Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-19 00:00:00

Представник позивача звернулася до суду з позовом, обґрунтовуючи тим, що з 01.07.2015 р. постановою НКРЕКП № 1588 від 21.05.2015 р. для ТОВ «Київоблгаз Збут» (далі - Позивач) видано ліцензію на постачання природного газу (серія АЕ № 299021). Таким чином, вказане товариство з 01.07.2015 р. виступає постачальником природного газу для споживачів, розташованих в Київській області. Відповідно до п. 17 ч. 3 ст. 4 Закону України "Про ринок природного газу" Національна комісія, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг постановою № 2496 від 30.09.2015 р. затвердила Правила постачання природного газу, що зареєстровані в Міністерстві юстиції України 06.11.2015 р. за № 1382/27827 (далі - Правила). Згідно розділу III Правил постачання природного газу побутовому споживачу здійснюється на підставі договору, що укладається між ним та постачальником на умовах типового договору постачання природного газу побутовим споживачам, затвердженого Регулятором, які є однаковими для всіх побутових споживачів України. Договір постачання природного газу побутовим споживачам укладається з урахуванням ст. 33, 634, 641 та 642 Цивільного кодексу України шляхом заявочного приєднання побутового споживача до умов договору постачання природного газу побутовим споживачам, що розміщений на офіційному веб-сайті Регулятора та постачальника і не потребує двостороннього підписання письмової форми договору. Для забезпечення приєднання до умов договору постачання природного газу побутовим споживачам усіх діючих побутових споживачів, об`єкти яких знаходяться в межах закріпленої території постачальника із спеціальними обов`язками, останній в установленому порядку надсилає кожному побутовому споживачу заяву-приєднання до умов договору постачання природного газу побутовим споживачам. Якщо споживач не повернув постачальнику заяву-приєднання, фактом згоди споживача про приєднання до умов договору (акцептування заяви-приєднання) є сплачений споживачем рахунок (квитанція) постачальника за поставлений природний газ та факт фактичного споживання природного газу. Між Позивачем та [PERSON] (далі - Відповідач) було укладено публічний договір № 0800123318 постачання природного газу (акцепт - оплачена квитанція від 31.08.2016 р. та відомість зняття показників газового лічильника за лютий 2016 р.), відповідно до умов якого Позивач зобов`язувався Відповідачу постачати природний газ у необхідних для нього об`ємах (обсягах), а Відповідач зобов`язаний своєчасно оплачувати Позивачу вартість природного газу у розмірі, строки та порядку, що визначені договором. Відносини між постачальником та побутовими споживачами (населенням) регулюються Правилами та Типовим договором постачання природного газу побутовим споживачам. Відповідно до п. 14 розділу III Правил та розділу IV Договору № 0800123318 від 01.07.2015 р. встановлено, що розрахунковим періодом для визначення розміру оплати послуг з газопостачання є календарний місяць. Плата за надані протягом розрахункового періоду послуги з газопостачання вноситься не пізніше 10 числа місяця, наступного за звітним. Відповідно до ст. 20 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Ст. ст. 525, 526 ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Кодексу. Одностороння відмова від зобов`язання не допускається. Броварський територіальний відділ реалізації «Київоблгаз Збут» виконав поставку природного газу для побутових потреб за адресою: [ADDRESS] , відповідно до умов Договору. В порушення умов зазначеного договору та нормативних актів Відповідачем не проведена оплата за спожитий природний газ, внаслідок чого за період з 01.01.2016 р. по 30.11.2018 р. утворилась заборгованість в розмірі 20 441,84 грн. Заборгованість за постачання природного газу утворилась станом на 30.11.2018 р. на показник газового лічильника 37 067 м.куб., що підтверджується актом від 19.12.2017 р. про відключення об`єкту (газових приборів). Відповідачем за період з 01.01.2016 р. по 30.11.2018 р. проведена часткова оплата в розмірі 2 690,76 грн. Отже, загальна заборгованість за постачання природного газу становить 20 441,84 грн., про що свідчить детальний розрахунок боргу. Розрахунок боргу виконано відповідно до цін та норм, які встановлені постановами Кабінету Міністрів України, Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг. Заборгованість за постачання природного газу Відповідачем не погашена по даний час. Позивач просить стягнути з Відповідача заборгованості за надані послуги з постачання природного газу в сумі 20 441,84 грн. та витрати на оплату судового збору в розмірі 1 921,00 грн. В судове засідання представник позивача не з`явилась, направила заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримала, проти заочного рішення не заперечувала. Відповідач в судове засідання повторно не з`явився, про день та час розгляду справи повідомлений належним чином, відповідно до вимог п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України відповідач вважається повідомленим про дату і час розгляду справи. Відзиву щодо позову та клопотань до суду не направив, тому суд вважає, за можливе розглянути даний спір у відсутність відповідача на підставі наявних у справі доказів. Перевіривши матеріали справи, дослідивши докази, враховуючи, що в справі є достатньо доказів для її заочного розгляду, суд вважає, що позов підлягає до задоволення. В судовому засіданні встановлено, що з 01.07.2015 р. постановою НКРЕКП № 1588 від 21.05.2015 р. для ТОВ «Київоблгаз Збут» (далі - Позивач) видано ліцензію на постачання природного газу (серія АЕ № 299021). Таким чином, вказане товариство з 01.07.2015 р. виступає постачальником природного газу для споживачів, розташованих в Київській області. Відповідно до п. 17 ч. 3 ст. 4 Закону України "Про ринок природного газу" Національна комісія, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг постановою № 2496 від 30.09.2015 р. затвердила Правила постачання природного газу, що зареєстровані в Міністерстві юстиції України 06.11.2015 р. за № 1382/27827. Згідно розділу III Правил постачання природного газу побутовому споживачу здійснюється на підставі договору, що укладається між ним та постачальником на умовах типового договору