Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-08 00:00:00

У позовній заяві позивач зазначає, що 19 грудня 2011 року він був прийнятий на роботу токарем 2 розряду шахти "Прохідна" Підприємства з іноземними інвестиціями у формі приватного акціонерного товариства " Запорізький залізорудний комбінат". 09.12.2014 року, приблизно о 12-00 годині, під час обідньої перерви, в побутовому приміщенні до нього підійшли працівники охорони підприємства та обвинуватили в тому, що він, нібито, шляхом куріння, вжив наркотичний засіб - "марихуану", та провели його особистий обшук, після чого відвели його у фельдшерський пункт, де відібрали у нього сечу в пластикову ємкість, яка була передана фельдшеру [PERSON] Після цього, він був оглянутий лікарем [PERSON] на факт вживання наркотичних засобів, а саме: наявності слідів ін'єкцій та психомоторику, яка склала відповідний акт, в якому вказала, що слідів наркотичних засобів не виявлено. Далі, фельдшер [PERSON] повернулась в кабінет та повідомила, що тест із застосуванням імунохроматографічної тест - системи на предмет вживання наркотичних засобів дав позитивний результат в тест-смужці "марихуана". Він особисто бачив, що в тест - смужці "марихуани" одна лінія була явно чітка, а друга - тонка. На інших тест - смужках дві лінії були однакові. При цьому, в його присутності ніхто не пакував залишки сечі для проведення перевірки більш досконалим методом. Далі, працівники охорони завели його в пункт охорони, де він на ім'я начальника охорони написав пояснення про те, що наркотичні засоби не вживав. Після написання пояснення, працівники охорони відвели його в роздягальну підприємства, де провели обшук його одягу, а потім - обшук його робочого місця та побутового приміщення. За результатами обшуку, наркотичних засобів знайдено не було. В подальшому, він не був відсторонений від роботи та продовжив роботу до кінця робочого дня. Після роботи він звернувся до КУ " Дніпрорудненська міська лікарня", де лікарем був проведений тест на вживання наркотичних засобів та за висновком №350 від 09.12.2014 року встановлено, що наркотичні засоби він не вживав. На наступний день він звернувся до КУ "Обласний клінічний наркологічний диспансер" м. Запоріжжя, де був проведений тест на вживання ним наркотичних засобів, за результатами якого був складений висновок №10825 від 10.12.2014 року, відповідно до якого, ознак наркотичного сп'яніння не виявлено. Зазначені висновки він передав голові профкому ПАТ "ЗЗРК" для врахування їх при прийнятті рішення про звільнення його з роботи. 15.12.2014 року він був запрошений для проведення перевірки його сечі в КУ "ОКНД" м. Запоріжжя. За результатами першого тесту із застосуванням імунохромотографічної тест - системи, на смужці були відсутні лінії. Після чого була проведена повторна перевірка зразку сечі, за результатами якої, була виявлена одна лінія, про що був складений висновок № 2693 від 15.12.2014 року, з результатами якого він не погодився. 29.12.2014 року він був присутнім на засіданні профкому при розгляді звернення адміністрації ПАТ "ЗЗРК" про надання згоди на його звільнення. За результатами засідання було надано згоду на його звільнення з роботи. Наказом № 646-к від 30 грудня 2014 року він був звільнений з посади токаря служби головного механіка шахти "Прохідна" на підставі п.7 ст. 40 КЗпП, -у зв'язку з появою на роботі в стані наркотичного сп'яніння. У зв'язку з тим, що він був допущений до роботи 04 січня 2015 року, наказом № 05 -к від 05 січня 2015 року в наказ № 646-к від 30.12.2014 року були внесенні зміни, відповідно до яких, він був звільнений з 05.01.2015 року. Своє звільнення позивач вважає незаконним, оскільки наркотичні засоби він не вживав, а висновок про його появу на роботі в стані наркотичного сп'яніння вважає помилковим та не доведеним у встановленому законом порядку. Позивач просить суд: поновити його на посаді токаря служби головного механіка шахти "Прохідна" підприємства з іноземними інвестиціями ПАТ "Запорізький залізорудний комбінат", визнавши наказ № 646-к від 30 грудня 2014 року та наказ № 05 -к від 05 січня 2015 року, - незаконними; стягнути з підприємства з іноземними інвестиціями ПАТ "Запорізький залізорудний комбінат" на його користь середню заробітну плату за час вимушеного прогулу починаючи з 05 січня 2015 року по день постановки рішення суду; стягнути з підприємства з іноземними інвестиціями ПАТ "Запорізький залізорудний комбінат" на його користь компенсацію моральної школи в розмірі - 10 000 гривень; стягнути з ЗАТ "Запорізький залізорудний комбінат" на його користь понесені ним судові витрати; відповідно до ч. 5 ст. 235 КЗпП України, - допустити негайне виконання судового рішення. В судовому засіданні позивач підтримав свої позовні вимоги з підстав, викладених у позовній заяві, просить суд їх задовольнити. В судовому засіданні представник позивача в особі [PERSON] також підтримав позовні вимоги з підстав, викладених у позовній заяві, просить суд їх задовольнити. В судовому засіданні представник відповідача в особі [PERSON] проти задоволення позову заперечує, пояснивши, що 09 грудня 2014 року [PERSON]О на базі ш. "Прохідницька" підприємства відповідача, в обідню перерву, був затриманий працівниками охорони підприємства, які діяли відповідно до своїх повноважень, під час куріння наркотичного засобу. Працівники охорони відвели [PERSON] до фельдшерського пункту, де був здійснений відбір його сечі, та здійснено тест на технічному засобі "Сніпер-10" накопичувальний, який дав позитивний результат в тест-смужці - "маріхуана". При цьому, окрім [PERSON], були присутні свідки, медичні працівники. Залишки сечі були опломбовані та зберігалися у холодильнику. При цьому, у працівника підприємства [PERSON], який був затриманий разом з позивачем та також проходив медичне обстеження на стан сп'яніння, ознак наркотичного чи іншого сп'яніння виявлено не було. [PERSON] звернувся до Дніпрорудненської міської лікарні 09 грудня 2014 року о 19 год. 20 хв., де висновком медичного огляду № 350 від 09.12.2014 року було встановлено, що ознак сп'яніння не виявлено. З цим висновком представник не згодна, посилаючись на те, що до часу зверненння позивача до лікарні сплило багато часу. Крім того, вважає, що лікар, який проводив це обстеження, не мав належної кваліфікації. 10.12.2014 року, оформивши адміністративну відпустку, [PERSON] звернувся до КУ "Обласний клінічний наркологічний диспансер", де за його власною заявою був здійснений медичний огляд, за результатами якого був складений висновок № 10827, відповідно до якого, ознак наркотичного чи іншого сп'яніння виявлено не було. З цим висновком представник не згодна, посилаючись на те, що до часу зверненння позивача до лікарні сплило багато часу. Враховуючи наявність суперечливих висновків різних медичних закладів, 15.12.2014 року [PERSON] разом з лікарем по гігієні праці [PERSON] та опечатаними пробами біологічного матеріалу ( сечі), взятого у позивача при огляді у фельдшерському пункті підприємства 09.12.2014 року, прибув в КУ "ОКНД" м Запоріжжя, де в його присутності було здійснено імунохроматографічний тест та складений висновок № 2693 від 15.12.2014 року, яким зафіксовано наявність у біологічному матеріалі (сечі), відібраному у [PERSON], позитивного висновку по вживанню 09.12.2014 року - маріхуани. Адміністрацією підприємства на підставі вказаних документів до профспілкового комітету підприємства були направлені матеріали з клопотанням про надання згоди на звільнення позивача за знаходження на роботі у стані наркотичного сп'яніння. Позивач був присутній на засіданні профспілкового комітету при розгляді клопотання і знав, що згода на його звільнення була отримана. 30.12.2014 року був виданий наказ про звільнення [PERSON], але до відділу кадрів він не з'явився. Рекомендованим листом йому було направлене повідомлення про звільнення та прохання прибути для отримання трудової книжки та розрахункових коштів. 