Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-10 00:00:00

Позивач ПАТ "Укрсоцбанк" звернувся до Дніпровського районного суду м. Києва з позовом до відповідача [PERSON], в якому просить, з урахуванням уточнених позовних вимог, в рахунок часткового погашення заборгованості відповідача [PERSON] за Договором кредиту № 031.29-08/558 від 26 червня 2008 року в розмірі 1 037 000 грн., звернути стягнення на предмет іпотеки шляхом визнання за ПАТ "Укрсоцбанк" права власності на однокімнатну квартиру [ADDRESS] загальною площею 34,00 кв.м., жилою площею 16,10 кв.м., та на двокімнатну квартиру [ADDRESS] загальною площею 45,30 кв.м., жилою площею 26,30 кв.м. (а.с. 185, 186). Позивач позовні вимоги мотивує тим, що 26 червня 2008 року між АКБ СР "Укрсоцбанк" та відповідачкою було укладено Договір про надання відновлювальної кредитної лінії № 031.29-08558, відповідно до умов якого банк надав відповідачу [PERSON] грошові кошти в межах максимального ліміту заборгованості до 175 000 дол. США зі сплатою 13,50 % річних з кінцевим терміном повернення заборгованості до 25 червня 2018 року. Додатковою угодою № 1 про внесення змін до вказаного кредитного договору з 08 жовтня 2008 року процентна ставка за користування кредитом встановлена на рівні 16,00 % річних. Для забезпечення зобов'язань відповідачки за кредитним договором між ПАТ "Укрсоцбанк" та відповідачем [PERSON], укладено Іпотечний договір № 42.02-11/581 від 26 червня 2008 року, предметом якого є однокімнатна квартира [ADDRESS] загальною площею 34,00 кв. м., жилою площею 16,10 кв. м. Також, з відповідачкою 26 червня 2008 року укладено іпотечний договір № 42.02-11/582, предметом якого є двокімнатна квартира [ADDRESS] загальною площею 45,30 кв. м., жилою площею 26,30 кв. м. Відповідачка не виконує взяті на себе зобов'язання щодо погашення кредиту та сплати відсотків за умовами кредитного договору, в результаті чого станом на 09 січня 2013 року виникла заборгованість в сумі 295 812,93 дол. США, що за офіційним курсом НБУ (за 1 дол. США - 7,9930 грн.) станом на 09.01.2013 року еквівалентно 2 364 432 грн. 75 коп., що включає: - заборгованість за кредитом в сумі 166 250,26 дол. США, що за офіційним курсом НБУ станом на 09.01.2013 р. (за 1 дол. США - 7,9930 грн.) становить суму 1 328 838 грн. 32 коп.; - заборгованість за відсотками в сумі 106 712,95 дол. США, що еквівалентно сумі 852 956 грн. 59 коп.; - пеню за несвоєчасне повернення кредиту в сумі 8 795,02 дол. США, що еквівалентно сумі 70 298 грн. 57 коп.; - пеню на несвоєчасне повернення відсотків в сумі 14 054,71 дол. США, що еквівалентно 112 339 грн. 27 коп. (а.с. 1-5, 99, 100). Банком відповідачу [PERSON] 08.08.2012 року була надіслана письмова вимога з пропозицією погасити заборгованість за кредитним договором або передати у власність ПАТ "Укрсоцбанк" зазначені предмети іпотеки шляхом укладення договору про задоволення вимог іпотекодержателя. Проте дана вимога залишилась без задоволення. Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 22 жовтня 2013 року залучено до участі у справі третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, [PERSON] та [PERSON]. 09 грудня 2013 року до участі у справі залучено в якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, [PERSON] та Службу у справах дітей Дніпровської районної в м. Києві державної адміністрації, про що постановлено ухвалу. Представник позивача до початку судового засідання надав заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги просив задовольнити в повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечив. Відповідач в судове засідання не з'явилася, про час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, причини неявки суд не повідомила. Клопотань про відкладення розгляду справи, або про розгляд справи за відсутності відповідача остання до суду не надсилала. Треті особи в судове засідання не з'явилися, про час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином, причини неявки суд не повідомили. Оскільки представник позивача не заперечує проти заочного розгляду справи, а відповідач належним чином повідомлений про день та час розгляду