018 року він працював агрономом СП «Світанок». В серпні 2017 року відбулися збори в конторі в Чапаївці, на яких були присутні: директор СП «Світанок» [PERSON], [PERSON], він сам як агроном, а також представники фермерських господарств. Усно було домовлено про передачу земель від СП «Світанок» масивами, які набирало кожне фермерське господарство окремими площами. Земля виділялась масивами для зручності обробітку. Після закінчення зборів [PERSON] склав протокол, в якому підписалися присутні на зборах: сам свідок [PERSON] , [PERSON], [PERSON] , [PERSON] . [PERSON] не було на зборах, але він [PERSON] надав списки власників землі, які відходили від СП «Світанок», в якому була і [PERSON] . Спочатку ці списки були надані фермерськими господарствами [PERSON] , він їх уточнив і роздрукував. Отже, [PERSON] земля була надана замінним полем, а фактична земельна ділянка залишилась в обробітку «Світанку». В подальшому він як агроном виділяв землю фермерським господарствам. Про це домовились ще на зборах, що буде з представниками фермерських господарств об`їжджати поля та вимірювати для виділу. Це робилося після збору врожаю на конкретних полях, з липня по жовтень 2017 року. Площі обміряли автомобілем Нива, на початку він дзвонив у відділ GPS СП «Світанок», звіряли площу з представником служби охорони Гнипа. Проекту землеустрою щодо сівозміни у СП «Світанок» не було. В 2017 році з боку СП «Світанок» не було заперечень щодо передачі землі фермерським господарствам. Керівництво СП «Світанок» розуміло, що [PERSON] забере земельну ділянку і передасть землю в користування ФГ «[PERSON]». Свідок [PERSON] у судовому засіданні пояснив, що в 2017 році до нього звернулась [PERSON] , бажала передати землю в користування фермерського господарства, оскільки в неї закінчувався договір оренди землі з СП «Світанок». Оскільки вона не переуклала договір з СП «Світанок», останнє платило їй меншу орендну плату, ніж іншим. В серпні 2017 року фермерські господарства надали [PERSON] списки власників землі, які відходили від «Світанку». [PERSON] передав ці списки Завгородньому для перевірки. Потім зібрали збори, на яких були присутні: від СП «Світанку» - [PERSON], [PERSON] , [PERSON], та від фермерських господарств - [PERSON], [PERSON] і він. На зборах розглядали вказані списки. [PERSON] запропоновував, щоб СП «Світанок» виділило землю масивами, для зручності обробітку, щоб не заважати одне одному і не обробляти землі в шаховому порядку. Фактично СП «Світанок» віддало в порядку обміну ті земельні ділянки, які буди в оренді у СП «Світанок», щоб не виділяти землі в натурі. Такий порядок обміну земельними ділянками з СП «Світанок» існував і раніше. Був написаний протокол зборів. [PERSON] дав вказівку [PERSON] , щоб з фермерами виміряв землю для виділення. Він з [PERSON] на автомобілі Нива обміряли поля. [PERSON] дзвонив у Ставище у відділ GPS, повідомляв поле і площу. Осінню 2019 року [PERSON] виділила земельну ділянку у натурі, сказала, що не бажає замінних полів, осінню 2019 обробили її фактичну земельну ділянку. Списки, які обговорювали на зборах, вже були в редакції [PERSON] , той написав, кого віддають, а кого - не віддають. Списки на збори приніс [PERSON] . Перешкод з боку СП «Світанок» щодо користування землю ФГ «[PERSON]» не було. Передача замінної земельної ділянки відбулася до листопада 2017 року - після збору врожаю СП «Світанок». Свідок [PERSON] у судовому засіданні пояснив, що він є головою ФГ «Тікич». В 2017 році разом з ФГ «[PERSON]» підготували директору СП «Світанок» [PERSON] список власників землі, які мали відійти до фермерських господарств. В 2017 році з [PERSON] кілька раз збирались, а 20 серпня 2017 року остаточно узгодили списки власників землі, які малися відійти до фермерських господарств. Це все робилося завчасно, оскільки восени треба було обробити ґрунт. Власники землі не бажали переукладати договори оренди землі з СП «Світанок». Тим, хто не підписав договір оренди, «Світанок» не збільшував орендну плату, як іншим. СП «Світанок» невчасно обробляв людям присадибні ділянки. Деякі орендодавці казали, що «Світанок» видає неякісне зерно. Від СП «Світанок» відходило більше 1200 га землі. Керівник СП «Світанок» [PERSON] казав, що це погоджена позиція з власниками землі. На той час ТОВ «Інтерагро» не було власником, попередні власники не заперечували передачі землі. 