Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-14 00:00:00

[PERSON] звернувся з позовом до [PERSON] про захист честі, гідності, ділової репутації та відшкодування моральної шкоди. В обґрунтування позову зазначає, що являється одноосібним власником квартири [ADDRESS], загальною площею 55,8 м2 та 38,4 м2 житлової площі. Право власності на цю квартиру позивачем набуте на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 30.11.1993 року. Зареєстрованим у цій квартирі значиться із 10.11.1998 року. 22 жовтня 2002 року [PERSON] уклав шлюб з [PERSON], яка після одруження змінила своє прізвище на його. Після укладення шлюбу сторони проживали за адресою: [ADDRESS]. 14 березня 2006 року [PERSON] зареєструвалася у вказаній квартирі. Починаючи з 2007 року між сторонами почали виникати сварки, які почали переростати у довготривалі конфлікти. Причиною виникнення сварок і конфліктів являлася поведінка дружини, яка своєю поведінкою провокувала сварки. Починаючи з листопада 2012 року сторони проживають окремо і шлюбних стосунків не підтримують. Рішенням Сарненського районного суду Рівненської області від 19 вересня 2014 року шлюб, укладений між [PERSON] та [PERSON], було розірвано. [PERSON], вчиняючи перешкоди та не допускаючи [PERSON] до належної йому квартири, з метою дискредитації особи [PERSON], почала звертатися до органів державної влади із письмовими заявами, у яких розповсюджувала неправдиву та брутальну про нього інформацію, а також у громадських місцях, привселюдно ображала і принижувала його, його нинішню цивільну дружину та її малолітню дитину. Зокрема, 13 серпня 2014 року [PERSON], звернулася із письмовою заявою до Сарненської районної державної адміністрації в якій вказала, що [PERSON] відвідує дітей в неадекватному стані, вчиняє дебоші, сварки, чим негативно впливає на морально-психологічний стан дітей. Вказана заява була розглянута районною комісією з питань захисту прав дитини Сарненської РДА і за висновком комісії усі зазначені [PERSON] факти протиправної поведінки [PERSON] не знайшли свого підтвердження. На спростування вказаних звинувачень зі сторони [PERSON], [PERSON] звертався до медичних закладів на предмет стану його здоров'я, аби довести, що він не алкоголік, не наркоман і психічно здоровий. Відповідно до сертифікату про проходження профілактичного наркологічного огляду від 14.08.2014 року ніяких протипоказань на предмет вживання наркотичних засобів у [PERSON] виявлено не було. У відповідності до протоколу огляду № 188 від 20.08.2014 року, [PERSON] пройшов обстеження в комунальному закладі "Обласна психіатрична лікарня с. Орлівка", Рівненської обласної ради і за результатами цього огляду будь-яких ознак нервово-психічних захворювань, та ознак алкоголізму у [PERSON] виявлено не було. Подавши заяву, [PERSON] жодного разу не з'явилася на засідання вказаної комісії. [PERSON] вказує, що подаючи цю заяву, [PERSON] мала намір принизити [PERSON] в очах посадових осіб працівників Сарненської районної державної адміністрації, показати його з негативного боку, як батька своїх дітей і розповсюдила у такий спосіб про [PERSON] недостовірну інформацію щодо того, що він приходить до дітей в неадекватному стані, вчиняє дебоші та скандали. [PERSON] усілякими способами перешкоджає позивачу спілкуватися з дітьми, чим порушує розпорядження голови Сарненської РДА № 217, від 26.06.2013 року "Про участь батька у вихованні дитини" та грубо порушує його права на спілкування з дітьми. Внаслідок таких неправомірних дій [PERSON] [PERSON] місяцями не бачить дітей, що негативно впливає на його морально-психологічний стан. Вчиняє [PERSON] ці протиправні діяння з метою, аби принизити [PERSON] та показати свою зверхність. Також, 19 серпня 2014 року [PERSON], звернулася до Сарненського РВ УМВС України в Рівненській області з письмовою заявою, у якій повідомила правоохоронний орган про те, що [PERSON] вживає