постачання природного газу побутовим споживачам, затвердженого Регулятором, які є однаковими для всіх побутових споживачів України. Договір постачання природного газу побутовим споживачам укладається з урахуванням ст. 33, 634, 641 та 642 Цивільного кодексу України шляхом заявочного приєднання побутового споживача до умов договору постачання природного газу побутовим споживачам, що розміщений на офіційному веб-сайті Регулятора та постачальника і не потребує двостороннього підписання письмової форми договору. Для забезпечення приєднання до умов договору постачання природного газу побутовим споживачам усіх діючих побутових споживачів, об`єкти яких знаходяться в межах закріпленої території постачальника із спеціальними обов`язками, останній в установленому порядку надсилає кожному побутовому споживачу заяву-приєднання до умов договору постачання природного газу побутовим споживачам. Якщо споживач не повернув постачальнику заяву-приєднання, фактом згоди споживача про приєднання до умов договору (акцептування заяви-приєднання) є сплачений споживачем рахунок (квитанція) постачальника за поставлений природний газ та факт фактичного споживання природного газу. Між Позивачем та [PERSON] було укладено публічний договір № 0800123318 постачання природного газу (акцепт - оплачена квитанція від 31.08.2016 р. та відомість зняття показників газового лічильника за лютий 2016 р.), відповідно до умов якого Позивач зобов`язувався Відповідачу постачати природний газ у необхідних для нього об`ємах (обсягах), а Відповідач зобов`язаний своєчасно оплачувати Позивачу вартість природного газу у розмірі, строки та порядку, що визначені договором. Відносини між постачальником та побутовими споживачами (населенням) регулюються Правилами та Типовим договором постачання природного газу побутовим споживачам. Відповідно до п. 14 розділу III Правил та розділу IV Договору № 0800123318 від 01.07.2015 р. встановлено, що розрахунковим періодом для визначення розміру оплати послуг з газопостачання є календарний місяць. Плата за надані протягом розрахункового періоду послуги з газопостачання вноситься не пізніше 10 числа місяця, наступного за звітним. Відповідно до ст. 20 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Ст. ст. 525, 526 ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Кодексу. Одностороння відмова від зобов`язання не допускається. Броварський територіальний відділ реалізації «Київоблгаз Збут» виконав поставку природного газу для побутових потреб за адресою: [ADDRESS] , відповідно до умов Договору. В порушення умов зазначеного договору та нормативних актів Відповідачем не проведена оплата за спожитий природний газ, внаслідок чого за період з 01.01.2016 р. по 30.11.2018 р. утворилась заборгованість в розмірі 20 441,84 грн. Заборгованість за постачання природного газу утворилась станом на 30.11.2018 р. на показник газового лічильника 37 067 м.куб., що підтверджується актом від 19.12.2017 р. про відключення об`єкту (газових приборів). Відповідачем за період з 01.01.2016 р. по 30.11.2018 р. проведена часткова оплата в розмірі 2 690,76 грн. Отже, загальна заборгованість за постачання природного газу становить 20 441,84 грн., про що свідчить детальний розрахунок боргу. Розрахунок боргу виконано відповідно до цін та норм, які встановлені постановами Кабінету Міністрів України, Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг. Заборгованість за постачання природного газу Відповідачем не погашена по даний час. Статтею 10 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи в межах заявлених позовних вимог і на підставі наданих сторонами доказів. Згідно з ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визначається право людини на доступ до правосуддя, а статтею 13 Конвенції встановлене право на ефективний спосіб захисту прав, що означає, що особа має право пред`явити в суді таку вимогу на захист цивільного права, яка відповідає змісту порушеного права та характеру правопорушення. Право на суд не є абсолютним, а судового розгляду потребують ті справи, в яких є «спір» про «право», реальний і серйозний, який може стосуватися як самого існування права, так і сфери його дії (справа Аллан Якобсон проти Щвеції). Результат проваджень має бути значущим для відповідного права (наприклад, Ulyanov v. Ukraine (dec.) (Ульянов проти України)). Отже, об`єктом захисту є порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес, саме вони є підставою для звернення особи за захистом свого права із застосуванням відповідного способу захисту. Так, Європейський суд з прав людини у своїй прецедентній практиці виходить із того, що положення пункту 1 статті 6 та статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право подати до суду будь-яку заяву, що стосується його прав і обов`язків цивільного характеру (п. 36 рішення ЄСПЛ від 21.02.1975 року у справі "Голден проти Сполученого королівства" та кожен має право на ефективний засіб юридичного захисту (ст. 13 Конвенції). Вимогами ст. 10 ЦПК України передбачено, що суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що встановлені Конституцією та законами України. Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи в межах заявлених позовних вимог і на підставі наданих сторонами доказів. Відповідно до вимог ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених ст. 82 цього Кодексу, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору. В силу ст. 22 ЦК України передбачено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитки відшкодовуються у повному обсязі. Згідно ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених ст. 11 цього Кодексу. Зобов`язання має грунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідно до ст. 714 ЦК України, за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання. Законом можуть бути передбачені особливості укладення та виконання договору постачання енергетичними та іншими ресурсами. На даний час, Відповідач заборгованість з газопостачання не погасив, оплату боргу не здійснив. Таким чином, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог про стягнення заборгованості за оплату послуг з постачання природного газу в повному обсязі. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1 921 грн. 00 коп.

Outcome: approved