Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-12 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Видавничий дім «ОГО», [PERSON] про захист честі, гідності і ділової репутації, відшкодування моральної шкоди. В позовній заяві вказує на те, що в газеті «ОГО» [NUMBER] від [INFO] на сторінці 9 було надруковано статтю «[INFO]», автором статті вказана [PERSON]. Видання газети «ОГО» здійснює ТОВ «Видавничий дім «ОГО». Інформація, опублікована в згаданій статті, що стосується її, не відповідає дійсності. Зокрема зазначено, що вона є професійною моделлю, обличчям світового бренду Dolloris. В дійсності вже майже 2 роки вона не займається модельною діяльністю, з агентством «ART MODELS» вона не співпрацює від літа 2011 р. «Обличчям світового бренду Dolloris» вона не є. Вказує, що з модельним бізнесом останні 2 роки вона ніяк не пов'язана і не хоче, щоб її з ним пов'язували. Редакції газети «ОГО» про це було відомо, як слідує, наприклад, з опублікованого інтерв'ю в газеті «ОГО» ([INFO]). В даній статті, зокрема, зазначено: «В минулому вона - професійна топ-модель, а сьогодні дівчина працює директором туристичної агенції «Ернан Кортес»; «Умодельному бізнесі я працювала понад 5 років... - розповідає [PERSON]». Вказує, що жодних інтерв'ю чи коментарів газеті «ОГО» стосовно модельної діяльності, дієт і т. ін. для підготовки даного матеріалу вона не давала. З лютого 2012 р. вона займається підприємницькою діяльністю, є директором туристичного агентства «Ернан Кортес». Відтак вважає, що поширена в газеті «ОГО» інформація є неправдивою, нею принижено її ділову репутацію та престиж в очах її близьких, знайомих, клієнтів та партнерів по бізнесу. Крім того, стаття «[INFO]» супроводжена фотографією з її приватного архіву (в той час як фото [PERSON], [PERSON] та [PERSON] взяті з публічних модельних показів чи фотосесій). На публікацію даної фотографії вона не давала дозволу ні газеті «ОГО», ні особисто [PERSON]. Опублікування такої фотографії є втручанням в її приватне життя. Вказує, що в результаті опублікування недостовірної інформації та порушення права на особисті папери про неї в статті «[INFO]», яку було опубліковано в газеті «ОГО» - одному з найбільш масових друкованих періодичних видань Рівненської області, їй була заподіяна моральна шкода. Вона полягає в душевних стражданнях, яких вона зазнала у зв'язку з приниженням її ділової репутації. Порушені її нормальні життєві зв'язки, вона відчуває душевний дискомфорт і переживання. В судовому засіданні позивач та представник позивача позовні вимоги підтримали з підстав викладених в позовній заяві та просять визнати інформацію про [PERSON], опубліковану в статті «[INFO]» в газеті «ОГО» [NUMBER] від [INFO], недостовірною; визнати опублікування її фотографії в статті «[INFO]» в газеті «ОГО» [NUMBER] від [INFO] порушенням права на особисті папери; зобов'язати ТзОВ «Видавничий дім «ОГО» спростувати недостовірну інформацію про [PERSON], поширену в статті «[INFO]» в газеті «ОГО» [NUMBER] від [INFO], в наступному номері газети «ОГО» у визначеному законом порядку; стягнути з ТзОВ «Видавничий дім «ОГО» та [PERSON] на її користь 3000,00 гривень, солідарно, в рахунок відшкодування завданої моральної шкоди. В судовому засіданні представник ТзОВ «Видавничий дім «ОГО» заявлені позовні вимоги не визнала. Просить суд відмовити у їх задоволенні покликаючись на ті обставини, що відповідно до закону спростуванню підлягає лише недостовірна інформація, під якою розуміється негативна інформація про особу. Відповідачами не поширювалась негативна інформація про позивачку. Оспорювана публікація має суто позитивний зміст, характеризує позивачку лише як особу, яка досягла в своєму житті значних результатів. Спірна інформація подавалась в контексті дискусії про міфи, які існують у модельному бізнесі. Відповідно, відомості про пані [PERSON] подавались з врахуванням теми спірної статті та мали на меті продемонструвати її обізнаність та авторитет у цій сфері. Але інформація про позивачку не обмежувалась її модельною