Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-01 00:00:00

08.12.2020р. [PERSON] звернулася до Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська з позовом до ТОВ "Алекскредит" (треті особи: приватний нотаріус Броварського районного нотаріального округу Київської області [PERSON] приватний виконавець виконавчого округу м.Києва Дорошкевич В.Л.) про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню та стягнення безпідставно набутих коштів (а.с. №4-10). Одночасно із позовною заявою до суду надійшло клопотання позивачки про витребування доказів, в якому позивачка просила витребувати у приватного нотаріуса Броварського районного нотаріального округу Київської області [PERSON] матеріали нотаріальної справи щодо вчинення виконавчого напису №6710 від 04.04.2020р. про стягнення з [PERSON] заборгованості (а.с. №21-22). Ухвалою судді Ткаченко Н.В. від 11.12.2020р. було відкрито провадження по справі та відповідно до положень ч.5 ст.279 ЦПК України призначено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Цією ж ухвалою задоволено клопотання позивачки про витребування доказів (а.с. №33). В обґрунтування позовних вимог позивачка в позовній заяви посилалася на те, що їй стало відомо про відкриття виконавчого провадження №61836670 на підставі постанови приватного виконавця виконавчого округу м.Києва Дорошкевич В.Л. від 15.04.2020р., яка була винесена приватним виконавцем в порядку виконання виконавчого напису №6710 вчиненого 04.04.2020р. приватним нотаріусом приватний нотаріус Броварського районного нотаріального округу Київської області Колейчиком В.В. про стягнення з позивачки на користь ТОВ "Алекскредит" кредитної заборгованості у розмірі 17 960 грн., проте кредитний договір між ТОВ "Алекскредит" та позивачкою ніколи не укладався, отже нотаріус не міг дотриматися ст.87 Закону України "Про нотаріат" при вчиненні виконавчого напису за не укладеним договором. Також позивачка зазначила, що приватним нотаріусом при вчиненні виконавчого напису не перевірено безспірність заборгованості та не встановлено, який строк минув з дня виникнення права вимоги, а стягувачем для вчинення напису не було надано затвердженого законодавством переліку документів, які підтверджували безспірність заборгованості за кредитним договором, доказів належного направлення та отримання боржником письмової вимоги про усунення порушень, нотаріус в свою чергу не перевірив надані йому для вчинення напису документи, отже, вчинив оскаржуваний виконавчий напис без належного підтвердження безспірності вимоги кредитора. Крім того, виконавчий напис вчинено на договорі, який нотаріально не посвідчений. Щодо позовних вимог про стягнення безпідставно набутих коштів, позивачка посилалася на те, що рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 25.06.2020р. у справі №520/6553/20 визнано протиправною та скасовано постанову про відкриття виконавчого провадження №61836670 від 15.04.2020р. В рамках виконавчого провадження №61836670 з позивачки на користь відповідача було стягнуто 22 328 грн.39коп. Оскільки під час розгляду справи позивачка наполягає на визнанні спірного виконавчого напису №6710 від 04.04.2020р. таким, що не підлягає виконанню, позовні вимоги в частині стягнення з ТОВ "Алекскредит" перерахованих грошових коштів, які безпідставно утримані з заробітної плати позивачки на виконання виконавчого напису також підлягають задоволенню. [PERSON] просила суд визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис №6710 від 04.04.2020р. щодо стягнення з неї на користь ТОВ "Алекскредит" заборгованості у розмірі 17 960 грн., стягнути з ТОВ "Алекскредит" на її користь безпідставно отримані кошти в розмірі 22 328грн.39коп., а також вирішити питання про стягнення з відповідача понесених нею судових витрат у розмірі 6 681 грн.60коп., з яких: 1 681 грн.60коп. - сплачений судовий збір та 5 000 грн. - витрати по підготовці справи до розгляду ФОП [PERSON] 28.12.2020р. від позивачки до суду надійшли додаткові пояснення, в яких позивачка наголошувала, що виконавчий напис приватним нотаріусом був вчинений на договорі, який нотаріально не посвідчений, а отже, приватний нотаріус вчинив нотаріальну дію на підставі положень постанови КМУ №662 від 26.11.2014р. визнаних судом нечинними. Також просила задовольнити її вимогу про стягнення з відповідача судових витрат понесених по підготовці справи до розгляду, зазначила, що хоча ФОП [PERSON] , який надав правову допомогу, не є адвокатом у справі, проте відповідне не може бути підставою для відмови у стягненні судових витрат, які нею фактично понесені (а.