Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-28 00:00:00

АТ КБ "ПриватБанк" звернулося до суду з позовом, в якому просить стягнути з [PERSON] на\~ користь АТ КБ "ПриватБанк" заборгованість у розмірі 11573,94 грн. за кредитним договором б/н від 17 лютого 2011 року та\~ судові витрати. В обґрунтування своїх вимог позивач в позовній заяві зазначив, що 17 лютого 2011 року АТ КБ\~ "ПриватБанк" та відповідач уклали кредитний договір б/н, відповідно до якого відповідач отримав кредит у розмірі 2500 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана ним заява разом з "Умовами та правилами надання банківських послуг", "Правилами користування платіжною карткою", і "Тарифами Банку" складає між ним та банком договір, що підтверджується підписом у заяві.\~ПАТ КБ\~"Приватбанк"\~свої зобов`язання\~за \~договором та\~угодою виконав\~в повному\~обсязі,\~а саме\~надав відповідачу\~кредит у\~розмірі встановленому\~договором.\~ Відповідно\~до п.2.1.1.5.5\~Умов надання\~банківських послуг,\~-\~позичальник зобов`язується\~погашати заборгованість\~за кредитом,\~відсотками за\~його використання,\~за перевитрати\~платіжного ліміту,\~а також\~оплачувати комісії\~на умовах\~передбачених цим\~договором.\~Згідно п.\~2.1.1.5.6\~Умов надання\~банківських послуг,\~-\~у разі\~невиконання зобов`язання\~за договором,\~на вимогу\~банку виконати\~зобов`язання з\~повернення кредиту,\~(у\~тому числі\~простроченого кредиту\~та Овердрафту)\~оплати винагороди\~банку.\~Власник карти\~зобов`язаний слідкувати\~за витратами\~коштів в\~межах платіжного\~ліміту з\~метою запобігання\~виникнення Овердрафту,\~згідно п.\~1.1.2.7\~умов та\~правил надання\~банківських послуг.\~Відповідно до\~п.\~2.1.1.7.6\~умов та\~правил надання\~банківських послуг,\~-\~при порушенні\~позичальником строків\~платежів по\~кожному з\~грошових зобов`язань,\~передбачених цим\~договором більш\~ніж \~на 30\~днів,\~позичальник зобов`язаний\~сплатити банку\~штраф в\~розмірі \~500\~грн.\~+\~5%\~від суми\~позову.\~Відповідач не\~виконував своїх\~обов`язків\~за кредитним\~договором,\~через що,\~станом на\~23\~квітня 2019\~року, має заборгованість перед позивачем в сумі 11573,94 грн., яка складається з наступного: 3076,52 грн. - заборгованість за тілом кредита, 2201,70 грн. - заборгованість за простроченим тілом кредита, 4228,61 грн. - нарахована пеня за прострочене зобов`язання, 1039,78 грн. - нараховано пені за несвоєчасність сплати боргу на суму від 100 грн., а також штрафи відповідно договору: 500 грн. штраф (фіксована частина); 527,33 грн. штраф (процентна складова). 12 серпня 2019 року провадження у вказаній цивільній справі було прийнято і призначено її до судового розгляду за правилами спрощеного позовного провадження. Сторони у судове засідання не з`явилися, представник позивача разом з позовною заявою подав клопотання про розгляд справи у його відсутність, проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідач причину неявки суду не повідомив, відзив не подав, про місце та час розгляду справи відповідно до ст. 128 ЦПК України повідомлений належним чином. Враховуючи згоду представника позивача, суд ухвалив проводити заочний розгляд справи у відсутність відповідача на підставі наявних у справі даних та доказів, відповідно до ст. 280 ЦПК України. В порядку ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Вивчивши матеріали справи, дослідивши письмові докази, суд вважає позов таким, що підлягає частковому задоволенню за наступних підстав. Згідно зі ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно зі ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Згідно зі ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлено строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Частинами 1 та 3 ст. 549 ЦК України визначено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасного виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Відповідно до ч. 2 ст. 549 ЦК України, штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Згідно ч. 1, 3 ст. 551 ЦК України, розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. Згідно зі ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Згідно з ч. 1 ст. 638 та ч. 1 ст. 640 ЦК України договір є укладеним з моменту досягнення в належній