Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-09 00:00:00

15.04.2021 року до Краснолиманського міського суду Донецької області надійшла позовна заява [PERSON] в інтересах малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] ; [PERSON] , [INFO] , до [PERSON] , третя особа, котра не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - орган опіки та піклування Лиманської міської ради Донецької області, про позбавлення відповідача батьківських прав стосовно малолітніх дітей. В обґрунтування позовних вимог позивачка зазначила, що [PERSON] є її донькою. Діти відповідачки - онуки позивачки зареєстровані та мешкають разом з [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . З квітня 2020 року відповідачка залишила своїх дітей проживати разом з позивачкою, жебракує, ніде не працює, зловживає спиртними напоями, піклуванням та вихованням своїх дітей не займається, місце її перебування на теперішній час не відоме. Батько дітей у свідоцтвах про народження записаний на підставі ч. 1 ст. 135 СК України. У судовому засіданні позивачка [PERSON] просить позов задовольнити у повному обсязі, позбавити [PERSON] батьківських прав відносно її малолітніх дітей. Відповідачка [PERSON] , належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи, для участі в судовому засіданні не прибула, про причини неявки суд не повідомила, клопотання про розгляд справи без її участі та відзиву на позовну заяву суду не надала. Третя особа, [PERSON] у судовому засіданні підтримав позовні вимоги позивачки в частині позбавлення відповідачки батьківських прав та просив їх задовольнити. Ухвалою суду від 10.06.2021 року було прийнято рішення про розгляд справи в заочному порядку. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, з`ясувавши всі обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, що мають значення для вирішення справи по суті, встановивши такі фактичні дані та відповідні їм правовідносини, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з таких підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до положень статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною 1 статті 13 ЦПК України встановлено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи. Судом встановлено, що відповідно до свідоцтв про народження серії [NUMBER] , виданого 18.04.2012 року, та серії [NUMBER] , виданого 15.07.2014 року, [PERSON] , народився [INFO] в м. Красний Лиман Донецької області; [PERSON] , народився [INFO] в м. Красний Лиман Донецької області, батьками зазначено: [PERSON] та [PERSON] . Згідно з Повними витягами з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження № 00015998096, сформованим 12.11.2015 року, та № 00015998113, сформованим 12.11.2015 року, відомості про батька дітей внесені до актового запису на підставі ч. 1 ст. 135 СК України. Згідно з громадською характеристикою, складеною відносно [PERSON] за місцем її проживання, остання проявила себе виключно з позитивного боку, працьовита, товариська і ввічлива; в побуті доброзичлива та чуйна, займається вихованням онуків; діти завжди доглянуті, охайні, дружелюбні та грайливі. Згідно з громадською характеристикою, складеною головою мікрорайону Волковою Н.М., відповідачка [PERSON] з квітня 2020 року не мешкає разом з дітьми за адресою: [ADDRESS] , ніде не працює, зловживає спиртними напоями, піклуванням та вихованням своїх дітей не займається, місце її перебування на теперішній час не відоме. Згідно з висновком виконавчого комітету Лиманської міської ради Донецької області від 18.02.2021 №6 «Про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно її малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] », рішення комісії з питань захисту прав дитини виконавчого комітету Лиманської міської ради від 11.02.2021 року № 17, орган опіки та піклування Лиманської міської ради, вважає доцільним позбавити батьківських прав [PERSON] , [INFO] , відносно її малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , яка повністю відсторонився від виконання батьківських обов`язків, не приймає участі у вихованні, не цікавиться долею своїх дітей, їх життям, станом здоров`я та матеріальним утриманням. Так, судом достовірно встановлено, що матір малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , своїх батьківських обов`язків не виконує, не бере педагогічної, матеріальної, посильної трудової, або будь-якої іншої участі у вихованні своїх дітей. Діти з матір`ю не проживають з 2020 року, їх вихованням опікується бабуся - [PERSON] . Відповідно до положень Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 року (ратифікована Україною Постановою ВР від 27.02.1991 року № 789-ХІІ в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави - учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Дитина з моменту народження має право на піклування своїх батьків. Відповідно до ст. 51 Конституції України батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. У відповідності до ст. 150 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Відповідно ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» на батьків покладається відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки зобов`язані виховувати дітей, піклуватися про їх здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку їх природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Відповідно до ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини. Позбавлення батьківських прав є заходом відповідальності батьків за невиконання або неналежне виконання ними своїх батьківських обов`язків. Головною метою такого заходу є захист інтересів малолітніх та неповнолітніх дітей і стимулювання батьків щодо належного виконання своїх обов`язків. Ухилення батьків від виховання дитини, як підстава позбавлення батьківських прав, можлива лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Пунктом 15 постанови Пленуму ВСУ "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" від 30.03.2007 року № 3 визначено, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. При вирішенні питання щодо позбавлення батьківських прав необхідно впевнитися не лише в невиконанні матір`ю, батьком обов`язків по вихованню, а також