с. №39-40). 11.02.2021р. від відповідача ТОВ "Алекскредит" до суду надійшов відзив на позовну заяву за підписом директора товариства Єгорова В.П., в якому відповідач, заперечуючи проти задоволення позовних вимог посилався на те, що між позивачкою та ТОВ "Алекскредит" був укладений договір про надання кредиту №2324645 від 25.05.2019р., на підставі якого позивачці були надані кошти у тимчасове, строкове, платне користування. У зв`язку з невиконанням взятих на себе зобов`язань, за договором виникла заборгованість, яка не була погашена боржником. Посилання позивачки на неотримання вимоги про усунення порушень за кредитним договором та на те, що приватним нотаріусом не було перевірено наявність доказів належного направлення та отримання позивачкою письмової вимоги є безпідставним, оскільки всі документи, що підтверджують безспірність заборгованості, в тому числі претензія направлена позивачці, яка після отримання нею не була виконана, були надані приватному нотаріусу разом з заявою про вчинення виконавчого напису. Метою вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. При цьому безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою КМУ від 29.06.1999р. №1172. Нотаріус вирішує питання про вчинення виконавчого напису на підставі документів, наданих лише однією стороною - стягувачем, і не зобов`язаний запитувати та одержувати пояснення боржника з приводу заборгованості для підтвердження чи спростування її безспірності. Таким чином, нотаріус на підставі отриманого оригіналу договору про надання кредиту та засвідченої стягувачем виписки з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення відміткою стягувача про непогашення заборгованості вчинив виконавчий напис. Після отримання кредитних коштів, а з настанням строків повернення кредиту, вимоги про усунення порушення, у позивачки не виникало будь-яких сумнівів стосовно укладеного договору про надання кредиту та суми заборгованості, що свідчить про визнання боргу останньою. Також звернув увагу, що на момент вчинення спірного виконавчого напису жодних змін до Постанови КМУ №662 від 26.11.2014р. "Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів" про втрату її чинності внесено не було, будь - які публікації у вигляді постанов КМУ в Офіційному віснику України чи в Урядовому кур`єрі стосовно внесення змін чи визнання її нечинною відсутні. Крім того, відповідач заперечував проти задоволення позовних вимог про стягнення з нього безпідставно отриманих коштів, оскільки вважає їх передчасними, оскільки тільки після набрання законної сили рішення суду про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню у відповідача виникне обов`язок повернення безпідставно стягнутої суми та і в такому випадку наперед невідомо, що відповідачем в добровільному порядку кошти не будуть повернуті. Щодо розміру витрат на надання юридичних послуг заявлених позивачкою, відповідач заперечував проти їх задоволення оскільки вказаний розрахунок витрат не є співмірним з предметом позову, а також не підтверджений належними доказами (а.с. №41-43). Треті особи - приватний нотаріус Броварського районного нотаріального округу Київської області [PERSON] та приватний виконавець виконавчого округу м.Київ Дорошкевич В.Л. не скористалися правом на надання суду пояснень щодо предмету позову та доказів на їх обґрунтування. Суд, вивчивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, надавши оцінку доводам та запереченням сторін в сукупності з наданими письмовими доказами та положеннями законодавчих актів, вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів (ч.1. ст.4 ЦПК України). Суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі (ч.1. ст.13 ЦПК України). Як вбачається з наявної в матеріалах справи постанови приватного виконавця виконавчого округу м.Києва Дорошкевич В.Л. від 15.04.2020р. про відкриття виконавчого провадження, приватним нотаріусом Броварського районного нотаріального округу Київської області [PERSON] 04.04.2020р. було вчинено виконавчий напис №6710 про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ "Алекскредит" заборгованості за договором про надання кредиту в розмірі 17 960 грн. На підставі виконавчого напису приватним виконавцем було відкрито виконавче провадження №61836670 (а.