Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-17 00:00:00

Позивач ПАТ "Дельта Банк" звернувся до суду з позовом до відповідачки [PERSON] про звернення стягнення на предмет іпотеки, мотивуючи свої вимоги тим, що 03.11.2006 року між АКІБ "УкрСиббанк", правонаступником якого є ПАТ "УкрСиббанк", та відповідачкою [PERSON] був укладений Кредитний договір № 11070771000 на суму 75000, 00 доларів США із сплатою 11,3 % річних із строком повернення до 03.11.2016 року. 08.12.2011 року між ПАТ "УкрСиббанк" та ПАТ "Дельта Банк" був укладений Договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитами, відповідно до якого в порядку, обсязі та на умовах, визначених даним Договором, ПАТ "УкрСиббанк" передає (відступає) ПАТ "Дельта Банк" права вимоги за кредитними та забезпечувальними договорами, внаслідок чого АТ "Дельта Банк" замінює АТ "УкрСиббанк" як кредитора (стає новим кредитором) у зазначених зобов"язаннях, а внаслідок передачі від АТ "УкрСиббанк" до АТ "Дельта Банк" прав вимоги до боржників, до позивача переходить (відступається) право вимагати від боржників повного, належного та реального виконання обов"язків за кредитними та забезпечувальними договорами. З метою забезпечення виконання грошових зобов"язань за вказаним Кредитним договором іпотекодавець [PERSON] передала в іпотеку нерухоме майно, а саме квартиру [ADDRESS]. Банк свої зобов»язання виконав у повному обсязі, кредит надав, але відповідачка свої зобовязання належним чином не виконує, кредит та відсотки в повному обсязі не сплачує, у зв"язку з чим виникла заборгованість у розмірі 2243519,13 грн. На підставі викладеного Банк вимушений звернутися до суду з даним позовом, в якому просить суд в рахунок виконання основного зобов"язання [PERSON] щодо оплати заборгованості у розмірі 2243519,13 грн. за Договором про надання споживчого кредиту від 03.11.2006 року звернути стягнення заборгованості за кредитним договором шляхом передачі іпотеко держателю предмету іпотеки у власність та визнання на нього права власності за АТ "Дельта Банк", а саме квартиру, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], предмет іпотеки складається з двох житлових кімнат, загальною площею 66,1 кв.м., а також стягнути з відповідачки судові витрати по справі. В судове засідання представник позивача не з»явилася, подала до суду заяву про розгляд справи за відсутності представника позивача, де зазначила, що повністю підтримує позовні вимоги, проти заочного розгляду справи не заперечує. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні проти задоволення позову заперечив, просив в його задоволенні відмовити, через його необґрунтованість та безпідставність. Вислухавши пояснення представника відповідача, вивчивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ПАТ "Дельта Банк" не підлягають задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що 03.11.2006 року між АКІБ "УкрСиббанк", правонаступником якого є ПАТ "УкрСиббанк", та відповідачкою [PERSON] був укладений Кредитний договір № 11070771000 на суму 75000, 00 доларів США із сплатою 11,3 % річних із строком повернення до 03.11.2016 року. 08.12.2011 року між ПАТ "УкрСиббанк" та ПАТ "Дельта Банк" був укладений Договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитами, відповідно до якого в порядку, обсязі та на умовах, визначених даним Договором, ПАТ "УкрСиббанк" передає (відступає) ПАТ "Дельта Банк" права вимоги за кредитними та забезпечувальними договорами, внаслідок чого АТ "Дельта Банк" замінює АТ "УкрСиббанк" як кредитора (стає новим кредитором) у зазначених зобов"язаннях, а внаслідок передачі від АТ "УкрСиббанк" до АТ "Дельта Банк" прав вимоги до боржників, до позивача переходить (відступається) право вимагати від боржників повного, належного та реального виконання обов"язків за кредитними та забезпечувальними договорами. З метою забезпечення виконання грошових зобов"язань за вказаним Кредитним договором між АКІБ "УкрСиббанк" та відповідачкою [PERSON] був укладений Договір іпотеки, відповідно до умов якого відповідачка передала в іпотеку Банку предмет іпотеки, а саме квартиру [ADDRESS]. Згідно із ст. 525, 526 ЦК України зобовязання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору і одностороння відмова від зобовязання не допускається. Відповідно до вимог ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов"язання, на вимогу кредитора зобов"язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір не встановлений договором або законом. Згідно із ст. 629 ЦК України Договір є обов"язковим для виконання сторонами. Як вбачається з письмових матеріалів справи, Банк свої зобов"язання виконав у повному обсязі, а відповідачка зобов"язання за Договорами у повному обсязі не виконує, у зв"язку з чим виникла заборгованість. Станом на момент розгляду справи загальна сума заборгованості [PERSON] перед позивачем становить 2243519,13 грн., що підтверджується відповідною довідкою. Частиною 2 статті 1054 ЦК України передбачено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Згідно із вимогами ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлено обов"язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 33 Закону України "Про іпотеку" в разі невиконання боржником основного зобовязання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобовязанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Статтею 7 Закону передбачено, що за рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобов"язанням у повному обсязі або в частині. Але ж з 07.06.2014 року набрав чинності Закон України "Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті", відповідно до умов якого не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) нерухоме майно, яке вважається предметом застави або предметом іпотеки згідно із ст. 5 Закону України "Про іпотеку", якщо таке майно виступає як забезпечення зобов"язань громадянина України (позичальника або майнового поручителя) за споживчими кредитами, наданими йому кредитними установами - резидентами України в іноземній валюті, та за умови, що таке нерухоме житлове майно використовується як місце постійного проживання позичальника/майнового поручителя, за умови, що у позичальника або майнового поручителя у власності не знаходиться інше нерухоме житлове майно і загальна площа такого нерухомого майна не перевищує 140 кв.м. для квартири та 250 кв.м. для жилого будинку. Як встановлено при розгляді справи, відповідачка не є суб"єктом Закону України "Про засади запобігання і протидії корупції", належна їй квартира має загальну площу 66,1 кв.м., іншого нерухомого майна у власності відповідачки не встановлено. Предмет іпотеки, на який позивач просить звернути стягнення, підпадає під дію Закону України "Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті" та не може бути примусово стягнутий (відчужений) без згоди власника, а згоди власника на звернення стягнення надано не було. Враховуючи те, що протягом дії вказаного вище Закону інші Закони України з питань майнового забезпечення кредитів діють з урахуванням його норм, у суду відсутні підстави для задоволення позову на даний час. Аналізуючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги Банку є безпідставними та необґрунтованими, а тому такими, що не підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed