Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-26 00:00:00

[PERSON] 22 серпня 2014 року звернулася до суду з позовом, який згодом уточнила, до [PERSON], треті особи: Управління - служба у справах дітей Жовтневої районної у м. Дніпропетровську ради, Відділ по Хортицькому району Управління-служби у справах дітей Запорізької міської ради - про визначення місця проживання дитини. Позивач у своєму позові та в ході судового розгляду справи посилається на те, що вона з відповідачем [PERSON] перебуває у зареєстрованому шлюбі з 07 червня 2008 року, від даного шлюбу мають сина - [PERSON], [INFO]. Шлюбні відносини з відповідачем фактично припинились ще під час вагітності, а після народження дитини сім'я остаточно розпалась. До останнього позивач намагалась наладити сімейні відносини, заради спільної дитини. Але постійні сварки на очах у сина не припинялись. Відповідач по декілька місяців не проживав з позивачем та своєю дитиною, мав коханок. Не допомагав матеріально і не приймав ніякої участі у вихованні дитини. 10 жовтня 2013 року відповідач прийшов до дому, влаштував скандал, побив позивачку на очах у дитини та разом з хворою дитиною вигнав з дому на вулицю. Ці дії відповідача остаточно зруйнували відносини в родині. 16 травня 2014 року відповідач взяв дитину до себе і більше її не повернув. Категорично заборонив підходити до дитини. Тільки 16 липня 2014 року позивачу вдалося забрати дитину додому. Після двох місяців проживання дитини разом з батьком, [PERSON] дуже схуд, був наляканий, на поверхні шкіри висипи, гнійники. Зараз позивач разом із сином проживає у приватному будинку. Позивач має постійну роботу та стабільний заробіток. [PERSON] дає дитині материнську любов, турботу, виховання і добробут. Дитина також хоче проживати разом з матір'ю, тому позивач просила суд визначити місце проживання сина [PERSON], [INFO], разом з нею за адресою [ADDRESS]. Позивач надала заяву з проханням справу розглянути без її участі, просила позовні вимоги задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечувала (а. с. 110). Відповідач в судове засідання не з'явився, про день, час та місце слухання справи повідомлявся належним чином шляхом направлення на адресу його реєстрації судових повісток з викликом у судове засідання, (а. с. 31, 47, 52, 92, 105), тому суд відповідно до ч.1, 2 ст. 224 ЦПК України, вважає за можливе розглянути справу в заочному порядку. Представник третьої особи - Управління-служба у справах дітей Жовтневої районної у м. Дніпропетровську ради надала суду заяву з проханням справу розглянути без її участі, проти задоволення позову не заперечувала (а. с. 108). Представник третьої особи - Управління-служби у справах дітей Запорізької міської ради надав заяву з проханням справу розглянути без його участі, просили рішення прийняти в інтересах малолітньої дитини (а. с. 106). Свідок [PERSON] пояснила суду, що позивач живе з чоловіком на прізвище [PERSON]. Колишній чоловік позивача - [PERSON], сторони мають спільну дитину - [PERSON], йому три роки. Також пояснила суду, що вона є хрещеною матір'ю дитини. Позивач добре виховує дитину, чи займається ним [PERSON] - не знає. Пояснила, що якось зателефонував спільний знайомий, попросив про зустріч, в ході якої розповів, що [PERSON] забрав дитину без дозволу матері до своїх батьків. Свідок [PERSON] пояснила суду, що є сусідкою колишнього чоловіка позивача. На даний час [PERSON] проживає в Запорізькій області, дитина проживає разом із своїм батьком. Також пояснила, що сама має дитину, часто з нею гуляє, дитину позивача не бачила, з хлопчиком не гуляють. Свідок [PERSON] пояснила суду, що доводиться знайомою позивача. Позивач є доброю людиною, завжди прийде на допомогу, дуже любить дітей, також пояснила що її дитина бобре ставиться до [PERSON] Свою дитину позивачка доглядала дуже добре. [PERSON] є другом колишнього чоловіка свідка. Пояснила суду, що людина він - не дружелюбна, її дитина його боялась, під час спільних поїздок до моря двох родин [PERSON] своїм сином не займався. На даний час [PERSON] знаходиться у батька. [PERSON] перешкоджає у спілкуванні позивачу з [PERSON]. Свідок [PERSON], пояснив суду, що [PERSON] доводиться йому дружиною. Вона знаходиться у тяжкому психологічному та емоційному стані, оскільки вона три місяці не бачить свою дитину. [PERSON] погрожує їй, що на ніколи не побачить [PERSON]. [PERSON] разом із [PERSON] неодноразово їздили до [PERSON] для того щоб забрати дитину. Також пояснив, що у нього склалися дуже добрі стосунки з [PERSON]. [PERSON] - добра матір, завжди займається дитиною. [PERSON] після відібрання дитини жодного разу не дав змоги поспілкуватися позивачці із сином. Дослідивши матеріали даної цивільної справи, суд приходить до наступного. Згідно частин 1-3 ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. У відповідності до ст.60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі, і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Судом встановлено, що позивач перебувала з відповідачем [PERSON] у зареєстрованому шлюбі з 07 червня 2008 року, який був розірваний рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 07 жовтня 2014 року. Викладене