Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-22 00:00:00

11.03.2020 року представник позивача - адвокат Слєпченко С.А., який діє на підставі ордеру на надання правової допомоги від 11.03.2020 року в інтересах позивача [PERSON] , звернувся в суд з позовною заявою до СТОВ «Колос» про розірвання договору оренди земельної ділянки. Просить розірвати договір оренди землі, укладений 29 березня 2013 року між Сільськогосподарським товариством з обмеженою відповідальністю "Колос" та померлим [INFO] [PERSON] , предметом якого є земельна ділянка, кадастровий номер : 7421485600:04:000:0424, що знаходиться на території Лемешівської сільської ради Городнянського району Чернігівської області та належала [PERSON] на підставі державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЯА № 764918. З позову виходить, що 29 березня 2013 року було укладено договір оренди землі між СТОВ "Колос" та [PERSON] , предметом якого стала земельна ділянка кадастровий номер 7421485600:04:000:0424, що знаходиться на території Лемешівської сільської ради Городнянського району Чернігівської області. [PERSON] помер [INFO] . Єдиним спадкоємцем померлого є позивач. Новий договір оренди з позивачем не укладався, хоча відповідач був повідомлений про смерть орендодавця і наявність спадкоємця. На момент звернення до суду земельна ділянка за цільовим призначенням не використовується, поросла чагарниками та деревами, що є порушенням з боку відповідача умов договору оренди землі та норм чинного законодавства України. Лист позивача від 13.02.2020 року, в якому містилася вимога про розірвання договору оренди в добровільному порядку, відповідач залишив без реагування. Враховуючи це, представник позивача просить розірвати вказаний договір оренди земельної ділянки. Ухвалою судді від 16.03.2020 року відкрито провадження у зазначеній справі. В судовому засіданні позивач та його представник позовні вимоги підтримали, просили задовольнити заявлені вимоги з урахуванням заяви про зміну підстави позову. Позивач пояснив, що відповідач є орендарем спірної земельні ділянки, яка з моменту укладання договору оренди відповідачем не оброблялася, у зв`язку з чим щороку усе більше заростає деревами. Восьмий рік відповідач не вживає жодних заходів до того, щоб приступити до використання земельної ділянки, не цікавиться її станом та не проявляє до неї жодного інтересу. Вказана бездіяльність відповідача постійшо погіршує стан земельної ділянки та створює небезпеку подальшого порушення прав позивача. Зі спливом часу відновлення стану земельної ділянки та приведення її до можливості використання за цільовим призначенням стає все більш утрудненим та в майбутньому для позивача може стати надмірним фінансовим тягарем. Враховуючи довготривалу бездіяльність відповідача, з метою запобігання збільшення витрат на приведення земельної ділянки до належного стану та убезпечення від збільшення збитків, яких зазнає позивач у зв`язку з залісненням земельної ділянки, позивач просить розірвати договір. Представник відповідача у судовому засіданні проти позову заперечував та підтримав позицію, викладену ним у документах по суті справи. Пояснив, що відповідач 8 років тому уклав договори оренди з різними фізичними особами, загальним масивом близько 1500 га. Оскільки технічні можливості відповідача не дозволяють обробляти усі орендовані ним землі, залишились масиви земель, які відповідач не взмозі обробити. Ці землі дійсно наразі заліснені, однак такими вони були і на момент прийняття їх в оренду. Коли саме відповідач планує приступити до використання спірної земельної ділянки, наразі не відомо. Не заперечував того факту, що з моменту пред`явлення позову відповідачем не вживалося жодних заходів з приводу використання спірної земельної ділянки. Вважає, що невикористання за цільовим призначенням земельної ділянки не погіршує якість землі та не є підставою для розірвання договору оренди. Заслухавши в судовому засіданні позивача та його представника, представника відповідача, дослідивши письмові докази та матеріали справи, суд дійшов висновку про обгрунтованість заявлених вимог, які підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Дослідженого судом договору оренди земельної ділянки від 29 березня 2013 року, встановлено, що його укладено між Сільськогосподарським товариством з обмеженою відповідальністю "Колос" та померлим [PERSON] , предметом якого є земельна ділянка, кадастровий номер : 7421485600:04:000:0424, що знаходиться на території Лемешівської сільської ради Городнянського району Чернігівської області та належала [PERSON] на підставі державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЯА № 764918. Договір зареєстрований в органах державної реєстрації 28.11.2013 року. Договір укладено строком на 15 років. Земельна ділянка, що передана в оренду, не мала недоліків, що можуть перешкождати її ефективному використанню. (п.1-8 договору) Письмовими доказами справи підтверджено, що власник спірної земельної ділянки [PERSON] [INFO] помер , успадкував спірну земельну ділянку позивач. (а.с.5) Згідно п.15 укладеного договору від 29.03.2013 року земельні ділянки були передані в оренду для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. За умовами п.17 договору орендар зобовязаний не погіршувати стан земельної ділянки. Пунктом 31 договору визначено обов`язки орендаря, серед яких орендар зобовязаний використовувати земельну ділянку за цільовим призначенням, приступати до використання земельної ділянки. За змістом п.38 договору дія договору припиняється шляхом його розірвання за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у наслідок невиконання другою стороною обов`язків, передбачених договором та невиконання пункту 31 договору. Як вбачається з акта обстеження земельної ділянки від 11 лютого 2020 року, та з пояснень учасників справи, з часу укладення між ними договору оренди земельна ділянка СТОВ «Колос» не обробляється та не використовується за цільовим призначенням, а саме: не ореться, посів сільськогосподарських культур не проводиться, не здійснюються заходи боротьби з бур`янами, земельна ділянка знаходяться в занедбаному стані, забур`яненна та залісена. (а.