04.01.2015 року [PERSON] вийшов на роботу у другу зміну, отримав наряд, але в порушення п. 3.5 "Правил внутрішнього трудового розпорядку", затверджених на підприємстві та п.2.5 "Положення про табельний облік в ламповій і табельній шахти "Експлуатаційна" спуску-підйому працівників в шахту на ЗАТ "ЗЗРК", не здав жетон. Для отримання наказу зі зміненою датою звільнення на 05.01.2015 року позивач з'явився 09.01.2015 року. При звільнені позивачеві підприємством відповідача були виплачені всі належні суми. Отже, вважає, що у відповідача були всі законні підстави для звільнення позивача. В судовому засіданні представник відповідача в особі [PERSON] проти задоволення позову заперечує, підтримує надані заперечення представником [PERSON], а також пояснила, що вимоги позивача щодо стягнення середньої заробітної плати та моральної шкоди вважає безпідставними, оскільки його звільнення було законним. Крім того, вважає, що позивач не надав докази на підтвердження своїх позовних вимог в частині стягнення моральної шкоди. В судовому засіданні свідок [PERSON] пояснив, що працює підземним гірничим працівником на підприємстві відповідача. Знайомий з позивачем, оскільки працювали разом до його звільнення, між ними склалися добрі відносини. 09.12.2014 року, в обідню перерву, коли він з позивачем вийшли на вулицю, він запропонував позивачеві закурити сигарети, на що той відмовився. Коли він закурив сигарету, до них підійшли два охоронці підприємства та повели до медичного пункту, щоб пройти медичне обстеження. Вони здали сечу, за якою й проводилося це обстеження. У нього не було виявлено ознак сп'яніння, а у позивача було встановлено, що він перебував у стані наркотичного сп'яніння, однак, свідок стверджує, що позивач у його присутності не вживав ніяких наркотичних засобів. В судовому засіданні свідок [PERSON] пояснила, що працює фельдшером фельдшерського пункту підприємства відповідача. Має 24 роки стажу роботи фельдшером. Стверджує, що має повноваження щодо проведення обстеження на підприємстві робітників на стан сп'яніння та є фахівцем з цього питання. 09.12.2014 року, у обідній час, два охоронці привели до здравпунтку [PERSON] та [PERSON], яких підозрювали у вживанні наркотичних засобів. Участь у обстеженні приймали, крім неї, лікар [PERSON], зав.фельдшерським пунктом-[PERSON]. Присутні також були, крім освідуваних, поняті. [PERSON] не заперечував проти проведення обстеження, яке й було проведено за допомогою тесту "Сніпера-10", який показав, що ознак сп'яніння не виявлено. Цей тест має відповідний сертифікат та дозволений до використання для встановлення, у тому числі, стану сп'яніння особи. [PERSON] спочатку не погоджувався на обстеження, але згодом погодився. [PERSON] оглянула його зовні, але ознак сп'яніння виявлено не було. Тоді він здав сечу, якої було дуже мало, тому її було поміщено в одну ємкість, а не в дві. Обстеження на сечі проводила саме вона та тест показав позитивний результат -марихуана. [PERSON] спочатку все заперечував, але потім сказав, що курив "марихуану", але не в цей день, а в неділю. Ємкість з залишком сечі опечатала [PERSON]. та помістила до холодильника. Вона склала відповідний Акт та Висновок обстеження. В судовому засіданні свідок [PERSON] пояснила, що працює лікарем по гігієні праці на підприємстві відповідача. Раніше працювала 10 років лікарем-наркологом в Дніпрорудненській МЛ. 09.12.2014 року вона приймала участь при проведенні медичного обстеження позивача на стан сп'яніння. Вона оглянула позивача у окремій кімнаті ззовні, та слідів вживання ним наркотичних засобів виявлено не було. Але він повідомив їй, що три роки курив "коноплю", а останній раз - 08.12.2014 року. Потім було відібрано у нього сечу, якої було дуже мало, тому її помістили у одні ємкість, по якій, за допомогою тест-смужки, було встановлено, що він перебуває у стані наркотичного сп'яніння, вживав "марихуану", що й було зафіксовано у відповідному Акті та Висновку. Залишки сечі було упаковано належним чином та поміщено до холодильника. Через декілька днів вона разом з позивачем їздили до Запорізького обласного клінічного наркологічного диспансеру, куди повезли й відібрану 09.12.2014 року сечу позивача, де повторно було проведено тестування та підтверджено, що [PERSON] перебував 09.12.2014 року в стані наркотичного сп'яніння, результат тесту був позитивний -марихуана. Тестування проводилося двічі, за допомогою тестів лікарні. В судовому засіданні свідок [PERSON] пояснила, що працює зав.фельдшерського пункту підприємства відповідача. 09.12.2014 року вона приймала участь при проведенні медичного обстеження позивача на стан сп'яніння. Вона давала позивачеві дві ємкості для збору сечі, але він здав тільки в одну та й то, не багато. Вона наклеїла на цю ємкість відповідну бирку, а після проведення тестування, поставила її до холодильника. [PERSON] проводила тестування, яке показало, що позивач перебував в стані наркотичного сп'яніння, вживав "марихуану".. [PERSON] сказав, що перед цим днем вживав "марихуану". Все обстеження проводилося у присутності позивача та свідків. В судовому засіданні свідок [PERSON] пояснив, що працює охоронцем на підприємстві відповідача. 09.12.2014 року він разом з [PERSON] під час обходу території шахти "Проходческая" побачили, як двоє робітників підійшли до металевої споруди, один з них дістав з-під неї якийсь згорток та вони зайшли до споруди. Потім він бачив, що у цій споруді стояв "бульбулятор", до якого по черзі підходили ці чоловіки та курили щось, він почув запах схожий на "коноплю". Вони підбігли до цих чоловіків, якими виявилися [PERSON] та [PERSON], які перевернули "бульбулятор", з якого вилилась якась рідина, а потім викинули його через огорожу. Вони затримали їх, зателефонували начальнику караулу, який наказав відвести цих чоловіків до фельдшерського пункту для медичного обстеження, що вони й зробили. Він не був присутній при обстеженні позивача, так як знаходився на вулиці, але йому згодом повідомили, що обстеження показало, що позивач перебував у стані наркотичного сп'яніння. Коли він підійшов до місця, куди чоловіки викинули "бульбулятор", то не зміг з'ясувати, з якого саме вони курили, оскільки в тому місці лежало їх багато. На підприємстві було відомо, що працівники шахти "Проходческая" вживають в робочий час наркотичні речовини, тому вони й стежили за ними. [PERSON] пояснював, що курив наркотичні засоби, останній раз курив в неділю, але вже кидає та заперечував, що 09.12.2014 року курив такі засоби. В судовому засіданні свідок [PERSON] пояснив, що працює охоронцем на підприємстві відповідача та дав аналогічні пояснення.. В судовому засіданні свідок [PERSON] пояснив, що працює лікарем-анестезіологом в Дніпрорудненській МЛ приблизно півтора роки. 09.12.2014 року він перебував на чергуванні в лікарні коли прийшов в вечірній час позивач та попросив провести його медичне обстеження на стан сп'яніння. При цьому, позивач приніс тест "Снайпер-5", за допомогою якого й було проведено таке тестування та ознак наркотичного сп'яніння виявлено не було. Також свідок пояснив, що це було його перше освідування особи на стан сп'яніння. Після обстеження ним було складено відповідний Акт та Висновок. В судовому засіданні свідок [PERSON] пояснила, що працює інженером-конструктором на підприємстві відповідача. 09.12.2014 року вона була присутня в якості понятого при медичному обстеженні позивача. Після того, як позивач здав сечу, в їх присутності було відкрито тест, за допомогою якого й проводилося обстеження, та який показав, що [PERSON] знаходився в стані наркотичного сп'яніння. Позивач сказав, що вживав наркотичні засоби до цього дня, але саме 09.12.2014 року - не вживав. Було складено відповідний Акт, в якому вона розписалася. В судовому засіданні свідок [PERSON] пояснив, що працює лікарем-наркологом Запорізького обласного клінічного наркологічного диспансеру. 