Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-24 00:00:00

09 лютого 2021 року до Магдалинівського районного суду Дніпропетровської області надійшла позовна заява [PERSON] до Магдалинівської районної державної адміністрації Дніпропетровської області, Магдалинівської селищної ради Магдалинівського району Дніпропетровської області, третя особа - Головну управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області про визнання права власності на земельну частку (пай). Позивач в позові посилається на те, що вона є онукою [PERSON] , 1915 року народження, яка померла [INFO] . Померла [PERSON] працювала в колгоспі «Аврора» Новопетрівської сільської ради Магдалинівського району Дніпропетровської області, з якого пішла на пенсію за віком. Після реорганізації колгоспу «Аврора», відбулося розпаювання земель. [PERSON] отримала свій земельний пай як працівник колгоспу, але сертифікат на земельну частку невідомо чи видавався, оскільки в неї він не зберігся. З моменту отримання паю [PERSON] до своєї смерті отримувала плату за його користування у натуральному вигляді. Після смерті бабусі її спадкоємицею була мати позивачки - [PERSON] , яка померла [INFO] . За життя вона не змогла оформити спадщину після померлої матері - [PERSON] , оскільки хворіла і за станом здоров`я не ходила. [PERSON] оформити спадщину після смерті матері та баби не змогла, оскільки документів на пай не знайшла. У зв`язку з чим звернулася до відділу Держгеокадастру у Магдалинівському районі щодо надання інформації стосовно внесення до списків отримання сертифікату на земельну ділянку (пай) [PERSON] за період з 1941 року по 1971 рік. 10 жовтня 2014 року позивачка отримала відповідь на свій запит про те, що державний акт на право колективної власності на землю колгоспу « Аврора », виданий 15 серпня 1994 року, зареєстрований в Книзі записів державних актів на право колективної власності на землю МД № 393. Але надати щодо списку-додатку до державного акту колективної власності на землю колгоспу «Аврора» Магдалинівського району Дніпропетровської області Новопетрівської сільської ради громадянці [PERSON] неможливо, оскільки господарством не було надано до архіву список-додаток до наведеного акту. 07 квітня 2021 року [PERSON] подала до суду уточнену позовну заяву про визнання права власності на земельну частку (пай). Тому позивач вимушена звертатися до суду та просить визнати за нею право власності на земельну ділянку після померлої бабусі [PERSON] , в порядку спадкування за законом. Представник позивача в судовому засіданні не позовні вимоги підтримала в повному обсязі, прохала суд задовольнити позов. Представник відповідача Магдалинівської селищної ради - Халатур В.В. в судовому засіданні заперечував проти задоволення позову, оскільки позивач не надала доказів про те, що вона дійсно є онукою померлої [PERSON] . Також зазначив, що позивачка не підтвердила того, що [PERSON] отримувала орендну плату за виділений її пай, не вказала хто саме розраховувався з її бабою за користування земельною часткою та не надала копію договору оренди. В позові позивачка вказує на те, що їй не відомо, чи видавався сертифікат на ім`я [PERSON] на земельну ділянку. Але позивачка не зверталася з відповідними запитами до Магдалинівської районної державної адміністрації. Представник відповідача - Магдалинівської районної державної адміністрації до суду не з`явився, причини неявки суду невідомі, про дату та час розгляду справи повідомлено належним чином. Представник третьої особи - Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області Феленко Я.О. пояснила, що у відділі у Магдалинівському районі Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області, інформація щодо видачі сертифіката на право на земельну частку (пай) із земель колгоспу « Аврора » на ім`я [PERSON] - відсутня. Суд, дослідивши докази, встановив фактичні обставини та відповідні правовідносини, які виникли між сторонами. Згідно ст. 30 ЦПК України, позови, що виникають з приводу нерухомого майна, пред`являються за місцем знаходження майна або основної його частини. Відповідно до статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). У відповідності до ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. На підставі свідоцтва про народження [PERSON] , серія [NUMBER] від 26 жовтня 1963 року, її матір`ю є [PERSON] . (а. с. 12). Згідно свідоцтва про смерть серія [NUMBER] від 13 грудня 1999 року, [PERSON] померла [INFO] (а. с. 9). Згідно свідоцтва про смерть серія [NUMBER] від 01 вересня 2000 року, [PERSON] померла [INFO] (а. с. 9). Відповідно до ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до частини першої статті 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об`єкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законом порядку. Право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. В судовому засіданні представником позивача не надано належних доказів щодо родинних відносин [PERSON] та померлої [PERSON] . Відповідно до п. «г» ст. 81, ч. 1 ст. 131 Земельного кодексу України, громадяни України набувають право власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини. 07 квітня 2021 року позивач надала до суду уточнену позовну заяву, в якій прохала суд визнати та виділити в натурі [PERSON] право власності на земельну ділянку, що належала [PERSON] , яка померла [INFO] , в порядку спадкування за законом. Відповідно до п. 2 Указу Президента України від 08.08.1995 року № 720/95м «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю. Частина друга статті 23 Земельного Кодексу України 1990 року визначала, що державний акт на право колективної власності на землю видається колективному сільськогосподарському підприємству із зазначенням розмірів земель, що перебувають у власності підприємства, кооперативу, товариства і у колективній власності громадян. До державного акта додається список цих громадян. До матеріалів справи додано відповідь на запит Відділу Держземагенства у Магдалинівському районі Дніпропетровської області від 10 жовтня 2014 року, в якому вказано, що надати інформацію щодо внесення до списку-додатку до Державного акту на право колективної власності на землю колгоспу «Аврора» Магдалинівського району Дніпропетровської області Новопетрівської сільської Ради народних депутатів Магдалинівського району Дніпропетровської області гр. [PERSON] не можливо, оскільки господарством не було надано до архіву список додаток до наведеного акту (а. с. 13). З повідомлення юридичного управління Дніпропетровської обласної державної адміністрації від 20 грудня 2018 року, встановлено, що на запит юридичного управління облдержадміністрації Магдалинівська райдержадміністрації повідомляє, що гр. [PERSON] до переліку громадян, які додані до державного акта КДСП «Аврора» не включена (а. с. 17-18). Відповідно до роз`яснень у п.