20 серпня 2017 року збори проходили в конторі СП «Світанок» с. Чапаївка. На цих зборах були присутні з боку СП «Світанок»: агроном [PERSON], [PERSON], [PERSON], а також представники фермерських господарств «Дубівське», «Тікич», «[PERSON]». Збори тривали десь годину, в результаті вирішили які поля замінними масивами відійдуть від СП «Світанок» до фермерських господарств «Дубівське», «Тікич», «[PERSON]». Земля виділялася масивами для ефективного обробітку. [PERSON] не казав, що «Світанок» буде реалізовувати переважне право оренди. І по ділянці [PERSON] [PERSON] претензій не висловлював. Написали протокол зборів, в якому підписалися всі присутні. [PERSON] доручив [PERSON] заміряти і виділити фермерським господарствам землю. Кожен представник фермерських господарств з агрономом [PERSON] вимірював собі землю. Коли СП «Світанок» в 2017 році зібрав врожай на тому полі, яке відходило до «Тікич», він подзвонив агроному [PERSON] , вони визначили день і з навігатором об`їхали поля, узгодили межі. Це було в жовтні 2017 року. По цю пору він обробляє цю виділену землю, межі не змінювалися. Він направляв до СП «Світанок» договір міни, але вони не підписали. [PERSON] земля виділялась також в жовтні 2017 року. Коли почав обробляти наданий масив, претензій з боку СП «Світанок» не було. Суд, заслухавши у судовому засіданні вступне слово учасників справи, показання свідків, з`ясувавши обставини справи, на які учасники справи посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, дослідивши наявні у справі письмові докази, вважає, що в задоволенні позову необхідно відмовити повністю з наступних підстав. Відповідно до вимог частини 1 статті 13 Цивільного процесуального кодексу України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до положень ст.5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Під способами захисту цивільних прав розуміють передбачені законом заходи примусового характеру, за допомогою яких відновлюються порушені, невизнані або оспорювані права. Реалізуючи передбачене ст. 64 Конституції України право на судовий захист, звертаючись до суду, особа вказує в позові власне суб`єктивне уявлення про порушене право чи охоронюваний інтерес та спосіб його захисту. За принциповими положеннями ст. 12 ЦПК України, які встановлюють змагальність цивільного процесу, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Нормами ст. 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. У відповідності до вимог ст. 76, 77, ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Відповідно до ч. 3 ст. 12 та ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Судом встановлено, що відповідачка [PERSON] на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії КВ № 081647 від 28.07.2004 є власником земельної ділянки площею 2,4320 га, кадастровий номер: 3224487700:03:003:0011, цільове призначення - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Калиновецької сільської ради Таращанського району Київської області (а.с.48-49 том1). 27.09.2012 між відповідачкою [PERSON] та СП «Світанок», правонаступником якого є позивач ТОВ «Інтерагроінвест», був укладений договір № 758 оренди земельної ділянки площею 2,4320 га, в тому числі ріллі - 2,4320 га, кадастровий номер 3224487700:03:03:0011, цільове призначення - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої в адміністративних межах Калиновецької сільської ради Таращанського району Київської області, строком на 5 років, яка використовувалася СП «Світанок» за цільовим призначенням (а.с.40-45 том 1). Вказаний договір оренди земельної ділянки зареєстрований 29.12.2012 в управлінні Держкомзему у Таращанському районі Київської області за № 322440004005413. Так, строк його дії, з урахуванням дати реєстрації договору, завершився 29.12.2017 року. Згідно Додатку №1 до Договору оренди земельної ділянки № 758 від 27.09.2012, Акту приймання-передачі земельної ділянки орендодавець [PERSON] 27.09.2012 передала, а орендар СП «Світанок» прийняло в строкове платне користування вищезазначену земельну ділянку. Згідно Витягу з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права індексний номер: 100373314 від 13.10.2017, державним реєстратором - приватним нотаріусом Ставищенського районного нотаріального округу Київської області Кошинською Л.