Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-10 00:00:00

29.05.2014 року ПАТ КБ "ПриватБанк" звернулося з даним позовом до суду, мотивуючи його тим, що відповідно до укладеного договору № ІFXRFF30121775 від 09.06.2011 року [PERSON] отримала кредит у розмірі 7309,88 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 0,12 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами надання кредиту фізичним особам "Розстрочка" складає між ним і банком договір, про що свідчить підпис відповідача у заяві. Відповідно до умов договору погашення заборгованості здійснюється щомісяця в період в період сплати, яка складається із заборгованості за кредитом, за відсотками, комісією, а також інші витрати згідно умов кредитного договору. Однак, уклавши з позивачем договір про отримання кредиту, відповідач порушив свої зобов'язання за кредитним договором та допустив вказану заборгованість за кредитним договором. Беручи до уваги небажання відповідачки належно та своєчасно виконувати взяті на себе договірні зобов'язання, позивач просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором, загальний розмір якої станом на 19.05.2014 року складає 21 512,62 грн., та сплачений судовий збір в розмірі 243,60 грн. Представник позивача в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. 12.06.2014 року представник позивача Безбородько І.М. подав до суду клопотання, в якому просить справу розглядати в його відсутності, позовні вимоги підтримує, та просить їх задовольнити. Відповідачка в судове засідання не з'явилася, про час та місце розгляду справи була неодноразово повідомлена належним чином - за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання, з якого до суду повернулися поштові конверти з відміткою, що судові виклики відповідачці не вручені в зв'язку із закінченням терміну зберігання вказаної кореспонденції. Причини своєї неявки відповідачка суду не повідомила. Тому відповідно до положень ч.1 ст.224 ЦПК України суд вважає можливим ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, оскільки представник позивача не заперечує проти такого вирішення справи. В зв'язку з неявкою в судове засідання сторін фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, що відповідає правилам ч.2 ст.197 ЦПК України. З'ясувавши обставини, на які представник позивача посилається як на підставу своїх вимог, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, суд вважає, що позов слід задовольнити з таких підстав. Згідно з частиною 1 статті 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. За ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, установлених ст. 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, що мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких між сторонами ті іншими особами, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Дослідивши та давши оцінку матеріалам справи, суд вважає позовні вимоги обгрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. До такого висновку суд прийшов з наступних підстав. Судом встановлено, що 09.06.2011 року між ПАТ КБ "ПриватБанк" та [PERSON] укладено договір № ІFXRFF30121775 від 09.06.2011 року, згідно з яким [PERSON] того дня отримала кредит у розмірі 7309,88 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 0,12 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом ( а.с. 5). Відповідно до положень ст.ст. 526,530 Цивільного кодексу України зобов'язання повинні виконуватись належним чином і у встановлений строк їх виконання. Судом встановлено, що позивач свої зобов'язання за даним кредитним договором виконав. Відповідно до умов Договору відповідачка щомісяця в період сплати зобов'язалася надавати банку грошові кошти (щомісячний платіж) в розмірі 304,96 грн. для погашення заборгованості за кредитом, яка складається із заборгованості за кредитом, відсотків, винагороди, комісії, а також інших витрат згідно з Умовами та правилами (а.с.5). Судом встановлено, що відповідач станом на 19.05.2014 року порушив умови кредитного договору і має прострочену заборгованість, яка складається із: заборгованості за кредитом - 2959,21 грн.; заборгованості по процентах за користування кредитом 1,44 грн., пені за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором; штрафу (фіксована частина) - 500,00 грн. та штрафу (процентна складова) - 1000,60 грн. (а.с.26-28). При цьому суд приходить до висновку, що невиконання відповідачем не спричинило банку істотної шкоди, а також про неспівмірність розміру пені і штрафів з розміром основної заборгованості. А тому на підставі ч.3 ст.551 ЦК України суд вважає за необхідне зменшити розмір пені, яка розрахована не за один рік, а за весь час невиконання кредитних зобов'язань, до 2000 грн. Суд також вважає за необхідне звільнити відповідачку і від сплати штрафів (фіксованої частини та процентної складової), виходячи із наступного. Вищевказаним кредитним договором передбачена відповідальність позичальника за порушення зобов'язання, а саме: пеня та штраф у розмірі 500 грн та 5% від суми заборгованості. Тобто за одне й те саме порушення зобов'язання кредитним договором передбачена подвійна відповідальність одного виду (пеня та штраф). Однак, в ст. 61 Конституції України зазначено, що ніхто не може бути двічі притягнений до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Таким чином, суд вважає, що з відповідачки на користь позивача необхідно стягнути заборгованість за кредитним договором в загальному розмірі 4 960, 65 грн. Отже, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. Позивачем за звернення до суду з даною позовною заявою сплачено судовий збір в розмірі 243,60 грн., що стверджується платіжним дорученням від 21.05.2014 року (а.с.1). Вказана сума підлягає стягненню з відповідача на користь позивача в зв'язку із частковим задоволенням позовних вимог. На підставі ст.ст. 526, 530, 551, 1049, 1050, 1054 ЦК України та,

Outcome: partial