Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-16 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду із заявою про встановлення факту, що [PERSON], яка померла [INFO], була матір'ю [PERSON], яка померла [INFO] та про встановити факт прийняття [PERSON], яка померла [INFO], спадщини після смерті своєї матері [PERSON], яка померла [INFO]. В обґрунтування заяви зазначив, що квартира за адресою: [ADDRESS] належить на праві спільної сумісної власності [PERSON] та [PERSON]. [INFO] померла [PERSON]. Після її смерті залишилась спадщина у вигляді 1/2 частини вищевказаної квартири. Заповіту [PERSON] не залишила. Єдиним спадкоємцем померлої була її донька [PERSON] (дівоче прізвище [PERSON]). Але протягом 6 місяців з моменту відкриття спадщини остання не звернулася до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. Зареєстроване місце проживання [PERSON] на момент смерті спадкодавця було за іншою адресою, а саме: [ADDRESS]. Спадкова справа після смерті [PERSON] не заводилася. [PERSON] після смерті своєї матері фактично вступила в управління та володіння спадковим майном своєї матері, але документально вказана обставина не підтверджується. [PERSON] померла [INFO]. Протягом строку, а саме 6 місяців з моменту відкриття спадщини, із заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] до Четвертої Харківської державної нотаріальної контори звернувся позивач [PERSON], таким чином спадщину прийняв. Заведена спадкова справа № 810/2015. Крім позивача спадщину після смерті [PERSON] прийняв також інший син спадкодавця - [PERSON], який був зареєстрований разом зі спадкодавцем за адресою: [ADDRESS]. Інших спадкоємців немає. [PERSON] помер [INFO] Єдиним спадкоємцем після його смерті є його рідний брат - позивач [PERSON], який протягом 6 місяців з моменту відкриття спадщини, звернувся до Четвертої Харківської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини і таким чином спадщину прийняв. Заявник зазначив, що він є єдиним спадкоємцем, який має право на отримання у спадщину вказаної вище квартири у цілому. 1/4 частку у праві власності на квартиру він отримав у порядку спадкування після смерті своєї матері [PERSON], а 3/4 частки - після смерті свого рідного брата [PERSON] Але оформити в нотаріальному порядку свої спадкові права позивач не може, оскільки, заявник не може надати нотаріусу доказів на підтвердження факту прийняття його матір'ю [PERSON] спадщини після смерті його бабусі [PERSON] та заявник не може підтвердити, що його бабуся [PERSON] є рідною матір'ю його матері [PERSON], оскільки у свідоцтві про народження його матері прізвище матері до шлюбу - "[PERSON]", а в актовому записі про шлюб [PERSON] та [PERSON] прізвище матері заявника "[PERSON]" (після реєстрації шлюбу "[PERSON]"). Таким чином, прізвище його матері в різних документах зазначено по-різному, відрізняється закінченням: "о" або "а", тобто "[PERSON]" або "[PERSON]". В судовому засіданні [PERSON]та його представник [PERSON] заявлені вимоги підтримали, пояснивши, що заявник не може підтвердити, що його бабуся [PERSON] є рідною матір'ю його матері [PERSON], оскільки у свідоцтві про народження його матері прізвище матері до шлюбу - "[PERSON]", а в актовому записі про шлюб [PERSON] та [PERSON] прізвище матері заявника "[PERSON]" (після реєстрації шлюбу "[PERSON]"). Таким чином, прізвище його матері в різних документах зазначено по-різному, відрізняється закінченням: "о" або "а", тобто "[PERSON]" або "[PERSON]". Також в зв*язку з цими причинами не може й оформити спадкові права. Представник Четвертої Харківської державної нотаріальної контори правом на участь в судовому засіданні не скористався, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про що свідчить поштове повідомлення про отримання судової повістки. Представник надав заяву з проханням слухати справу за їх відсутністю, заперечень не мають та винести рішення на розсуд суду. В судовому засіданні були допитані свідки. Так свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що по вул.. Севєрній проживала сім*я [PERSON], яка складалася з: бабусі заявника - [PERSON], її доньки [PERSON] та старшого брата, мешкали усі разом. Мати піклувалася про бабусю. Свідок зазначив, що він бував у них в гостях, це була дружна сім*я. Коли бабуся хворіла, про неї піклувалися усі. Коли бабуся померла, після їїпоховання, мати зробила ремонт в кімнаті бабусі. На теперішній час [PERSON], заявник, проживає в квартирі. Свідок мешкав на [ADDRESS] та вчився разом з заявником. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що його мати знімала квартиру в будинку заявника [PERSON], на [ADDRESS]. Свідок зазначив, що він пам'ятає матір та бабусю заявника. Проживали тітка [PERSON] (мати заявника) та бабуся [PERSON] разом. Коли бабуся померла її похованням займалася тітка [PERSON]. Мати свідка ходила до т. [PERSON] у гості. Тітка [PERSON] називала бабусю [PERSON] мамою, бабуся - тітку [PERSON] донькою. У заявника [PERSON] був брат старший - [PERSON], він помер. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що добре знав матір заявника та його бабусю. Його старший брат вчився зі свідком в одному класі. [PERSON] проживав зі старшим братом та бабусею, потім бабуся захворіла, мати приїхала їїдоглядати. В 1995 р бабуся померла, її похованям займалася тітка [PERSON], він теж був на похоронах. Після смерті бабусі мати жила в квартирі, зробила ремонт. Свідок зазначив, що не було ніяких сумнівів що вони рідні люди. Суд, заслухавши пояснення заявника, показання свідків, дослідивши надані докази у їх сукупності, вважає заяву такою, що підлягає задоволенню виходячи із наступного. За нормою ст. 234 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного провадження, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Статтею 256 ЦПК України передбачено, що в судовому порядку можуть встановлюватись факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не передбачено іншого порядку їх встановлення. Судовим розглядом встановлено, що [INFO] померла [PERSON], [INFO] (актовий запис про смерть № 4207 від 09.03.1995 р. та витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про смерть № 00015905494). Як вбачається з листа Четвертої Харківської державної нотаріальної контори від 29.02.2016 року № 897/02-14 - заповіту [PERSON] не залишила. Єдиним спадкоємцем померлої була її донька [PERSON] (дівоче прізвище [PERSON]). Але протягом 6 місяців з моменту відкриття спадщини остання не звернулася до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. Зареєстроване місце проживання [PERSON] на момент смерті спадкодавця було за іншою адресою, а саме: [ADDRESS]. Спадкова справа після смерті [PERSON] не заводилася. Також був з померлою зареєстрований [PERSON], який на час відкриття спадщини не є спадкоємцем за законом. Доводи заявника про те, що [PERSON] донька [PERSON], підтверджується також свідоцтвом про народження [PERSON], [INFO], з якого вбачається, що її батьками є [PERSON] та [PERSON], а також записом акта про шлюб № 390 від 09.03.1957 року, з якого вбачається, що [PERSON], 1936 року народження уклала шлюб з [PERSON], 1926 року народження та після укладення шлюбу дружині присвоєно прізвище - [PERSON]. [INFO] [PERSON] померла (свідоцтво про смерть [NUMBER] видане відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м. Харкову реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції 11.03.2015 р.). Таким чином, суд врахувавши надані докази та пояснення свідків, вважає доведеним, що [PERSON], яка померла [INFO], була матір'ю [PERSON], яка померла [INFO]. Згідно свідоцтва про право власності на житло від 05 серпня 1994 року, реєстраційний №7-94-33925, яке видане Харківським міським центром приватизації державного житлового фонду, квартира, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] належить на праві спільної сумісної власності [PERSON] та [PERSON]. Право власності на квартиру зареєстровано у Харківському міському бюро технічної інвентаризації 11.08.1994 року, реєстровий №П-7-5043 Судом вбачається, що після смерті [PERSON]залишилась спадщина у вигляді 1/2 частини квартири [ADDRESS]. Відповідно до пояснень заявника та свідків, [PERSON] після смерті своєї матері фактично вступила в управління та володіння спадковим майном своєї матері, але документально не оформила, почала користуватися кімнатою, в якій жила її мати, зробила в цій кімнаті ремонт, забрала собі правовстановлюючі документи на квартиру - свідоцтво про право власності та технічний паспорт. Крім того, [PERSON] за свій рахунок поховала матір. Пізніше, а саме 28 серпня 1996 року [PERSON] зареєструвала місце свого постійного проживання у квартирі за адресою: [ADDRESS], де все життя прожила її матір [PERSON], що підтверджується матеріалами справи та поясненнями заявника та свідків. Не звернення офіційно [PERSON] до нотаріальної контори також підтверджується відповіддю четвертої Харківської державної нотаріальної контори від 02.03.2017 р. № 1347/02-14. Факт прийняття спадку [PERSON] після матері [PERSON] також підтверджується відповіддю