підтверджується матеріалами справи (а. с. 9, 68) Від даного шлюбу сторони мають сина - [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження (а. с. 10). Судом також встановлено, що шлюбні відносини з відповідачем фактично припинено близько трьох років. У судовому засіданні [PERSON] пояснила суду, що Та відповідач зловживає алкоголем та сильнодіючими медикаментами. На початку грудня 2013 року відповідач завітав до [PERSON] та свого сина у гості. Наступного дня [PERSON] запропонував позивачу укласти з ним угоду щодо почергового перебування їхньої дитини у батька та у матері, позивач з цим погодилась внаслідок чого сторони уклали відповідну угоду від 06 грудня 2013 року, копія якої наявна в матеріалах справи (а. с. 23). Не зважаючи на укладену угоду відповідач одразу став її порушувати, навмисно перешкоджав спілкуванню позивача зі своїм сином. 16 травня 2014 року взяв дитину до себе на добу та більше її не повернув та категорично заборонив [PERSON] підходити до дитини під загрозою смерті. 20 травня 2014 року позивач прийшла додому до [PERSON], щоб побачити [PERSON], але відповідач не дав змоги побачити сина позивачу, також спричинив [PERSON] тілесні ушкодження. Аналогічна ситуація мала місце також 29 травня 2014 року. Зазначені обставини підтверджуються відповідними витягами з кримінального провадження (а. с. 21-22). 16 липня 2014 року [PERSON] вдалося забрати дитину додому. За два місяці перебування у свого батька, дитина дуже змінилась: схудла, була налякана, на поверхні шкіри спостерігались висипи, гнійники. Більше двох тижні пішло на лікування дитини. Відповідно до довідки дошкільного навчального закладу (ясла-садок) комбінованого типу №288 "Біла Лелека" Запорізької міської ради Запорізької області 26 листопада 2014 року [PERSON] без відома матері забрав з ДНЗ №288 його батько [PERSON] (а. с. 67). Як вбачається з характеристики [PERSON], наданої ДНЗ (ясла-садок) комбінованого типу №288 "Біла Лелека" Запорізької міської ради Запорізької області, [PERSON] відвідував групу №4 дитячого садка з 06 листопада 2014 року по 28 листопада 2014 року, характеризується як активна, відкрита, товариська, приємної зовнішності, охайна дитина, в спілкування з дітьми вступає легко, у відношеннях з дітьми доброзичливий. [PERSON] приходив до дитячого садка спокійно, розставання з родичами переносить легко. В дитячий садок дитину приводили мама [PERSON], її цивільний чоловік. Дитина зустрічала батьків з радістю (а. с. 66). Судом встановлено, що висновки уповноважених на те органів опіки та піклування, складені за результатами дослідження обставин справи, взаємовідносин сторін, виховання та утримання неповнолітньої дитини, обстеження житлових та побутових умов позивача і її сина, матеріального стану і духовного розвитку впевнено свідчать про можливість визначення мешкання малолітнього сина [PERSON] з матір'ю (а. с. 96-97, 114-116). Відповідно до статті 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Стаття 16 ЦК України передбачає, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Правовідносини, які виникли між сторонами, урегульовані нормами Сімейного кодексу України. У відповідності до частин 2-4 статті 150 СК України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя, поважати дитину. Аналізуючи спірні правовідносини, суд доходить до висновку про те, що вони врегульовані положеннями ст. 161 СК України, згідно з якою місце проживання малолітньої дитини визначається за згодою її батьків, а у випадку недосягнення такої згоди може бути визначене у судовому порядку. Вирішуючи таке питання, суд бере до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов'язків, особисту прихильність дитини до кожного з них. Вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення, і не може передати дитину тому з батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини. Виходячи з встановленого ст.ст. 7, 141 СК України принципу рівності прав батьків щодо дитини, при вирішенні цього питання жоден з них не має заздалегідь визначених переваг. Вирішуючи питання про обґрунтованість позову, суд приходить до наступного. Як вбачається з фактичних обставин справи, дитина сторін проживала разом з матір'ю, яка створила належні умови для її життя, виховання та розвитку, що встановлено під час обстеження, проведеного органами опіки та піклування (а. с. 13,64), займається вихованням дитини, забезпечує її доглядом. [PERSON] працює у представництві "Сандоз" та має належний рівень доходів (а. с. 14), за місцем роботи характеризується позитивно (а. с. 15). Всебічне дослідження усіх обставин справи та письмових доказів, з урахуванням допустимості доказів та узгодженістю і несуперечністю між собою дають об'єктивні підстави вважати, що позов [PERSON] є обґрунтованим та доведеним. За таких обставин суд вважає можливим позовні вимоги [PERSON] задовольнити і визначити місце проживання малолітньої дитини - [PERSON], [INFO], з матір'ю [PERSON] за адресою: [ADDRESS]. Відповідно до ст. 88 ЦПК України позивачу, на користь якого ухвалено рішення, суд присуджує з відповідача понесені позивачем судові витрати, а саме: 243,60 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved