Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-26 00:00:00

27.01.2015 року за вх. № 1193 [PERSON] звернувся в суд з позовом до комунального підприємства «Виробниче управління комунального господарства» про стягнення сум індексації заробітної плати, компенсації втрати частини заробітної плати у зв'язку з порушенням строків її виплати та моральної шкоди. В позові зазначено, що в період з 01.01.2009 року і на даний час, він знаходиться в трудових відносинах з КП «Виробниче управління комунального господарства» та працював на посаді інженера по обслуговуванню технічних засобів вуличної шляхової мережі міста. Відповідно до довідки, виданої Комунальним підприємством «Виробниче управління комунального господарства» за №1-3/201 від 07.04.2014 року, у період роботи з 01.08.2013 року по 31.03.2014 року (за вісім місяців) відповідач не виплачував йому заробітну плату. Таким чином, борг відповідача по заробітній платі становив 18667.00 грн. Відповідно до довідки, виданої Комунальним підприємством «Виробниче управління комунального господарства» за №1-3/381 від 04.08.2014 року, у період роботи з 01.04.2014 року по 31.07.2014 року (за чотири місяці) відповідач не виплатив йому заробітну плату. Таким чином, борг відповідача по заробітній платі становить 5385.21 грн. Відповідач, порушуючи вимоги ст. 116 КЗпП України, не виплатив заробітну плату, чим порушив трудові права. Він неодноразово звертався до відповідача з проханням виплатити заробітну плату, але відповідач від виплати відмовився, посилаючись на відсутність коштів. Тому, він вимушений був звернутися до суду з заявами про видачу судового наказу про стягнення нарахованої, але не виплаченої заробітної плати. 09 квітня 2014 року Ніжинським міськрайонним судом Чернігівської області був виданий судовий наказ, яким стягнуто з Комунального підприємства «Виробниче управління комунального господарства» на його користь нараховану, але не виплачену заробітну плату в сумі 18667.00 грн. 07 серпня 2014 року Ніжинським міськрайонним судом Чернігівської області був виданий судовий наказ, яким стягнуто з Комунального підприємства «Виробниче управління комунального господарства» на його користь нараховану, але не виплачену заробітну плату в сумі 5385.21 грн. На підставі вказаних наказів, виданих Ніжинським міськрайонним судом Чернігівської області, державною виконавчою службою Ніжинського міськрайонного управління юстиції винесено дві постанови про відкриття виконавчого провадження в травні 2014 року та від 10 вересня 2014 року, але жодної копійки заборгованості не стягнуто, що підтверджується довідкою в.о. начальника відділу державної виконавчої служби Ніжинського міськрайонного управління юстиції, яка додана до позовної заяви. Відповідно до ст.1 Закону України "Про оплату праці" заробітною платою є винагорода у грошовому виразі, яку за трудовим договором власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану роботу. Відповідно до ст.95 КЗпП, заробітна плата підлягає індексації у встановленому законодавством порядку. Відповідно до ст.34 ЗУ «Про оплату праці», компенсація працівникам втрати частини заробітної плати у зв'язку із порушенням строків її виплати провадиться відповідно до індексу зростання цін на споживчі товари і тарифів на послуги у порядку, встановленому чинним законодавством. Згідно з ст.33 Закону України "Про оплату праці" в період між переглядом розміру мінімальної заробітної плати індивідуальна заробітна плата підлягає індексації згідно з чинним законодавством. Індексація заробітної плати здійснюється на підставі ЗУ "Про індексацію грошових доходів населення" та Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 р. №1078. Індексація грошових доходів населення - встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг. Об'єктом індексації грошових доходів населення є оплата праці (грошове забезпечення) як грошовий дохід громадян, одержаний ними в гривнях на території України і який не має разового характеру. У відповідності з положеннями ч. 5 ст. 2 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру, в тому числі, оплата праці (грошове забезпечення). Зазначений порядок індексації, заробітної плати передбачений і п.1-1 «Порядку проведення індексації грошових доходів населення», затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України № 1078 від 17 липня 2003 року, з наступними змінами та доповненнями. Згідно з частиною другою статті 233 КЗпП України у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком. Відповідно