10.12.2014 року він перебував на чергуванні в лікарні коли прийшов позивач та попросив провести його медичне обстеження на стан сп'яніння. При цьому, позивач приніс тест "Снайпер-10", за допомогою якого й було проведено таке тестування та ознак наркотичного сп'яніння виявлено не було. За зовнішніми ознаками також такого стану у позивача виявлено не було. Чи вживав позивач наркотичні засоби 09.12.2014 року, сказати не може, оскільки йому це не відомо. Суд, вислухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи, повно та всебічно з'ясувавши обставини справи, розглянувши надані докази, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв'язок у сукупності, вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав: як було встановлено в судовому засіданні та як видно із матеріалів справи, 19 грудня 2011 року позивач був прийнятий на роботу токарем шахти "Прохідна" Підприємства з іноземними інвестиціями у формі приватного акціонерного товариства " Запорізький залізорудний комбінат", що підтверджується трудовою книжкою, копія якої є у справі. 09.12.2014 року, о 12 годині 10 хвилин, було встановлено, що позивач перебуває на робочому місці в стані наркотичного сп'яніння, результат лабораторних тестів - позитивний -"марихуана". Медичний огляд проводився фельдшером фельдшерського пункту підприємства відповідача [PERSON], за допомогою спеціального технічного засобу - Сніпер-10, що підтверджується Актом №57 та Висновком №57 медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, копії яких є у справі. Зазначений факт було зареєстровано в "Журналі реєстрації медичних оглядів", витяг з якого є у справі. 07.10.2014 року на підприємстві відповідача було затверджено Інструкцію про порядок направлення та проведення огляду працівників комбінату та підрядних організацій при наявності у них ознак алкогольного, наркотичного та іншого сп'яніння, копія якої є у справі, та з якою 10.10.2014 року позивач був ознайомлений, про що свідчить його підпис. Як вбачається з Інструкції по охороні праці НАОТ №00.013-12 для керівників, спеціалістів, службовців та робітників комбінату відповідача, витяг з якої є у справі, забороняється перебування на території комбінату працівників в стані алкогольного або наркотичного сп'яніння, вживання алкогольних напоїв та наркотичних речовин. Адміністрація комбінату має право за власною ініціативою звільнити працівника за появу на роботі в стані алкогольного або наркотичного сп'яніння. Спеціальний технічний засіб - тест багатопрофільний для виявлення наркотиків у сечі - SNIPER-10, за допомогою якого було виявлено в сечі позивача "марихуану", було виготовлено 19.08.2013 року, термін його придатності - червень 2015 року. Таким чином, він був придатний для використання, що підтверджується Сертифікатом аналізу, копія якого є у справі. Судом встановлено, що медичний огляд позивача здійснювали безпосередньо наступні спеціалісти: [PERSON] - фельдшер фельдшерського пункту та [PERSON] - лікар по гігієні праці, при цьому, [PERSON] проводила зовнішній огляд, а [PERSON] - тестування за допомогою відібраної у позивача сечі. Повноваження [PERSON] на проведення такого обстеження підтверджується наявними в матеріалах справи документами, а саме: наказом №272-к від 02.09.2009 року, дипломом, відомостями про проходження підвищення кваліфікації та перепідготовки, свідоцтвом до диплома, свідоцтвом про право на проведення перендрнейсових (післярейсових) медичних оглядів водіїв транспортних засобів, трудовою книжкою, посадовою інструкцією, копії яких є у справі. Повноваження [PERSON] на проведення такого обстеження підтверджується наявними в матеріалах справи документами, а саме: наказом №28-к від 27.01.2010 року, дипломом, трудовою книжкою, посадовою інструкцією, копії яких є у справі. Стаж роботи [PERSON] та [PERSON] свідчать про їх належну кваліфікацію в питаннях визначення стану сп'яніння. Судом також встановлено, що під час медичного огляду була присутня та приймала участь в обстеженні й [PERSON], яка працює зав.