формі згоди з усіх істотних умов договору. Згідно ст. 634 ч.1 ЦК України, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Згідно ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Особливості регулювання відносин за договором про надання споживчого кредиту встановлені законом. Згідно ст. 625 та ст. 1052 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання та у разі невиконання ним обов`язків, встановлених договором позики, позикодавець (позивач) має право вимагати від відповідача дострокового повернення позики та сплати належних йому процентів. Судом встановлено, що 17 лютого 2011 року сторони уклали кредитний договір б/н, відповідно до якого відповідач отримав кредит у розмірі 2500 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що він був ознайомлений з "Умовами та правилами надання банківських послуг", "Правилами користування платіжною карткою", і "Тарифами Банку". Крім того відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана ним заява разом з "Умовами та правилами надання банківських послуг", "Правилами користування платіжною карткою", і "Тарифами Банку" складає між ним та банком договір, що підтверджується підписом у заяві (а.с. 27, 28, 29, 32-60). На теперішній час, відповідач свої зобов`язання за вказаним кредитним договором не виконує та станом на 23\~квітня 2019\~року, має заборгованість перед позивачем в сумі 11573,94 грн., яка складається з наступного: 3076,52 грн. - заборгованість за тілом кредита, 2201,70 грн. - заборгованість за простроченим тілом кредита, 4228,61 грн. - нарахована пеня за прострочене зобов`язання, 1039,78 грн. - нараховано пені за несвоєчасність сплати боргу на суму від 100 грн., а також штрафи відповідно договору: 500 грн. штраф (фіксована частина); 527,33 грн. штраф (процентна складова), що підтверджується наданими позивачем розрахунками (а.с. 20-26). Як встановлено судом, відповідачем було порушено вимоги Умов та правил надання банківських послуг, тобто укладеного сторонами договору, та ст.ст. 1049, 1054 ЦК України, а саме: прострочено повернення заборгованості по кредиту, в зв`язку з чим, позивач має право вимагати погашення наданого відповідачу кредиту, відсотків та пені. Втім, як видно з наданого позивачем розрахунку заборгованості, банком крім пені також нараховані штрафи - 500 грн. штраф (фіксована частина); 527,33 грн. штраф (процентна складова). Статтею 61 Конституції України встановлено, що ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Отже, враховуючи положення ст. 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому заявлені позивачем вимоги про одночасне їх стягнення з відповідача за прострочення сплати суми кредиту та відсотків суперечать вимогам ч. 1 ст. 61 Конституції України та ч. 3 ст. 509 ЦК, згідно з якими ніхто не може бути двічі притягнений до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення, та зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Відповідна правова позиція висловлена Верховним Судом України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення постановою у справі № 6-2003цс 15 від 21 жовтня 2015 року. Враховуючи встановлені обставини, суд вважає вимоги позивача щодо стягнення штрафів такими, що суперечать наведеним вище законодавчим актам і правовим позиціям Верховного суду України, а тому останні задоволенню не підлягають. Проаналізувавши встановлені обставини по справі, суд приходить до висновку, що укладений між сторонами договір відповідає вимогам закону, зобов`язання по договору відповідачем у встановлений строк не виконані, сума заборгованості по тілу, процентам і пені підтверджена документально і підлягає стягненню на користь позивача. Таким чином, з відповідача на користь позивача має бути стягнута заборгованість за кредитним договором, яка складається з наступного: 3076,52 грн. - заборгованість за тілом кредита, 2201,70 грн. - заборгованість за простроченим тілом кредита, 4228,61 грн. - нарахована пеня за прострочене зобов`язання, 1039,78 грн. - нараховано пені за несвоєчасність сплати боргу на суму від 100 грн. \~ \~ \~ \~Відповідно\~ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача необхідно також стягнути судові витрати у справі, пропорційно задоволеним позовним вимогам.

Outcome: partial