О. 09.10.2017 зареєстровано інше речове право на земельну ділянку з кадастровим номером 3224487700:03:003:0011, площею 2,432 га, номер запису про інше речове право: 22830407. Підстава виникнення іншого речового права - договір оренди земельної ділянки № 758, укладений 27.09.2012 між відповідачкою [PERSON] та СП «Світанок» (позивачем) (а.с.50-51 том1). Відповідно, строк оренди земельної ділянки закінчився 29.12.2017. 22.03.2017 [PERSON] направила позивачу заяву, в якій вона повідомляє, що є власником земельної ділянки і не має намірів продовжувати договір оренди на новий строк, просить передати земельну ділянку у власне користування після збирання врожаю 2017 року. Як вбачається із відтиску штампу, заяву від 22.03.2017 СП «Світанок» отримало 24.03.2017 за вх. № 143 (а.с.61-62 том1). СП «Світанок», як орендар 27.05.2017 за вих. № 758-239 від 03.05.2017 надіслало на адресу [PERSON] лист-повідомлення з підписаним зі сторони СП «Світанок» проектом додаткової угоди до договору № 758 оренди земельної ділянки від 27.09.2012 (три примірники), відповідно до умов якої строк оренди пролонгується до 31.12.2024. Лист з додатками направлений на адресу власника листом з оголошеною цінністю та описом вкладення, який відповідачка отримала 30.05.2017 (а.с.52-60 том1). 17.06.2017 [PERSON] направила позивачу заяву, в якій вона повідомляє, що є власником земельної ділянки і не має намірів продовжувати договір оренди на новий строк. Заява отримана позивачем 20.06.2017 (а.с.63-65 том1). Після збору врожаю 2017 року належна [PERSON] земельна ділянка була повернута замінним полем за погодженням з СП «Світанок», на що вказують наявні у матеріалах справи дані результатів зібрання від 20.08.2017 за участю діючого на той час керівника СП «Світанок» [PERSON]., агронома цього підприємства [PERSON]., голови ФГ «Тікич» [PERSON]., засновника ФГ «[PERSON]» [PERSON] та заступника директора СП «Дубівське», порядком денного якого було питання про кількість земельних ділянок, які повинні були вибути із оренди СП «Світанок» у зв`язку із закінченням строку дії договорів та визначення єдиним масивом земельних ділянок для їх виділу з метою зручності обробітку. За результатами розгляду питань порядку денного було оформлено протокол, з якого вбачається, що СП «Світанок» в особі його керівника було достовірно відомо про намір окремих власників земельних ділянок і в тому числі [PERSON] , строк дії оренди якого з підприємством закінчувався у 2017 році, не продовжувати останній та намір укласти такий договір з іншими суб`єктами сільськогосподарського виробництва і керівництво цього підприємства не заперечувало проти цього. Ця обставина чітко вбачається з огляду на доданий до протоколу список власників земельних ділянок, і що підтвердили в судовому засіданні свідки [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , в якому у графі "Віддаємо у 2017 році:" за № 11 значиться [PERSON] ( а.с.160-166 т.2) 03.01.2018 після закінчення строку дії договору оренди землі з СП «Світанок», [PERSON] уклала з ФГ «[PERSON]» новий договір № 50 оренди належної їй земельної ділянки площею 2,4320 га, кадастровий номер: 3224487700:03:003:0011 (а.с.76-79 том1). Право оренди зареєстровано 06.02.2018 в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, номер запису про інше речове право 24773448, строк дії договору до 31.12.2026 (а.с.80 том1, а.с.158 том2). 04.02.2019 між [PERSON] та ФГ «[PERSON]» укладено Додаткову угоду до Договору оренди землі № 50 від 03.01.2018 (а.с.217 том1). 14.05.2019 зазначене інше речове право було припинено на підставі угоди про розірвання договору оренди землі, № б/н від 25.04.2019, укладеної між [PERSON] та ФГ «[PERSON]». Відомості внесені до реєстру 16.05.2019, індексний номер рішення: 46884821 (а.с.157-158 том2). 