Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-21 00:00:00

ПАТ Державний експортно-імпортний банк України (АТ "Укрексімбанк") звернулося до Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області з позовом до [PERSON], в якому просить стягнути з Відповідача на користь ПАТ Державний експортно-імпортний банк України (АТ "Укрексімбанк") заборгованість у розмірі 5 495,98 грн. за кредитним договором від 13 березня 2015 року, яка складається з: -заборгованості по кредиту в сумі 3 824,68 грн., -заборгованості по процентах за користування кредитом в сумі 821, 12 грн., -пені за прострочення повернення кредиту в сумі 755,15 грн., -пені за прострочення сплати процентів за користування кредитом в сумі, 95,03 грн. Представником Позивача подано до суду клопотання про розгляд справи без участі уповноваженого представника. Позовні вимоги представник Позивача підтримував в повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідач в судове засідання повторно не зявився, явку уповноваженого представника до суду не забезпечив, про причини неявки суд не сповістив, про дату та час судового засідання повідомлений належним чином, що підтверджується наявним в матеріалах справи конвертами з повідомленнями про вручення поштового відправлення, які направлялись на адресу зареєстрованого у встановленому порядку місця проживання Відповідача та повернулися на адресу суду з відміткою поштового органу за закінченням терміну зберігання. Письмового відношення Відповідача до заявлених позовних вимог до суду не надходило. Частиною 4 статті 169 ЦПК України визначено, що у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Відповідно до частини 1 статті 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Відтак, виходячи зі змісту частини 4 статті 169 та частини1 статті 224 ЦПК України, а також того, що Відповідач про причини неявки суд не повідомив, заяв про розгляд справи за його відсутності до суду не подав, зважаючи на заяву Позивача, в якій він не заперечував проти винесення заочного рішення, з огляду на подання Позивачем достатньо матеріалів, які свідчать про взаємовідносини сторін, Суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи. Проаналізувавши викладені в позовній заяві пояснення Позивача, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, Судом встановлено наступне. Відповідно до частини 1 статті 1054 Цивільного кодексу України (надалі «ЦК України») за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. 13.03.2015 року між ПАТДержавний експортно-імпортний банк України (АТ "Укрексімбанк") та [PERSON] укладено договір про відкриття кредитної лінії до карткового рахунка у рамках зарплатного проекту №8112974780 БН/2015-03. Відповідно до кредитного договору (п.п 2.1,2.3) Позивач відкрив Відповідачу кредитну лінію з лімітом в сумі не більше 6300 грн., строком до 28.02.2017 року включно, для проведення операцій з використанням платіжних карток за поточним рахунком Відповідача №8112974780 у філії Позивача у м. Львові (надалі картковий рахунок), відкритим відповідно до Договору №8112974780 про відкриття карткового рахунка, укладеного між сторонами 17.10.2014 року, надалі договір рахунка. Відповідно до п.3.2 кредитного договору Позивач зобовязався надати Відповідачу кредит шляхом дебетування карткового рахунку на суму, що відповідає розміру відповідних платежів в межах встановленого кредитним договором ліміту. Відповідно до п.2.7. Кредитного договору розмір ліміту, визначений п.2.1 кредитного договору автоматично зменшується щомісяця, а саме в останній банківський день кожного місяця, починаючи з місяця, в якому кредитний договір набув чинності. Відповідно до п.5.7 кредитного договору Відповідач зобовязаний при настанні терміну погашення відповідної заборгованості забезпечити наявність на картковому рахунку коштів у сумі, достатній для погашення такої заборгованості, або здійснити її погашення у будь-який інший спосіб, дозволений чинним законодавством України. Відповідно до п.2.6, пп.6.2.3, п.6.2 кредитного договору Відповідач зобовязався щомісячно сплачувати позивачу проценти за користування кредитом у розмірі 28% річних не пізніше останнього робочого дня місяця, наступного за місяцем, у якому вони були нараховані та в дату остаточного погашення кредиту. Позивач повністю виконав свої зобовязання перед Відповідачем за кредитним договором щодо надання кредиту, що підтверджується довідкою про рух коштів по картковому рахунку за період з 13.03.2015 року по 17.06.2016 року ( а.