справи, суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи. Крім того, у відповідності до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши докази, що містяться в матеріалах справи, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 26.06.2008 року між сторонами було укладено Договір про надання відновлювальної кредитної лінії № 031.29-08558, відповідно до умов якого банк надав відповідачці грошові кошти на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання в межах максимального ліміту заборгованості до 175 000 дол. США зі сплатою 13,50 % річних та комісій з кінцевим терміном повернення заборгованості за кредитом до 25 червня 2018 року на умовах визначених договором (а.с. 7-10). Згідно ст. 1054 Цивільного кодексу України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Пунктом 1.1.1 Кредитного договору обумовлювалось надання кредиту окремими частинами - траншами в розмірі та в порядку визначеному у Додатку № 1 до договору зі встановленим графіком зменшення максимального ліміту заборгованості кожного 20 числа місяця, починаючи з липня 2008 року; погашення траншів кредиту має здійснюватися до 20 числа кожного місяця за визначеним графіком. Додатковою угодою № 1 про внесення змін до вказаного кредитного договору сторонами з 08 жовтня 2008 року встановлена процентна ставка за користування кредитом на рівні 16,00 % річних (а.с. 11). Відповідно до п. п. 2.4, 2.4.1 Кредитного договору, нарахування процентів за користування кредитом здійснюється щомісячно на суму фактичної заборгованості за кредитом у валюті кредиту за методом факт/360, де факт - фактична кількість днів у періоді, за який здійснюється нарахування процентів, 360 - умовна кількість днів у році; при розрахунку процентів враховується день надання та не враховується день погашення кредиту. Згідно п. 4.1 Кредитного договору, у разі прострочення позичальником строків сплати процентів, визначених п. 2.4, 2.10 цього договору, комісій, передбачених умовами цього договору, а також прострочення строків повернення кредиту, визначених п. 1.1, 3.2.3, 3.3.8.1, 3.3.14 цього договору, позичальник сплачує кредиторові пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діє в період прострочення, від несвоєчасно сплаченої суми за кожний день прострочення. За умовами п. 4.3 Кредитного договору, у разі порушення позичальником вимог п. п. 3.3.2 - 3.3.5, 3.3.7 - 3.3.16 цього договору, позичальник зобов'язаний сплатити кредитору штраф у розмірі 3 % від суми фактичної заборгованості за кредитом та нарахованими процентами за кожний випадок. Судом встановлено, що відповідачка взяті на себе зобов'язання за кредитним договором та додатковим договором до нього по сплаті кредитних коштів та відсотків не виконує. Згідно зі ст. 1050 Цивільного кодексу України, якщо договором позики встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів. У зв'язку з цим, позивачем станом на 09 січня 2013 року відповідно до умов кредитного договору, відповідачці нарахована заборгованість на загальну суму 295 812,93 дол. США, що за офіційним курсом НБУ (за 1 дол. США - 7,9930 грн.) станом на 09.01.2013 року еквівалентно 2 364 432 грн. 75 коп., яка включає: - заборгованість за кредитом в розмірі 166 250,26 дол. США, що за офіційним курсом НБУ станом на 09.01.2013 р. (за 1 дол. США - 7,9930 грн.) становить суму 1 328 838 грн. 32 коп.; - заборгованість за відсотками в сумі 106 712,95 дол. США, що еквівалентно сумі 852 956 грн. 59 коп.; - пеню за несвоєчасне повернення кредиту в сумі 8 795,02 дол. США, що еквівалентно сумі 70 298 грн. 57 коп.; - пеню на несвоєчасне повернення відсотків в сумі 14 054,71 дол. США, що еквівалентно 112 339 грн. 27 коп., що підтверджується розрахунком заборгованості (а.