25.04.2019 між [PERSON] та ФГ «[PERSON]» укладено договір про встановлення права користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзису) №б/н, згідно якого власник надає в користування землекористувачу, а землекористувач приймає в користування від власника земельну ділянку площею 2,4320 га, в тому числі 2,4320 га ріллі, яка знаходиться на території Калиновецької сільської ради Таращанського району Київської області, кадастровий номер: 3224487700:03:003:0011, цільове призначення: для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, з метою її використання за цільовим призначенням для сільськогосподарських потреб (а.с.154-155 том2). Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права, індексний номер витягу: 166791929 від 16.05.2019, державним реєстратором Гречінською Н.П., Першотравенська сільська рада Обухівського району Київської області, 14.05.2019 зареєстровано інше речове право на вказану земельну ділянку, номер запису про інше речове право: 31566839. Підстава виникнення іншого речового права: договір про право користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (договір емфітевзису), серія та номер: б/н, укладений 25.04.2019 між [PERSON] та ФГ «[PERSON]», строк дії договору: до 31.12.2029 року (а.с.156 том2). [PERSON] отримала технічну документацію, щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) (а.с.219-228 том1.) Вказані обставини встановлено з матеріалів справи, вивчених в ході судового розгляду. Вирішуючи даний спір, суд виходить з наступного. Так, у ст. 33 Закону України "Про оренду землі" регламентовано поновлення договору оренди землі на новий строк як у випадку реалізації переважного права орендаря перед іншими особами (ч.ч. 1- 5 цієї норми), так і у випадку, коли орендар продовжує користуватися земельною ділянкою після закінчення строку договору оренди (ч. 6 цієї норми). Аналіз наведених норм матеріального права дає підстави для висновку, що для застосування положень ч. 1 ст. 33 Закону України "Про оренду землі" та визнання за орендарем переважного права на поновлення договору оренди необхідно встановити такі юридичні факти: орендар належним чином виконує свої обов`язки за договором; орендар до спливу строку договору повідомив орендодавця у встановлені строки про свій намір скористатися переважним правом укладення договору на новий строк; до листа-повідомлення орендар додав проект додаткової угоди; орендодавець протягом місяця не повідомив орендаря про наявність заперечень і своє рішення. Орендодавець у місячний термін розглядає надісланий орендарем лист-повідомлення із проектом додаткової угоди, перевіряє його на відповідність вимогам закону, узгоджує з орендарем (за необхідності) істотні умови договору і, за відсутності заперечень, приймає рішення про поновлення договору оренди землі (щодо земель державної та комунальної власності), укладає з орендарем додаткову угоду про поновлення договору оренди землі. За наявності заперечень орендодавця щодо поновлення договору оренди землі орендарю направляється лист-повідомлення про прийняте орендодавцем рішення (ч. 5 ст. 33 Закону України "Про оренду землі"). Викладене узгоджується з правовою позицією висловленою Верховним Судом у складі колегії суддів Касаційного господарського суду 21.02.2018 в рамках справи № 917/772/17, 20.03.2019 в рамках справи № 908/2460/17. Відповідно до постанови Верховного Суду від 18.04.2019 № 625/166/18 наявність заперечень зі сторони орендодавця щодо поновлення договору з попереднім орендарем дають підстави для висновку, що переважне право орендаря, яке підлягає захисту відповідно до статті 3 ЦПК України, не порушено. Суд зазначає, що висновок Верховного Суду України № 6-219цс14 від 25 лютого 2015 року, на який посилається позивач, не може бути застосований у даній справі, оскільки різняться фактичні обставини справи. Так, у вказаній справі Верховний Суд України встановив факт належного виконання ПП «Таврія» умов договору оренди; дотримання ним строків і процедури повідомлення про намір реалізувати своє переважне право на поновлення договору оренди на новий строк, ненадіслання орендодавцем у встановлений законом строк відмови