до висновків Конституційного Суду України від 15.10.2013 року за № 9-рп/2013, в аспекті конституційного звернення, положення частини другої статті 233 Кодексу законів про працю України слід розуміти так, що у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення сум індексації заробітної плати та компенсації втрати частини заробітної плати у зв'язку з порушенням строків її виплати як складових належної працівнику заробітної плати без обмеження будь-яким строком незалежно від того, чи були такі суми нараховані роботодавцем. Таким чином, індексація є складовою частиною заробітної плати, є додатковою заробітною платою і, у разі порушення законодавства про оплату праці в частині її виплати, працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому індексації заробітної плати без обмеження будь-яким строком. Статтею 1 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати» встановлено, що підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи). Згідно зі ст. 3 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати», сума компенсації обчислюється шляхом множення суми нарахованого, але не виплаченого громадянину доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов'язкових платежів) на індекс інфляції в період невиплати доходу (інфляція місяця, за який виплачується доход, до уваги не береться). Відповідно до ч. 1 ст.4 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» індексація грошових доходів населення проводиться в разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який встановлюється в розмірі 101 відсотка. Тому враховуючи положення ч.1 ст.4 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» - необхідно застосовувати індексацію тільки за 2014 рік - 124.9 %. В позовній заяві позивач виклав розрахунок, відповідно до якого сума виплат за період з серпня 2013 року по липень 2014 року становить 5028 грн. 24 коп. Таким чином, відшкодуванню підлягає 5028.24 грн. компенсації втрати частини заробітної плати у зв'язку із порушенням строків її виплати. Відповідно до ст. 237-1 КЗпП, відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Важає, що відповідач повинен сплатити йому і моральну шкоду яка виразилася у тому, що він не може отримати належну заробітну плату. У зв'язку з цим він та його сім'я перебували і на даний час продовжують знаходитися у скрутному матеріальному становищі. Таким чином, в зв'язку з неотриманням заробітної плати порушився нормальний життєвий уклад і на даний час, він повинен затрачати додаткові зусилля, щоб знайти гроші для проживання та організації свого життя, оскільки заробітна плата і досі йому виплачена не була. Тому, враховуючи все вище перераховане, оцінює завдану моральну шкоду у 5 000 грн. Просить стягнути з відповідача на його користь 5028.24 грн. - компенсації втрати частини заробітної плати у зв'язку із порушенням строків її виплати. Та стягнутити з відповідача на його користь 5000 грн. - моральної шкоди. Позивач [PERSON] та його представник адвокат [PERSON] в судовому засіданні позов підтримали, просили його задовольнити та стягнути з відповідача КП «Виробниче управління комунального господарства» на користь позивача [PERSON] 5028.24 грн., компенсації втрати частини заробітної плати у зв'язку із порушенням строків її виплати, а також стягнутити з відповідача на його користь 5000 грн. моральної шкоди. Представник відповідача КП «Виробниче управління комунального господарства» в судове засідання не з'явився, хоча про час і місце судового засідання повідомлений належним чином, про що свідчать розписки про отримання судової повістки від 06.02.2015 року про виклик в судове засідання на 19 лютого 2015 року на 10 год. 00 хв. та від 19 лютого 2015 року про виклик в судове засідання на 27 лютого 2015 року на 09 год. 00 хв. в якості відповідача. Заяви до суду про відкладання розгляду справи не подавали і не повідомляли суд про причини своєї неявки. Суд вважає можливим розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Зі згоди і клопотання позивача [PERSON] та його представника адвоката [PERSON] суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Вислухавши пояснення позивача, представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню із слідуючих підстав. Судом встановлено, що позивач [PERSON] з 01 січня 2009 року перебував у трудових відносинах з Комунальним підприємством «Виробниче управління комунального господарства». З копії довідки №1-3/201 від 07.04.2014 