с.6) Статтею 5 Земельного Кодексу України визначені основні принципи земельного законодавства, зокрема й принцип раціонального використання та охорони земель. Раціональним вважається таке використання земель, у ході якого забезпечується одержання сталих високих урожаїв сільськогосподарських культур, запобігання необґрунтованому вилученню земель зі сфери сільськогосподарського виробництва для потреб інших галузей народного господарства, збереження та підвищення родючості ґрунтів, охорона навколишнього середовища. Главою 5 Земельного кодексу України передбачені види земель сільськогосподарського призначення, в тому числі і землі, призначені для виробництва сільськогосподарської продукції. Статтями 93 та 96 Земельного кодексу України передбачено, що право оренди земельної ділянки - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності. Землекористувач зобов`язаний забезпечувати використання землі за цільовим призначенням; додержуватися вимог законодавства про охорону довкілля; своєчасно сплачувати земельний податок або орендну плату; не порушувати прав власників суміжних земельних ділянок та землекористувачів; підвищувати родючість ґрунтів та зберігати інші корисні властивості землі; своєчасно надавати відповідним органам виконавчої влади та органам місцевого самоврядування дані про стан і використання земель та інших природних ресурсів у порядку, встановленому законом; дотримуватися правил добросусідства та обмежень, пов`язаних зі встановленням земельних сервітутів та охоронних зон; зберігати геодезичні знаки, протиерозійні споруди, мережі зрошувальних і осушувальних систем. Відповідно до вимог ч. 1ст. 24 Закону України «Про оренду землі» орендодавець має право вимагати від орендаря: використання земельної ділянки за цільовим призначенням згідно з договором оренди; дотримання екологічної безпеки землекористування та збереження родючості ґрунтів, додержання державних стандартів, норм і правил; дотримання режиму водоохоронних зон, прибережних захисних смуг, зон санітарної охорони, санітарно-захисних зон, зон особливого режиму використання земель та територій, які особливо охороняються; своєчасного внесення орендної плати. Згідно зіст. 25 Закону України «Про оренду землі» орендар земельної ділянки зобов`язаний: приступати до використання земельної ділянки в строки, встановлені договором оренди землі, зареєстрованим в установленому законом порядку; виконувати встановлені щодо об`єкта оренди обмеження (обтяження) в обсязі, передбаченому законом або договором оренди землі; дотримуватися режиму використання земель природно-заповідного та іншого природоохоронного призначення, оздоровчого, рекреаційного та історико-культурного призначення; у п`ятиденний строк після державної реєстрації договору оренди земельної ділянки державної або комунальної власності надати копію договору відповідному органу доходів і зборів. Судом установлено, що відповідач як орендар не виконує обов`язку приступити до використання земельної ділянки позивача. Невиконання цього обовязку є довготривалим та призвело до порушення режиму використання земельної ділянки, її забур`янення і залісення. Згідно зі ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Порушення умов договору може бути підставою відповідно до ст.32 Закону України «Про оренду землі» для розірвання договору оренди. Відповідно до ч. 2 ст. 651 ЦК України договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. Аналогічна норма закріплена і в статті 31 Закону України «Про оренду землі». Згідно із частиною першою статті 32 Закону України «Про оренду землі» на вимогу однієї зі сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обов`язків, передбачених статтями 24, 25 цього Закону та умовами договору, в разі випадкового знищення чи пошкодження об`єкта оренди, яке істотно перешкоджає передбаченому договором використанню земельної ділянки, а також на підставах, визначених ЗК України та іншими законами України. На момент укладення спірного договору визначено, серед іншого, умови використання та цільове призначення земельної ділянки, яка передається в оренду, умови збереження стану об`єкта оренди. Таким чином, невиконання обов`язку з використання земельної ділянки за цільовим призначенням є порушенням умов договору оренди земельної ділянки. Крім того, суд приймає до уваги той факт, що у лютому 2020 року позивач звертався до відповідача з заявою, в якій вказував про невиконання відповідачем обовязку приступити до використання земельною ділянкою, що негативно впливає на стан земельної ділянки. Однак, не зважаючи на заявлені позивачем претензії, відповідач не проявив інтересу до спірної земельної ділянки та не почав її використовувати на момент судового розгляду, що визнали сторони в судовому засіданні. Встановивши, що тривалим невикористанням земельної ділянки сільськогосподарського призначення відповідачем як орендарем порушені істотні умови договору, що призвело до порушення режиму використання земельної ділянки, забур`янення і залісення, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог. Зазначена правова позиція висловлена в постановах Верховного Суду України від 23 грудня 2015 року № 6-2271цс15, від 20 січня 2016 року №6-1980цс15. На підставі викладеного,

Outcome: approved