Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-19 00:00:00

29.03.2017 року ПАТ КБ «ПриватБанк» звернувся в суд з вищезазначеним позовом. Позов мотивовано тим, що відповідно до умов укладеного договору №б/н від 05.06.2012 року [PERSON] був наданий банком кредит у розмірі 2000 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою 30,00 відсотків на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Умови договору банком виконані в повному обсязі, проте відповідачка ухиляється від взятих на себе зобов"язань по сплаті кредитних коштів згідно графіку погашення і станом на 28.02.2017 року заборгувала банку 14041 гривень 93 копійок, які позивач просить стягнути з відповідачки на свою користь, а також судовий збір. Представник позивача в судове засідання не зявився, надав суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує повністю, посилаючись на обставини викладені в позовній заяві, не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не зявилася, про причини неявки не повідомила, про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином. Від представника відповідача [PERSON] надійшла заява про розгляд справи за відсутності відповідачки та її представника та про застосування строку позовної давності. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Відповідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. При укладенні кредитного договору сторони виходили з вимог ст.634 ЦК України у відповідності до яких договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією зі сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. З матеріалів справи вбачається, що 05.06.2012 року відповідачка стала клієнтом ПАТ КБ «ПриватБанк», ознайомившись із Умовами та Правилами надання банківських послуг, підписавши Заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у позивача, в якій зазначено істотні умови кредитного договору (сума кредитного ліміту, розмір процентів, строк дії кредитного договору). У відповідності до ч. 1\~ст. 638 ЦК України\~договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Згідно з ч. 2\~ст. 640 ЦК України\~договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповідь про прийняття цієї пропозиції. [PERSON] підтвердила свою згоду на те, що підписана нею заява разом з "Умовами та правилами надання банківських послуг" (далі по тексту - Умови), "Правилами користування платіжною карткою" та "Тарифами Банку" складає між нею та банком договір про надання банківських послуг. Сторонами також визначено, що строк дії кредитного ліміту відповідає строку дії картки, а погашення заборгованості здійснюється щомісячними платежами в розмірі 7% від суми заборгованості. Відповідно до ст. 256 Цивільного кодексу України (далі ЦК Ураїни) позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність, згідно ст.257 ЦК України, встановлюється тривалістю у три роки. Перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч. 1 ст. 261 ЦК України). Строк виконання зобов'язання, визначений місяцями з врахуванням вимог ч.3 ст.254 ЦК України, спливає у відповідне число останнього місяця строку. З урахуванням особливостей конкретних правовідносин початок перебігу позовної давності пов'язаний з певними юридичними фактами та їх оцінкою управомоченою особою. За змістом цієї норми, початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. Повернення заборгованості за кредитним договором включає в себе зобов'язання позичальника здійснювати повернення кредиту частинами (щомісячними платежами) в розмірі та в строки, визначені заявою позичальника, щомісячно сплачувати проценти за користування кредитом, а також відповідальність за порушення порядку повернення кредиту та процентів за користування ним. Оскільки, умовами договору встановлені окремі самостійні зобов'язання, які деталізують обов'язок боржника повернути весь борг частинами та встановлюють самостійну відповідальність за невиконання цього обов'язку, то право кредитора вважається порушеним з моменту недотримання боржником строку погашення заборгованості, а відтак і початок перебігу позовної давності за кожний черговий платіж починається з моменту порушення строку його погашення. Таким чином, початок позовної давності для стягнення нарахованих платежів утвореної відповідачем заборгованості необхідно обчислювати з моменту (місяця, дня) невиконання позичальником кожного із цих зобов'язань. Вказана правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України у справі №6-14цс 14 від 19.03.2014 року по спору про стягнення заборгованості за кредитним договором. Розрахунком заборгованості, що міститься в матеріалах справи (а.с.4) доведено, що останній платіж по кредиту [PERSON] сплатила 11.07.2014 року, інших платежів не здійснювала. Позивач звернувся з позовом до суду про стягнення заборгованості 29.03.2017 року, тобто в межах трьохрічного строку позовної давності. Зважаючи на дану обставину, заява представника позивача про застосування строку позовної давності задоволенню не підлягає. Відповідно до ст.526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства. Згідно з ст.ст. 1048, 1049 ЦК України позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві кредит у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідачка в порушення вимог договору свої зобовязання в частині погашення кредиту, згідно розрахунку заборгованості по погашенню кредиту та відсотків станом на 28.02.2017 року за користування кредитом не виконує, в результаті чого заборгованість складає 14041 гривень 93 копійок, з яких: 1887, 91 гривень- заборгованість за кредитом, 11009, 17 гривень- заборгованість по відсотках, 500 гривень- штраф (фіксована частина); 644, 85 гривень- штраф (процентна складова) (а.с.4). Відповідно до ст.610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Тобто, ухиляючись від сплати заборгованості за кредитом, відповідач порушує зобов'язання за даним договором. У разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, згідно вимог ст.610 ЦК України. Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що вимоги позивача ґрунтуються на законі та умовах чинного між сторонами договору, а тому підлягають до задоволення. З відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 1600 гривень, згідно ч.1 ст. 88 ЦПК України.

Outcome: approved