Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-27 00:00:00

В березні 2014 року ПАТ КБ "ПриватБанк" звернувся до суду з позовом, в якому просив стягнути з відповідача [PERSON] заборгованість за кредитним договором в загальному розмірі 10232,01 грн. та відшкодувати судові витрати. Позовні вимоги мотивовані тим, що 16.08.2006 року між ЗАТ КБ "Приватбанк" та [PERSON] укладений кредитний договір у вигляді встановленого кредитного ліміту 2100,00 грн. на платіжну картку зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 48% на рік на суму залишку заборгованості з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Оскільки відповідач щомісяця не надавав банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками та іншими платежами в строки, визначені заявою, тому в нього виникла заборгованість, яка станом на 25.02.2014 року складає 10232,01 грн., з яких 1735,78 грн. - заборгованість за кредитом; 10963,88 грн. - заборгованість по процентах за користування кредитом; 500,00 грн. - штраф (фіксована частина), 463,43 грн. - штраф (процентна складова). Представник позивача в судове засідання не з'явився, проте подав до суду заяву про зменшення позовних вимог, у якій просив стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором в розмірі 9995,57 грн. Просив справу розглянути без його участі, в разі неявки відповідача не заперечує щодо заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, хоча про час, дату та місце судового розгляду повідомлявся належним чином, про що свідчать поштові повідомлення, про причини неявки суд не повідомив. Будь-яких заяв про розгляд справи у його відсутність суду не подавав. За таких обставин у відповідності до ст. 224 ЦПК України суд розглянув справу у відсутність відповідача в порядку заочного провадження на підставі наявних в ній доказів, оскільки представник позивача не заперечив проти такого порядку вирішення спору. Дослідивши матеріали справи, суд встановив такі факти і відповідні їм правовідносини. Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог. Правилами ст. 10 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до ч. 2 ст. 60 ЦПК України, докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Судом встановлено, що між ЗАТ КБ "Приватбанк" та відповідачем [PERSON] було укладено договір № б/н від 16.08.2006 року, відповідно до якого останній отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту в розмірі 2100,00 грн. на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 48,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки та щомісячними платежами в розмірі 7% від суми заборгованості (а.с. 10). Відповідно до п. 8.6 Умов та правил надання банківських послуг, які є невід'ємною частиною кредитного договору, при порушенні строків платежів більш ніж на 120 днів, позичальник зобов'язаний сплатити штраф в розмірі 500 грн. + 5% від суми позову (а.с. 11 зворот). На підставі Закону України "Про акціонерні товариства" найменування юридичної особи Закрите акціонерне товариство "ПриватБанк" змінено на Публічне акціонерне товариство "ПриватБанк". Відповідно до п. 1.1. Статуту Публічного акціонерного товариства "ПриватБанк", банк є правонаступником усіх прав та обов'язків Закритого акціонерного товариства "ПриватБанк" (а.с. 19). Також із банківських виписок по картрахунку позичальника [PERSON] судом встановлено, що банк зменшував позичальнику кредитний ліміт до 1680,00 грн., а останній користувався кредитною карткою та коштами на ній, має заборгованість, яка станом на 25.02.2014 року складає 10232,01 грн., з яких 1735,78 грн. - заборгованість за кредитом; 10963,88 грн. - заборгованість по процентах за користування кредитом; 500,00 грн. - штраф (фіксована частина), 463,43 грн. - штраф (процентна складова) (а.с. 40-44). За таких обставин, суд вважає, що правовідносини, що виникли між сторонами, є зобов`язальними і регулюються нормами глав 47-49, 51 ЦК України, а також спеціальними нормами глави 71 ЦК України. Згідно з вимогами ст. 526, 527, 530 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). У відповідності до ст. 1054 ч. 1 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Статтею 1048 ЦК України передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або за законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. Згідно зі ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Статтею 611 ЦК України визначено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Разом з тим, оглянувши цивільну справу №2-н-317-08, судом встановлено, що 29.08.2008 року Замостянським районним судом м. Вінниці по справі №2-н-317-08 було видано судовий наказ, яким стягнуто з [PERSON] на користь ЗАТ КБ "Приватбанк" борг в сумі 3431,81 грн., з яких: 1676,22 грн. заборгованості за кредитом, 1755,59 грн. заборгованості по процентам за користування кредитом за договором №б/н від 16.08.2006 року та судові витрати. Судовий наказ набрав законної сили 19.02.2010 року (а.с. 6). Згідно довідки Замостянського ВДВС Вінницького МУЮ від 21.05.2014 року виконавчий документ №2-н-317-08, виданий 29.08.2008 року Замостянським районним судом м. Вінниці про стягнення з [PERSON] на користь ЗАТ КБ "Приватбанк" борг в сумі 3431,81 грн. до Замостянського ВДВС Вінницького МУЮ для виконання не надходив та на примусовому виконанні не перебуває (а.с. 66). Судовий наказ є особливою формою судового рішення (ч. 1 ст. 95 ЦПК України), яким завершується процесуальна діяльність суду першої інстанції при розгляді конкретної вимоги, а тому є різновидом судового рішення в контексті ст. 208 ЦПК України. Також із роз'яснень пункту 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України №14 від 18.12.2009 року «Про судове рішення у цивільній справі» під судовим рішенням мається на увазі будь-яке судове рішення, яким справа вирішується по суті, яке ухвалює суд у порядку цивільного судочинства (в тому числі судовий наказ). Таким чином, вимоги ЗАТ "ПриватБанк" до [PERSON] про стягнення з останнього 1676,22 грн. заборгованості за кредитом, 1755,59 грн. заборгованості по процентам за користування кредитом вже розглядалися Замостянським районним судом м. Вінниці в порядку наказного провадження, а виданий судовий наказ є чинним не скасований. В статті 61 Конституції України зазначено, що ніхто не може бути двічі притягнений до юридичної відповідальності одного виду за одне й те ж саме правопорушення. Згідно з положеннями ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, сплата неустойки, відшкодування збитків. За таких обставин з урахуванням стягнутої суми боргу за судовим наказом, до стягнення підлягає заборгованість по процентам та штрафи в загальному розмірі 9995,57 грн. При подачі позову до суду позивачем було сплачено судовий збір в розмірі 243,60 грн., тому відповідно до ст. 88 ЦПК України, сума сплаченого судового збору підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. На підставі викладеного та

Outcome: approved