с. №11). Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 25.06.2020р. у справі №520/6553/20 позов [PERSON] до приватного виконавця виконавчого округу м.Києва Дорошкевич В.Л. про визнання протиправною та скасування постанови задоволено. Визнано протиправною та скасовано постанову приватного виконавця виконавчого округу м.Києва Дорошкевич В.Л. про відкриття виконавчого провадження ВП №61836670 від 15.04.2020р.(а.с.№13-20). Позивачка вказує на те, що спірний виконавчий напис вчинено в порушення вимог ст.87, 88 Закону України "Про нотаріат" та стверджує, що між нею та ТОВ "Алекскредит" не було укладено жодного договору про отримання кредиту, крім того, нотаріус не мав достатніх підстав на вчинення виконавчого напису, адже кредитор не надав усіх за переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою КМУ від 29.06.1999р. №1172, виконавчий напис було вчинено за відсутності первинних документів, які встановлюють та підтверджують розмір заборгованості та належних доказів надіслання боржнику повідомлення - письмової вимоги про усунення порушень. Позивачкою при подачі позовної заяви не надано суду доказів на підтвердження обставин, на яких ґрунтуються позовні вимоги. Матеріали справи не містять даних, щодо незаконного оформлення третіми особами договору з ТОВ "Алекскредит" від імені позивачки, вчинення позивачкою будь-яких дій, які б свідчили про оспорювання нею факту укладення договору з відповідачем, а тому суд оцінює критично посилання позивачки, що жодного договору про надання кредиту між нею з ТОВ "Алекскредит" укладено не було. Третя особа - приватний нотаріус Броварського районного нотаріального округу Київської області [PERSON] на виконання ухвали судді Ткаченко Н.В. від 11.12.2020р. в частині витребування доказів не надав належним чином завірені копії матеріалів нотаріальної справи щодо вчинення напису №6710 від 04.04.2020р. (а.с.№38). Відповідач, посилаючись в обґрунтування своїх заперечень проти позову на ті обставини, що приватному нотаріусу для вчинення виконавчого напису було надано, зокрема, оригінал договору про надання кредиту укладений з позивачкою з додатками до нього і засвідчена стягувачем виписка з рахунку боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості, направлене позивачці повідомлення про усунення порушень, проте належних доказів на підтвердження своїх доводів також не надав, не зазначив про об`єктивність причини неможливості подання таких доказів, не скористався своїм процесуальним правом звернутися до суду з відповідним клопотанням про витребування доказів. Відповідно до ч.ч. 1, 5-7 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Беручи до уваги те, що предметом розгляду даної справи є виконавчий напис №6710, вчинений приватним нотаріусом Броварського районного нотаріального округу Київської області Колейчиком В.В. 04.04.2020р. щодо стягнення заборгованості за кредитом, який як доказ суду не надано, ухвала про витребування у приватного нотаріуса [PERSON] матеріалів нотаріальної справи з вчинення спірного виконавчого напису була залишена без виконання, суд позбавлений можливості безпосередньо дослідити та дати оцінку обставинам, на які посилається позивачка, а саме, щодо спірності заявленої до стягнення розміру вимоги, порушення приватним нотаріусом процедури вчинення напису, а тому при вирішення справи не встановлює дані обставини. З урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України "Про нотаріат" захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. Відповідно п. 2 Переліку (із змінами внесеними Постановою Кабінету Міністрів України від 26.11.2014р. № 662 "Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів") для одержання виконавчого напису по кредитним договорам, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями подається: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунку боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017р. (справа № 826/20084/14), яку залишено без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017р., визнано незаконною та нечинною з моменту прийняття Постанову Кабінету Міністрів України №662 від 26.11.2014р. "Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів" в частині доповнення переліку після розділу «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами» новим розділом такого змісту, відповідно до якого для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості». Зобов`язано