КП «Жилкомсервіс» від 27.10.2015 року № 21664/2/07-05 та від 27.10.2015 р. № 21687/2/07-05, з якої вбачається, що [PERSON], 1936 року народження з 28.08.1989 року була зареєстрована за адресою [ADDRESS], знята з реєстрації 25.03.2015 р. в зв*язку зі смертю. З 01.11.1989 року був зареєстрований [PERSON], 1958 року народження та знятий з реєстраційного обліку 15.10.2015 р. в зв*язку зі смертю. Також підтверджується поясненнями свідків, які підтвердили, що [PERSON] мешкала разом з матір*ю до її смерті. Як вбачається з свідоцтва про народження [PERSON], [INFO], його батьками є [PERSON] та [PERSON] (свідоцтво про народження [NUMBER] видане Орджонікідзевським рай бюро ЗАГС м. Харкова 05.01.1965 р.) Як вбачається з свідоцтва про народження [PERSON], [INFO], його батьками є [PERSON] та [PERSON] (свідоцтво про народження [NUMBER] видане Орджонікідзевським рай бюро ЗАГС м. Харкова 25.01.1958 р.) [INFO] [PERSON] помер (свідоцтво про смерть [NUMBER] видане відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м. Харкову реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції 11.09.2015 р.) Єдиним спадкоємцем після його смерті є його рідний брат [PERSON], який протягом 6 місяців з моменту відкриття спадщини, звернувся до Четвертої Харківської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини і таким чином спадщину прийняв, зазначене підтверджується матеріалами спадкової справи №890/2015, копія витягу про реєстрацію в спадковому реєстрі додається Згідно копій спадкових справ, заведених після смерті [PERSON], (померлої [INFO]) та [PERSON](померлого [INFO]), які надіслала Четверта Харківська державна нотаріальна контора, інших спадкоємців за законом або за заповітом окрім [PERSON], які б звернулися з заявою про прийняття спадщини, що залишилась після смерті [PERSON], померлої [INFO] та [PERSON], померлого [INFO] - немає. Відповідно до рекомендацій листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» судам слід звернути увагу, що на час відкриття спадщини в період чинності ЦК УРСР його нормами було передбачено певні дії, які свідчили про прийняття спадщини, у тому числі прийняття спадщини шляхом вступу у володіння та управління спадковим майном (фактичне прийняття спадщини). Пунктом 5 ч. 1 ст. 555 ЦК УРСР було встановлено, що спадкове майно за правом спадкоємства переходить до держави, якщо жоден із спадкоємців не прийняв спадщину. ЦК УРСР не обмежувався строк для отримання свідоцтва про право на спадщину за законом або заповітом. Отже, норми п. 5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК, згідно з якими цей ЦК застосовується також до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким з спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом, слід розуміти таким чином, що правила книги шостої ЦК може бути застосовано лише до спадщини, яка відкрилася після 1 липня 2003 року і не була прийнята ніким зі спадкоємців, право на спадкування яких виникло відповідно до норм статей 529 - 531 ЦК УРСР. При вирішенні спорів про спадкування, спадщина по яких відкрилась і була прийнята до 1 січня 2004 року, не допускається застосування судами норм ЦК 2003 року, а застосуванню підлягають норми законодавства, чинного на час відкриття спадщини, зокрема ЦК УРСР. Згідно з положеннями ст. 548 ЦК УРСР від 1963 р., які були чинні на час відкриття спадщини, визнається, що для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Статтею 549 ЦК УРСР від 1963 року визначено, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Відповідно до п. 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» заява про встановлення факту прийняття спадщини може бути розглянута судом у порядку окремого провадження, якщо орган, який вчиняє нотаріальні дії, не вправі видати заявникові свідоцтво про право на спадщину через відсутність або недостатність документів, що необхідні для підтвердження в нотаріальному порядку факту вступу в управління або володіння спадковим майном. При вирішенні вимог про встановлення факту прийняття спадщини суд має виходити з положень ст.549 ЦК УРСР (1963р.), за якою діями, що свідчать про прийняття спадщини є фактичний вступ заявника в управління чи володіння спадковим майном у межах шестимісячного строку з дня відкриття спадщини. Частиною 2 ст.256 ЦПК України визначено, що у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. З урахуванням вищевказаного, оцінивши встановлені по справі обставини у всій їх сукупності, суд вважає що заява [PERSON] підлягає задоволенню.

Outcome: approved