с.7). В порушення умов кредитного договору Відповідач з серпня 2015 року не погашає чергові платежі з погашення кредиту, не сплачує проценти за користування кредитними коштами, нарахованими з 01.08.2015 року. Окрім цього Організація (ДП Міжнародний аеропорт Львів ім. Данила Галицького відповідно до п.1.1.13 кредитного договору) з 10.08.2015 року не здійснює зарахування коштів на картковий рахунок Відповідача і Відповідач самостійно не забезпечує наявність коштів на картковому рахунку, достатній для погашення заборгованості Відповідача за кредитним договором, що підтверджується довідкою по картковому рахунку. Відповідно до п.п.6.3.2 кредитного договору Позивач має право вимагати від відповідача дострокового повернення кредиту та сплати процентів за кредитом у разі невиконання останнім будь-яких умов кредитного договору, а також у разі, якщо Організація не проводить зарахування зарплати Відповідача на картковий рахунок. Позивач направляв на адресу Відповідача вимогу-претензію від 16.11.2015 року. Станом на 17.06.2016 року прострочена заборгованість Відповідача за кредитним договором становить 5 495. 98 грн. з яких: -заборгованості по кредиту в сумі 3 824,68 грн., -заборгованості по процентах за користування кредитом в сумі 821, 12 грн., -пені за прострочення повернення кредиту в сумі 755,15 грн., -пені за прострочення сплати процентів за користування кредитом в сумі, 95,03 грн. Як підтверджується матеріалами справи, Банк в повному обсязі виконав зобовязання, визначені кредитним договором. Відповідно до частини 1 статті 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Загальні умови виконання зобовязань визначено статтею 526 ЦК України. Так, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту (частина 1 статті 527 ЦК України). Згідно з частиною 1 статті 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Частиною 1 статті 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до статті 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов'язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення (частина 1, 2 статті 612 ЦК України). Як встановлено Судом, Позичальник [PERSON] неналежно виконував взяті на себе за договором про відкриття кредитної лінії зобовязання. Вищевказана обставина підтверджується наявним в матеріалах справи Розрахунком заборгованості за договором від 13.03.2015 року (а.с.10-13). Доказів, які б спростовували проведений Позивачем розрахунок заборгованості [PERSON] за вищевказаним договором Відповідачем суду не надано, як і не надано доказів виконання зобовязань за кредитним договором від 13.03.2015 року належним чином та у встановлені строки. Відповідно до частини 1, 2 статті 614 ЦК України особа, яка порушила зобов'язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов'язання. Відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов'язання. Відповідачем в даній справі не було надано доказів на підтвердження відсутності своєї вини у неналежному виконанні умов зобовязання, визначеного кредитним договором від 13.03.2015 року. Враховуючи вищезазначене, Судом встановлено, що станом на 17 червня 2016 року по кредиту позичальника [PERSON] існує заборгованість у розмірі 5 495. 98 грн. з яких: -заборгованості по кредиту в сумі 3 824,68 грн., -заборгованості по процентах за користування кредитом в сумі 821, 12 грн., -пені за прострочення повернення кредиту в сумі 755,15 грн., -пені за прострочення сплати процентів за користування кредитом в сумі, 95,03 грн. Враховуючи вищевказані положення закону, а також факт неналежного виконання [PERSON] зобовязань за кредитним договором від 13.03.2015 року, Позивач звернувся до суду з вимогою про стягнення з громадянина [PERSON] на користь ПАТ Державний експортно-імпортний банк України (АТ Укрексімбанк) заборгованості за кредитним договором від 13 березня 2015 року в розмірі 5 495,98 грн. Проаналізувавши матеріали справи, умови кредитного договору, враховуючи вимоги чинного законодавства України, суд дійшов висновку про те, що вимога Позивача про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ Державний експортно-імпортний банк України (АТ Укрексімбанк) заборгованості за кредитним договором від 13 березня 2015 року в розмірі 5 495,98 грн. є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню, оскільки наявні в матеріалах справи докази підтверджують наявність заборгованості за договором про надання банківських послуг у зазначеному розмірі. Відповідно до частини 1 статті 88 Цивільного процесуального кодексу України (надалі «ЦПК України») стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Враховуючи вищезазначене, Суд дійшов висновку про необхідність стягнення з Відповідача на користь ПАТ Державний експортно-імпортний банк України (АТ Укрексімбанк) витрат по сплаті судового збору в розмірі 1378 грн. На підставі вищевикладеного, відповідно до статей 16, 20, 526, 527 ч. 1, 530, 548 ч. 1, 549, 551 ч.3, 611, 612, 1054 ЦК України,

Outcome: approved