КМУ опублікувати резолютивну частину постанови суду про визнання незаконною та нечинною Постанови КМУ № 662 від 26.11.2014р. "Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів" в частині, у виданні, в якому її було офіційно оприлюднено, після набрання постановою законної сили. Підставою для скасування вказаного нормативного акту слугувало те, що саме по собі включення тих чи інших документів, які встановлюють заборгованість, до Переліку, не засвідчує безспірності заборгованості чи іншої відповідальності боржника перед стягувачем, а їх безспірний характер повинен бути затверджений відповідними документами відповідно до умов вчинення виконавчих написів, закріплених у статті 88 Закону України "Про нотаріат". Встановлення оскаржуваною постановою виключного переліку документів, необхідних для отримання виконавчого напису, звужує передбачені статтею 88 Закону України "Про нотаріат" умови вчинення виконавчих написів і не відповідає положенням статті 87 цього Закону. При прийнятті постанови 22.02.2017р. колегією суддів застосовано вимоги положення п. 10.2 постанови Пленуму ВАС України від 20.05.2013р. № 7 «Про судове рішення в адміністративній справі», згідно з яким визнання акту суб`єкта владних повноважень нечинним означає втрату чинності таким актом з моменту набрання чинності відповідним судовим рішенням або з іншого визначеного судом моменту після прийняття такого акту. Суд з метою недопущення порушень прав та законних інтересів осіб, що є позичальниками, вважав за необхідне визнати нечинною Постанову Кабінету Міністрів України №662 від 26.11.2014р. "Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів" в частині, з моменту її прийняття. Відповідно до ст. 124 Конституції України, ст.13 Закону України "Про судоустрій і статус суддів", судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Верховний Суд (постанова Великої Палати Верховного Суду від 29.01.2019р. у справі №910/13233/17), розглядаючи позовну заяву про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню зазначив наступне: "Вчинення нотаріусом виконавчого напису за відсутності надання йому особою, яка звертається із відповідною заявою про вчинення виконавчого напису, необхідних оригіналів договорів чи їх дублікатів має наслідком визнання такого виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Наявність в змісті виконавчого напису номерів рахунків боржника в установах банків (для юридичних осіб) є обов`язковим. Вчинення виконавчого напису за кредитним договором є незаконним (таке право не передбачено законом), оскільки Київський апеляційний адміністративний суд постановою від 22.02.2017р. (залишеною без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017р. у справі № 826/20084/14), визнав незаконною та нечинною постанову КМУ № 662 від 26.11.2014р. «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», зокрема, в частині пункту 2 змін, що вносяться до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, в тому числі за кредитними договорами". У відзиві на позов відповідач наголошував на тому, що на момент вчинення спірного виконавчого напису жодних змін до Постанови КМУ №662 від 26.11.2014р. "Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів" про втрату її чинності внесено не було, будь - які публікації у вигляді постанов КМУ в Офіційному віснику України чи в Урядовому кур`єрі стосовно внесення змін чи визнання її нечинною відсутні, а тому ТОВ "Алекскредит" звернулося до приватного нотаріуса з метою вчинення виконавчого напису на письмовому договорі. Отже, відповідач не спростовував обставини, що виконавчий напис вчинено на договорі укладеному з позивачкою у письмовій формі. Таким чином, приватний нотаріус Броварського районного нотаріального округу Київської області [PERSON] при вчиненні оскаржуваного виконавчого напису 04.04.2020р. повинен був врахувати, що станом на 04.04.2020р. Постановою КМУ №662 від 26.11.2014р. "Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів" не передбачалось вчинення виконавчих написів про стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних договорів, отже, норми, які дозволяють вчиняти виконавчі написи по кредитним договорам, які укладені у простій письмовій формі, є нечинні, а тому повинен був відмовити кредитору у вчиненні виконавчого напису у відповідності до норм Закону України "Про нотаріат". Зокрема, необхідно зазначити, що у зв`язку з неодноразовим порушенням приватним нотаріусом чинного законодавства при вчиненні нотаріальних дій та набранням законної сили рішеннями суду про порушення нотаріусом вимог законодавства при вчиненні нотаріальних дій, Міністерством юстиції України видано Наказ про анулювання свідоцтва про право на зайняття нотаріальною діяльністю видане Міністерством юстиції України 09.02.2005р. за №5550 на ім`я [PERSON] (а.