Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-24 00:00:00

Акціонерне товариство Комерційний банк "ПриватБанк" (далі - ПАТ КБ "ПриватБанк") звернулось до суду з позовом про стягнення з відповідача суми боргу за кредитним договором. Обґрунтовуючи вимоги позивач вказував на те, що між позивачем та відповідачем укладено кредитний договір без номеру від 13.10.2008 року, шляхом підписання відповідачем заяви б/н 13.10.2008 року про отримання банківських послуг. Підписавши вказану заяву відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою» та «Тарифами банку» складає між ним та банком договір, згідно якого відповідач отримав кредит в розмірі 2000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Позивач свої зобов`язання за Договором виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах передбачених Договором та в межах встановленого кредитного ліміту. Але відповідач свої зобов`язання щодо погашення заборгованості за Кредитом, процентами за його використання, по перевитраті платіжного ліміту, а також щодо оплати комісії на умовах, передбачених кредитним договором належним чином не виконував, у зв`язку з чим відповідач станом на 15.07.2019 року має заборгованість в розмірі 11628,30 грн., з яких: 546,51 грн. - заборгованість за кредитом; 2520,00 грн. - заборгованість за простроченим тілом кредиту; 0,00 грн. - заборгованість за відсотками за користування кредитом; 6119,97 грн. - нарахована пеня за прострочене зобов`язання; 1650,00 грн. - заборгованість за нарахованою пенею за несвоєчасність сплати боргу на суму від 100 грн.; 250,00 грн. - штраф (фіксована частина); 541,82 грн. - штраф (процентна складова). Позивач зазначає, що відповідно до ст.ст.1054,1050 ЦК України у нього є право достроково вимагати повернення всієї суми кредиту і тому він просить задовольнити його позовні вимоги в повному обсязі, а також стягнути з відповідача понесені ним судові витрати в розмірі 1921,00 грн. Представник позивача в судове засідання не з`явився, в позовній заяві просив розглянути справу за відсутності представника позивача та в разі неявки в судове засідання відповідача, не заперечував проти винесення заочного рішення по справі. Відповідач в судове засідання не з`явився. Про час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Будь-яких клопотань від відповідача на адресу суду не надходило. Відповідно до ч.1 ст.280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи, що відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, але не з`явився в судове засідання без повідомлення причин та не подав будь-яких заперечень проти позову і позивач не заперечує проти заочного вирішення справи, суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи судом встановлено таке. Між сторонами склалися кредитні правовідносини. Визначення поняття зобов`язання міститься у ч. 1 ст. 509 ЦК України. Відповідно до цієї норми зобов`язання - це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Згідно з нормою ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (ст. 611 ЦК України). Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ч. 1 ст. 626 ЦК України). Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України). Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 ЦК України). Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України). Одним із видів порушення зобов`язання є прострочення - невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк. При цьому в законодавстві визначаються різні поняття як "строк дії договору", так і "строк (термін) виконання зобов`язання" (ст. ст. 530, 631 ЦК України). Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Наслідки прострочення позичальником повернення позики визначено у ст.1050 ЦК України. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу (ч. 2 ст. 1050 ЦК України). Як вбачається із заяви від 13.10.2008 року, відповідач [PERSON] , підписавши вказану заяву просив відкрити йому рахунок в банку та оформити на його ім.»я кредитку «Універсальна», «30 днів пільгового періоду». Зі змісту вказаної заяви також вбачається, що відповідач ознайомився і був згоден з Умовами та Правилами надання банківських послуг, а ткож Тарифами банку, які були йому надані для ознайомлення в письмовому вигляді. Підписавши вказану заяву, відповідач погодився з тим, що вказана заява разом з Пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами складає між ним та банком договір про надання банківських послуг. Факт оформлення та видачі відповідачу кредитної картки «Універсальна» «30 днів пільгового періоду» № [NUMBER] з кредитним лімітом в сумі 1600 грн підтверджується вказаною заявою від 13.10.2008 року, з якою вбачається, що вказану карту та [PERSON] отримав 13.10.2008 року, про що свідчить його підпис у заяві. З заяви від 13.10.2008 року та довідки про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна 30 днів пільгового періоду» (а.