в поновленні договору на новий строк, укладення орендодавцем договору оренди з іншим орендодавцем на таких самих умовах, які запропоновані ПП «Таврія» та продовження використання ПП "Таврія" земельної ділянки, отже Верховний Суд України зазначив, що суд апеляційної інстанції на підставі статті 33 Закону України «Про оренду землі» дійшов обґрунтованого висновку про наявність у ПП «Таврія» переважного права на поновлення договору оренди земельної ділянки на новий строк та порушення цього права у зв`язку з укладенням орендодавцем договору оренди від 16 червня 2012 року з іншим орендарем - ФГ «[PERSON]». В нинішній справі Таращанський районний суд встановив, що відповідачем [PERSON] після отримання пропозиції СП «Світанок» було направлено відмови в укладенні додаткової угоди. Крім того, позивач в якості підстави позову не зазначав обставини, передбачені ч.6 ст. 33 Закону України «Про оренду землі». Отже доводи позивача, що порушено переважне право СП «Світанок» через укладання договору відповідачем [PERSON] на менш сприятливих умовах, є неспроможними. Крім того, суд критично оцінює доводи представника позивача про більш сприятливі умови, які запропонував СП «Світанок» [PERSON] , оскільки для отримання орендної плати в натуральній формі необхідна згода орендаря, що підтверджується додатком № 1 до додаткової угоди від 04.05.2017 року (а.с.60 том1). В грошовій формі пропозиція СП «Світанок» складала 8392 грн (а.с.56 том1), а пропозиція ФГ «[PERSON]» - 11000 (а.с.76 том1). Отже, навіть з врахуванням «бонусів» СП «Світанок», пропозиція ФГ «[PERSON]» є кращою. Доводи представника позивача щодо кращої пропозиції з врахуванням натуральної форми орендної плати є неспроможними, оскільки пропозиція була направлена [PERSON] 27.05.2017 року, а наказ № 14-г про встановлення орендної плати в 2017 році винесений лише 23.08.2017 року (а.с.81 том1). Відповідно до постанови Верховного Суду від 22.05.2019 № 709/1899/17 при наявності вираженого волевиявлення орендодавця про відмову від продовження строку оренди та заявленої вимоги власника про повернення земельної ділянки, направлення орендарем пропозиції про продовження відносин оренди не може виступати підставою для поновлення орендних відносин між сторонами. Також Верховним Судом зазначено про помилковість позиції щодо обов`язку орендодавця обґрунтовувати причини відмови у поновленні договору оренди. Отже, оскільки зібрані по справі докази безспірно свідчать про факт заявлення [PERSON] заперечення стосовно поновлення договору оренди землі як за шість місяців до закінчення строку дії договору оренди, так і після отримання пропозиції від позивача до закінчення дії договору, земельна ділянка виділена в натурі, суд приходить до висновку про припинення переважного права позивача на поновлення договору оренди землі на новий строк. Аналогічний висновок зроблено Верховним Судом в постанові від 21.01.2020 у тотожній справі № 379/1354/18, де позивачем є ТОВ «Інтерагроінвест», а відповідачем ФГ «[PERSON]». Відповідно до постанови Верховного Суду від 12.06.2019 року № 910/11518/18 поновлення договору оренди землі в судовому порядку у передбачений статтею 33 Закону України "Про оренду землі" спосіб вимагає укладення додаткової угоди між сторонами, як єдиної підстави продовження орендних правовідносин, що безпосередньо випливає зі змісту зазначеної правової норми. Належним способом захисту порушеного права, у цьому випадку, є позов про визнання укладеною додаткової угоди із викладенням її змісту, оскільки сама по собі вимога про визнання договору оренди землі поновленим, за своєю суттю, є встановленням факту, який має юридичне значення і не може забезпечити захисту порушеного права позивача в силу імперативного припису про обов`язковість оформлення поновлення договору оренди саме шляхом укладення додаткової угоди, що, власне, і може бути предметом розгляду в суді (частина 8 статті 33 Закону України "Про оренду землі"). Таким чином, позивачем ТОВ «Інтерагроінвест», у даному випадку, обрано невірний та неефективний спосіб захисту своїх порушених прав в частині визнання поновленим договору оренди земельної ділянки, що