с. № 46, 47). З урахуванням викладеного, суд вважає, що при розгляді справи позовні вимоги [PERSON] про визнання виконавчого напису №6710 від 04.04.2020р. таким, що не підлягає виконанню, знайшли своє підтвердження, а отже підлягають задоволенню. Щодо стягнення з відповідача на користь [PERSON] безпідставно набутих коштів за виконавчим написом, суд зазначає про наступне. За змістом частини першої ст.177 ЦК України об`єктами цивільних прав є речі, у тому числі гроші. Майном як особливим об`єктом вважається окрема річ, сукупність речей, а також майнові права та обов`язки (ч.1 ст.190 ЦК України). Відповідно до ч.1 ст.1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Відповідно до ч.ч.2,3 ст.1212 ЦК України положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Положення цієї глави застосовуються також до вимог про: 1)повернення виконаного за недійсним правочином; 2) витребування майна власником із чужого незаконного володіння; 3) повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні; 4) відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи. Вимога про стягнення з ТОВ "Алекскредит" на користь [PERSON] грошових коштів набутих стягувачем в порядку виконання виконавчого напису нотаріуса є похідною від вимоги про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Оскільки виконавчий напис визнається судом таким, що не підлягає виконанню, суд вважає, що кошти отримані відповідачем в межах виконання цього виконавчого напису, підлягають поверненню позивачці. При цьому, при ухваленні рішення, надаючи оцінку обґрунтованості та доведеності заявленої позивачкою до стягнення суми безпідставно набутих коштів, з урахуванням наданих письмових доказів, суд дійшов наступних висновків. В позовній заяві [PERSON] зазначила, що в рамках виконавчого провадження №61836670 на користь стягувача було стягнуто 22 328 грн. 39коп., а саме, 12.05.2020р. стягнуто 19 811грн.26коп., що підтверджується випискою по картковому рахунку та 2 517грн.13коп. стягнуто за період з червня по вересень 2020р., що підтверджується звітом про здійснені відрахування та виплати. Так, з наданої позивачкою виписки вбачається, що 12.05.2020р. проведено операцію по списанню з карткового рахунку коштів в розмірі 19 811грн.26коп., при цьому не визначено отримувача грошових коштів з призначення платежу, стягнення коштів за виконавчим провадженням (а.с. № 30), а тому посилання позивачки, що вказана сума була набута ТОВ "Алеккредит" в рамках виконавчого провадження №61836670, а відтак підлягає поверненню за його рахунок, суд оцінює критично та вважає такими, що не доведені належними доказами. Крім того, суд звертає увагу, що в рамках виконавчого провадження №61836670 в примусовому порядку за виконавчим написом №6710 стягувалася заборгованість в розмірі 17 960 грн., проте операцію по списанню з карткового рахунку коштів здійснено в більшому розмірі, а саме у розмірі 19 811 грн.26коп. При цьому, змістовних обґрунтувань відповідних розбіжностей позивачкою в позовній заяві не наведено. Згідно звіту ТОВ "Український Аутсорсинг" про здійснені відрахування та виплату вбачається, що розмір стягнутих з [PERSON] коштів по виконавчому провадженню №61836670 за період з липня по вересень 2020р. становить 2 517 грн.13коп., з яких: 2 288грн.30коп. погашення боргу у ВП №61836670 та 228грн.83коп. основна винагорода виконавця. Відповідно до ч.1 ст.42 Закону України "Про виконавче провадження" кошти виконавчого провадження складаються з: 1) виконавчого збору, стягнутого з боржника в порядку, встановленому ст.27 цього Закону, або основної винагороди приватного виконавця; 2) авансового внеску стягувача; 3) стягнутих з боржника коштів на витрати виконавчого провадження. Статтею 45 Закону України "Про виконавче провадження" визначено, що розподіл стягнутих виконавцем з боржника за виконавчим провадженням грошових сум (у тому числі одержаних від реалізації майна боржника) здійснюється у такій черговості: 1) у першу чергу повертається авансовий внесок