Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-20 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовом до ПАТ "Кристалбанк", треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору - приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу [PERSON], старший державний виконавець Костопільського районного відділу ДВС ГТУЮ в Рівненській області [PERSON] про визнання\~ виконавчого напису\~ таким, що\~ не підлягає виконанню . Вважає, що оспорюваний виконавчий напис був вчинений нотаріусом з порушенням чинного законодавства. Крім того, зазначає, що в даному випадку відсутня безспірність, до того ж банк звертався до нотаріуса поза межами строків позовної давності. Просила суд, визнати виконавчий напис від 24 квітня 2017 року, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON], зареєстрований в реєстрі за №681, таким, що не підлягає виконанню та скасувати\~ його. Ухвалою Костопільського районного суду Рівненської області від 16.01.2018 року відкрито провадження у справі та вирішено розглянути справу в порядку спрощеного позовного провадження, про що повідомлено сторони. 17 січня 2018 року Костопільський районний суд Рівненської області\~ постановив ухвалу задовольнити заяву представника позивача про забезпечення позову\~ та зупинив\~ стягнення на підставі виконавчого напису приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу [PERSON], вчиненого 24 квітня 2017 року і зареєстрованого в реєстрі за N 681 про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ «Кристалбанк» невиплачені в строк грошові кошти на підставі Кредитного договору про встановлення овердрафту N д-33/03 від 19 липня 2013 року до моменту вирішення судового спору Відповідачу було надано 15-ти денний строк з дня вручення ухвали про відкриття провадження подати відзив на позов. Заперечень\~ про розгляд справи в порядку спрощеного провадження від відповідача\~\~ відповідно до ч.4 ст.279 ЦПК України до суду не надходило, тому\~ суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін в судове засідання. Представник відповідача ПАТ "КристалБанк" в судове засідання не з'явився, був належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи, відзив на позов не подали.\~ Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета позову- приватний нотаріус [PERSON] в судове засідання не з'явився, подав до суду письмові пояснення до позовної заявив в якому вказав, що позов є необгрунтованим, оскільки виконавчий напис вчинений в межах строків\~ виникнення права вимоги та на підставі документів визначених переліком, спору між сторонами в суді щодо боргу на час вчинення напису не було. Просив в позові відмовити. Доказів на підтвердження викладених пояснень, відповідно до вимог ч.3 ст.83 ЦПК України, до суду не подав. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета позову- старший державний виконавець Костопільського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Рівненській області [PERSON] в судове засідання не з'явився, був належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи, своїх пояснень щодо позову до суду не подав. Враховуючи ту обставину, що представник відповідача в судове засідання не з'явився, відзив на позов не подав, суд рахує за вірне\~ ухвалити заочне рішення, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Заслухавши пояснення представника позивача - адвоката [PERSON], дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов обґрунтований з наступних підстав. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що 04 квітня\~ 2017 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON] вчинений виконавчий напис № 681 про стягнення з позивача [PERSON] на користь ПАТ «Кристалбанк» не виплачені в строк грошові кошти, на підставі Кредитного договору про встановлення овердрафту №Д-33/03 від 19 липня 2013 року, укладеним між ПАТ "Терра Банк" та [PERSON],\~ за період з 19.07.2013 року по 01.11.2016 року включно у розмірі: - 16500,00 грн. - заборгованість по кредиту; - 10698,39 грн. - заборгованість по процентам; -1200,00 грн. - плата за вчинення\~ виконавчого\~ напису, що становить загальну суму\~ 28398,39 грн. 02 червня 2017 року відкрито\~ виконавче провадження по виконанню виконавчого напису №681 від 24.04.2017 року, постанова державного виконавця №ВП № 54059392. За загальним правилом статей 15,16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. При цьому, відповідно до статті 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно з частиною першої статті 1 Закону України від 2 вересня 1993 року № 3425-XII «Про нотаріат»(далі - Закон «Про нотаріат») нотаріат в Україні - це система органів і посадових осіб, на які покладено обов'язок посвідчувати права, а також факти, що мають юридичне значення, та вчиняти інші нотаріальні дії, передбачені цим Законом, з метою надання їм юридичної вірогідності. Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України (частина перша статті 39 Закону «Про нотаріат»). Цим актом є, зокрема, Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року № 296/5 та зареєстрований у Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року за № 282/20595 (далі - Порядок вчинення нотаріальних дій, Порядок). Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія (пункт 19статті 34 Закону «Про нотаріат»). Правовому регулюванню процедури вчинення нотаріусами виконавчих написів присвячена Глава 14 Закону «Про нотаріат» та Глава 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій. Так, згідно зі статтею 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється\~ Кабінетом Міністрів України. Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті Закону нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Порядок вчинення нотаріальних дій містить такі самі правила та умови вчинення виконавчого напису (пункти 1, 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Згідно з підпунктом 2.1 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису. У разі якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача (підпункт 2.2 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Вчинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов'язання та (або) умов договору застави здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту надісланих іпотекодержателем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця. Повідомлення вважається надісланим, якщо є відмітка іпотекодавця на письмовому повідомленні про його отримання або відмітка поштового відділення зв'язку про відправлення повідомлення на вказану в іпотечному договорі адресу (підпункт 2.3 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Крім того, підпунктами 3.2, 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку передбачено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 (далі - Перелік документів). При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. При цьому цей Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій. При цьому стаття 50 Закону «Про нотаріат» передбачає, що нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти. За результатами аналізу вище наведених норм можна дійти наступних висновків. Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов'язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов'язання боржником. Отже, відповідне право стягувача за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов'язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. З огляду на наведене та з урахуванням приписів статей 15,16,18 ЦК України, статей 50,87,88 Закону «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. Тому суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87,88 Закону «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Разом із тим, законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів. Як слідує з матеріалів справи, зокрема зі спірного виконавчого напису нотаріуса, стягнення проводилось за період з 19 липня 2013 року по 01 листопада 2016 року. З урахуванням викладеного суд приходить до висновку, що при винесенні спірного виконавчого напису не було дотримано одну із умов для винесення напису, а саме безспірність заборгованості. Крім того, з письмових пояснень третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу [PERSON] вбачається, що при зверненні стягувачем ПАТ "Кристалбанк" із заявою про вчинення виконавчого напису\~ про стягнення\~ заборгованості з підстав, що\~ виникають з кредитних\~ відносин\~ не було підтверджено безпірність\~ заборгованості позивача перед банком належними доказами, як того вимагає п.2\~ постанови Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172, а саме: оригіналом кредитного договору та засвідченою стягувачем випискою з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості, оскільки такі документи відсутні в переліку, який зазначив нотаріус у своїх письмових поясненнях. Дана обставина дає підстави суду вважати, що між сторонами існував спір щодо суми заборгованості.\~\~ Суд також констатує, що відповідач не надав суду жодних доказів на підтвердження безспірності заборгованості позивача перед банком, хоча обов'язок доказування та подання доказів покладений на сторони, відповідно до ст.12 та ст.81 ЦПК України.\~ За таких обставин спірний виконавчий напис слід визнати таким, що не підлягає до виконання. При цьому, судом приймаються доводи позивача, щодо порушення строків давності для видачі виконавчого напису, оскільки дані доводи знайшли своє підтвердження під час дослідження судом доказів. Позовна вимога щодо скасування виконавчого напису не відповідає нормам цивільного та цивільно-процесуального законодавства України виходячи з такого. Виконавчий напис не є правочином. Згідно з вимогами ч. 1ст. 202 ЦК правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Відповідно до ст.18 ЦК нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і порядку, встановлених законом. Згідно зі ст.1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження є завершальною стадією судового провадження та примусового виконання рішень інших органів. Відповідно до зазначеного Закону одним із виконавчих документів є виконавчий напис нотаріуса, який підлягає примусовому виконанню державною виконавчою службою. Як бачимо, вчинення нотаріусом виконавчого напису є окремим, самостійним способом захисту цивільних прав серед інших способів захисту цивільних прав та інтересів, визначених главою 3 розділу 1 ЦК. Отже, виконавчий напис у розумінні ЦК може бути визнаний лише таким, що не підлягає виконанню. Таким чином, позивач може захищати свої права шляхом пред'явлення вимог зокрема, про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню (повністю або частково). З наведеного суд приходить до висновку, що позовні вимоги в частині скасування виконавчого напису від 24 квітня 2017 року не підлягають до задоволення тому в їх задоволенні слід відмовити. Відповідно до вимог ст.141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача слід стягнути понесені нею судові витрати у вигляді судового збору пропорційно до задоволеної частини позовних вимог, а семе у сумі 1152,60 гривень ( квитанція\~ №0.0.1233705711.1 від 10.01.2019 на суму 768,40 грн. за подачу позову до суду та квитанція\~ №0.0.1233704359.1 від 10.01.2019 на суму 384,20 грн. за забезпечення позову). На підставі викладеного,

Outcome: partial