укладений 27.09.2012 між [PERSON] та СП «Світанок» на умовах, що викладені в додатковій угоді від 03.05.2017 до договору № 758 оренди земельної ділянки від 04.10.2012 на строк 7 років. Позов складений без викладення змісту додаткової угоди. Неправильно обраний спосіб захисту зумовлює прийняття рішення про відмову у задоволенні позову в частині визнання поновленим договору оренди землі незалежно від інших, встановлених судом обставин. З урахуванням того, що суд не знайшов підстав вважати наявним у позивача переважного права на поновлення договору оренди землі та відсутність належних та допустимість доказів протилежного, також беручи до уваги невірно обраний спосіб захисту, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог. Підстав для визнання недійсним договору емфітевзису від 25.04.2019 року судом не встановлено. При таких обставинах суд вважає за необхідне відмовити в задоволенні позову в повному обсязі. Крім того, ухвалою суду від 20.05.2019 задоволено частково заяву генерального директора товариства з обмеженою відповідальністю «Інтерагроінвест» [PERSON]. про забезпечення позову, вжито заходи забезпечення позову шляхом встановлення заборони фермерському господарству « [PERSON] » до набрання законної сили рішенням у даній справі, звертатися до реєстраторів та здійснювати будь-які дії по внесенню змін в єдиний державний реєстр речових прав відносно земельної ділянки, що належить [PERSON] кадастровий № 3224487700:03:003:0011, площею 2,4320 га, що розташована в адміністративних межах Калиновецької (раніше Чапаєвської) сільської ради Таращанського району Київської області. Згідно ч.ч. 4, 5, 9, 10 ст. 158 ЦПК України суд може скасувати заходи забезпечення позову з власної ініціативи або за вмотивованим клопотанням учасника справи. За результатами розгляду клопотання про скасування заходів забезпечення позову, вжитих судом, постановляється ухвала. Ухвала суду про скасування заходів забезпечення позову, вжитих судом, або про відмову в скасуванні забезпечення позову може бути оскаржена. У випадку залишення позову без розгляду, закриття провадження у справі або у випадку ухвалення рішення щодо повної відмови у задоволенні позову суд у відповідному судовому рішенні зазначає про скасування заходів забезпечення позову. У такому разі заходи забезпечення позову зберігають свою дію до набрання законної сили відповідним рішенням або ухвалою суду. Судова палата у цивільних справах ВСУ в Постанові від 25.05.2016 р., винесеної за результатами перегляду рішення Апеляційного суду м. Києва та ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ (справа №6-605цс16), зазначила, що забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника). Зазначені обмеження встановлює суд в ухвалі, вони діють до заміни судом виду забезпечення позову або скасування заходів забезпечення позову. Метою забезпечення позову, згідно з вказаною Постановою, є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення. З огляду на вищевикладене, в зв`язку з тим, що заходи забезпечення позову носять тимчасовий характер і зберігають свою дію до фактичного виконання ухвали суду, а також що скасування зазначених заходів забезпечення позову не може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду щодо позову, яким закінчується вирішення спору по суті та для недопущення перешкоджання у використанні за цільовим призначенням земельних ділянок, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для скасування заходів забезпечення позову, вжитих ухвалою суду. Рішення після набрання законної сили підлягає направленню державним та іншим органам, які повинні були та (або) виконували ухвалу про забезпечення позову, для здійснення ними відповідних дій щодо скасування заходів забезпечення позову. Питання про розподіл судових витрат, пов`язаних з розглядом справи, а саме витрат на професійну правничу допомогу, понесених відповідачами, в зв`язку із заявою представника відповідачів про неможливість подачі доказів понесених відповідачами судових витрат до закінчення судових дебатів у справі, та про подачу їх лише після ухвалення рішення по суті позовних вимог суд,

Outcome: dismissed