Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-21 00:00:00

Публічне акціонерне товариство "Державний ощадний банк України" далі - позивач, Банк), в особі філії Черкаське обласне управління АТ "Ощадбанк" звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. Мотивують позов тим, що 30 травня 2018 року між Банком та [PERSON] на умовах публічної оферти укладено заяву про приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб та відкриття поточного рахунку з використанням електронного платіжного засобу (платіжної картки). Одночасно з підписанням заяви до договору комплексного банківського обслуговування з відповідачем було укладено заяву про встановлення відновлювальної кредитної лінії. Відповідно до вимог п.п. 1.16-1.18, 1.20 розділу ХХІІ Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб та відкриття поточного рахунку з використанням електронного платіжного засобу (платіжної картки) відповідач зобов`язався не пізніше 25 числа кожного місяця сплачувати позивачу проценти, які нараховуються за методом факт/факт на фактично отриману суму кредиту, та за строк фактичного користування ним шляхом договірного списання коштів з рахунку. У порушення норм закону та умов договору відповідач зобов`язання за вказаним договором належним чином не виконав та станом на 14 липня 2020 року має заборгованість у розмірі 26488,75 грн. 31 липня 2020 року судом відкрито провадження за даним позовом та постановлено проводити розгляд в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. Відповідач копію позову з додатками отримав. Клопотання про розгляд справи за участю сторін від учасників судового процесу не надходило. Згідно з ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. За таких обставин суд вважає за можливе розглянути справу за наявними матеріалами справи. Суд, з`ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами шляхом дослідження письмових доказів в матеріалах справи, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. 30 травня 2018 року між Публічним акціонерним товариством "Державний ощадний банк України" та [PERSON] на умовах публічної оферти укладено заяву про приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб та відкриття поточного рахунку з використанням електронного платіжного засобу (платіжної картки). Одночасно з підписанням заяви до договору комплексного банківського обслуговування з відповідачем було укладено заяву про встановлення відновлювальної кредитної лінії. Відповідно до вимог п.п. 1.16-1.18, 1.20 розділу ХХІІ Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб та відкриття поточного рахунку з використанням електронного платіжного засобу (платіжної картки) відповідач зобов`язався не пізніше 25 числа кожного місяця сплачувати позивачу проценти, які нараховуються за методом факт/факт на фактично отриману суму кредиту, та за строк фактичного користування ним шляхом договірного списання коштів з рахунку (копія заяви, а.с. 8-9). Як вбачається з матеріалів справи відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписанням заяви на встановлення відновлювальної кредитної лінії, він ініціює одержання та погоджується з умовами користування кредитом відповідно до умов договору та підтверджує укладення між ним та банком кредитного договору, що стверджується п. 6.1 вказаної заяви. Окрім того, відповідно до п. 6.11 вказаної заяви відповідач підтвердив, що до підписання даної заяви банк надав йому, як споживачу, а він ознайомився з загальною вартістю кредиту, реальною річною процентною ставкою та загальними витратами по кредиту. Факт погодження відповідача із запропонованими умовами кредитного договору позивачем стверджується підписом відповідача у заяві. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору. Згідно із ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Нормами статей 526, 527, 530 ЦК України визначено, що зобов`язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. При розгляді вказаної справи суд бере до уваги, що відповідач користувався вказаними коштами, що стверджується матеріалами справи, зокрема розрахунком заборгованості, а також випискою по картковому рахунку, які містяться в матеріалах справи та з яких вбачається, що відповідач використовував кредитні кошти на свої потреби та частково здійснював погашення суми кредиту, що стверджує факт його обізнаності про те, що відповідач знав, що кошти взяті в борг та підлягають поверненню на умовах визначених позивачем. Окрім того, відповідач до суду із позовною заявою про розірвання вказаного кредитного договору не звертався. У порушення умов договору та закону відповідач зобов`язання за вказаним договором належним чином не виконав, внаслідок чого утворилась прострочена заборгованість. Згідно наданого розрахунку заборгованості (а.с. 19-21) станом на 14 липня 2020 року має заборгованість у розмірі 26488,75 грн., яка складається з наступного: - 22217,59 грн - заборгованість по кредиту; - 3159,09 грн. - заборгованість за нарахованими процентами за користування кредитом; - 50,83 грн. - заборгованість за рорахункове-касове обслуговування; - 394,57 грн. - сума пені за порушення взятих на себе зобов`язань по поверненню основної суми боргу та своєчасної сплати процентів за користування кредитом; - 76,32 грн. - інфляційні втрати від прострочених сум заборгованості; - 590,35 грн.- 3 % річних від прострочених сум заборгованості. Таким чином, у судовому засіданні встановлено, що відповідач належним чином не виконує умови договору, а тому є підстави для стягнення суми заборгованості за кредитом у примусовому порядку. Відповідно до ст. 610 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Згідно зі ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Сплата відповідачем неустойки у вигляді пені за порушення зобов`язання, передбачена нормами чинного законодавства, а тому позивач має право стягувати з відповідача пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України. Таким чином, відповідачу необхідно сплатити позивачу також неустойку у вигляді пені за порушення зобов`язання передбаченого Договором, інфляційні витрати та 3% річних від суми простроченої заборгованості. Відповідно до частини першої статті 552 Цивільного кодексу України сплата неустойки не звільняє боржника від виконання свого обов`язку в натурі. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог в повному обсязі. Згідно ст. 141 ЦПК України підлягають відшкодуванню понесені та документально підтверджені вимоги позивача про стягнення судових витрат в розмірі 2102 грн.

Outcome: approved