наркотичні засоби та причетний до незаконного обігу наркотиків. Враховуючи те, що [PERSON], звертаючись із вказаною заявою, надала завідомо неправдиве повідомлення про вчинення [PERSON] злочину, він звернувся до Сарненського РВ УМВС України в Рівненській області із заявою про притягнення [PERSON] до кримінальної відповідальності за завідомо неправдиве повідомлення нею про вчинення злочину. Після подачі [PERSON] цієї заяви [PERSON] 15 вересня 2014 року звернулася до Сарненського РВ УМВС України в Рівненській області із заявою про припинення розгляду її заяви від 19.08.2014 року, оскільки підстав вживання [PERSON] наркотичних засобів у неї не має. На підставі цієї заяви кримінальне провадження від 19.08.2014 року було закрите 21.09.2014 року. Позивач вказує, що подаючи цю заяву [PERSON], переслідувала мету скомпрометувати [PERSON], щоб у такий спосіб вплинути на нього, щоб він припинив дії, направлені на звільнення нею його квартири, що знаходиться по [ADDRESS]. Подана у цій заяві інформація не відповідала дійсності, адже [PERSON] наркотичних засобів ніколи не вживав і ніяких порушень у сфері обігу наркотичних засобів ніколи не вчиняв. Цією заявою відповідач намагалася принизити честь та гідність позивача, а також його ділову репутацію, та незаконно заволодіти належною йому квартирою [ADDRESS] та не дати йому можливості проживати у цій квартирі та користуватися нею. 14 березня 2014 року позивач звернувся до Сарненського РВ УМВС України в Рівненській області із письмовою заявою про вчинення з боку [PERSON], перешкод у користуванні власністю. 13 травня 2013 року у Сарненському райвідділі міліції була зареєстрована письмова заява позивача з приводу протиправних дій стосовно нього з боку [PERSON], у зв'язку з тим, що вона протягом тривалого часу в будинку по місцю проживання ображала позивача нецензурною лайкою та безпричинно вчиняла сварки. 31 липня 2014 року позивач звертався до Сарненського РВ УМВС України в Рівненській області з письмовою заявою про притягнення [PERSON] до відповідальності за образи, які нею були вчинені відносно нього. За результатами розгляду цієї заяви відповідач була притягнута до адміністративної відповідальності за статтею 173-2 КУпАП. В цей же день позивач звернувся із заявою до райвідділу міліції з приводу заміни [PERSON], та її батьком [PERSON], замка у вхідних дверях його квартири та пошкодження у цих же дверях центрального замка, що призвело до пошкодження дверей. 05 серпня 2014 року о 8 год. 20 хв. [PERSON], без будь-яких на те причин прийшла до квартири цивільної дружини позивача [PERSON], де вчинила сварку, під час якої гучно стукала у вхідні двері квартири, ображала та принижувала її. 27 серпня 2014 року біля 12:00 год. [PERSON] прийшла до позивача на роботу, де у присутності сторонніх осіб затіяла зі ним сварку, під час якої ображала його та виражалася грубими нецензурними словами. [PERSON], була притягнута до адміністративної відповідальності за статтею 173 КУпАП. 01 вересня 2014 року близько 10 год. 30 хв., [PERSON], по [ADDRESS], обізвала та принизила цивільну дружину позивача [PERSON], яка звернулася із заявою до Сарненського РВ УМВС України в Рівненській області. За результатами розгляду цієї заяви [PERSON], була притягнута до адміністративної відповідальності за статтею 173 КУпАП. Крім цього, в цей же день 01.09.2014 року близько 11 год., [PERSON], перебуваючи у приміщенні міської бібліотеки безпричинно, обізвала нецензурними словами та принизила дочку [PERSON], [INFO], а також погрожувала їй фізичною розправою. [PERSON], була притягнута до адміністративної відповідальності за статтею 173 КУпАП. 15 вересня 2014 року позивач перебував в терапевтичному відділенні вузлової лікарні станції Сарни, куди прийшла [PERSON], де без будь-яких на те підстав зчинила сварку, в ході якої виражалася в адресу позивача грубими нецензурними словами, обзивала та погрожувала фізичною розправою. 16 вересня 2014 року [PERSON], близько 13 год., 45 хв., по [ADDRESS] зустріла малолітню дочку моєї цивільної дружини - [PERSON], яку безпричинно образила та погрожувала їй фізичною розправою. 07 лютого 2014 року позивач звернувся із заявою до Сарненського РВ УМВС України в Рівненській області про притягнення [PERSON], до кримінальної відповідальності за крадіжкою належного йому телефону марки "Нокіа" та двох сім карт операторів мобільного зв'язку "Київстар" та "МТС". Вказаний телефон позивачем випадково був залишений у приміщенні дитячого кафе "Кулінарія", [PERSON] працівникам міліції пояснила, що телефон з сім картами дійсно забрала у працівників кафе "Кулінарія", але по дорозі додому в міському парку згубила його. Внаслідок неправомірних дій відповідачки позивачу було спричинено і моральну шкоду, яка полягає у приниженні його честі, гідності та репутації. З вини відповідачки позивач змушений був суттєво порушити звичний графік свого життя. Відчуває моральні страждання, пов'язані з вимушеними і незапланованими змінами в його звичайному житті й необхідністю докладання великих зусиль для того, щоб відновити свої порушені права, оскільки змушений неодноразово звертатися до Сарненського РВ УМВС України в Рівненській області із письмовими заявами, проходити незаплановані медичні обстеження на предмет вживання алкоголю та наркотичних засобів, відвідувати засідання районної комісії з питань захисту дитини. Почувається пригніченим та безпорадним, через що різко погіршилося самопочуття та загострилася виразкова хвороба 12-палої кишки, був госпіталізований до хірургічного відділення Сарненської ЦРЛ з діагнозом: гостра злукова странгуляційна кишкова непрохідність, некроз петлі тонкого кишечника, де перебував на стаціонарному лікуванні з 25.10.2014 року по 07.11.2014 року. Крім цього, [PERSON], ображала і принижувала цивільну дружину позивача [PERSON] та її малолітню дитину. [PERSON] просить визнати, що інформація, поширена [PERSON] у її заяві від 13.08.2014 року до Сарненської районної державної адміністрації про те, що позивач приходить до дітей в неадекватному стані, вчиняє дебоші та сварки, що негативно впливає на виховання дітей, а також відомості у її заяві від 19.08.2014 року до Сарненського РВ УМВС України в Рівненській області про те, що [PERSON] досить часто знаходиться в неадекватному стані, вірогідніше у стані наркотичного сп'яніння і причетний до незаконного обігу наркотичних засобів, не відповідає дійсності; зобов'язати [PERSON] припинити неправомірні дії щодо приниження його честі, гідності та ділової репутації; стягнути з [PERSON] на його користь 30000 грн. моральної шкоди та стягнути з відповідача суму сплаченого судового збору. В судовому засіданні позивач дав пояснення згідно заяви, позов підтримав в повному обсязі та просить його задовольнити. Відповідач та її представник позов не визнали повністю. [PERSON] вказала, що позивач під час шлюбу з нею вживав коноплю шляхом куріння, а всі скандали провокував сам, будь-яких перешкод у користуванні житлом за адресою: м. Сарни, вул. Привокзальна, 3/2, відповідачкою позивачу не створюється. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши документи і матеріали справи, з'ясувавши обставини, якими сторони обґрунтовують свої вимоги та заперечення, давши оцінку доказам, що мають значення для справи, суд прийшов до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що Сарненським РВ УМВС України неодноразово проводились перевірки по заявах позивача та його цивільної дружини на неправомірні дії [PERSON], що підтверджується дослідженими постановами про закриття кримінального провадження та висновками дільничних інспекторів міліції Сарненського РВ УМВС України: а.