Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-07 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищезазначеним позовом про стягнення заборгованості за кредитними договорами №7131013838 від 16.01.2016 року укладеного між ТОВ "Фінансова компанія "Центр фінансових рішень" та [PERSON] . Крім того, 27.07.2016 року між ТОВ "Фінансова компанія "Центр фінансових рішень" та [PERSON] укладено кредитний договір №5101256074. В подальшому, 30.07.2018 року між ТОВ "Фінансова компанія "Центр фінансових рішень" та ТОВ "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" було укладено договір відступлення права вимоги, відповідно до якого право грошової вимоги до Відповідача за кредитними договорами перейшло до позивача. Представник позивача у судове засідання не з`явився, надав суду письмову заяву в якій просить суд розглянути справу в його відсутності, позовні вимоги підтримав, проти винесення заочного рішення не заперечував. Відповідач в судове засідання не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, про що свідчить поштове повідомлення, причини неявки суду не повідомляла. Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. На підставі статті 280 ЦПК України, суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, оскільки представник позивача не заперечив проти такого вирішення справи. Зважаючи на вищевикладене, суд ухвалив розглянути справу в порядку спрощеного позовного провадження, ухваливши заочне рішення на підставі наявних матеріалів справи. Вивчивши зібрані по справі докази суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Згідно зі ст. ст. 12, 13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів. Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених ст. 82 цього Кодексу, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору. Згідно зі ст.ст. 76-79 ЦПК України, доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір. Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях. Дослідивши і проаналізувавши докази, які містяться в матеріалах справи, суд на основі повно і всебічно з`ясованих обставин дійшов наступних висновків. У судовому засіданні встановлено, що між ТОВ "Фінансова компанія "Центр фінансових рішень" та [PERSON] було укладено кредитний договір №7131013838 від 16.01.2016 року. Крім того, між ТОВ "Фінансова компанія "Центр фінансових рішень" та [PERSON] було укладено кредитний договір №5101256074 від 27.07.2016 року. 30.07.2018 року між ТОВ "Фінансова компанія "Центр фінансових рішень" та ТОВ "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" було укладено Договір відступлення права вимоги №20180730, відповідно до умов якого до позивача перейшло право грошової вимоги до Відповідача за кредитним договорам №7131013838 від 16.01.2016 року та кредитним договором №5101256074 від 27.07.2016 року. Відповідно до Реєстру Боржників за кредитними договорами, укладеними Позичальником та ТОВ "ФК "ЦФР" - Додатку № 1 до Договору відступлення прав вимоги №20180730 від 30.07.2018 року, ТСВ "ФК "ЄАПБ" набув права грошової вимоги до Відповідача по Кредитному договору №7131013838 від 16 січня 2016 р. в сумі 6592,85 грн., з яких: - 2133,84 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; - 0,39 грн. - сума заборгованості за відсотками; - 2459,67 грн. - сума заборгованості за щомісячними процентами (платою за управління кредитом); - 1998,95 грн. - сума заборгованості за пенею. Відповідно до Реєстру Боржників за кредитними договорами, укладеними Позичальником та ТОВ "ФК "ЦФР" - Додатку № 1 до Договору відступлення прав вимоги №20180730 від 30.07.2018, ТСВ "ФК "ЄАПБ" набув права грошової вимоги до Відповідача по Кредитному договору № 5101256074 від 27 липня 2016 р. в сумі 32783,32 грн., з яких: - 13956,81 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; - 3214,70 грн. - сума заборгованості за відсотками; - 8366,81 грн. - сума заборгованості за щомісячними процентами (платою за управління кредитом); - 7245,00 грн. - сума заборгованості за пенею. Відповідно до п.1 ч 2 ст.11 ЦК України, підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є договори. Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України підписанням договору сторонами досягнуто домовленість щодо встановлення цивільних прав та обов`язків. Згідно ч. 1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Оскільки сторони уклали договір, вони набули взаємних прав та обов`язків. Позивачем зобов`язання за договором виконались, а саме відповідачу надано кредитні кошти. Незважаючи на це, Відповідач не виконав свого обов`язку та припинив повертати наданий йому Кредит в строки, передбачені Кредитним договором та не виконав взяті на себе зобов`язання, тобто в односторонньому порядку відмовився від виконання договірних зобов`язань. Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язання - це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Таке визначення розкриває сутність зобов`язання як правового зв`язку між двома суб`єктами (сторонами), відповідно до якого на одну сторону покладено обов`язок вчинити певну дію (певні дії) чи утриматись від її (їх) здійснення; іншій стороні зобов`язання надано право, що кореспондує обов`язку першої. Обов`язками боржника та правами кредитора вичерпується зміст зобов`язання (ст. 510 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно з нормою ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (ст. 611 ЦК України). Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України). Одним із видів порушення зобов`язання є прострочення - невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк. Згідно ст. ст. 1049, 1054 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути кредитору надані грошові кошти (кредит) та сплатити проценти у строки та на умовах, встановлених договором. Відповідно до ст. 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання (ч. 2 ст. 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (ч. 3 ст. 549 ЦК України). Частиною першою ст.625 ЦК України встановлено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Враховуючи викладене, аналізуючи зібрані докази, суд приходить до висновку, що відповідач належним чином не виконав умов кредитного договору, внаслідок чого виникла заборгованість по сплаті основного боргу та процентів, на стягнення якої позивач має право, тому позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню. Інших даних, що спростовували б невиконання відповідачем умов кредитного договору, суду не надано. На підставі ст.141 ЦПК України, стягненню з відповідача на користь позивача підлягають понесені судові витрати.

Outcome: approved