Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-30 00:00:00

ПАТ КБ "Приватбанк" м.Дніпропетровськ звернувся до суду із позовом до [PERSON], третя особа, яка не заявляє самостійних вимог [PERSON] про звернення стягнення на предмет іпотеки, виселення. Позовні вимоги мотивовані тим, що між Банком та [PERSON] укладено кредитний договір №MKV0GA00007108 від 20.12.2007 року, відповідно до якого Банк зобов'язався надати [PERSON] кредитні кошти в розмірі 20075,00 доларів США зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 16,08 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення до 19.12.2017 року. Зобов'язання за даним кредитним договором забезпечено договором іпотеки від 24.12.2007 року, згідно якого відповідач [PERSON] надав в іпотеку нерухоме майно: будинок загальною площею 114,10 м.кв., житловою площею 91,30 м.кв., який розташований за адресою: [ADDRESS], яке належить відповідачу на праві власності на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно. Обумовлена сторонами договору іпотеки ціна предмету іпотеки становить 129136,00 грн. Свої зобов'язання за кредитним договором позивач виконав в повному обсязі, надавши [PERSON] кредит в розмірі 20075,00 доларів США, але в порушення умов кредитного договору взяті на себе зобов'язання щодо погашення кредиту та сплати відсотків [PERSON] не виконує. Станом на 21.01.2014 року заборгованість [PERSON] становить 66064,28 доларів США, які позивач просить стягнути шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, виселити відповідача та інших зареєстрованих у будинку осіб. Представник позивача у судове засідання не з'явився, однак подав заяву, в якій просив розгляд справи провести без його участі, позовні вимоги підтримує повністю та просить їх задовольнити з підстав наведених у позовній заяві, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач [PERSON], будучи повідомленим про день, час та місце розгляду справи належним чином своєчасно, про що свідчать судові розписки, наявні в матеріалах справи в судове засідання з невідомих суду причин повторно не з'явився і від нього не надійшло жодного клопотання про відкладення слухання справи або поважні причини неявки, тому на підставі ст.224 ЦПК України, суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи на підставі наявних у ній доказів, оскільки представник позивача не заперечує проти такого вирішення справи. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, [PERSON] в судове засідання не з"явилася, будучи належним чином повідомленою про день, час та місце розгляду справи. Вивчивши та дослідивши матеріали справи, повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступного висновку. Так, в судовому засіданні належними доказами достовірно встановлено, що між Банком та [PERSON] укладено кредитний договір №MKV0GA00007108 від 20.12.2007 року, відповідно до якого Банк зобов'язався надати [PERSON] кредитні кошти в розмірі 20075,00 доларів США зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 16,08 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення до 19.12.2017 року. Зобов'язання за даним кредитним договором забезпечено договором іпотеки від 24.12.2007 року, згідно якого відповідач [PERSON] надав в іпотеку нерухоме майно: будинок загальною площею 114,10 м.кв., житловою площею 91,30 м.кв., який розташований за адресою: [ADDRESS], яке належить відповідачу на праві власності на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно. Обумовлена сторонами договору іпотеки ціна предмету іпотеки становить 129136,00 грн. Свої зобов'язання за кредитним договором позивач виконав в повному обсязі, надавши [PERSON] кредит в розмірі 20075,00 доларів США, але в порушення умов кредитного договору взяті на себе зобов'язання щодо погашення кредиту та сплати відсотків [PERSON] не виконує. Станом на 21.01.2014 року заборгованість [PERSON] становить 66064,28 доларів США, з них: 18370,83 доларів США - заборгованість за кредитом, 13101,62 доларів США - заборгованість по процентам за користування кредитом, 31416,11 доларів США - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором, а також штрафи відповідно до Договору: 31,28 доларів США - штраф (фіксована частина), 3144,43 доларів США - штраф (процентна складова). 27.12.2013 року кредитором направлено вимогу позичальнику та іпотекодавцю про погашення заборгованості по кредиту №MKV0GA00007108 від 20.12.2007 року і попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі непогашення заборгованості в тридцятиденний строк з дня отримання цієї вимоги. Проте вимога залишена без задоволення. За договором іпотеки (п.3) забезпечується виконання зобов"язань Позичальника, що випливають з кредитного договору від 20.12.2007 року №MKV0GA00007108. Згідно пункту 18.1 Договору іпотеки Іпотекодержатель має право з метою задоволення своїх вимог звернути стягнення на предмет іпотеки у випадку, якщо в момент настання термінів виконання якого-небудь із зобов'язань, передбачених Кредитним договором, вони не будуть виконані. Розглядаючи вказану справу на підставі наведених і