фельдшерського пункту підприємства відповідача, та повноваження якої підтверджуються свідоцтвом про право на проведення передрейсових (післярейсових) медичних оглядів водії транспортних засобів, копія якого є у справі. При цьому, судом встановлено, що зазначені особи мали право проводити таке медичне обстеження [PERSON], процедура обстеження була дотримана, що відповідає вимогам Закону України "Про заходи протидії незаконному обігу наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів та зловживання ними", Інструкції про порядок виявлення та постановки на облік осіб, які незаконно вживають наркотичні засоби або психотропні речовини, затвердженою Наказом N 306/680/21/66/5 від 10.10.97 Міністерства охорони здоров'я України, Міністерства внутрішніх справ України, Генеральної прокуратури України, Міністерства юстиції України, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 5 листопада 1997 р. за N 534/2338, Порядку проведення медичного огляду та медичного обстеження осіб, які зловживають наркотичними засобами або психотропними речовинами, затвердженим Наказом Міністерства охорони здоров'я України, Міністерства внутрішніх справ України, N 158/417 від 16.06.98 , зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 28 липня 1998 р. за N 482/2922. 09.12.2014 року, у вечірній час, позивач звернувся до КУ "Дніпрорудненська міська лікарня Дніпрорудненської міської ради Василівського району Запорізької області з проханням провести його обстеження на стан сп'яніння. Таке обстеження було проведено о 19 годині 20 хвилин лікарем-анестезіологом - [PERSON] за допомогою засобу - SNIPER-5 та встановлено, що позивач в стані наркотичного сп'яніння не перебував. Зазначені факти підтверджуються Актом №350 та Висновком №350 медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, копії яких є у справі. 10.12.2014 року позивач звернувся до КУ "Запорізький обласний клінічний наркологічний диспансер" з проханням провести його обстеження на стан сп'яніння. Таке обстеження було проведено о 13 годині 55 хвилин лікарем-наркологом - [PERSON] за допомогою засобу - SNIPER-10 та було встановлено, що позивач в стані наркотичного сп'яніння не перебував. Зазначені факти підтверджуються Актом №10827 та Висновком №10827 медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, Результатом імунохроматографічного дослідження №2620, копії яких є у справі. 15.12.2014 року КУ "Запорізький обласний клінічний наркологічний диспансер" повторно, у присутності позивача, було проведено дослідження його сечі, яка була відібрана 09.12.2014 року, та встановлено в ній наявність наркотичного засобу -"марихуани", що підтверджується Результатом імунохроматографічного дослідження №2693, копія якого є у справі. В судовому засіданні встановлено, що 09.12.2014 року сеча позивача була відібрана не у дві, як передбачено вищевказаними законодавчими нормами, а в одну ємкість. Але, разом з тим, встановлено, що це відбулося не з вини осіб, які проводили медичне обстеження позивача, а у зв'язку з тим, що позивачем було здано її мала кількість, тому відібраної сечі не вистачало на дві ємкості. При цьому, суд вважає, що ця обставина не може свідчити про незаконність проведеного обстеження чи складених на його підставі 09.12.2014 року та 15.12.2014 року медичних висновків. При цьому, судом встановлено, що залишки сечі були належним чином упаковані у присутності свідків, а також позивача. Таким чином, проаналізувавши вищезазначені обставини справи, а також законодавчі норми, які регулюють дані правовідносини, суд прийшов до висновку, що належними та достатніми доказами на підтвердження того факту, що [PERSON] 09.12.2014 року перебував на робочому місці в стані наркотичного сп'яніння та в його сечі виявлено наркотичний засіб -"марихуана", є вищевказані медичні документи: Акт №57 та Висновком №57 медичного огляду від 09.12.2014 року та Результат імунохроматографічного дослідження №2693 від 15.12.2014 року. Відповідно до п.25 Постанови Пленуму Верховного Суду України " Про практику розгляду судами трудових спорів" N 9 від 06.11.1992 р. зі змінами, нетверезий стан працівника або наркотичне чи токсичне сп'яніння можуть бути підтверджені як медичним висновком, так і іншими видами доказів, яким суд має дати відповідну оцінку. Свідки: [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] підтвердили в судовому засіданні, що [PERSON] не заперечував того, що вживав наркотичні засоби - марихуану, хоча й заперечував факт її вживання саме 09.12.2014 року. Таким чином, факт вживання позивачем наркотичних засобів підтверджується й показаннями свідків, які, хоча самі й не були присутні при вживанні ним таких засобів, але є свідками визнання ним такого факту. Крім того, показаннями свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] підтверджується факт належного проведення 09.12.2014 року медичного обстеження позивача на факт перебування в стані наркотичного сп'яніння. Вищевказані Акт №350 та Висновок №350 медичного огляду від 09.12.2014 року, а також Акт №10827 та Висновок №10827 медичного огляду від 10.12.2014 року, суд не може прийняти як належні та достатні докази на підтвердження того факту, що 09.12.2014 року о 12-10 годині позивач не перебував в стані наркотичного сп'яніння, оскільки, з часу проведення медичного обстеження позивача на підприємстві відповідача о 12-10 годині та до часу медичних обстежень за ініціативою позивача поза межами підприємства (09.12.2014 року о19 годині 20 хвилин та 10.12.2014 року о 13 годині 55 хвилин) пройшло багато часу, що могло вплинути на результати цього обстеження та викликає сумніви у їх об'єктивності. Крім того, як пояснив в судовому засіданні лікар [PERSON], обстеження щодо перебування особи в стані сп'яніння 09.12.2014 року він проводив вперше у своїй практиці, що викликає у суду сумніви в правильності та об'єктивності проведення такого обстеження. В судовому засіданні не було встановлено належними та достатніми доказами питання щодо того, коли саме позивач вживав наркотичні засоби - 09.12.2014 року чи в інший день ? При цьому, суд критично ставиться до показань свідка [PERSON], який спростовував факт вживання позивачем наркотичних засобів на робочому місці шляхом куріння, оскільки, як встановлено в судовому засіданні, вони перебувають у дружніх відносинах. Разом з тим, належні та достатні докази на підтвердження факту вживання позивачем наркотичних засобів за допомогою відповідного пристрою ("бульбулятора"), про який говорили в судовому засіданні свідки [PERSON] та [PERSON], також надано не було, оскільки сам цей пристрій ними виявлено та вилучено не було. Однак, ці обставини не впливає на сам факт перебування позивача в стані наркотичного сп'яніння на робочому місці 09.12.2014 року. Таким чином, суд вважає, що факт перебування позивача 09.12.2014 року на робочому місці в стані наркотичного сп'яніння знайшов своє повне підтвердження в судовому засіданні. При цьому, суд враховує також суспільну небезпечність перебування особи в стані наркотичного сп'яніння, оскільки, така особа спричиняє велику шкоду своєму життю та здоров'ю, а також може бути небезпечною для життя та здоров'я інших громадян. До того ж, така особа є небезпечною особливо на підприємстві відповідача, яке пов'язано з тяжкою працею та особливими умовами праці робітників, які на ньому працюють. Крім того, суд враховує, що поширення наркоманії призводить також до зростання злочинності, як пов'язаної з незаконним обігом наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів, які набувають усе більших масштабів і стають серйозним соціальним чинником, який негативно впливає на життя, здоров'я та благополуччя людей, такі і інших злочинів. Згідно до ст.43 КЗпП України, розірвання трудового