с.14,15), які підписані відповідачем вбачається, що [PERSON] був виданий кредит в розмірі 1600,00 грн. зі сплатою 3% в місяць за користування кредитом на залишок заборгованості. Довідкою про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна 30 днів пільгового періоду» підтверджується, що відповідач отримавши відновлювальну кредитну лінію повинен був щомісячно до 25 числа місяця, наступного за звітним, сплачувати 7% заборгованості, але не менше 50 грн та не більше залишку заборгованості. Вказаними умовами кредитування також передбачена пеня за несвоєчасність погашення заборгованості, яка нараховується за кожний день прострочення кредиту, штраф за порушення строків платежів більше ніж на 120 днів, комісія за моніторинг неактивної карти. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Згідно з частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку - ПАТ КБ «ПриватБанк»). Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. За вимог ч. 1 та ч. 2 ст. 207 Цивільного кодексу України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Верховний Суд України у справі № 6-16цс15 від 11 березня 2015 року висловив правову позицію з приводу того, що за частинами першою, другою статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Відповідно до ст. 81 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Враховуючи наведене, суд, на підставі досліджених доказів вважає, що в судовому засіданні достовірно встановлено, що відповідачу позивачем був наданий кредит в розмірі 1600,00 грн на умовах, які зазначені в заяві та довідці про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 30 днів пільгового періоду», які були підписані особисто відповідачем 13.10.2018 року. Що стосується інших умов надання кредитних коштів відповідачу, які викладені в Умовах та правилах надання банківських послуг в ПриватБанку, витяг з яких долучено позивачем в якості доказу, а саме умов щодо овердрафту, щодо односторонніх змін в Умови та правила, які мав вносити банк, щодо обов`язку відповідача слідкувати за витратами коштів в межах платіжного ліміту з метою запобігання виникнення Овердрафту, щодо права Банку списувати з карткового рахунку суми грошових коштів боргових зобов`язань, а також щодо списання грошей з поточного рахунку відповідача в розмірі нарахованих процентів та збільшення розміру кредиту, то з цього приводу суд зазначає таке. Позивач, обґрунтовуючи свій позов посилався на те, що Умови та Правила надання банківських послуг в ПриватБанку є невід`ємною частиною спірного кредитного договору, надавши «Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку ресурс: Архив Умов та правил надання банківських послуг розміщений на сайті розміщених на сайті: https://privatbank.ua/terms/». Але, при цьому, суд зазначає, що матеріали справи не містять підтверджень, що саме цей витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку розумів відповідач та ознайомився і погодився з ними, підписуючи заяву про надання банківських послуг від 13.10.2008 року. Роздруківка із сайту позивача належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (Банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в Умови та Правила споживчого кредитування. До такого висновку дійшов і Верховний Суд України у постанові від 11 березня 2015 року (провадження № 6-16цс15). Надані позивачем Умови та Правила надання банківських послуг (витяг з них), з огляду на їх мінливий характер, не можна вважати складовою кредитного договору, оскільки вони не підписані позичальником, бо вказані умови встановлюють для [PERSON] нові умови та правила його кредитування, надають можливість банку здійснювати додаткові заходи, які збільшують вартість кредиту, збільшують права та обов`язків кожної із сторін. Враховуючи наведене, суд вважає, що витяг з Умов та Правил надання банківських послуг в ПриватБанку, які містяться в матеріалах даної справи, без підпису відповідача, не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного між сторонами 13.10.2008 року шляхом підписання заяви, а тому відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді умови ніж ті, що зазначені в заяві та довідці про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 30 днів пільгового періоду». Позивач вправі вимагати захисту своїх прав через суд - шляхом зобов`язання боржника виконати обов`язок з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів. Згідно з пунктом 1.27 статті 1 «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» платіжна картка - це електронний платіжний засіб у вигляді емітованої в установленому законодавством порядку пластикової чи іншого виду картки, що використовується для ініціювання переказу коштів з рахунка платника або з відповідного рахунка банку з метою оплати вартості товарів і послуг, перерахування коштів зі своїх рахунків на рахунки інших осіб, отримання коштів у готівковій формі в касах банків через банківські автомати, а також здійснення інших операцій, передбачених відповідним договором. Обґрунтування наявності обставин повинно здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів, а не припущень, що відповідає встановленому статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року принципу справедливості розгляду справи судом. Зважаючи на встановлений [PERSON] кредитний ліміт у розмірі 1600,00 грн, що підтверджується заявою від 13.10.2008 року (а.