Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-25 00:00:00

У червні 2018 року позивач звернувся до суду з вказаним позовом, в якому послався на таке. Відповідно до рішення Снігурівської міської ради Миколаївської області №60 від 25 березня 1999 року за ним, як неповнолітнім та позбавленим батьківського піклування, було закріплено житлову площу у квартирі [ADDRESS]. З того часу він зареєстрований у вказаній квартирі. Зазначена квартира перебуває у власності та знаходиться на балансі Снігурівської міської ради. До повноліття він перебував у Миколаївській загальноосвітній школі-інтернаті №5. В силу віку, не міг скористатися правом на приватизацію, а його опікун [PERSON] право на приватизацію не отримував, місце перебування його на теперішній час невідоме. Відповідно до даних Державного реєстру речових прав квартира ні за ким не зареєстрована. Снігурівською міською радою відмовлено йому у реалізації права на приватизацію квартири за відсутності ордеру про розподіл житлової площі, а також інших документів, які він не може отримати. Просив визнання за ним право на приватизацію та зобов'язати відповідача провести приватизацію вказаної квартири. У судове засідання позивач та його представник не з'явилися, у своїх заявах просили справу слухати у їх відсутність, позовні вимоги підтримали повністю (вх.№№1590/18-вх., 1591/18-вх. від 26.02.2019р.). Представник відповідача також подав суду заяву про слухання справи в його відсутність, у вирішенні спору поклався на розсуд суду (вх.ЕП-407/19-вх. від 26.02.2019р.). Судом ухвалено про розгляд справи у відсутність учасників справи. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до такого. Позивач у справі [PERSON] народився 13 квітня 1995 року в м.Снігурівка, що підтверджується копією паспорту серії ЕР №438640, виданого 21 листопада 2011 року Снігурівським РВ УМВС України в Миколаївській області. 22 листопада 2011 року зареєстровано його місце проживання за адресою: [INFO] (а.с.2). Рішенням Снігурівського районного суду Миколаївської області від 25 лютого 2008 року задоволено позов Миколаївської загальноосвітньої школи-інтернату №5; позбавлено батьківських прав [PERSON] відносно його неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]; неповнолітнього передано під опіку Миколаївській загальноосвітній школі-інтернату №5 (а.с.7-8). Рішенням Виконавчого комітету Снігурівської міської ради Миколаївської області №60 від 25 березня 1999 року за неповнолітнім [PERSON] закріплено 1/5 частку квартири [ADDRESS] (а.с.4). Згідно з розпорядженням голови райдержадміністрації [PERSON] від 29 червня 1999 року №137-р [PERSON], [INFO], влаштовано до дитячого будинку з утриманням неповнолітнього за рахунок держави (а.с.5). Відповідно до рішення Снігурівської міської ради Миколаївської області від 23 квітня 2008 року №150 опікуном 1/5 частини квартири [ADDRESS], що закріплена за неповнолітнім [PERSON] - позивачем у справі, призначено [PERSON] (а.с.6). Як вбачається з інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо об'єкта нерухомого майна, сформованого 07 серпня 2017 року №93789510, відомості щодо права власності на квартиру [ADDRESS] відсутні (а.с.10-11). Згідно з довідкою КП ММБТІ від 23 січня 2019 року №20 право власності на вказану квартиру не зареєстровано. З довідки Снігурівської міської ради №75 від 07 серпня 2017 року [PERSON] зареєстрований за вказаною адресою (а.с.9). За такого, судом встановлено, що на момент приватизації квартири [ADDRESS] позивач у справі був неповнолітнім та силу віку не міг реалізувати право на приватизацію 1/5 частки закріпленого за ним житла, його опікун [PERSON] не вчинив таких дій в інтересах підопічного. Відповідно до ст.