діяльністю, адже в публікації чітко зазначено що зона є бізнес-леді. Позивачка не заперечує, що вона працювала топ-моделлю і представляла світовий бренд Dolloris. Більше того, сайт www.dolloris.com, на якому представлено одяг компанії Dolloris, в тому числі колекції 2012 року, а також колекція 2014 року містять фотографії позивачки, саме як моделі, яка демонструє цей одяг. Фото пані [PERSON] розміщені на головній сторінці сайту www.dolloris.com та на сайті пггр ://dolloris.rivnemarket.com/. В соціальній мережі "В контакте" (http://vk.com) також розміщені фото позивачки, яка демонструє весільні сукні компанії "Dolloris" з колекції 2014 року, про що свідчить маркування на фото та заголовок: "нова колекція 2014 уже в продажу". Так в 2013 році позивачка подавала заявку на участь в конкурсі "Miss Tourbusiness Ukraine 2013" (miss.wtfw.com.ua), переможниця якого мала б стати обличчям туристичного бізнесу. На сторінках сайту "МИР NEWS" в статті під назвою "Красавиц будут обучать", датованою 20.11.2013 р. йдеться про те, що організатори конкурсу "Перлина Рівного" представили школу моделей "Арт-моделс" і курси візажу, щодо яких надали свої коментарі перші випускниці школи, в т.ч. переможниця "Перлина Рівного - 2008" [PERSON]. 01 жовтня 2011 року в готельно-ресторанному комплексі "АЙВЕНГО" проводився "Конкурс перукарського мистецтва та мистецтва візажу "КВІТКА ЛОТОСА", організатором якого (серед інших), було агенство «ART MODELS» і обличчям якого судячи з рекламного блоку була саме позивачка. Враховуючи вказане вище, вважає, що твердження позивачки про те, що вона від літа 2011 року не співпрацює з агенством «ART MODELS», як і те, що вона не є обличчям світового бренду "Dolloris", мають на меті завести суд в оману. Вважає, що на вказане вище, на момент публікації інформація про пані [PERSON] була достовірною, а тому підстав для її спростування немає. Небажання позивачки поширювати інформацію про її модельне "минуле" не може бути підставою для спростування достовірної інформації про здобутки пані [PERSON] в модельному бізнесі. Крім викладеного вважає, що позивачкою не доведено, що спірна інформація принижує її ділову репутацію та престиж в очах близьких, знайомих, клієнтів, партнерів по бізнесу. Адже професія моделі не заборонена законом, а самі моделі мають велику кількість прихильників у суспільстві, користуються авторитетом. Спірна фотографія пані [PERSON] оприлюднена із дотриманням згаданих вимог закону. Вона була надана позивачкою і оприлюднювалась за її згодою. Ніхто із працівників ТзОВ «Видавничий дім «ОГО» не викрадав це фото, не добував його іншим незаконним шляхом. Зазначена фотографія вже була опублікована в журналі «Вітаємо» ([NUMBER] за [INFO]), що на той момент був вкладкою до газети «Рівненська газета» ([NUMBER] від [INFO]), засновником якої є ТзОВ «Видавничий дім «ОГО». Зазначене фото ілюструвало рекламну статтю під назвою «[INFO]», до якої позивачка не має жодних претензій. Вказує, що позовні вимоги пані [PERSON] в частині відшкодування моральної шкоди не підлягають задоволенню. Вважає, що пані [PERSON] є публічною особою. Зважаючи на те, що позивачка є публічною особою, межі її приватного життя є вужчими, ніж у пересічної особи, а вона має бути більш терпимою до поширення інформації про неї (в тому числі, про її колишню та теперішню діяльність). Позивачкою не надано доказів як наявності у неї моральної шкоди, так і причинно-наслідкового зв'язку між, зазначеною шкодою та опублікуванням спірної статті. Крім того, пані [PERSON] не обґрунтовано розмір відшкодування, яке вона просить стягнути із відповідачів та не надано жодних доказів на його підтвердження. Просить відмовити у задоволенні позову. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилась, хоча повідомлялась про час і місце судового засідання належним чином. Заперечення проти позову не подала, заяви про відкладення розгляду справи не подала. Вислухавши пояснення позивача, представника позивача, представника відповідача ТзОВ «Видавничий дім «ОГО», вивчивши всі обставини справи, всебічно, повно та об'єктивно дослідивши докази, дослідивши матеріали справи суд приходить до наступного переконання. Судом встановлено, що в газеті «ОГО» [NUMBER] від [INFO] на сторінці 9 було надруковано статтю «[INFO]», автором статті вказана [PERSON]. Видання газети «ОГО» здійснює ТОВ «Видавничий дім «ОГО». Інформація, опублікована в згаданій статті стосується [PERSON]. Зокрема у вказаній статті вказано, що [PERSON], професійна модель, володарка титулів «Перлина Рівного-2008» та «Королева Донбасу-2010», обличчя світового бренду Dolloris, бізнес-леді. Крім того в даній статті наявна фотографія [PERSON] Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного судочинства. Відповідно до ст. 5 Закону України «Про інформацію» одним з принципів інформаційних відносин є об'єктивність інформації. Стаття 14 Закону України «Про інформацію» визначає, що поширення інформації - це розповсюдження, обнародування, реалізація, у встановленому законом порядку документованої або публічно оголошуваної інформації. Тобто поширення інформації це доведення її до відома третьої особи будь яким способом, за умови здатності сприйняття останньою її змісту. При цьому не має значення форма поширення інформації, головне, ця інформація була сприйнята іншими третіми особами. Відповідно до ст. 28 Конституції України кожен має право на повагу до його гідності. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON], у свій час була професійною моделлю, володіла титулами «Перлина Рівного-2008» та «Королева Донбасу-2010», була обличчям світового бренду Dolloris. На момент опублікування в газеті «ОГО» [NUMBER] від [INFO] статті «[INFO]» [PERSON] кар'єру професійної моделі завершила. З лютого 2012 р. [PERSON] займається підприємницькою діяльністю, є директором туристичного агентства «Ернан Кортес». Дані обставини підтверджуються як поясненнями самої позивачки, так і поясненнями допитаних в судовому засіданні свідків. Свідок [PERSON] пояснила, що вона в свій час, так як і [PERSON] була професійною моделлю. Інформація, яка опублікована в газеті «ОГО» [NUMBER] від [INFO] в статті «[INFO]» була застарілою. На момент опублікування статті, [PERSON] моделлю не була, вона закінчила займатись модельним бізнесом з літа 2011 року. В статті «[INFO]» була використана і її фотографія. На відміну від фотографії [PERSON] з приватного альбому, її фотографія була з професійного альбому, тому вона до суду не зверталась. Свідок [PERSON] пояснив, що він є професійним перукарем. У своїй діяльності співпрацював з [PERSON], вона була його моделлю на показі зачісок, з літа 2011 року вона припинила модельну діяльність і стала розвивати туристичний бізнес. Коли проходив конкурс «КВІТКА ЛОТОСА», який він проводив, [PERSON] була його моделлю під час показу зачісок. Під моделлю в перукарському мистецтві розуміється волосся моделі, на якому перукар створює зачіску. Йому невідомо, щоб [PERSON] після літа 2011 року виступала, як модель. Свідок [PERSON] пояснив, що він представляє в Рівному світовий бренд Dolloris. [PERSON] до літа 2011 року була обличчям світового бренду Dolloris та основною моделлю. Літом 2011 року вони припинили співпрацю, оскільки [PERSON] виїхала в Китай. Починаючи з літа 2011 року [PERSON] перестала бути обличчям світового бренду Dolloris та основною моделлю. Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. На переконання суду позивач, в судовому засіданні довела, що на момент опублікування в газеті «ОГО» [NUMBER] від [INFO] статті «[INFO]» вона професійну діяльність моделі завершила, а працювала директором туристичного агентства «Ернан Кортес». З агентством «ART MODELS» не співпрацювала. Судом встановлено, що редакції газети «ОГО» було відомо про те, що [PERSON] не займається модельною діяльністю, оскільки з цього приводу [PERSON] дала інтерв'ю в газеті «ОГО» ([INFO]). В даній статті, зокрема, зазначено: «В минулому вона - професійна топ-модель, а сьогодні дівчина працює директором туристичної агенції «Ернан Кортес»; «Умодельному бізнесі я