с.14) та відсутність у матеріалах справи відповідного (належного та допустимого доказу) підтвердження його збільшення до іншої, більшої за розміром, суми, суд вважає, що відповідач отримав від банку кредит саме у вказаному розмірі і повернути його повинен саме у розмірі 1600,00 грн. Що стосується довідки про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки клієнта [PERSON] , яка надана позивачем в якості доказу, то суд вважає, що вказаний документ не є доказом у справі, оскільки, як вже зазначалось вище, судом встановлено, що підписані відповідачем умови кредитування не містять умов, які б давали банку можливість зміни кредитного ліміту в односторонньому порядку. Крім того, суд звертає увагу на те, що вказана довідка не засвідчена належним чином, вона взагалі не містить ні дати її складання, ні відомостей, які б давали можливість ідентифікувати посадову особу, яка сформувала цю довідку та видала її. На підтвердження вказаної заборгованості позивачем надано розрахунок заборгованості за договором (а.с.7-12). Станом на 15.07.2019 року заборгованість за кредитом у відповідача становить 33385,76 грн., що складається із наступних сум: 546,51 грн. - заборгованість за кредитом; 2520,00 грн. - заборгованість за простроченим тілом кредиту; 6119,97 грн. - нарахована пеня за прострочене зобов`язання; 1650,00 грн. - заборгованість за нарахованою пенею за несвоєчасність сплати боргу на суму від 100 грн.; 250,00 грн. - штраф (фіксована частина); 541,82 грн. - штраф (процентна складова). Що стосується можливості стягнення пені з відповідача та штрафів суд при вирішені цього питання керується наступним. Судом встановлено, що відповідач є зареєстрованим за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується копією паспорта відповідача (а.с.50) та повідомленням з відділу реєстрації Добропільської міської ради від 26.09.2019 р. №16-19/958 (а.с.63). Враховуючи наведене, суд вважає, що на договірні правовідносини між сторонами у справі розповсюджується дія Закону України від 2 вересня 2014 року № 1669-VII «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції». Відповідно до ст. 2 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції», на час проведення антитерористичної операції забороняється нарахування пені та/або штрафів на основну суму заборгованості із зобов`язань за кредитними договорами та договорами позики з 14 квітня 2014 року громадянам України, які зареєстровані та постійно проживають або переселилися у період з 14 квітня 2014 року з населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція, а також юридичним особам та фізичним особам - підприємцям, що проводять (провадили) свою господарську діяльність на території населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція. Згідно із ст. 1 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» період проведення антитерористичної операції - час між датою набрання чинності Указом Президента України "Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року "Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України" від 14 квітня 2014 року N 405/2014 та датою набрання чинності Указом Президента України про завершення проведення АТО або військових дій на території України. Президент України як Верховний Головнокомандувач Збройних Сил України підписав Указ «Про затвердження рішення РНБО «Про широкомасштабну антитерористичну операцію на території Донецької та Луганської областей» від 30.03.2018 р. № 116/2018, яким вводиться в дію рішення Ради національної безпеки і оборони про зміну формату широкомасштабної антитерористичної операції, яка була запроваджена у 2014 році. Проте у назві Указу не йдеться про завершення АТО, а текст його не оприлюднений для громадськості. Таким чином, слід вважати, що антитерористична операція на території України не є завершеною. Згідно з Переліком населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, затвердженим розпорядженням Кабінету Міністрів України від 02 грудня 2015 року №1275-р, до таких населених пунктів віднесено і м.Добропілля Донецької області, де зареєстрований відповідач. Як вбачається з розрахунку заборгованості, який надано позивачем, нарахування пені здійснюється відповідачу з 2018 року, тобто в період дії заборони щодо нарахування пені, згідно ЗУ «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції». Відповідно і штрафи, які просить стягнути з відповідача позивач, останній нарахував всупереч діючому законодавству України. Враховуючи наведене, суд вважає, що позовні вимоги в частині стягнення нарахованої пені, а також штрафів задоволенню не підлягають на підставі ст.2 ЗУ «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції», так як вони нараховані після 14.04.2014 року. Зважаючи на викладене, розмір заборгованості за кредитним договором, який підлягає задоволенню в даному випадку становить неповернуте тіло кредиту в розмірі 1600,00 грн. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд виходить з наступного. Згідно ч. 1ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи вищевказані положення ЦПК України суд вважає, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в сумі 264,33 грн, пропорційно до розміру задоволених позовних вимог (13,76 %, оскільки ціна позову 11628,30 грн, а задоволено 1600,00 грн). Решту судового збору слід залишити за позивачем.

Outcome: partial