Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-05 00:00:00

У жовтні 2014 року представник позивача звернувся до суду з вказаним позовом посилаючись на те, що 22 березня 2007 року між АКБ "Укрсоцбанк" та третьою особою [PERSON] був укладений кредитний договір №2007/670-2.06/38, відповідно до якого третя особа отримав кредит у сумі 150000,00 доларів США з терміном погашення до 21 березня 2014 року включно, зі сплатою за користування кредитом відсотків у розмірі 13,00% річних за фактичний період користування кредитом на фактичну суму залишку заборгованості по ньому. 22 березня 2007 року між ПАТ "Укрсоцбанк" та відповідачем [PERSON] та [PERSON], як майновими поручителями, був укладений договір іпотеки, відповідно до якого з метою забезпечення виконання кредитних зобов'язань [PERSON] за кредитним договором від 22 березня 2007 року відповідачі [PERSON] та [PERSON] передали позивачеві в іпотеку: - житловий будинок з господарчими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], - земельну ділянку загальною площею 0,100 га, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], кадастровий номер 5123784200:02:001:0036. Крім цього, 26 червня 2008 року між АКБ "Укрсоцбанк" та відповідачем [PERSON] був укладений кредитний договір №2008/25-100-141, відповідно до якого зазначений відповідач отримав кредит у сумі 239000,00 доларів США з терміном погашення до 25 березня 2023 року включно, зі сплатою за користування кредитом відсотків у розмірі 13,5% річних за фактичний період користування кредитом на фактичну суму залишку заборгованості по ньому. 26 червня 2008 року між ПАТ "Укрсоцбанк", [PERSON] та [PERSON], з метою забезпечення виконання зобов'язань [PERSON] за кредитним договором від 26 червня 2008 року укладено іпотечний договір, відповідно до якого відповідачі [PERSON] та [PERSON] передали в іпотеку позивачу вищезазначені земельну ділянку загальною площею 0,100 га та житловий будинок з господарчими будівлями та спорудами за адресою: [ADDRESS]. Оскільки третя особа [PERSON] та відповідач [PERSON] свої зобов'язання за кредитним договором належним чином не виконують та в них виникла заборгованість по поверненню кредитів та сплаті відсотків за користування ними позивач просить суд в рахунок часткового відшкодування заборгованості [PERSON] у розмірі 1542627,62 гривень за договором кредиту №2007/670-2.06/38 від 22 березня 2007 року та заборгованості [PERSON] у розмірі 3273203,93 гривень за договором кредиту №2008/25-100-141 від 26 червня 2008 звернути стягнення на житловий будинок з господарчими будівлями та спорудами та земельну ділянку загальною площею 0,100 га за адресою: [ADDRESS], шляхом визнання права власності ПАТ "Укрсоцбанк" на ці предмети іпотеки, визначивши на них ціну на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки суб'єкту оціночної діяльності на дату реєстрації права власності за ПАТ "Укрсоцбанк", а також виселити з житлового будинку за адресою: [ADDRESS], усіх фізичних та юридичних осіб, що в ньому зареєстровані та проживають, чи здійснюють господарську діяльність, без надання іншого жилого приміщення. Представник позивача в судове засідання не з'явився, направив до суду заяву про підтримання позову, який просив розглянути у його відсутності, проти ухвалення по справі заочного рішення він не заперечував. Відповідачі та третя особа про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, але в судове засідання не з'явилися, про причини неявки суду не повідомили. За наявністю умов, передбачених частиною першою ст.224 ЦПК України, та оскільки представник позивача не заперечує проти заочного вирішення справи, суд вважає можливим ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що даний позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно з ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно з ч.1 ст.33 Закону України "Про іпотеку " у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Відповідно до ст.39 Закону України "Про іпотеку" одночасно з рішенням про звернення стягнення на предмет іпотеки суд за заявою іпотекодержателя виносить рішення про виселення мешканців за наявності підстав, передбачених законом, Ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом (ч.4 ст.9 ЖК УРСР). Відповідно до ч.1 ст.40 Закону України "Про іпотеку" звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення є підставою для виселення всіх мешканців, за винятком наймачів та членів їх сімей. Виселення проводиться у порядку, встановленому законом. Згідно з ч.2 ст.40 Закону України "Про іпотеку" та ч.3 ст.109 ЖК УРСР звернення стягнення на передане в іпотеку жиле приміщення є підставою для виселення всіх громадян, що мешкають у ньому, за винятками, встановленими законом. Після прийняття кредитором рішення про звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення шляхом позасудового врегулювання на підставі договору всі мешканці зобов'язані на письмову вимогу іпотекодержателя або нового власника добровільно звільнити житловий будинок чи житлове приміщення протягом одного місяця з дня отримання цієї вимоги, якщо сторонами не погоджено більший строк. Якщо громадяни не звільняють жиле приміщення у встановлений або інший погоджений сторонами строк добровільно, їх примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду. Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що 22 березня 2007 року між АКБ "Укрсоцбанк" та третьою особою [PERSON] був укладений кредитний договір №2007/670-2.06/38, відповідно до якого третя особа отримав кредит у сумі 150000,00 доларів США з терміном погашення до 21 березня 2014 року включно, зі сплатою за користування кредитом відсотків у розмірі 13,00% річних за фактичний період користування кредитом на фактичну суму залишку заборгованості по ньому. Відповідно до п.1.2 цього кредитного договору кредит надано на споживчі потреби. 20 червня 2013 року між позивачем та відповідачем [PERSON] було укладено договір про внесення змін №4 до договору кредиту №2007/670-2.06/38 від 22 березня 2007 року, відповідно до умов якого було змінено валюту кредитування з доларів США на гривню. Таким чином, положення Закону України "Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті" №1304 -VІІ від 03 червня 2014 року, який набув чинності 07 червня 2014 року, на ці спірні правовідносини не поширюється. Поряд з цим, 22 березня 2007 року між ПАТ "Укрсоцбанк" та відповідачем [PERSON] та [PERSON], як майновими поручителями, був укладений договір іпотеки, відповідно до якого з метою забезпечення виконання кредитних зобов'язань [PERSON] за кредитним договором від 22 березня 2007 року відповідачі [PERSON] та [PERSON] передали позивачеві в іпотеку: - житловий будинок з господарчими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], - земельну ділянку загальною площею 0,100 га, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], кадастровий номер 5123784200:02:001:0036. Зазначений договір іпотеки від 22 березня 2007 року передбачає можливість задоволення вимог іпотеко держателя шляхом передачі йому права власності на предмети іпотеки (п.4.5.3). Крім цього, 26 червня 2008 року між АКБ "Укрсоцбанк" та відповідачем [PERSON] був укладений кредитний договір №2008/25-100-141, відповідно до якого зазначений відповідач отримав кредит у сумі 239000,00 доларів США з терміном погашення до 25 березня 2023 року включно, зі сплатою за користування кредитом відсотків у розмірі 13,5% річних за фактичний період користування кредитом на фактичну суму залишку заборгованості по ньому. Відповідно до п.1.2 цього кредитного договору кредит надано на споживчі потреби. 21 червня 2013 року між позивачем та відповідачем [PERSON] було укладено договір про внесення змін №5 до договору кредиту №2008/25-100-141 від 26 червня 2008 року, відповідно до умов якого було змінено валюту кредитування з доларів США на гривню. Таким чином, положення Закону України "Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті" №1304 -VІІ від 03 червня 2014 року, який набув чинності 07 червня 2014 року, на ці спірні правовідносини також не поширюється. 