працювала понад 5 років... - розповідає [PERSON]». Як визначено п. 18 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи», згідно з положеннями статті 277 ЦК і статті 10 ЦПК обов'язок довести, що поширена інформація є достовірною, покладається на відповідача, проте позивач має право подати докази недостовірності поширеної інформації. Суд вважає, що автор статті [PERSON] під час підготовки статті до друку не перевірила достовірність інформації про [PERSON] та використала застарілу інформацію. Редакція газети «ОГО», в свою чергу, надрукувала неперевірену інформацію. Таким чином, суд вважає, інформацію про [PERSON], опубліковану в статті «[INFO]» в газеті «ОГО» [NUMBER] від [INFO], недостовірною частково в частині розміщення інформації про те, що [PERSON] на дату опублікування статті є діючою моделлю. Крім того, судом встановлено, що стаття «[INFO]» супроводжена фотографією з приватного архіву [PERSON] Фотографії [PERSON], [PERSON] та [PERSON], фото яких теж використані в статті, взяті з публічних модельних показів чи фото сесій. [PERSON] на публікацію своєї фотографії ні газеті «ОГО», ні особисто [PERSON] дозволу не давала. Відповідно до ст. 308 ЦК України, фотографія, на якій зображено фізичну особу, може бути публічно показана, відтворена, розповсюджена лише за згодою цієї особи. Ст. 303 ЦК України встановлено, що особисті папери, зокрема фотографії, фізичної особи є її власністю. Ознайомлення з особистими паперами, їх використання, зокрема шляхом опублікування, допускаються лише за згодою фізичної особи, якій вони належать. Суд вважає, що опублікування такої фотографії є втручанням в приватне життя [PERSON] Суд відхиляє заперечення представника відповідача про те, що спірна фотографія [PERSON] оприлюднена в газеті «ОГО» із дотриманням вимог закону. Судом встановлено, що фотографія була надана позивачкою і оприлюднювалась за її згодою в журналі «Вітаємо» ([NUMBER] за [INFO]), що на той момент був вкладкою до газети «Рівненська газета» ([NUMBER] від [INFO]), засновником якої є ТОВ «Видавничий дім «ОГО». Зазначене фото ілюструвало рекламну статтю під назвою «[INFO]». З пояснень [PERSON], судом встановлено, що статтю в журналі «Вітаємо» замовляла та оплачувала вона. Дана стаття замовлялась з метою популяризації туристичних послуг, які надає туристичне агентство «Ернан Кортес» де вона працює директором. Порівнюючи фотографію опубліковану в журналі «Вітаємо» та в статті «[INFO]», суд не може вважати їх автентичними, оскільки дані фотографії відрізняються за розміром, нижня частина фотографії опублікованої в журналі «Вітаємо» на відміну від фотографії в статті «[INFO]» обрізана. Таким чином суд визнає опублікування фотографії [PERSON] в статті «[INFO]» в газеті «ОГО» [NUMBER] від [INFO] порушенням її права на особисті папери. Частиною 1 ст. 10 Європейської конвенції про захист прав людини і основних свобод, яка відповідно до ст. 9 Конституції України є частиною національного законодавства, передбачено право особи на вільне поширення інформації та ідей. Проте, частиною другою вказаної норми передбачена можливість обмеження цього права на підставі закону з легітимною метою за умови, що таке обмеження є необхідним у демократичному суспільстві. Крім того, ст. 8 Конвенції у першій частині встановлює права на повагу до приватного життя, сімейного життя, житла і таємниці кореспонденції. Як передбачено ст. 277 ЦК України, фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації. Фізична особа, особисті немайнові Права якої порушено у друкованих або інших засобах масової інформації, має право на відповідь, а також на спростування недостовірної інформації у тому ж засобі масової інформації в порядку, встановленому законом. Спростування недостовірної інформації здійснюється незалежно від вини особи, яка її поширила. Спростування недостовірної інформації здійснюється у такий же спосіб, у який вона була поширена. За таких обставин, суд вважає за можливе зобов'язати ТзОВ «Видавничий дім «ОГО» спростувати недостовірну інформацію про [PERSON], поширену в статті «[INFO]» в газеті «ОГО» [NUMBER] від [INFO], в наступному номері газети «ОГО», який буде друкуватись після набранням рішенням законної сили, у визначеному законом порядку. Відповідно до п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 27.02.2009 р. № 1 «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» чинне законодавство не містить визначення понять гідності, честі чи ділової репутації, оскільки вони є морально-етичними категоріями й одночасно особистими немайновими правами, яким закон надає значення самостійних об'єктів судового захисту. Зокрема, під гідністю слід розуміти визнання цінності кожної фізичної особи як унікальної біопсихосоціальної цінності, з честю пов'язується позитивна соціальна оцінка особи в очах оточуючих, яка ґрунтується на відповідності її діянь (поведінки) загальноприйнятим уявленням про добро і зло, а під діловою репутацією фізичної особи розуміється набута особою суспільна оцінка її ділових і професійних якостей при виконанні нею трудових, службових, громадських чи інших обов'язків. Під діловою репутацією юридичної особи, у тому числі підприємницьких товариств, фізичних осіб - підприємців, адвокатів, нотаріусів та інших осіб, розуміється оцінка їх підприємницької, громадської, професійної чи іншої діяльності, яку здійснює така особа як учасник суспільних відносин. Допитаний в судовому засіданні свідок [PERSON] пояснив, що він працює приватним нотаріусом, його нотаріальна контора знаходиться за адресою [ADDRESS], де по сусідству знаходиться офіс туристичного агентства «Ернан Кортес» де [PERSON] працює директором. З [PERSON] він знайомий, оскільки інколи користується послугами туристичного агентства «Ернан Кортес». Приблизно в січні - лютому 2013 року до нього зайшов його товариш, якого звали [PERSON] та почав розпитувати про [PERSON], як про модель, на що він здивувався, оскільки знає [PERSON], як директора туристичного агентства «Ернан Кортес». Тоді товариш пояснив, що він планував скористатися послугами туристичного агентства «Ернан Кортес», але прочитав в газеті «ОГО» статтю «[INFO]», яка стосувалась [PERSON] В розмові товариш пояснив, що він не ризикує мати справу з моделями та пояснив, що він напевне відмовиться від співпраці з туристичним агентством «Ернан Кортес». Таким чином, суд приходить до висновку, що інформація висвітлена в статті «[INFO]» в газеті «ОГО» [NUMBER] від [INFO] безпосередньо впливає на ділову репутацію [PERSON] Відповідно до п. 27 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 27.02.2009 р. № 1 «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи», способами захисту гідності, честі чи ділової репутації від поширення недостовірної інформації можуть бути, крім права на відповідь та спростування недостовірної інформації, також і вимоги про відшкодування збитків та моральної шкоди, заподіяної такими порушеннями як фізичній, так і юридичній особі. Відповідно до статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 р., «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» моральна шкода - це втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних наслідків, заподіяних фізичній або юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього відшкодування. Зважаючи на ті докази, які були представлені позивачем при розгляді справи та зважаючи на те, що позивачу заподіяно моральну шкоду, яка полягає у погіршенні ділової репутації [PERSON], суд приходить до переконання про можливість стягнення з ТзОВ «Видавничий дім «ОГО», [PERSON] на користь [PERSON] 2000,00 гривень солідарно, в рахунок відшкодування завданої моральної шкоди, що на думку суду буде відповідати засадам розумності та справедливості. На підставі викладеного, у відповідності до ст. 28 Конституції України, ст. ст. 15, 23, 277, 303, 308, 1167 Цивільного Кодексу України, ст. ст. 5, 14 Закону України „Про інформацію", ст. ст. 8, 10 Європейської конвенції про захист прав людини і основних свобод, ст. ст. 10, 11, 60, 88, 130, 212, 213, 215, 220 ЦПК України суд, -

Outcome: approved