Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-19 00:00:00

В вересні 2017 року Публічне акціонерне товариство Комерційний банк "ПриватБанк" (далі - ПАТ КБ "ПриватБанк") звернулося до суду із позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позивач зазначав, що 02.12.2015 року між ПАТ КБ "ПриватБанк" та [PERSON] укладено Генеральну угоду про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт №б/н, за яким остання отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку у розмірі 10581 грн. 54 коп. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 18,00% річних на суму залишку заборгованості за кредитом. Позичальник неналежно виконував зобов'язання, тому станом на 17.08.2017 року утворилася заборгованість по кредитному договору в розмірі 22269 грн. 64 коп., яка складається з: -заборгованості за кредитом у розмірі 10537 грн. 00 коп.; -заборгованості за процентами в розмірі 3141 грн. 34 коп.; -заборгованості за пенею в розмірі 7586 грн. 64 коп.; -штрафу у розмірі 1004 грн. 66 коп. (відповідно до п.2.2 Генеральної угоди). Посилаючись на викладене, позивач просив стягнути з відповідача вказану заборгованість. В судове засідання представник позивача не зявився, надав суду заяву про розгляд справи у його відсутності та підтримання позовних вимог у повному обсязі, не заперечує проти розгляду справи в порядку заочного провадження. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не зявилася, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином. Причину неявки суду не повідомила. Відповідно до п.4 ст.169 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів. За таких обставин суд вважає можливим ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Позивач проти розгляду справи в порядку заочного провадження не заперечував. Дослідивши та оцінивши матеріали справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих сторонами доказів, відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з таких підстав. Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення щодо договору позики, якщо інше не встановлено законом і не випливає із суті кредитного договору. Згідно ч.1 ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. За правилам ч.1 ст.1049 і ст.1050 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві кредит у строк та порядок, що встановлені договором. В разі несвоєчасного повернення коштів він не звільняється від обов'язку виконання зобов'язання, при цьому кредитодавець має право вимагати від позичальника достроково повернути всю суму кредиту та внести інші платежі, передбачені договором. Згідно вимог ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином, згідно умов договору та у строки передбачені цим договором. З матеріалів справи вбачається, що 02.12.2015 року між ПАТ КБ "ПриватБанк" та [PERSON] укладено Генеральну угоду про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт №б/н, за яким останній отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку у розмірі 10581 грн. 57 коп. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 18,00% річних на суму залишку заборгованості за кредитом. При цьому, відповідач, підтвердив свою згоду на те, що підписана Генеральна угода разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Тарифами Банку є складовою частиною кредитного договору, що підтверджується підписом у заяві. Зі змісту вищевказаної заяви позичальника та Умов та правил надання банківських послуг, затверджених наказом №СП-2010-256 від 06.03.2010 року, які діяли на час укладення спірного договору вбачається, що вони містять всі істотні умови договору про надання фінансових послуг, передбачених ст. 6 Закону України "Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг", в редакції, яка діяла на момент укладення договору, а саме: назву документа; прізвище, ім'я і по батькові та адресу особи, яка отримує фінансову послугу, найменування фінансової операції, кредитного ліміту, базової відсоткової ставки, порядку погашення боргу; найменування та місцезнаходження банку (Заява); розміру фінансового активу, зазначеного у грошовому виразі, строки його внесення та умови взаєморозрахунків (Заява та п.1.1.2.1 Умов); строк дії договору; зазначення порядку зміни і припинення дії договору; права та обов'язки сторін (п.1.1.2, 1.1.3 Умов); відповідальність сторін за невиконання або неналежне виконання умов договору (п.1.1.5 Умов); підписи сторін (Заява). Також, сторони узгодили відповідальність сторін в разі порушення позичальником зобов'язань по погашенню кредиту, а саме відповідно до п.2.2 Генеральної угоди, позичальник у випадку порушення строків платежу, зазначених в Генеральній угоді та Умовах та правилах надання банківських послуг по грошовому зобов'язанню більше ніж на 31 днів, зобов'язаний сплатити Банку штраф у розмірі 1004 грн. 66 коп. Відповідно до п.1.1.3.2.11 Умов та правил банк має право проводити договірне списання з усіх відкритих в Банку рахунків клієнта в погашення кредитної заборгованості клієнта і третіх осіб, за кредитами, в яких клієнт є поручителем, а також будь-який інший заборгованості, яка виникла у клієнта зважаючи на невиконаних зобов'язань перед банком. Відповідно до п.2.1.1.2.3, п.2.1.1.2.4 Умов та Правил надання банківських послуг, клієнт дає свою згоду, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням банку, і клієнт дає право банку в будь-який момент змінити (зменшити або збільшити) кредитний ліміт. Підписання даного Договору є прямою і безумовною згодою позичальника щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту, встановленого банком відповідно до п.2.1.1.2.4 Умов та Правил надання банківських послуг. Банк нараховує відсотки за користування кредитом в розмірі, встановленому «Тарифами банку», з розрахунку 360 календарних днів на рік, що підтверджується п.2.1.1.12.6 «Умов та правил надання банківських послуг». Пунктом 2.1.1.12.2 Умов передбачено, що за користування кредитом протягом пільгового періоду клієнт сплачує банку відсотки в розмірі 0,01% від суми операції за рахунок кредиту. В разі непогашення клієнтом боргових зобов'язань за кредитом до 25 числа місяця, що слідує за місяцем, в якому були здійснені трати, за користування кредитом, клієнт сплачує банку відсотки в розмірі, зазначеному в Тарифах, що діють на дату нарахування. Відповідно до п.2.1.1.12.6.3 Умов відсотки за користування кредитом нараховуються в дату їх сплати передбачених п.п. 2.1.1.12.4 і 2.1.1.12.5 Умов, при цьому відсотки нараховуються щомісячно за кожен календарний день за фактичне використання кредиту чи/або овердрафту, від дня списання суми з карткового рахунку до дня коли кредит (кредитний ліміт) чи/або овердрафт стає просроченим кредитом. Банк виконав свої зобов'язання належним чином, надавши позичальнику кредитні кошти, в розмірі передбаченим договором. Проте, відповідач свої зобов'язання за договором належним чином не виконав, у зв'язку з чим, станом на 17.08.2017 року утворилася заборгованість по кредитному договору в розмірі 22269 грн. 64 коп., яка складається з заборгованості за кредитом у розмірі 10537 грн. 00 коп.; заборгованості за процентами в розмірі 3141 грн. 34 коп.; заборгованості за пенею в розмірі 7586 грн. 64 коп.; штрафу у розмірі 1004 грн. 66 коп. (відповідно до п.2.2 Генеральної угоди). Що підтверджується розрахунком заборгованості. Цивільно-правова відповідальність - це покладення на правопорушника основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обов'язку новим, або у приєднанні до невиконаного обов'язку нового додаткового. Покладення на боржника нових додаткових обов'язків як заходу цивільно-правової відповідальності має місце, зокрема, у випадку стягнення неустойки (пені, штрафу). Відповідно до\~ст. 549 ЦК України\~неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (ч.2 даної статті). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (ч.3\~ст. 549 ЦК України). За положеннями\~ст. 61 Конституції України\~ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Згідно п.\~\~2.1.1.7.6, п. 2.1.1.12.6.1 Умов та правил надання банківських послуг\~\~за порушення зобов'язань по поверненню кредитних коштів, нараховується пеня, а також штрафи у розмірах визначених даними Умовами. Враховуючи вищевикладене та відповідно до\~ст. 549 ЦК України\~штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення - строків виконання грошових зобов'язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у\~ст. 61 Конституції України\~щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. Зазначена правова позиція Верховного Суду України викладена в постанові від 21.10.2015 року по цивільній справі №6-2003цс15 та в силу положень\~ст.360-7 ЦПК України\~є обов'язком для судів при застосуванні цих норм права. Оскільки угодою сторін передбачено застосування пені та штрафу за одне й те саме порушення зобов'язань за договором, їх одночасне стягнення є неприпустимим. За такого з відповідача підлягає стягненню на користь позивача лише пеня. Відповідно до ст.610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання), тобто ухиляючись від сплати заборгованості за кредитом, відповідачка порушила зобов'язання за даним договором, а тому суд вважає позовні вимоги про стягнення заборгованості за кредитним договором обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню. Згідно ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої постановлено рішення, суд присуджує з другої сторони всі судові витрати. Таким чином на користь позивача з відповідача підлягає стягненню сплачений ним судовий збір в розмірі 1600 грн.

Outcome: partial