договору згідно до п.7 ст.40 КЗпП України, може бути проведено лише за попередньою згодою виборного органу (профспілкового представника ) первинної профспілкової організації, членом якої є працівник. Подання власника або уповноваженого ним органу має розглядатися у присутності працівника, на якого воно винесено. Адміністрація підприємства відповідача звернулася до профспілкового комітету з клопотанням про надання згоди на звільнення позивача за знаходження на роботі у стані наркотичного сп'яніння. Позивач був присутній на засіданні профспілкового комітету, що не заперечується ним в судовому засіданні. Як вбачається з виписки із протоколу засідання президіума профспілкового комінету підприємства відповідача від 29.12.2014 року, копія якої є у справі, профспілковою організацією було надано згоду адміністрації на звільнення [PERSON] за п.7 ст.40 КЗпП України, за появу на роботі в стані наркотичногго сп'яніння. 30.12.2014 року був виданий наказ №646-к, копія якого є у справі, про звільнення 30.12.2014 року [PERSON] за п.7 ст.40 КЗпП України, за появу на роботі в стані наркотичногго сп'яніння. 05.01.2015 року зазначений наказ було змінено наказом №056-к, копія якого є у справі, яким звільнено [PERSON] за п.7 ст.40 КЗпП України 05.01.2015 року, за появу на роботі в стані наркотичногго сп'яніння. Судом встановлено, що позивач отримав повний розрахунок від підприємства відповідача при звільненні та трудову книжку, що ним підтверджується в судовому засіданні. Стаття 235 КЗпП України передбачає, що у разі звільнення без законної підстави працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір. При винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Судом встановлено, що звільнення позивача підприємством відповідача відбулося на законних підстав, відповідно до вимог діючого законодавства України, а тому, його позовні вимоги в частині поновлення на роботі, визнання наказів про звільнення незаконними, стягнення середнього заробітку, задоволенню не підлягають. В судовому засіданні позивачем, всупереч вимогам ст.ст.10,60 ЦПК України, не було надано належні та достатні докази на підтвердження своїх позовних вимог в цій частині. Відповідно до ст.237-1 КЗпП України, відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Порядок відшкодування моральної шкоди визначається законодавством. Відповідно п.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику по справам про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" від 31.03.1995 року зі змінами, моральна шкода - це шкода немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань або інших негативних явищ, заподіяна фізичній чи юридичній особі незаконними діями чи бездіяльністю інших осіб. Відповідно до п.5 вказаної Постанови , відповідно до загальних підстав цивільно- правової відповідальності, обов"язковому з"ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв"язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з"ясувати, чи підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Особа (фізична чи юридична) звільняється від відповідальності по відшкодуванню моральної шкоди, якщо доведе, що остання заподіяна не з її вини. В судовому засіданні позивачем, всупереч вимогам ст.ст.10,60 ЦПК України, не було надано належні та достатні докази на підтвердження не тільки його незаконного звільнення, а й факту заподіяння відповідачем йому моральної шкоди, а також на підтвердження заявленої позивачем суми моральної шкоди, тому, позовні вимоги в цій частині також задоволенню не підлягають.. Крім того, у зв'язку з безпідставністю позовних вимог, суд вважає необхідним, відповідно до ст.88 ЦПК України, відмовити позивачеві й у вимогам щодо стягнення судових витрат та негайного виконання судового рішення. Разом з тим, судові витрати в частині стягнення судових витрат зі сплати судового збору, суд вважає необхідним віднести за рахунок держави. Враховуючи вищевикладене,

Outcome: dismissed