с. 99 - 105). В статті 611 Цивільного кодексу України зазначено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема у вигляді сплати винною особою неустойки (штрафу, пені). Відповідно до вимог ст. 525 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно з ст. 526 Цивільного кодексу України зобов'язання повинні виконуватись належним чином відповідно до умов договору, актів цивільного законодавства. Згідно з ч. 1 ст. 625 Цивільного кодексу України передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. У відповідності до ч. 1 ст. 638 Цивільного кодексу України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Згідно ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. Частиною 2 ст. 625 цього ж кодексу передбачено, що боржник який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу та розмір процентів встановлений договором. Відповідно до частини третьої ст. 212 Цивільного процесуального кодексу України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Відповідно до ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 212 Цивільного процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Результати оцінки доказів суд відображає в рішенні, в якому наводяться мотиви їх прийняття чи відмови у прийнятті. З матеріалів справи вбачається, що на забезпечення виконання взятих відповідачем за кредитним договором зобов'язань 26 червня 2008 року між АКБ СР "Укрсоцбанк" та [PERSON] укладено Іпотечний договір № 42.02-11/581, предметом якого визначено однокімнатну квартиру [ADDRESS], загальною площею 34,00 кв. м, жилою площею 16,10 кв. м. (а.с. 12-14) Крім того 26 червня 2008 року між тими ж сторонами укладено Іпотечний договір № 42.02-11/582, предметом якого є двокімнатна квартира [ADDRESS], загальною площею 45,30 кв. м, жилої площею 26,30 кв. м. (а.с. 15-17) Пунктами 2.4.7 обох Іпотечних договорів визначено, що іпотекодержатель має право у разі виникнення права звернення стягнення на предмет іпотеки реалізувати його відповідно до приписів чинного законодавства України, зокрема Законів України "Про іпотеку", "Про іпотечне кредитування, операції з консолідованим іпотечним боргом ті іпотечні сертифікати" тощо. При цьому при укладенні договорів іпотеки АКБ СР "Укрсоцбанк" та відповідач [PERSON] дійшли згоди, що банк за своїм вибором звертає стягненні на предмети іпотеки в один із наступних способів: на підставі рішення суду; або на підставі виконавчого напису нотаріуса; або шляхом передачі банку права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання забезпечення іпотекою зобов'язань в порядку, встановленому ст. 37 Закону України "Пре іпотеку"; або шляхом продажу предмета іпотеки банком від свого імені будь-якій особі-покупцеві на підставі договору купівлі-продажу в порядку, встановленому ст. 38 Закону України "Про іпотеку"; або шляхом організації банком продажу предмета іпотеки через укладення договору купівлі-продажу предмета іпотеки між іпотекодавцем та відповідним покупцем в порядку, встановленому ст. 6 Закону України "Про іпотечне кредитування, операції з консолідованим іпотечним боргом та іпотечні сертифікати" (п. 4.5 Іпотечних договорів). Пунктами 4.6 обох Іпотечних договорів обумовлено те, що у разі звернення стягнення на предмет іпотеки на підставі рішення суду, реалізація предмета іпотеки здійснюється у спосіб, зазначений у відповідному рішенні суду, а саме: шляхом продажу предмета іпотеки іпотекодержателем від свого імені будь-якій особі-покупцеві на підставі договору купівлі-продажу в порядку, встановленому ст. 38 Закону України "Про іпотеку"; або шляхом продажу на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження. У зв'язку з невиконанням боржником взятих за кредитним договором зобов'язань утворилася заборгованість, яка станом на 09 січня 2013 року становить 295 812,93 доларів США, що еквівалентно 2 364 432 грн 75 коп., з яких: заборгованість за кредитом - 166 250,26 доларів США, що еквівалентно 1 328 838 грн 32 коп.; заборгованість за процентами - 106 712,95 доларів США, що еквівалентно 852 956 грн. 59 коп.; пеня за несвоєчасне повернення кредиту - 8 795,02 доларів США, що еквівалентно 70 298 грн 57 коп. та пеня на несвоєчасне повернення процентів у сумі 14 054,71 доларів США, що еквівалентно 112 339 грн. 27 коп. З матеріалів справи вбачається, що 08 серпня 2012 року ПАТ "Укрсоцбанк" надіслало на адресу відповідача [PERSON] письмову вимогу з пропозицією погасити заборгованість за кредитним договором або передати у власність ПАТ "Укрсоцбанк" зазначені предмети іпотеки шляхом укладення договору про задоволення вимог іпотекодержателя, проте дана вимога залишилася без задоволення. (а.