с. 29, 30, 33, 34, 36, 37, 38, 39, 40, 41, 42. Постановою Сарненського районного суду Рівненської області від 26.09.2013 року [PERSON] було визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення за ст. 173 КУпАП та піддано штрафу у розмірі 51 грн. за вчинення 27.08.2013 року дрібного хуліганства [PERSON], під час якого вона висловлювалась на адресу позивача нецензурною лайкою. Також 13 серпня 2014 року [PERSON], звернулася із письмовою заявою до Сарненської районної державної адміністрації в якій вказала, що [PERSON] відвідує дітей в неадекватному стані, вчиняє дебоші, сварки чим негативно впливає на морально-психологічний стан дітей. Вказана заява була розглянута районною комісією з питань захисту прав дитини Сарненської РДА і за висновком комісії усі зазначені [PERSON] факти протиправної поведінки [PERSON] не знайшли свого підтвердження. (а.с. 15-16.) Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь в справі. Суд, оцінивши показання свідків, дослідивши письмові докази, вважає, що доводи позивача щодо поширення [PERSON] у її заяві від 13.08.2014 року до Сарненської районної державної адміністрації про те, що [PERSON] приходить до дітей в неадекватному стані, вчиняє дебоші та сварки, що негативно впливає на виховання дітей, а також відомості у її заяві від 19.08.2014 року до Сарненського РВ УМВС України в Рівненській області про те, що [PERSON] досить часто знаходиться в неадекватному стані, вірогідніше у стані наркотичного сп'яніння і причетний до незаконного обігу наркотичних засобів доведені, вони не підтвердились і цій частині позовні вимоги підлягають задоволенню. Постановою Сарненського районного суду Рівненської області від 26.09.2013 року, якою [PERSON] визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення за ст. 173 КУпАП та піддано штрафу у розмірі 51 грн. за вчинення 27.08.2013 року дрібного хуліганства [PERSON], під час якого вона висловлювалась на адресу позивача нецензурною лайкою також підтверджено нанесення образи відповідачем позивачу у громадському місці за вказаних обставин. Не знайшли свого підтвердження інші доводи позивача щодо неправомірної поведінки [PERSON], як не підтверджені належними та достатніми доказами, оскільки суду не надано доказів, що рішеннями суду чи відповідних комісій [PERSON] визнано винуватою за зверненнями позивача щодо вчинення останньою правопорушень. Позовні вимоги щодо зобов'язання [PERSON] припинити неправомірні дії щодо приниження честі, гідності та ділової репутації позивача не підлягають задоволенню відповідно до положень ст. 16 ЦК України, як такі, що не настали, оскільки підлягає захисту порушене право. Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України та роз'яснень Пленуму Верховного Суду України, що містяться у п.п. 7, 9 постанови від 31 березня 1995 р. № 4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди", розмір відшкодування такої шкоди визначається з урахуванням суті позовних вимог, характеру діяння особи, яка заподіяла шкоду, фізичних чи моральних страждань потерпілого, а також інших негативних наслідків. Визначаючи розмір суми, яка підлягає стягненню на відшкодування моральної шкоди, суд виходить з того, що порушено нормальні життєві зв'язки позивача, він пережив нервовий стрес, було порушено ритм його життя. Враховуючи масштабність вимушених змін, що відбулися у звичному способі життя [PERSON], які потребують від нього додаткових зусиль фізичного та психологічного характеру для організації його способу життя, суд, враховуючи обсяг заподіяних моральних страждань, втрату душевного спокою, перебування під негативним впливом вчинених відносно нього неправомірних дій відповідачем, приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню і з [PERSON] слід стягнути на користь [PERSON] 600 гривень в рахунок відшкодування завданої моральної шкоди в результаті неправомірних дій. На підставі викладеного ст.ст. 23, 1167, 1195 ЦК України, постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 р. № 4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди",

Outcome: partial