п. 23,24 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 16.04.2004 «Про практику застосування судами земельного законодавства» при приватизації земель державних та комунальних сільськогосподарських підприємств, установ, організацій земельні ділянки передаються їх працівникам, а також пенсіонерам з числа працівників з визначенням кожному з них земельної частки (паю) за рішенням органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування і кожна з цих осіб має гарантоване право одержати безоплатно свою земельну частку ( пай), виділену в натурі (на місцевості). Статтею 2 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» передбачено, що основним документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), є сертифікат на право на земельну частку (пай), виданий районною державною адміністрацією. Відповідно до Державного акту на право колективної власності на землю, серія ДП, Державний акт на право колективної власності на землю видано колгоспу «Аврора» Магдалинівського району Дніпропетровської області Новопетрівською сільською Радою народних депутатів Магдалинівського району Дніпропетровської області (а. с. 42-43). Вищезазначеною Постановою Пленуму Верховного Суду України від 16 квітня 2004 року № 7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» роз`яснено, що член колективного сільськогосподарського підприємства, включений до списку, що додається до державного акту на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акту. Організаційні та правові засади виділення власникам земельних часток (паїв) земельних ділянок у натурі (на місцевості) із земель, що належали колективним сільськогосподарським підприємствам, на праві колективної власності, а також порядок обміну цими земельними ділянками, особливості розпорядження землями та використання земель, що залишилися у колективній власності після розподілу земельних ділянок між власниками земельних часток (паїв) визначено Законом України "Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)" від 05.06.2003 р. № 899-IV (далі - Закон № 899-IV). Відповідно до положень ст. 2 вказаного закону основним документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), є сертифікат на право на земельну частку (пай), виданий районною (міською) державною адміністрацією. Документами, що посвідчують право на земельну частку (пай), також є рішення суду про визнання права на земельну частку (пай). Отже, зазначений Закон є спеціальним щодо проведення процедури виділення земель за сертифікатами на землю. Пунктом 17 розділу Х "Перехідні положення" Земельного кодексу України передбачено, що сертифікати на право на земельну частку (пай), отримані громадянами, вважаються правовстановлюючими документами при реалізації ними права вимоги на відведення земельної частки (паю) в натурі (на місцевості) відповідно до законодавства. Сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення власникам земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості) земельних ділянок та видачі їм державних актів на право власності на землю. Оскільки сертифікат на право на земельну частку (пай) згідно з абзацом першим пункту 17 розділу X «Перехідні положення» ЗК України вважається правовстановлюючим документом при реалізації права вимоги на відведення земельної частки (паю) в натурі (на місцевості) відповідно до законодавства, - таке право повинно бути реалізовано відповідним державним органом (Постанова ВС № 323/323/17 від 20.06.2018 провадження № 61-9871св18). Статтею 5 Закону № 899-IV передбачено, що сільські, селищні, міські ради в межах їх повноважень щодо виділення земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості), зокрема розглядають заяви власників земельних часток (паїв) щодо виділення їм в натурі (на місцевості) земельних ділянок та приймають рішення щодо виділення земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості). Відповідно до п. 11 Постанови Пленуму Верховного суду України від 30.05.2008 N 7 «Про судову практику у справах про спадкування» при вирішенні спору про спадкування права на земельну частку (пай) основним документом, що посвідчує таке право, є сертифікат про право на земельну частку (пай). Якщо спадкодавець мав право на земельну частку (пай), але за життя не одержав сертифіката на право власності на земельну частку (пай) або помилково не був включений (безпідставно виключений) до списку, доданого до державного акта про колективну власність на землю відповідного сільськогосподарського підприємства, товариства тощо, при вирішенні спору про право спадкування на земельну частку (пай) суд застосовує положення чинного на час існування відповідних правовідносин Земельного кодексу України 1990 року(561-12),Указу Президента України від 8 серпня 1995 року N 720/95(720/95) "Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям" та відповідні норми ЦК УРСР ( 1540-06 ). У цьому разі слід ураховувати, що згідно з пунктом 17 Перехідних положень Земельного кодексу України від 25 жовтня 2001 року (2768-14) сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення власникам таких часток (паїв) у натурі (на місцевості) земельних ділянок та видачі їм державних актів на право власності на землю. Член колективного сільськогосподарського підприємства (далі - КСП), включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта, і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами ЦК( 435-15 ), у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай). Невнесення до зазначеного вище списку особи, яка була членом КСП на час передачі у колективну власність землі, не може позбавити її права на земельну частку. Дана норма Закону до позивача не застосовується, оскільки померла [PERSON] до переліку громадян, які додані до Державного акта КДСП «Аврора» не включена. У зв`язку з вищевказаним та недоведеності позивачем родинних відносин з померлою [PERSON] , суд дійшов до висновку про відмову в задоволенні позовних вимог.

Outcome: dismissed