року, виданої Комунальним підприємством «Виробниче управління комунального господарства» вбачається, що у період роботи з 01.08.2013 року по 31.03.2014 року відповідачем не було виплачено позивачу заробітну плату в сумі 18667.00 грн. З копії довідки №1-3/381 від 04.08.2014 року, виданої Комунальним підприємством «Виробниче управління комунального господарства» вбачається, у період роботи з 01.04.2014 року по 31.07.2014 року відповідачем не було виплачено позивачу заробітну плату в сумі 5385.21 грн. Судовим наказом Ніжинського міськрайонного суду від 09.04.2014 року по справі № 740/1567/14, провадження № 2-н/740/147/14, стягнуто з Комунального підприємства «Виробниче управління комунального господарства» на користь позивача нараховану, але не виплачену заробітну плату в сумі 18667.00 грн. Судовим наказом Ніжинського міськрайонного суду від 07.08.2014 року по справі № 740/3401/14, провадження № 2-н/740/309/14, стягнуто з Комунального підприємства «Виробниче управління комунального господарства» на користь позивача нараховану, але не виплачену заробітну плату в сумі 5385.21 грн. З копій постанов про відкриття виконавчого провадження Державної виконавчої служби Ніжинського міськрайонного управління юстиції вбачається, що позивач [PERSON] двічі звертався до відділу ДВС Ніжинського МРУЮ з приводу стягнення з Комунального підприємства «Виробниче управління комунального господарства» на його користь нарахованої, але не виплаченої заробітної плати в сумі 18667.00 грн. та в сумі 5385.21 грн. відповідно. Згідно відповіді начальника відділу ДВС Ніжинського МРУЮ за № 419 від 26.01.2015 року, заборгованість за судовим наказом від 09.04.2014 року по справі № 740/1567/14, провадження № 2-н/740/147/14, в сумі 18667.00 грн. та судовим наказом по справі № 740/3401/14, провадження № 2-н/740/309/14, в сумі 5385.21 грн. про стягнення на користь позивача [PERSON] зазначеної заробітної плати станом 26.01.2015 року не стягнуто. Згідно ст. 33 Закону України «Про оплату праці » в період між переглядом розміру мінімальної заробітної плати індивідуальна заробітна плата підлягає індексації згідно з чинним законодавством. Відповідно до ст. 34 Закону України «Про оплату праці» компенсація працівникам втрати частини заробітної плати у зв'язку із порушенням строків її виплати провадиться відповідно до індексу зростання цін на споживчі товари і тарифів на послуги у порядку, встановленому чинним законодавством. Відповідно до пункту 22 постанови Пленуму ВСУ №13 від 24 грудня 1999 року «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці», у справах пов»язаних із вирішенням спорів про індексацію заробітної плати або компенсацію працівникам втрати її частини у зв»язку із затримкою її виплати, суди мають враховувати, що: 1) індексація заробітної плати провадиться згідно зі ст.33 Закону України «Про оплату праці» в період між переглядами Верховною Радою України розміру мінімальної заробітної плати і здійснюється відповідно до Закону «Про індексацію грошових доходів населення» і тих положень Порядку проведення індексації грошових доходів громадян, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 7 травня 1998 р. N 663, котрі йому відповідають,підприємством, установою чи організацією, які виплачують заробітну плату, при її нарахуванні починаючи з першого числа місяця, що настає за місяцем, в якому офіційно опубліковано індекс споживчих цін, який перевищив 105 відсотків (величину порога індексації). За наявності зазначених умов у тому ж порядку індексації підлягає присуджена за рішенням суду сума заробітної плати, якщо ці умови настали у зв'язку з несвоєчасним виконанням рішення. Наприклад, коли воно мало бути виконано до січня 1998 р., то він і є місяцем, з якого обчислюється (береться за 100 відсотків) величина порога індексації. Спір із цього приводу розглядається судом за заявою стягувача в позовному провадженні; 2) компенсація втрати частини заробітної плати провадиться згідно зі ст.34 Закону і Положенням про порядок компенсації працівникам втрати частини заробітної плати у зв'язку з порушенням термінів її виплати, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 20 грудня 1997 р. № 1427, підприємствами, установами, організаціями усіх форм власності й господарювання своїм працівникам у будь-якому разі затримки виплати нарахованої заробітної плати (проіндексованої за наявності необхідних для цього умов) на один і більше календарних місяців, незалежно від того, чи була в цьому вина