Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-09 00:00:00

19.05.2016 року ТОВ "КЕЙ-КОЛЕКТ" звернувся до Заводського районного суду м. Миколаєва з позовом до [PERSON], третьої особи Заводського ВДВС Миколаївського МУЮ про звільнення майна з-під арешту. В якому просить звільнити з-під арешту іпотечне майно - нежиле приміщення, торгівельного повільйону, що знаходиться за адресою: Миколаївська область, місто Миколаїв, вул. Чрвоних Майовщиків, будинок № 9В (девять «В»), корпус № 1/3 (один дріб три)., на яке було накладено арешт на підставі постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження серія та номер: 33200119 від 10.07.2012 року, видана Заводським ВДВС Миколаївського МУЮ. Свою вимогу позивач мотивує тим, що 20.04.2007 року між АКІБ "УкрСиббанк" та [PERSON] укладено кредитний договір № 11148608000 на одержання кредиту в сумі 16200,00 доларів США, що дорівнює еквіваленту 81810,00 гривень з кінцевим терміном повернення 25.04.2017 року. В якості забезпечення договору АКІБ "УкрСиббанк" та [PERSON] укладено іпотечний договір від 28.04.2007 року, відповідно до якого, [PERSON] надав в іпротеку нерухоме майно: нежиле приміщення, торгівельного повільйону, що знаходиться за адресою: Миколаївська область, місто Миколаїв, вул. Чрвоних Майовщиків, будинок № 9В (девять «В»), корпус № 1/3 (один дріб три). В судове засідання представник позивача не з'явився, надав до суду заяву, просив слухати справу за його відсутності, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив позов задовольнити, надав згоду на ухвалення заочного рішення. У судове засідання відповідач не з'явився, про час та місце слухання справи був повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив. Представник третьої особи в судове засідання не з'явився, надав до суду письмову заяву, просив розглядати справу у його відсутність. Зі згоди представника позивача, суд вважає можливим ухвалити заочне рішення, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень ЦПК України розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Згідно ч.2 ст. 158 ЦПК України, особа , яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Дослідавши матеріали справи, суд приходить до наступного: Як встановлено в судовому засіданні, відповідно до укладеного договору № 11148608000 від 20.04.2007 року [PERSON] отримав кредит у розмірі 16200,00 доларів США, що дорівнює еквіваленту 81810,00 гривень зі сплатою відсотків за користування кредитом з кінцевим терміном повернення 25.04.2017 року. В забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором АКІБ "УкрСиббанк" та [PERSON] 28.04.2007 р. уклали договір іпотеки нерухомого майна. Згідно з договором іпотеки, [PERSON] надав в іпотеку нежиле приміщення, торгівельного повільйону, що знаходиться за адресою: Миколаївська область, місто Миколаїв, вул. Чрвоних Майовщиків, будинок № 9В (девять «В»), корпус № 1/3 (один дріб три). 13.02.2012 року АКІБ «УкрСиббанк» відступило Товариству з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект», відповідно до Договору факторингу №2 свої права вимоги за зобов'язаннями Позичальника за кредитним договором 28.10.2016 року позивачем було отримано інформацію від нотаріуса про те, що згідно бази даних нежиле приміщення, торгівельного повільйону, що знаходиться за адресою: Миколаївська область, місто Миколаїв, вул. Чрвоних Майовщиків, будинок № 9В (девять «В»), корпус № 1/3 (один дріб три) знаходиться в арешті, заборонено відчуження та реєстрацію, а саме за: Постановою Заводського відділу державної виконавчої служби Миколаївського міського управління юстиції про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження серія та номер: 33200119 від 10.07.2012 року. Вищезазначене обтяження підтверджуються витягом з Державного реєстру обтяжень нерухомого майна, які додаються до справи. Відповідно до ст. 572 Цивільного кодексу України (надалі - ЦК України), в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов'язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави). Згідно зі ст. 573 ЦК України, заставою може бути забезпечена вимога, яка може виникнути в майбутньому. За змістом ч. 1 ст. 575 ЦК України, окремим видом застави є застава нерухомого майна (іпотека). Згідно з ч. 1 ст. 12 ЗУ «Про іпотеку», у разі порушення іпотекодавцем обов'язків, встановлених іпотечним договором, іпотекодержатель має право вимагати дострокового виконання основного зобов'язання, а в разі його невиконання - звернути стягнення на предмет іпотеки. Відповідно до ч. 3 ст. 33 ЗУ «Про іпотеку», звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя. У разі невиконання зобов'язання забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави (ч. 1 ст. 589 ЦК України). Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЗУ «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» на підставі реєстрації встановлюється пріоритет обтяження, якщо інші підстави для виникнення пріоритету не визначені цим Законом. Задоволення прав чи вимог декількох обтяжувачів, на користь яких встановлено обтяження одного й того ж рухомого майна, здійснюється згідно пріоритетом, який визначається в порядку, встановленого цим Законом. Статтею 14 вказаного Закону, встановлено, що якщо інше не встановлено цим Законом, зареєстроване обтяження має вищий пріоритет над незареєстрованим обтяженнями. Пріоритет зареєстрованих обтяжень визначається у черговості їх реєстрації, за винятками, встановленими цим Законом. Обтяжувані, які зареєстрували обтяження одного і того ж рухомого майна одночасно, мають рівні права на задоволення своїх вимог. Обтяжувач з вищим пріоритетом має переважне право на звернення стягнення на предмет обтяження. Отже, зважаючи на черговість реєстрації обтяжень, Позивач як обтяжувач з вищим пріоритетом, встановленим ЗУ «Про іпотеку», володіє переважним та першочерговим правом на отримання задоволення своїх вимог щодо одного й того ж нерухомого майна. Відповідно до положень ст. 52 ЗУ «Про виконавче провадження», звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні та примусовій реалізації. Статтею 57 ЗУ «Про виконавче провадження» передбачено, що арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно боржника може накладатися державним виконавцем шляхом: винесення постанови про арешт коштів та інших цінностей боржника, що знаходяться на рахунках і вкладах чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах; винесення постанови про арешт коштів, що перебувають у касі боржника або надходять до неї; винесення постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження; проведення опису майна боржника і накладення на нього арешту. Загальний порядок звернення стягнення на заставлене майно визначений ст. 54 ЗУ «Про виконавче провадження», відповідно до якої звернення стягнення на заставлене майно в порядку примусового виконання допускається за виконавчими документами для задоволення вимог стягувача-заставодержателя. Згідно Інструкції «Про проведення виконавчих дій» №74/5 від 15.12.1999р. та ст. 54 ЗУ «Про виконавче провадження», для задоволення вимог стягувачів, які не є заставодержателями, стягнення на заставне майно може бути звернено у разі: - виникнення права застави після винесення судом рішення про стягнення з боржника коштів; - коли вартість предмета застави перевищує розмір заборгованості боржника заставодержателю. Право застави у АКІБ "УкрСиббанк" виникло, як зазначено вище - 28.04.2007 року, а постанови (подання) про накладення арешту даного нерухомого майна була винесена пізніше ніж було укладено договір застави (іпотеки). Отже, відділ державної виконавчої служби не має правових підстав для звернення стягнення на заставлене майно на користь стягувача, який не є заставодержателем. Відповідно п. 4 Постанови Пленуму Верховного суду України від 27.08.76 року №6 "Про судову практику в справах про виключення майна з опису" за правилами, встановленими для розгляду позовів про виключення майна з опису, розглядаються вимоги громадян і організацій, що ґрунтуються як на праві власності на описане майно, так і на праві володіння ним і відповідачами в справі суд притягує боржника, особу, в інтересах якої накладено арешт на майно. На підставі викладеного, суд вважає, позовні вимоги обгрунтованими і такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі. На підставі ст. 60 ч.1-2 Закону України "Про виконавче провадження",

Outcome: approved