встановлених у судовому засідання фактів суд констатує, що вони регулюються правовідносинами, визначеними нормами ЦК України 2003 р. та нормами Закону України "Про іпотеку". Так, відповідно до ст. 526, 527, 530 ЦК України, який набрав чинності 01.01.2004 року, зобов'язання повинно виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору і вимог закону. Відповідно до ч.2 ст. 1050 та ч.2 ст. 1054 ЦК України наслідками порушення Відповідачем зобов'язання щодо повернення чергової частини суми кредиту є право позивача достроково вимагати повернення всієї суми кредиту. Згідно з ч.1 ст. 33 Закону України "Про іпотеку" у разі невиконання боржником основного зобов'язання Іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. За приписами ст. 39 Закону України "Про іпотеку" у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки в рішенні суду зазначаються спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення публічних торгів або застосування процедури продажу, встановленою ст. 38 Закону, яка передбачає продаж предмета будь-якій особі-покупцеві. Статтею 25 ч.2 Закону України "Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень встановлено, що у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження в рішенні суду зазначаються: загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті обтяжувачу з вартості предмета забезпечувального обтяження, спосіб реалізації предмета забезпечувального обтяження шляхом проведення публічних торгів або із застосуванням однієї з процедур. Оскільки в судовому засіданні встановлено, що позичальник [PERSON], в порушення умов кредитного договору, та в порушення ст.526 ЦК України взяті на себе зобов'язання щодо погашення кредиту та сплати відсотків не виконує, позовні вимоги позивача в частині вимоги про звернення стягнення на предмет іпотеки підлягає задоволенню в повному обсязі та в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором №MKV0GA00007108 від 20.12.2007 року в розмірі 528051,76 грн., звернути стягнення на предмет іпотеки нерухоме майно: будинок загальною площею 114,10 м.кв., житловою площею 91,30 м.кв., який розташований за адресою: [ADDRESS], яке належить відповідачу [PERSON] на праві власності на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно шляхом продажу вказаного предмету іпотеки. Розглядаючи вимогу про виселення відповідача [PERSON] та інших осіб, які зареєстровані та/або проживають у житловому будинку (предметі іпотеки), розташованому за адресою [ADDRESS] суд прийшов до наступного висновку. У відповідності до ст.ст.10, 60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Згідно із ч.2 ст.39 Закону України «Про іпотеку» одночасно з рішенням про звернення стягнення на предмет іпотеки суд за заявою іпотекодержателя вправі винести рішення про виселення мешканців, якщо предметом іпотеки є житловий будинок або житлове приміщення, а також згідно із ч.1 ст.40 ЗУ «Про іпотеку»та ст.109 ЖК України - звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення є підставою для виселення всіх мешканців. Ухвалою суду 17.02.2014 року клопотання позивача про витребування доказів залишено без руху із наданням позивачу строку для усунення недоліків. Ухвалою суду від 27.03.2014 року заяву про витребування доказів по даній справі повернуто позивачу у зв"язку із неусуненням недоліків. Позивачем в порядку та у строки, встановлені ст.131 ЦПК України, не забезпечено подання належних доказів на обґрунтування заявленої вимоги про виселення осіб, що проживають у житловому будинку-предметі іпотеки, в тому числі, не доведено факту вручення вимоги мешканцям житлового будинку-предмету іпотеки про добровільне виселення із будинку. Тому, суд приходить до висновку, що позовна вимога у частині виселення інших осіб, які зареєстровані та/або проживають у житловому будинку (предметі іпотеки), розташованому за адресою [ADDRESS] є необґрунтованою та задоволенню не підлягає. За таких обставин, враховуючи, що відповідачу [PERSON] іпотекодержателем 27.12.2013 року було направлено пропозицію про добровільне виселення із житлового будинку-предмету іпотеки, суд приходить до висновку, що позовна вимога в частині виселення відповідача [PERSON] із належного йому житлового будинку, який є предметом іпотеки, підлягає задоволенню, а відповідач підлягає виселенню із житлового будинку, розташованого за адресою [ADDRESS]. Отже, розглянувши цивільну справу за позовом ПАТ КБ "ПриватБанк" у межах заявлених вимог та поданих доказів, суд прийшов до переконання, що вимоги позову підлягають частковому задоволенню, а саме в частині звернення стягнення на предмет іпотеки та виселення відповідача [PERSON] із житлового будинку-предмету іпотеки. Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалене рішення, суд присуджує з іншої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. З матеріалів справи вбачається, що позивач сплатив 3897,60 гривень судового збору (а.с.1), а відтак, з урахуванням вищенаведеного понесені позивачем судові витрати підлягають стягненню з відповідача. На підставі наведеного,

Outcome: approved