роботодавця, якщо в цей час індекс цін на споживчі товари і тарифів на послуги зріс більше ніж на один відсоток. Згідно ст.2 Закону України «Про оплату праці» структуру зарплати становить основна та додаткова зарплата, яка включає в себе доплати, надбавки, гарантійні і компенсаційні виплати, передбачені чинним законодавством, тощо. З приписів п. 1.3 Розділу 1, п. 2.2.7 Розділу 2 Інструкції зі статистики заробітної плати, затвердженої наказом Державного комітету статистики №5 від 13 січня 2004 року, вбачається, що суми виплат, пов'язаних з індексацію заробітної плати, входять до структури заробітної плати. Таким чином, індексаційні нарахування на грошові доходи позивача є складовою частиною його заробітної плати. Згідно Закону України "Про індексацію грошових доходів населення" від 03. 07. 2003 року та постанови Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 року №1078 «Про затвердження Порядку проведення індексації грошових доходів населення», індексації підлягають грошові доходи населення (заробітна плата) у межах прожиткового мінімуму, встановленого для відповідних соціальних і демографічних груп населення, і проводиться в разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який установлюється в розмірі 101 відсотка. Компенсація громадянам втрати ним частини доходів у зв»язку з несвоєчасною їхньою виплатою з 2001 року проводиться відповідно до постанови Кабінету Міністрів України №159 від 21.02.2001 р. «Про затвердження Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв»язку з порушенням термінів їх виплати». Компенсацію обчислюють як добуток нарахованого, але не виплаченого грошового доходу за відповідний місяць (після утримання податків й обов»язкових платежів) і приросту індексу споживчих цін для визначення компенсації. Індекс споживчих цін для визначення розміру компенсації обчислюється множенням місячних індексів споживчих цін (за даними Держкомстату) за період невиплати грошового доходу. При цьому індекс споживчих цін у місяці, за який виплачується дохід, до розрахунку не включається. При обчисленні суми компенсації втрати частини заробітної плати, суд виходить з наступного розрахунку, а саме: - за серпень, вересень, жовтень, листопад та грудень 2013 року в розмірі 2683,95 грн., застосувавши відсоток індексації 124,9%; - за січень 2014 року в розмірі 515,87 грн., застосувавши індекс 121,7%; за лютий 2014 року в розмірі 513,20 грн., застосувавши індекс 121,7%;- за березень 2014 року в розмірі 613,43 грн., застосувавши індекс 119,5 %; за квітень 2014 року в розмірі 307,86 грн., застосувавши індекс 116,2 %; за травень 2014 року в розмірі 29,60 грн., застосувавши індекс 112,4 %; за червень 2014 року в розмірі 203,53 грн., застосувавши індекс 111,4 %; за липень 2014 року в розмірі 160,80 грн., застосувавши індекс 111,0 %. Таким чином, загальна заборгованість відповідача по виплаті компенсації становить 5028,24 грн. Стосовно позовних вимог про стягнення з відповідача на користь позивача моральної шкоди в розмірі 5000 грн., суд вважає необхідним задовольнити зазначені позовні вимоги частково виходячи з наступного. Згідно з ч. 1 ст.237-1 КЗпП України відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Враховуючи, що КЗпП України не містить будь-яких обмежень чи виключень для компенсації моральної шкоди у разі порушення трудових прав працівників, а ст.237-1 цього Кодексу передбачає право працівника на відшкодування моральної шкоди у обраний ним спосіб, зокрема повернення потерпілій особі вартісного (грошового) еквівалента завданої моральної шкоди, розмір якої суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань, їх тривалості, тяжкості вимушених змін у її житті та з урахуванням інших обставин справи, то суд вважає, що тривала невиплата відповідачем заробітної плати позивачу [PERSON] дійсно спричинила йому моральну шкоду, але, виходячи з обставин спричинення шкоди, принципів розумності і справедливості, суд вважає, що розмір заподіяної моральної шкоди, який підлягає стягненню з відповідача на користь позивача становить 500 грн. 00 коп., оскільки позивачем не надано доказів завдання йому моральної шкоди саме в розмірі 5000 грн. Відповідно до ч.3 ст.88 ЦПК України, витрати по сплаті судового збору в сумі 243 грн. 60 коп. за позовну вимогу майнового характеру та в сумі 243 грн. 60 коп. за позовну вимогу про стягнення моральної шкоди, немайнового характеру, в загальній сумі 487 грн. 20 коп., підлягають стягненню з відповідача.

Outcome: partial