Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-21 00:00:00

Позивач Акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк» звернулося до Царичанського районного суду Дніпропетровської області з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості. В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що 25.12.2013 року відповідач з метою отримання банківських послуг підписав Заяву № б/н. Так, 14 червня 2018 року відбулась державна реєстрація та змінено повне та скорочене найменування позивача з Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПРИВАТБАНК» на Акціонерне товариство Комерційний банк «ПРИВАТБАНК». Відповідач [PERSON] підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Тарифами», які викладені на банківському сайті, складає між ним та банком договір, що підтверджується його підписом у заяві. Крім того, вказує, що при укладенні кредитного договору сторони керувались ч. 1 ст. 634 ЦК України. Згідно цієї статті ЦК договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Щодо встановлення та зміни кредитного ліміту Банк керується п.п. 2.1.1.2.3, 2.1.1.2.4 Договору, де зазначено, що відповідач при укладанні Договору дає свою згоду, щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту та його зміну за рішенням та ініціативою Банку. Вказує, що АТ КБ «ПРИВАТБАНК» належним чином виконав зобов`язання по видачі кредиту, а [PERSON] порушив умови кредитного договору та станом на 20.09.2020 року має заборгованість у сумі 19747,92 грн., яка складається з наступного: 11027,66 грн. - заборгованість за тілом кредита; в т.ч. 0,00 грн. - заборгованість за поточним тілом кредиту; 11027,66 грн. - заборгованість за простроченим тілом кредиту; 0,00 грн. - заборгованість за нарахованими відсотками; 0,00 грн. - заборгованість за простроченими відсотками; 4618,53 грн. - заборгованість за відсотками нарахованими на прострочений кредит згідно ст.625 ЦК України; 4101,73 грн. - нарахована пеня; 0,00 грн. - нараховано комісії. Тому підтримуючи вищевикладене просить задовольнити позовну заяву в повному обсязі та стягнути з відповідача також судовий збір у розмірі 2102,00 грн. Крім того, позивач звернувся до суду із клопотанням про огляд веб-сайту, в якому просить здійснити огляд та фіксування змісту розділу 2.1.1 Умов та правил надання банківських послуг, які розміщені на офіційному веб-сайті АТ КБ «Приватбанк» за посиланням http://privatbank.ua/terms та доступні за наступним шляхом: «Архів договорів», перейти за посиланням «більше», обрати сторінку № 10, повний текст за посиланням «Повний договір (актуальний на 01.12.2013 р.)», розділ 2.1.1 знаходиться на сторінках 93 - 107 повного договору. Дослідження даного доказу необхідно для підтвердження дійсності відповідної редакції Умов та правил надання банківських послуг АТ КБ «Приват Банк» та фіксування змісту редакції Умов та правил надання банківських послуг, яка діяла на день приєднання відповідача до відповідних умов. Згідно з частинами 1, 7 статті 85 ЦПК України письмові, речові та електронні докази, які не можна доставити до суду, оглядаються за їх місцезнаходженням. У порядку, передбаченому вказаною статтею, суд за заявою учасника справи чи з власної ініціативи може оглянути веб-сайт (сторінку), інші місця збереження даних в мережі Інтернет з метою встановлення та фіксування їх змісту. Таким чином, електронні документи як докази у справі можуть бути подані стороною до суду як в оригіналі, так і в паперовій копії. При цьому, огляд електронного доказу (веб-сайту або сторінки) за його місцезнаходженням в мережі Інтернет здійснюється лише з метою встановлення та фіксування його змісту, а також за умови, що його не можна доставити до суду. В той же час, як вбачається з матеріалів справи, позивачем до позову додано паперову копію електронного документа «Умови та правила надання банківських послуг в ПриватБанк», отже, доказ доставлений до суду, його зміст встановлено та зафіксовано. Враховуючи викладене, суд приходить висновку, що відсутні підстави для проведення огляду електронного доказу за його місцезнаходженням на веб-сайті позивача, а тому у задоволенні клопотання слід відмовити. Ухвалою суду від 19 серпня 2021 року по даній справі відкрито провадження та призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження та відповідно до ч.5 ст.279 ЦПК України роз`яснено учасникам справи про її розгляд без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, також було надано строк для подання відповідачем відзиву на позов. Вказану ухвалу та копію позовної заяви з додатками було направлено відповідачу, які були повернуті до суду з відміткою за закінченням терміну зберігання. З метою належного повідомлення відповідача інформація про розгляд справи судом 21 жовтня 2021 року було розміщено оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України. Станом на 22.11.2021 року відзив на позов до суду не подавав. Суд, вивчивши та дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. Судом встановлено, що [PERSON] звернувся до АТ КБ «Приватбанк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав заяву № б/н від 25.12.2013 року (а.с.12). 14 червня 2018 року відбулась державна реєстрація та змінено повне та скорочене найменування позивача з Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПРИВАТБАНК» на Акціонерне товариство Комерційний банк «ПРИВАТБАНК» (а.с.54, 55). При цьому, відповідач [PERSON] підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Тарифами», які викладені на банківському сайті, складає між ним та банком договір, що підтверджується його підписом у заяві (а.с.12). При укладенні договору сторони керувались ч. 1 ст. 634 ЦК України, згідно якої договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Судом встановлено, що на виконання кредитного договору відповідачу було надано кредитні картки: дата відкриття - 25.12.2013 з терміном дії до 08/17, дата відкриття - 04.08.2014 з терміном дії до 07/18 та дата відкриття - 04.08.2014 з терміном дії до 07/18 (а.с.11). Відповідно до довідки про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки, оформленої на [PERSON] , старт карткового рахунку розпочався 25.12.2013. В подальшому відбувалася зміна кредитного ліміту 500,00грн. (25.12.2013), 360,00 грн. (19.02.2016), 270,00 грн. (04.03.2016), 170,00 грн. (26.03.2016), 80,00 грн. (24.04.2016), 0,00 грн. (25.05.2016), 4 000,00 грн. (29.11.2016) та 10.09.2018 зменшено кредитний ліміт до 0,00 грн. (а.с.10). Із матеріалів справи вбачається, що АТ КБ «ПРИВАТБАНК» належним чином виконав зобов`язання по видачі кредиту, а позичальник [PERSON] порушив умови кредитного договору та станом на 20.09.2020 року має заборгованість у сумі 19747,92 грн., яка складається з наступного: 11027,66 грн. - заборгованість за тілом кредита; в т.ч. 0,00 грн. - заборгованість за поточним тілом кредиту; 11027,66 грн. - заборгованість за простроченим тілом кредиту; 0,00 грн. - заборгованість за нарахованими відсотками; 0,00 грн. - заборгованість за простроченими відсотками; 4618,53 грн. - заборгованість за відсотками нарахованими на прострочений кредит згідно ст.625 ЦК України; 4101,73 грн. - нарахована пеня; 0,00 грн. - нараховано комісії. Даний факт заборгованості відповідача [PERSON] підтверджується довідкою розрахунком заборгованості за кредитом позичальника перед банком (а.с. 5-9). Відповідно до ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно ст. 1050 ЦК України позичальник зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 ЦК України, якою передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства. У зв`язку з невиконанням умов кредитного договору відповідач [PERSON] допустив заборгованість за кредитом, сплатою заборгованості за відсотками нарахованими на прострочений кредит згідно ст.625 ЦК України та пені. Частиною 2 ст. 1050 ЦК України передбачено, що якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів. Відповідно до вищевикладеного, АТ КБ «ПРИВАТБАНК» вимагає від відповідача [PERSON] повернути всю суму заборгованості по кредиту зі сплатою заборгованості за відсотками нарахованими на прострочений кредит згідно ст.625 ЦК України та пені. У зв`язку з тим, що відповідач [PERSON] отримав кредитні кошти і у нього виникло зобов`язання повернути такі кошти, у розмірах та у строки, зазначені у кредитному договорі, за користування кредитом, тому позов слід задовольнити частково в частині стягнення з відповідача 4000,00 гривень - заборгованість за тілом кредиту, оскільки матеріали справи не містять відомостей з посиланням на докази з приводу збільшення відповідачу тіла кредиту до 11027,66 гривень, як того вимагає позивач в позовних вимогах про стягнення заборгованості за тілом кредиту, а тому в решті частини стягнення тіла кредиту в розмірі 7027,66 гривень слід відмовити. Однак, що стосується вимог АТ КБ «ПриватБанк» щодо стягнення з відповідача [PERSON] 4618,53 грн. заборгованості за відсотками нарахованими на прострочений кредит згідно ст.625 ЦК України та 4101,73 грн. нарахованої пені судом встановлено наступне. З анкети-заяви, яка підписана відповідачем, вбачається, що в ній не міститься інформація про умови кредитування, розмір відсотків та комісій за користування кредитними коштами та порядок їх сплати, також відсутні умови договору про встановлення відповідальності у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення зобов`язання у вигляді грошової суми та її визначеного розміру. Відсутня інформація, яка кредитна картка буде отримана відповідачем та обслуговуватися банком. Банк, пред`являючи вимоги про погашення кредиту, просив, крім тіла кредиту, стягнути заборгованість по відсоткам нарахованим на прострочений кредит згідно ст.625 ЦК України в сумі 4618,53 грн., а також пеню в сумі 4101,73 грн. Позивач, обґрунтовуючи право вимоги в цій частині, в тому числі їх розмір і порядок нарахування, крім самого розрахунку кредитної заборгованості за договором, посилався на Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт "Універсальна" та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в АТ КБ «ПРИВАТБАНК» ресурс: Архів Умов та правил надання банківських послуг розміщені на сайті: www.privatbank.ua як невід`ємні частини спірного договору. При цьому, матеріали справи не містять підтверджень, що саме ці Витяг з Тарифів та Витяг з Умов розумів відповідач та ознайомився і погодився з ними, підписуючи заяву-анкету про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг АТ КБ «ПРИВАТБАНК», а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема й щодо сплати процентів за користування кредитними коштами, штрафних санкцій, саме у зазначеному в документах, що додані банком до позовної заяви, розмірах і порядках нарахування. Крім того, роздруківка із сайту позивача належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування, що підтверджено й у постанові Верховного Суду України від 11 березня 2015 року (провадження N 6-16цс15). Також суд вважає, що Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт "Універсальна" "Універсальна, 30 днів пільгового періоду" та Витяг з Умов та Правил надання банківських послуг в АТ КБ «ПРИВАТБАНК» ресурс: Архів Умов та правил надання банківських послуг розміщені на сайті: www.privatbank.ua, не містять підпису відповідача, тому їх не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного між сторонами 25.12.2013 року шляхом підписання заяви-анкети. Отже відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді ціну договору, яка встановлена у формі сплати процентів за користування кредитними коштами. За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та Правила банківських послуг, відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами та штрафних санкцій, надані банком Витяг з Тарифів та Витяг з Умов не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин. Вказана правова позиція підтверджена постановою Великої палати Верховного Суду № 342/180/17 від 03 липня 2019 року. Частиною 2 статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Як вбачається з розрахунку заборгованості позивачем нараховано відсотків за прострочений кредит згідно ст.625 ЦК за період з 01.10.2019 р. по 29.02.2020 року за ставкою 86,40 % річних, з 01.03.2020 року по 31.07.2020 р. за ставкою 43,20 % річних та з 01.08.2020 року по 20.09.2020 р. за ставкою 42,00 % річних на суму 4618,53 грн. Разом з тим, в матеріалах справи відсутні докази, що сторони погодили такий розмір процентів. Враховуючи викладене, суд вважає, що в задоволенні позовних вимог в частині стягнення з [PERSON] заборгованості по відсоткам нарахованим на прострочений кредит згідно ст.625 ЦК, а також пені слід відмовити. Відповідно до вимог ст.141 ЦПК України з відповідача слід стягнути на користь позивача понесені останнім судові витрати по сплаті судового збору пропорційно розміру задоволених позовних вимог. На підставі вищенаведеного та

Outcome: partial