Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-03 00:00:00

Представник позивача адвокат Михайлов Сергій Вікторович в інтересах [PERSON] звернувся до Сєвєродонецького міського суду Луганської області з позовною заявою до Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Луганській області про стягнення грошових коштів, набутих в порядку спадкування за законом. В обґрунтування заявлених вимог зазначено, що [INFO] помер батько позивача [PERSON] . 26.09.2017 року позивачу було видано свідоцтво про право на спадщину за законом, яка складається з недоотриманих страхових виплат у сумі 20681,75 грн. У лютому 2019 року позивач звернувся до відповідача з заявою про виплату недоотриманих страхових виплат [PERSON] , які увійшли до складу спадщини, проте відповідач відмовив у виплаті. Просив суд стягнути з відповідача на користь позивача грошові кошти, набуті в порядку спадкування за законом, у вигляді недоотриманих страхових виплат суми пенсії у зв`язку зі смертю [PERSON] у розмірі 20681,75 грн. Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Луганській області надало письмовий відзив на позовну заяву, в якому заперечувало проти задоволення позовних вимог. Свою позицію обґрунтувало тим, що померлий [PERSON] не звертався до Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Луганській області із заявою про продовження страхових виплат, а тому вони йому не нараховувались та не увійшли до складу спадщини. 09.04.2019 року судом постановлено ухвалу про залишення позовної заяви без руху. 03.05.2019 року судом постановлено ухвалу про відкриття провадження у справі та призначено справу до розгляду в порядку загального позовного провадження. 23.05.2019 року судом постановлено ухвалу про зупинення провадження у справі, а 23.09.2019 року - про поновлення провадження. 04.11.2019 року судом постановлено ухвалу про закриття провадження у справі в частині вимог про стягнення недоотриманих сум страхових виплат за період з 01.01.2015 року по 29.01.2017 року у розмірі 18071,75 грн. в зв`язку з відсутністю предмету спору, закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. Позивач [PERSON] та його представник адвокат Михайлов С.В. в судове засідання не з`явилися та надали заяву про розгляд справи без їх участі. В судовому засіданні представник відповідача [PERSON] заперечувала проти позовних вимог. Суду пояснила, що свідоцтво про право на спадщину на суму 18071,75 грн. було визнано недійсним за їх зверненням. Залишилася недоотримана сума приблизно 2000 грн., які померлий [PERSON] отримував в Токмацькому відділенні Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Запорізькій області, а тому Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Луганській області є неналежним відповідачем у цій справі. Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне. За життя [PERSON] перебував на обліку та отримував страхові виплати у відділенні виконавчої дирекції Фонду соціального страхування нещасних випадків на виробництві у м. Антрациті, а потім з 01.08.2001 року у м. Томаку, що підтверджується копією постанови «Про відрахування» від 10.04.2015 року №0828/10042/10042/13 та копією листа Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Луганській області від 06.03.2019 року №Г-30/03-3. [PERSON] помер [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 11.07.2017 року Старобільським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Луганській області. Згідно з копією свідоцтва про право на спадщину за законом серії НМЕ №935454, виданого 26.09.2017 року приватним нотаріусом Ізюмської державної нотаріальної контори Зелінською Т.І., спадкоємцем зазначеного у цьому свідоцтві майна [PERSON] , який помер [INFO] , є його син [PERSON] , [INFO] . Спадщина, на яку видано це свідоцтво, складається з невиплачених щомісячних страхових виплат за червень-вересень 2014 року в сумі 2610 грн., а також недонарахованих щомісячних страхових виплат за період з 01.01.2015 року по 29.01.2017 року в сумі 18071,75 грн., загальною сумою 20681,75 грн., належні померлому на підставі довідки, виданої Управлінням виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Луганській області від 29.08.2017 року №04/661. 27.02.2019 року [PERSON] звернувся до відповідача із заявою про виплату страхових виплат відповідно до свідоцтва про право на спадщину, проте отримав відмову у виплаті страхових виплат його батька в зв`язку з тим, що виплати за період з 01.01.2015 року по 29.01.2017 року не були нараховані потерпілому на момент смерті, а тому не можуть входити до складу спадщини. Щодо невиплати решти грошових коштів, які належали померлому, відмову обґрунтували тим, що застрахована особа не дотрималась порядку звернення за страховими виплатами, встановленого Постановою Фонду соціального страхування України від 11.12.2014 року №20. Таким чином, відповідач, відмовив позивачу у виплаті недоотриманих страхових виплат, які увійшли до складу спадщини, посилаючись на інший порядок їх виплати, про що було зазначено від 06.03.2019 року №Г-30/03-3. Також в судовому засіданні представник відповідача заперечувала проти позовних вимог, посилаючись на те, що Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Луганській області є неналежним відповідачем у цій справі. Суд не погоджується з зазначеними доводами, виходячи з наступного. 