Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-27 00:00:00

У жовтні 2014 року Публічне акціонерне товариство "ДельтаБанк" (далі - ПАТ "Дельта Банк") пред'явило в суді позов до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором №002-02506-250511. В обґрунтування заявлених вимог позивач зазначив, що 25 травня 2011 року між ПАТ "ДельтаБанк" та [PERSON] укладено кредитну угоду, відповідно до умов якої, банк надає клієнту кредит шляхом відкриття відновлювальної відкличної Кредитної лінії в загальному розмірі 100000 гривень та на день укладення цього договору встановлює ліміт Кредитної лінії на рахунку в сумі 7200 гривень. Кредитування рахунку в межах Кредитної лінії здійснюється протягом 364 календарних днів. Відповідач скористався кредитною лінією, але станом на 12.08.2014 року виникла прострочена заборгованість на загальну суму 6817,80 гривень, яка складається з : тіло кредиту - 6817,80 гривень, прострочене тіло кредиту - 0,00 гривень, заборгованість за відсотками - 0,00 гривень, заборгованість за комісіями - 0,00 гривень. Просить стягнути з відповідача прострочену заборгованість за Кредитною лінією у розмірі 6817,80 гривень та судовий збір 243,60 гривень. Представник позивача в судове засідання не з'явився, зазначивши в позовній заяві про розгляд справи за його відсутності, вказавши, що позовні вимоги підтримує повністю з підстав, зазначених у позовній заяві (а.с 2). Відповідач [PERSON] в судове засідання повторно не з'явився, хоча про час та місце розгляду справи в суді був повідомлений належним чином. (а.с.18,20). Частина 1 статті 224 ЦПК передбачає, що у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи, що позивач не заперечує проти заочного розгляду справи, суд ухвалив про заочний розгляд справи відповідно до ст.225 ЦПК України. Дослідивши письмові докази в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. В підтвердження заявлених у позовній заяві вимог позивач надав суду кредитний договір № 002-02506-250511 від 25 травня 2011 року, відповідно до п.1.3 якого, банк надає клієнту кредит шляхом відкриття відновлювальної відкличної Кредитної лінії в загальному розмірі 100000 гривень та на день укладення цього договору встановлює ліміт Кредитної лінії на рахунку в сумі 7200 гривень. Згідно п.1.5 договору кредитування рахунку в межах Кредитної лінії здійснюється протягом 364 календарних днів. (а.с.3-4) Згідно представленого позивачем розрахунку заборгованості станом на 12.08.2014 року, заборгованість за кредитним договором №002-02506-250511 від 25 травня 2011 року становить 6817,80 гривень, яка складається з : тіло кредиту - 6817,80 гривень, прострочене тіло кредиту - 0,00 гривень, заборгованість за відсотками - 0,00 гривень, заборгованість за комісіями - 0,00 гривень. (а.с.9) Відповідно до ст.629 ЦК України, укладений договір є обов'язковим для виконання сторонами. На думку суду, підлягають до задоволення і вимоги позивача щодо стягнення з відповідача судових витрат по справі. Відповідно до ст.88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення суд присуджує з другої сторони, понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Згідно платіжного доручення № 73979095 від 08.09.2014 року позивачем сплачено судовий збір у розмірі 243,60 гривень (а.с.1). Враховуючи наведене, на підставі ст.ст.629,1048,1049,1054 ЦК України,

Outcome: approved