26 червня 2008 року між ПАТ "Укрсоцбанк", [PERSON] та [PERSON], з метою забезпечення виконання зобов'язань [PERSON] за кредитним договором від 26 червня 2008 року укладено іпотечний договір, відповідно до якого відповідачі [PERSON] та [PERSON] передали в іпотеку позивачу вже зазначені вище земельну ділянку загальною площею 0,100 га та житловий будинок з господарчими будівлями та спорудами за адресою: [ADDRESS]. Зазначений договір іпотеки від 26 червня 2008 року також передбачає можливість задоволення вимог іпотеко держателя шляхом передачі йому права власності на предмети іпотеки (п.4.5.3). Оскільки третя особа [PERSON] свої зобов'язання за кредитним договором від 22 березня 2007 року №2007/670-2.06/38 належним чином не виконує, за ним утворилась заборгованість у загальному розмірі 1542627,62 гривні, яка складається з заборгованості за кредитом у розмірі 1423564,70 гривень, заборгованості за відсотками у розмірі 113494,37 гривень, пені за несвоєчасне повернення кредиту 1487,77 гривень, пені за несвоєчасне повернення відсотків у розмірі 2838,43 гривень, інфляційних витрат за кредитом у розмірі 434,66 гривень, інфляційних витрат за відсотками у розмірі 807,70 гривень, що підтверджується наданим позивачем розрахунком. Оскільки відповідач [PERSON] свої зобов'язання за кредитним договором від 26 червня 2008 року №2008/25-100-141належним чином не виконує, за нею утворилась заборгованість у загальному розмірі 3273203,93 гривні, яка складається з заборгованості за кредитом у розмірі 2986715,62 гривень, заборгованості за відсотками у розмірі 263968,24 гривень, пені за несвоєчасне повернення кредиту 4743,90 гривень, пені за несвоєчасне повернення відсотків у розмірі 7826,97 гривень, інфляційних витрат за кредитом у розмірі 3881,94 гривень, інфляційних витрат за відсотками у розмірі 6067,26 гривень, що підтверджується наданим позивачем розрахунком. Суд вважає, що у позивача дійсно виникло право вимагати від [PERSON] та [PERSON] дострокового повернення кредитів, сплати комісій та відсотків за користування ними, виконання інших зобов'язань за цими договорами у повному обсязі, а також право задовольнити свої вимоги за основними зобов'язаннями [PERSON] та [PERSON] за цими кредитними договорами шляхом звернення стягнення на належні відповідачам [PERSON] та [PERSON] предмети іпотеки. Нормами, що містяться у ч3 ст.33, ст.36, ч.1 ст.37 Закону України "Про іпотеку", передбачено можливість задоволення вимог іпотекодержателя шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Це ототожнюється з передбаченими у кожному з іпотечних договорів (п.4.5.3) можливістю звернення стягнення на предмети іпотеки шляхом передачі права власності на них іпотекодержателю та позивач на підставі ч.2 ст.16 ЦК України має право вимагати застосування судом саме такого способу правового захисту. З врахуванням наведених положень діючого законодавства України та встановлених по справі обставин, оцінивши їх у сукупності, суд вважає, що дійсно існують правові підстави для звернення стягнення на предмети іпотеки і набуття позивачем права власності на земельну ділянку загальною площею 0,100 га та житловий будинок з господарчими будівлями та спорудами за адресою: [ADDRESS]. Згідно з ст.ст. 9, 109 ЖК України, ст.ст. 39-40 Закону України "Про іпотеку" виселення мешканців із житлового будинку чи житлового приміщення, яке є предметом іпотеки, проводиться в порядку, встановленому законом, у разі якщо мешканці добровільно не звільнили житловий будинок чи житлове приміщення, на яке звернуто стягнення як на предмет іпотеки, протягом одного місяця з дня отримання письмової вимоги іпотекодержателя або нового власника або в інший погоджений сторонами строк. 17 вересня 2014 року позивач направив відповідачам [PERSON] та [PERSON] вимогу про виселення протягом 30 днів з дня отримання цієї вимоги та попередив, що у іншому випадку він вимушений буде звернутися до суду з позовом про примусове виселення. Такі вимоги позивача відповідачами задоволені не були. З матеріалів справи вбачається, що у спірному житлі зареєстровані тільки відповідачі, тому в цій частині позов підлягає задоволенню шляхом виселення з житлового будинку за адресою: [ADDRESS], саме відповідачів [PERSON] та [PERSON] без надання їм іншого жилого приміщення. Подача даного позову до суду оплачена позивачем судовим збором у розмірі 3654,00 гривень. В силу ст.88 ЦПК України ці судові витрати підлягають відшкодуванню позивачеві за рахунок відповідачів рівними частинами.

Outcome: partial