с. 24) Згідно з ч. 1 ст. 33 Закону України "Про іпотеку" та вказаних у п. 4.1 іпотечних договорів умов, у разі невиконання або неналежного виконання основного зобов'язання, іпотекодержатель має право задовольнити свої забезпечені іпотекою вимоги шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. У п. 4.5 договору іпотеки сторонами визначено, що іпотекодержатель за своїм вибором звертає стягнення на предмет іпотеки в один із перелічених в даному положенні договору способів, у тому числі шляхом передачі іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання забезпечених іпотекою зобов'язань в порядку, встановленому ст. 37 Закону України "Про іпотеку" (п. 4.5.3 іпотечних договорів). Статтею 36 Закону України "Про іпотеку" передбачено, що сторони іпотечного договору можуть вирішити питання про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Позасудове врегулювання здійснюється згідно із застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя, що міститься в іпотечному договорі, або згідно з окремим договором між іпотекодавцем і іпотекодержателем про задоволення вимог іпотекодержателя, що підлягає нотаріальному посвідченню, який може бути укладений одночасно з іпотечним договором або в будь-який час до набрання законної сили рішенням суду про звернення стягнення на предмет іпотеки. Договір про задоволення вимог іпотекодержателя, яким також вважається відповідне застереження в іпотечному договорі, визначає можливий спосіб звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до цього Закону. Визначений договором спосіб задоволення вимог іпотекодержателя не перешкоджає іпотекодержателю застосувати інші встановлені цим Законом способи звернення стягнення на предмет іпотеки. Відповідно до ст. 37 Закону України "Про іпотеку" іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, є договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками та передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання. При цьому, у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки у рішенні суду зазначаються: спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедур продажу, встановленої ст. 38 цього Закону (ст. 39 зазначеного Закону). Пунктом 39 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року № "Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин" судам роз'яснено, що з урахуванням положень ч. 3 ст. 33, ст. 36, ч. 1 ст. 37 Закону України "Про іпотеку" іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, є договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками та передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання. За таких обставин, не виключається можливість звернення стягнення на предмет іпотеки в такий спосіб і набуття іпотекодержателем права власності на нього за рішенням суду, оскільки цими нормами передбачено задоволення вимог іпотекодержателя шляхом набуття права власності на предмет іпотеки, яке ототожнюється зі способом звернення стягнення, якщо його передбачено договором. Тому в разі встановлення такого способу звернення стягнення на предмет іпотеки в договорі іпотекодержатель на підставі ч. 2 ст. 16 Цивільного кодексу України має право вимагати застосування його судом. Отже, враховуючи вищевикладене, суд прийшов до висновку, що відповідачка не виконувала належним чином зобов'язання за Договором про надання відновлювальної кредитної лінії № 031.29-08558 від 26.06.2008 року, а саме: не здійснювала погашення заборгованості за кредитом у встановлені договором строки, за умовами Іпотечних договорів предмет застави, на вимогу позивача, не передавала, а тому вона зобов'язана передати позивачу в рахунок часткового погашення заборгованості в розмірі 1 037 000 грн., однокімнатну квартиру [ADDRESS] загальною площею 34,00 кв. м., жилою площею 16,10 кв. м., та двокімнатну квартиру [ADDRESS] загальною площею 45,30 кв. м., жилою площею 26,30 кв. м. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтвердженні судові витрати, а тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 3 219,00 грн.

Outcome: approved