встановити, що вони ухиляються від їх виконання свідомо, тобто, що вони систематично, не зважаючи на всі заходи попередження та впливу, продовжує не виконувати свої батьківські обов`язки. Позбавлення батьківських прав відноситься до крайньої міри відповідальності, а це означає, що застосовується ця міра судом тоді, коли всі інші засоби впливу виявилися безрезультатними. Пунктом 16 постанови Пленуму ВСУ "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" від 30.03.2007 року № 3 роз`яснено, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Ухилення від виконання обов`язків по вихованню дітей знайшло повне відображення в поведінці відповідачки, яка тривалий час не піклується ані про фізичний, ані про духовний розвиток дітей. Таким чином, відповідачка свідомо нехтує своїми батьківськими обов`язками, які покладені на неї Конституцією України та сімейним законодавством, бо має змогу їх виконувати. При цьому судом не встановлено, що відповідачці будь-хто чи щось перешкоджало належним чином виконувати свої батьківські обов`язки. Відповідно до ст. 19 СК України при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Як вбачається з висновку від 18.02.2021 року №6, орган опіки та піклування Лиманської міської ради вважає доцільним позбавити батьківських прав [PERSON] , [INFO] , відносно її малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , яка повністю відсторонився від виконання батьківських обов`язків, не приймає участі у вихованні, не цікавиться долею своїх дітей, їх життям, станом здоров`я та матеріальним утриманням. Суду надано достатньо доказів, що відповідачка [PERSON] злісно ухиляється від виконання своїх обов`язків щодо виховання дітей, внаслідок чого, суд приходить до висновку, що позбавлення відповідача батьківських прав не буде суперечити правам та законним інтересам дітей. Стосовно вимог позивачки [PERSON] про призначення її опікуном над малолітніми дітьми [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , суд зазначає наступне. Відповідно до ст. 63 ЦК України опікуна або піклувальника призначає орган опіки та піклування, крім випадків, встановлених статтею 60 цього Кодексу. Згідно з ч. 3 ст. 60 ЦК України суд встановлює опіку над малолітньою особою, якщо при розгляді справи буде встановлено, що вона позбавлена батьківського піклування, і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування. З огляду на те, що в матеріалах справи відсутне подання органу опіки та піклування Лиманської міської ради про призначення опікуна над малолітніми дітьми [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , суд в цій частині позовних вимог позивача відмовляє. Крім того, відповідно до ч. 2 ст. 166 Сімейного кодексу України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених ЦПК України випадках. Частиною 3 статті 166 СК України визначено, що при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. Отже суд, захищаючи інтереси дітей, вважає за необхідне стягнути з відповідачки аліменти на утримання її малолітніх дітей. При визначенні розміру аліментів, відповідно до ст. 182 СК України, суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини та платників аліментів, наявність чи відсутність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, інші обставини. При цьому, відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дітей, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Тому суд дійшов висновку про те, що відповідачка має можливість сплачувати аліменти на утримання дітей, [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку (доходу) платника аліментів щомісяця, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 15.04.2021 і до досягнення старшою дитиною повноліття. Якщо після досягнення повноліття старшою дитиною ніхто не звернеться до суду з позовом про визначення розміру аліментів на молодшу дитину, аліменти стягувати за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, котра досягла повноліття. Згідно з ч. 1 ст. 166 ЦПК України у разі якщо мати, батько або інші законні представники дитини відмовляються отримувати аліменти від особи, позбавленої батьківських прав, суд приймає рішення про перерахування аліментів на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України та зобов`язує матір, батька або інших законних представників дитини відкрити зазначений особистий рахунок у місячний строк з дня набрання законної сили рішенням суду. Враховуючи викладене, суд вважає за необхідне стягнути з відповідачки аліменти на утримання її малолітніх дітей, перераховуючи кошти на особистий рахунок у відділенні АТ "Державний Ощадний банк України", та зобов`язати позивача відкрити особистий рахунок у відділенні Державного ощадного банку України на ім`я [PERSON] та [PERSON] для перерахування аліментів. При вирішенні питання про відшкодування судових витрат, суд враховує наступне. Згідно зі ст. 133 ЦПК України судовий збір включено до складу судових витрат. У відповідності до ст. 141 ЦПК України, судовий збір у разі задоволення позову, покладається на відповідача. Крім того, згідно з п. 10 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17.10.2014 року N 10 "Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах" роз`яснено, що подані до суду позовні заяви можуть містити кілька самостійних вимог, кожна з яких є об`єктом справляння судового збору. Так, згідно з положенням ст. 6 Закону України "Про судовий збір", судовий збір сплачується окремо за кожну позовну вимогу майнового характеру, за кожну позовну вимогу немайнового характеру та окремо за вимогу майнового та немайнового характеру. Якщо пред`явлено позов з кількома майновими або немайновими вимогами, то судовий збір сплачується з кожну вимогу окремо. Враховуючи викладене, а також те, що судом позовні вимоги задоволені в повному обсязі, відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір за вимогу щодо позбавлення батьківських прав у сумі 908,00 грн. та слід стягнути з відповідача на користь держави судовий збір за вимогу щодо стягнення аліментів - 908,00 грн. Крім того, суд вважає за необхідне зазначити, що рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць підлягає негайному виконанню.

Outcome: partial