стягувача на організацію та проведення виконавчих дій; 2) у другу чергу компенсуються витрати виконавчого провадження, не покриті авансовим внеском стягувача; 3) у третю чергу задовольняються вимоги стягувача та стягується виконавчий збір у розмірі 10 % фактично стягнутої суми або основна винагорода приватного виконавця пропорційно до фактично стягнутої з боржника суми (крім виконавчих документів про стягнення аліментів); 4) у четверту чергу стягуються штрафи, накладені виконавцем відповідно до вимог цього Закону, та виконавчий збір або основна винагорода за виконавчими документами про стягнення аліментів. Розподіл грошових сум у черговості, зазначеній у частині першій цієї статті, здійснюється в міру їх стягнення. Основна винагорода приватного виконавця стягується в порядку, передбаченому для стягнення виконавчого збору. За приписами ч.1 ст.47 Закону України "Про виконавче провадження" грошові суми, стягнуті з боржника (у тому числі одержані від реалізації майна боржника), зараховуються на відповідний рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця. Суд зазначає, що з 2 517 грн. 13коп., які були стягнуті з боржника за виконавчим провадженням №61836670, на користь ТОВ "Алекскредит" перераховано лише 2 288грн.30коп. При цьому перерахування 228грн. 83коп. пов`язані з витратами виконавчого провадження (основна винагороди приватного виконавця). Отже, вказана сума не була набута ТОВ "Алекскредит", відтак і не підлягає поверненню за його рахунок. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] в частині стягнення безпідставно набутих коштів, підлягають частковому задоволенню, шляхом стягнення з ТОВ "Алекскредит" на користь позивачки грошових коштів у розмірі 2 288грн.30коп. Обговорюючи питання розподілу судових витрат відповідно до положень ст. 141 ЦПК України суд зазначає. Щодо стягнення з відповідача на користь позивачки витрат по підготовці справи до розгляду. Позивачка на підтвердження розміру понесених витрат надала суду: копію договору про надання юридичних послуг №19/11 від 19.11.2020р., укладений з фізичною особою-підприємцем [PERSON] , акт приймання - передачі надання послуг №1 від 24.11.2020р. копію прибуткового ордеру №162 від 24.11.2020р. та квитанцію до прибуткового касового ордера про сплату вартості послуг за договором №19/11 в сумі 5 000 грн., копію диплому [PERSON] про отримання вищої освіти за спеціальністю "Правознавство" (а.с. №25-29). Згідно ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, зокрема належать витрати на професійну правничу допомогу. Для надання професійної правничої допомоги в Україні діє адвокатура (ст.131-2 Конституції України). Згідно до ст. 6 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" адвокатом може бути фізична особа, яка має повну вищу юридичну освіту, володіє державною мовою, має стаж роботи в галузі права не менше двох років, склала кваліфікаційний іспит, пройшла стажування (крім випадків, встановлених цим Законом), склала присягу адвоката України та отримала свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю. Повноваження адвоката, як представника, підтверджуються довіреністю або ордером, виданим відповідно до Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність" (ч.4 ст.62 ЦПК України) Сам факт надання фізичною особою-підприємцем [PERSON] , який має вищу юридичну освіту, проте не є адвокатом, який здійснює адвокатську діяльність на підставах та в порядку, що передбачені Законом України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність", позивачці юридичних послуг з підготовки процесуальних документів, не може слугувати підставою для стягнення понесених позивачкою витрат на отримання юридичних послуг, як судових витрат понесених на професійну правничу допомогу, а тому витрати понесені [PERSON] на отримання юридичних послуг не підлягають розподілу в порядку ст.ст.137, 141 ЦПК України. Втім, у відповідності до положень ст.141 ЦПК України, з урахуванням часткового задоволення позову, суд вважає за можливе стягнути з відповідача на користь позивачки судові витрати по сплаті судового збору пропорційно задоволеній частині позовних вимог у розмірі 926 грн. 97 коп. (840 грн. 80коп. - судовий збір за вимогою немайнового характеру та 86грн.17коп. (судовий збір за вимогою майнового характеру 2 288 грн.30коп. х 840 грн.80коп. : 22 328 грн.39коп. = 86грн.17коп.)). (а.с. № 2,3). На підставі викладеного,

Outcome: partial