Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-29 00:00:00

У поданій заяві представник позивача просить стягнути з [PERSON] на користь ПАТ КБ "Приватбанк" заборгованість за кредитним договором у розмірі 13065 грн. 63 коп. та судові витрати по справі. В обґрунтування своїх вимог позивач покликається на те, що 23 грудня 2011 року між сторонами укладено договір, за яким [PERSON] отримав кредит у розмірі 1300 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну карту зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Отримавши кредит, відповідач належним чином взяті по договору зобов'язання не виконував, порядку погашення кредиту не дотримувався, що призвело до утворення заборгованості. Невиконання відповідачем умов договору дають право позивачу стягнути з нього заборгованість за кредитом у судовому порядку. З огляду на положення ст.ст.1216, 1218, 1219, 1231, 1268, 1269, 1296, 1297 ЦК України та правові позиції Верховного Суду України (справи №6-18цс13, №6-33цс15), відповідно до яких у разі смерті боржника за кредитним договором за наявності спадкоємців відбувається заміна боржника в зобов'язанні, який несе відповідальність у межах вартості майна, одержаного у спадщину, ухвалою суду від 01 липня 2016 року у зв'язку зі смертю [NUMBER] року відповідача [PERSON] до участі у справі залучено його правонаступника [PERSON] Представник позивача та правонаступник відповідача у судове засідання не з'явилися з невідомої суду причини, хоча про місце та час слухання справи повідомлялися заздалегідь та належним чином відповідно до вимог ст.74 ЦПК України, клопотань про відкладення розгляду справи не надходило. Згідно поданих клопотань представник позивача позовні вимоги підтримує повністю, а правонаступник відповідача позов не визнає, та просять розглянути справу без їх участі. У письмових запереченнях на позов [PERSON] вказує, що про існування грошових зобов'язань [PERSON] перед ПАТ КБ "Приватбанк" він не знав. На момент смерті [PERSON] був зареєстрований з ним за однією адресою, однак фактично не проживав, що не є переходом прав та обов'язків від спадкодавця, а тому в спадщину він не вступав і заяв про прийняття спадщини чи про відмову від неї до нотаріуса не подавав. Позивач будь-яких вимог (претензій) про сплату заборгованості, яка виникла за кредитним договором від 23 грудня 2011 року, до нього не подавав. Після смерті [PERSON] спадкова справа не заводилася та за життя у останнього не було у власності рухомого та нерухомого майна не було, а спадкоємці боржника несуть відповідальність лише в межах вартості одержаного у спадщину майна. Просить у задоволені позову відмовити. За вказаних обставин неявки у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, згідно ч.2 ст.197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. З'ясувавши обставини та вивчивши матеріали справи, суд дійшов такого висновку. Як встановлено судом, 23 грудня 2011 року між ПАТ КБ "Приватбанк" та [PERSON] на підставі заяви про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг у ПриватБанку укладено договір б/н, згідно якого банк надав позичальнику кредит у сумі 1300 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну карту зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом строком на 12 місяців, який автоматично лонгується на той же термін, якщо жодна із сторін не поінформує іншу сторону про припинення дії договору (п.1.1.7.12 Умов та правил надання банківських послуг). Банк виконав свої зобов'язання, відкривши [PERSON] рахунок та надавши кредитні кошти в межах обумовлених сум. У відповідності до п.2.1.1.5.5 погоджених сторонами Умов та правил надання банківських послуг - позичальник зобов'язувався погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його користування, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісію на умовах, передбачених договором. Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то відповідно до ст.530 ЦК України воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом строк. Відповідно до ст.1054 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути кредит. Згідно свідоцтва про смерть серії [NUMBER] [PERSON] [NUMBER] року помер. Станом на [NUMBER] року заборгованість [PERSON] за кредитним договором становить 12933,63 грн., у тому числі 1293,25 грн. за тілом кредиту, 7948,31 грн. по відсотках, 2600 грн. комісії і пені та 1092,07 грн. штрафам. Відповідно до ч.1 ст.1282 ЦК України спадкоємці зобов'язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов'язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. З роз'яснень, які містяться в п.32 постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року №5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» при вирішенні спорів щодо виконання зобов'язань за кредитним договором у випадку смерті боржника/позичальника за наявності поручителя чи спадкоємців суди мають враховувати, що з огляду на положення ст.1282 ЦК України спадкоємці боржника за умови прийняття спадщини є боржниками перед кредитором у межах вартості майна, одержаного у спадщину. При цьому спадкоємці несуть зобов'язання погасити нараховані відсотки і неустойку тільки в тому випадку, якщо вони вчинені позичальникові за життя. Інші нараховані зобов'язання фактично не пов'язані з особою позичальника і не можуть присуджуватися до сплати спадкоємцями. Таким чином, обов'язок з відшкодування шкоди (яка в даному випадку для банку виникла внаслідок неповернення відповідачем боргу за кредитним договором) згідно зі ст.1219 ЦК України не є таким, що нерозривно пов'язаний з особою спадкодавця, а тому відповідно до вимог чинного ЦК України з його смертю цей обов'язок не припинився і спадкується його спадкоємцями, тобто є таким, що входить до складу спадщини. За повідомленням Здолбунівської районної державної нотаріальної контори спадкова справа після смерті [PERSON] не заводилася, що підтверджується Інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру від 24 червня 2016 року. З довідки Глинської сільської ради Здолбунівського району Рівненської області від 06 липня 2016 року вбачається, що [PERSON] на час смерті був зареєстрованим за місцем проживання свого батька [PERSON], який у розумінні положень ст.ст.1261, 1268,1269, 1273 ЦК України є його спадкоємцем. Згідно з ч.1 ст.179 ЦПК України предметом доказування під час судового розгляду є факти, які обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для вирішення справи (причини пропуску строку позовної давності тощо) і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Належних доказів отримання спадкоємцем відповідача [PERSON] будь-якого майна або його наявність у [PERSON] і можливості погашення зобов'язання спадкодавця перед кредитором за рахунок такого майна позивачем суду не представлено, а [PERSON] такі обставини заперечує, вказуючи на те, що спадщину не приймав і будь-яке майно у спадкодавця відсутнє. А згідно ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених ст.61 цього Кодексу. Крім того, порядок пред'явлення кредитором спадкодавця вимог до спадкоємців щодо виконання зобов'язань спадкодавця перед своїм кредитором визначений положеннями ст.1281 ЦК України, відповідно до яких спадкоємці зобов'язані повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, якщо їм відомо про його борги. Кредиторові спадкодавця належить протягом шести місяців від дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, пред'явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, незалежно від настання строку вимоги. Якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про відкриття спадщини, він має право пред'явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, протягом одного року від настання строку вимоги. Кредитор спадкодавця, який не пред'явив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у строки, встановлені частинами другою і третьою цієї статті, позбавляється права вимоги. Правовими підставами позову позивачем були визначені обставини щодо виконання зобов'язань за кредитним договором, які регулюються положення ст.ст.526, 530, 1046-1050 ЦК України, у той час як внаслідок смерті позичальника між сторонами виникли інші правовідносини як між кредитором і спадкоємцем боржника, які регулюються положеннями ст.ст.1281, 1282, 1268 ЦК України. Проте, позивач незважаючи на повідомлені йому судом обставини смерті відповідача [PERSON] своїми процесуальними правами, передбаченим ст.31 ЦПК України щодо зміни предмету або підставу позову, не скористався. А відповідно до ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. З огляду на викладене, правові підстави для задоволення позову відсутні, а тому у задоволені позову слід відмовити. На підставі наведеного та

Outcome: dismissed