ст.30, 41 Конституції України кожному гарантується недоторканність житла, ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності, право приватної власності є непорушним. Відповідно до ст.345 ЦК України фізична або юридична особа може набути право власності у разі приватизації державного майна та майна, що є в комунальній власності. Приватизація здійснюється у порядку, встановленому Законом. Відповідно до ст.2 Закону України "Про приватизацію державного житлового фонду", до об'єктів приватизації належать квартири багатоквартирних будинків, одноквартирні будинки, житлові приміщення у гуртожитках (житлові кімнати, блоки (секції), кімнати у квартирах та одноквартирних будинках, де мешкають два і більше наймачів. Частиною другою цієї статті визначено вичерпний перелік об»єктів, що не підлягають приватизації. Згідно з ч.3 ст.8 Закону України "Про приватизацію державного житлового фонду", передача квартир (будинків) у власність громадян здійснюється на підставі рішень відповідних органів приватизації, що приймаються не пізніше місяця з дня одержання заяви громадянина. Відповідно до п.п. 17, 18, 20 Положення про порядок передачі квартир (будинків), жилих приміщень у гуртожитках у власність громадян, затвердженого наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 16.12.2009 року № 396, громадянин, який виявив бажання приватизувати займану ним і членами його сім'ї на умовах найму квартиру (будинок), жиле приміщення у гуртожитку, кімнату в комунальній квартирі, звертається в орган приватизації. Громадянином до органу приватизації подаються: оформлена заява на приватизацію квартири (будинку), приміщення у гуртожитку, кімнати у комунальній квартирі; копію документа, що посвідчує особу; технічний паспорт на квартиру (будинок), жиле приміщення у гуртожитку; довідка про склад сім'ї та займані приміщення; копія ордера про надання житлової площі (копія договору найму жилої площі у гуртожитку); документ, що підтверджує невикористання ним житлових чеків для приватизації державного житлового фонду; копія документа, що підтверджує право на пільгові умови приватизації; заява згода тимчасово відсутніх членів сім'ї наймача на приватизацію квартири (будинку), жилих приміщень у гуртожитку, кімнат у комунальній квартирі. Документом, що підтверджує невикористання громадянином житлових чеків для приватизації державного житлового фонду є довідка з попередніх місць проживання (після 1992 р.) щодо невикористання права на приватизацію державного житлового фонду. З метою реалізації права на житло шляхом приватизації зазначеної квартири позивач звернувся до Снігурівської міської ради Миколаївської області з відповідною заявою, за результатами розгляду якої листом міського голови йому відмовлено з посиланням на ч.1 ст.8 Закону "Про приватизацію державного житлового фонду" та п.18 Положення про порядок передачі квартир (будинків), жилих приміщень у гуртожитках у власність громадян, затвердженого наказом Міністерства з питань житлового комунального господарства України №396 від 16.12.2009 року за ненадання необхідних документів (а.с.12-13). Частина 2 ст.9 Житлового кодексу України закріплює за громадянином право на приватизацію квартир (будинків) державного житлового фонду. Пунктом 5 ст.16 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" встановлено, що від імені та в інтересах територіальних громад права суб'єкта комунальної власності здійснюють відповідні ради. Відповідно до ч.ч.10, 11 ст.8 Закону "Про приватизацію державного житлового фонду", Органи приватизації, органи місцевого самоврядування не мають права відмовити мешканцям квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках у приватизації займаного ними житла, крім випадків, передбачених законом; спори, що виникають при приватизації квартир (будинків) та житлових приміщень у гуртожитках державного житлового фонду, вирішуються судом. Згідно ст..32 Закону України «Про забезпечення організаційно-правових умов соціального захисту дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування», за дітьми-сиротами та дітьми, позбавленими батьківського піклування, а також особами з їх числа зберігається право на житло, в якому вони проживали з батьками, рідними до встановлення опіки, піклування, влаштування в прийомні сімї, дитячі будинки сімейного типу, заклади для дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. За такого, суд погоджується з доводами позивача стосовно того, що він має право на приватизацію квартири без ордера про надання жилої площі за адресою: [ADDRESS]; відмова у оформленні приватизації порушила право позивача на приватизацію житла, яке за ним закріплено, а тому позов є обгрунтованим та таким, що підлягає до задоволення.

Outcome: approved