Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-14 00:00:00

В жовтні 2013 року позивач - ПАТ КБ "ПриватБанк" звернувся до суду із даним позовом до відповідачів - [PERSON], [PERSON], [PERSON], в обґрунтування якого вказав наступне. 31.07.2008 року між ПАТ КБ "ПриватБанк" та [PERSON] був укладений кредитний договір № 241826-cred, згідно якого банк надав останньому кредит у розмірі 6000 доларів США, зі строком користування до 27.07.2010 року, зі сплатою за користування кредитними коштами 24% річних. В забезпечення належного виконання позичальником зобов'язань за кредитним договором, 31.07.2008 року між ПАТ КБ "ПриватБанк" та [PERSON]., також між ПАТ КБ "ПриватБанк" та [PERSON] були укладені договори поруки, за якими останні зобов'язалася відповідати солідарно з позичальником [PERSON] за належне виконання ним зобов'язань за кредитним договором. Через неналежне виконання позичальником своїх зобов'язань за кредитним договором станом на 17.07.2013 року виникла заборгованість зі сплати платежів на погашення кредиту та сплати відсотків в розмірі 17023,71 доларів США, що еквівалентно 136019,46 грн., із яких: - 5418,97 доларів США - заборгованість за кредитом; - 10764,29 доларів США - заборгованість по процентам за користування кредитом; - 31,29 доларів США - штраф (фіксована частина); - 809,16 доларів США - штраф (процентна складова). Посилаючись на викладене, позивач просить стягнути з відповідачів у солідарному порядку вказану кредитну заборгованість. Заочним рішенням Корабельного районного суду м. Миколаєва від 09.12.2013 р. позов був задоволений у повному обсязі. Ухвалою Корабельного районного суду м. Миколаєва від 19.12.2016 р. зазначене вище рішення суду було скасовано, а справа була призначена до розгляду в загальному порядку. В судове засідання представник позивача не з'явився, подав заяву про слухання справи у його відсутність, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив їх задовольнити з підстав, що викладені у позовній заяві. Відповідач - [PERSON] в судове засідання не з'явився, причини його неявки суду невідомі, був повідомлений належним чином про час та місце судового засідання по справі. Відповідач - [PERSON] та її представник [PERSON] у судовому засіданні заперечували проти позову з тих підстав, що позивач не направляв до [PERSON] вимоги про погашення заборгованості як до поручителя та пропустив встановлений законом шестимісячний строк для звернення із такою вимогою. Крім цього, відповідач надала суду свої письмові заперечення проти позову, які долучені до матеріалів справи. Заслухавши пояснення осі, які беруть участь у справі та дослідивши зібрані по справі письмові докази, суд прийшов до наступного. Судом встановлено, що 31.07.2008 року між ПАТ КБ "ПриватБанк" та [PERSON] був укладений кредитний договір № 241826-cred, згідно якого банк надав останньому кредит у розмірі 6000 доларів США, зі строком користування до 27.07.2010 року, зі сплатою за користування кредитними коштами 24% річних. На забезпечення належного виконання позичальником [PERSON] зобов'язань за кредитним договором, 31.07.2008 року укладено два договори поруки ПАТ КБ "ПриватБанк" та [PERSON]., та між ПАТ КБ "ПриватБанк" та [PERSON]. За договорами поруки [PERSON] та [PERSON] зобов'язалися відповідати солідарно з позичальником [PERSON] за належне виконання ним зобов'язань за кредитним договором. За п. 2 договору поруки поручитель відповідає перед кредитором за виконання обов'язків за кредитною угодою в тому ж розмірі, що і боржник, включаючи сплату кредиту, процентів, нарахованих за користування кредитом, винагород, штрафів, пені та інших платежів, відшкодування збитків. Згідно п. 4 договору у випадку невиконання боржником обов'язків за кредитною угодою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення щодо договору позики, якщо інше не встановлено законом і не випливає із суті кредитного договору. Згідно ч. 1 ст. 1048 ЦК України кредитодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання відсотків встановлюється договором. Відповідно до ч. 1 ст. 1049, ст. 1050 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути кредитодавцю кредит у строк та в порядку, що встановлені договором. В разі несвоєчасного повернення коштів він не звільняється від обов'язку виконання зобов'язання, при цьому кредитодавець має право вимагати від позичальника достроково повернути всю суму кредиту та внести інші платежі, передбачені договором. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Через неналежне виконання позичальником своїх зобов'язань за кредитним договором станом на 17.07.2013 року виникла заборгованість зі сплати платежів на погашення кредиту та сплати відсотків в розмірі 17023,71 доларів США, що еквівалентно 136019,46 грн., із яких: - 5418,97 доларів США - заборгованість за кредитом; - 10764,29 доларів США - заборгованість по процентам за користування кредитом; - 31,29 доларів США - штраф (фіксована частина); - 809,16 доларів США - штраф (процентна складова). Частиною першою ст. 553 ЦК України визначено, що поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. У разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки (ч. 1, 2 ст. 554 ЦК України). Підстави припинення поруки визначені у ст. 559 ЦК України, згідно п. 4 цієї статті порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобов'язання не встановлений або встановлений моментом пред'явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред'явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки. Отже, порука - це строкове зобов'язання, і незалежно від того, встановлений строк її дії договором чи законом, його сплив припиняє суб'єктивне право кредитора. Відповідно до ч. 1 ст. 251 ЦК України строком є певний період у часі, зі спливом якого пов'язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами (ч. 1 ст. 252 ЦК України). Разом з тим із настанням певної події, яка має юридичне значення, законодавець пов'язує термін, який визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати (ч. 2 ст. 251 та ч. 2 ст. 252 ЦК України). Зі змісту договорів поруки вбачається, що в них не встановлено строку, після якого порука припиняється, а умова договору поруки (пункт 10) про його дію до повного виконання боржником своїх зобов'язань перед банком за кредитним договором не є встановленим сторонами строком припинення дії поруки, оскільки таке суперечить визначенню строків, що міститься у ч. 1 ст. 251 та ч. 1 ст. 252 ЦК України, тому в цьому разі підлягають застосуванню норми ч. 4 ст. 559 ЦК України про те, що порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про те, що порука - це строкове зобов'язання, і незалежно від того, встановлений строк її дії договором чи законом, його сплив припиняє суб'єктивне право кредитора. Це означає, що строк поруки відноситься до преклюзивних строків. У кредитному договорі строк виконання основного зобов'язання чітко визначений, і таким строком є строк повного погашення кредиту, тобто 27.07.2010 року. При цьому строк поруки не є строком для захисту порушеного права. Це строк існування самого зобов'язання поруки. Таким чином, і право кредитора, і обов'язок поручителя по його закінченні припиняються, а це означає, що жодних дій щодо реалізації цього права, в тому числі застосування примусових заходів захисту в судовому порядку, кредитор вчиняти не може. Отже, вимогу до поручителя про виконання взятого ним зобов'язання має бути пред'явлено в межах строку дії поруки (6 місяців, 1 року чи будь-якого іншого строку, який встановили сторони в договорі). Тому навіть якщо в межах строку дії поруки була пред'явлена претензія і поручитель не виконав вказані в ній вимоги, кредитор не має права на задоволення позову, заявленого поза межами вказаного строку, оскільки із закінченням строку припинилося матеріальне право. Така правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 17.09.2014 р. у справі № 6-6цс14. За таких обставин у банку виникло право пред'явити вимогу до поручителя про виконання порушеного зобов'язання боржника щодо повернення кредиту, починаючи з 27.07.2010 року і протягом наступних шести місяців. Однак позивач пропустив цей строк та звернувся до суду із даним позовом лише 08.10.2013 року З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку про необхідність часткового задоволення позову та стягнення суми кредитної заборгованості лише з відповідача [PERSON] як з позичальника, а у задоволенні вимог позивача про стягнення кредитної заборгованості з відповідачів [PERSON] та [PERSON] як з поручителів, суд вважає необхідним відмовити за припиненням строку дії поруки. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача [PERSON] також належить стягнути сплачений позивачем при подачі даного позову судовий збір у розмірі - 1360,19 грн. На підставі викладеного та користуючись ст.ст. 10, 11, 60, 214, 215 ЦПК України, суд

Outcome: partial