25.06.2019 року Ізюмським міськрайонним судом Харківської області було ухвалене рішення у цивільній справі №623/1441/19 за позовною заявою Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Луганській області до [PERSON] , третя особа державний нотаріус Ізюмської державної нотаріальної контори Харківської області Зелінська Т.І. про визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину за законом від 26.09.2017 року у спадковій справі №350/2017, яке набрало законної сили 26.07.2019 року. Згідно з цим рішенням свідоцтво про право на спадщину у спадковій справі №350/2017, яка відкрилась після смерті [PERSON] , померлого [INFO] , було визнано недійсним в частині включення до складу спадщини недоотриманих щомісячних страхових виплат з 01.01.2015 року по 29.01.2017 року в розмірі 18071,75 грн. Як вбачається з наведеного, саме Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Луганській області оспорювало свідоцтво про право на спадщину і виступило позивачем у цій цивільній справі. Саме Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Луганській області відмовило позивачу у виплаті грошових коштів, які належали його померлому батьку, посилаючись на недотримання встановленого порядку, визначеного Постановою Фонду соціального страхування України від 11.12.2014 року №20. Слід врахувати, що на облік у Токмацькому відділенні Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Запорізькій області померлий [PERSON] був взятий як внутрішньо переміщена особа і там отримав страхові виплати лише за жовтень-грудень 2014 року, що підтверджується копією листа Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в Запорізькій області від 17.08.2017 року №206. Спадщина, на яку видане свідоцтво, складається зі страхових виплат за черевнь-вересень 2014 року в сумі 2610 грн., які знаходяться на зберіганні в Управлінні виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Луганській області. Наведене свідчить повністю спростовує доводи представника відповідача щодо того, що Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Луганській області є неналежним відповідачем у цій справі, оскільки саме відповідач оспорює права позивача на спадкове майно, а тому має відповідати за цим позовом. Щодо решти доводів представника відповідача суд відзначає наступне. Конституцією України (ст. 41) та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17.07.1997 відповідно до Закону № 475/97-ВР від 17.07.1997 «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до статей 1216, 1218,1219 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Статтею 47 Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування" передбачено, що належні суми страхових виплат, що з вини Фонду не були своєчасно виплачені особам, які мають на них право, у разі смерті цих осіб виплачуються членам їхніх сімей, а в разі їх відсутності - включаються до складу спадщини. Правовий аналіз вказаних норм свідчить про те, що до складу спадщини входить сума страхових виплат, які були нараховані, але не отримані спадкодавцем за життя. Статтею 46 Закону України "Про загальнообов`язкове загальнообов`язкове державне соціальне страхування" передбачено припинення страхових виплат: 1) на весь час проживання потерпілого за кордоном, якщо інше не передбачено міжнародним договором України, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України; 2) на весь час, протягом якого потерпілий перебуває на державному утриманні, за умови, що частка виплати, яка перевищує вартість такого утримання, надається особам, які перебувають на утриманні потерпілого; 3) якщо з`ясувалося, що виплати призначено на підставі документів, які містять неправдиві відомості. Сума витрат на страхові виплати, отримані застрахованим, стягується в судовому порядку; 4) якщо страховий випадок настав внаслідок навмисного наміру заподіяння собі травми; 5) якщо потерпілий ухиляється від медичної чи професійної реабілітації або не виконує правил, пов`язаних з установленням чи переглядом обставин страхового випадку, або порушує правила поведінки та встановлений для нього режим, що перешкоджає одужанню; 6) в інших випадках, передбачених законодавством. Зміст ст. 47 Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування" також узгоджується зі змістом статті 1227 ЦК України, якою визначено, що суми заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, допомоги у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, інших соціальних виплат, які належали спадкодавцеві, але не були ним одержані за життя, передаються членам його сім`ї, а у разі їх відсутності - входять до складу спадщини. Крім того, зміст вищевказаних норм узгоджується із положеннями Закону України «Про пенсійне забезпечення», де в ч. 1 ст. 91 вказано, що суми пенсії, що належали пенсіонерові і залишилися недоодержаними у зв`язку з його смертю, передаються членам його сім`ї, а в разі їх відсутності - входять до складу спадщини. Отже, у спірних правовідносинах відповідач незаконно перешкоджає реалізації прав позивача як спадкоємця на отримання належного йому спадкового майна. За таких обставин, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог та вважає за необхідне задовольнити їх в повному обсязі. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, оскільки позовні вимоги задоволено в повному обсязі, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати по оплаті судового збору в сумі 768,40 грн., понесені позивачем.

Outcome: approved