Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-15 00:00:00

02.06.2015 року представник Товариства з обмеженою відповідальністю "ОТП Факторинг Україна" звернувся до Голосіївського районного суду м. Києва з позовом до [PERSON] про звернення стягнення на предмет іпотеки. В обґрунтування позову зазначив, що 18 жовтня 2007 року між відповідачем та ЗАТ «ОТП Банк», правонаступником якого за всіма правами та обов'язками є АТ «ОТП Банк», правонаступником якого в свою чергу є Товариство з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» був укладений Кредитний договір № МL-003/231/2007. З метою забезпечення виконання зобов'язань за Кредитним договором 18 жовтня 2007 року між відповідачем та ЗАТ «ОТП Банк», правонаступником якого за всіма правами та обов'язками є АТ «ОТП Банк, правонаступником якого в свою чергу є Товариство з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна», було укладено Договір іпотеки № PML - 003/231/2007, відповідно до умов якого відповідач передав ЗАТ «ОТП Банк» в іпотеку квартиру [ADDRESS], загальною площею 64,10 (шістдесят чотири цілих десять сотих) кв.м., житловою площею 40,00 (сорок цілих нуль сотих) кв.м. З огляду на те, що позичальник порушує умови Кредитного договору та Договору іпотеки, не виконує взятих на себе зобов'язань, що зокрема підтверджується й рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 29 вересня 2011 року по справі № 2-4535/11, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 04 червня 2013 року по справі № 22-5531/13, позивач звернувся до суду з позовом, згідно якого просив суду звернути стягнення на предмет іпотеки, зобов'язати відповідача передати предмет іпотеки в управління позивача, відстрочити виконання рішення суду в частині звернення стягнення на предмет іпотеки до закінчення дії Закону України "Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті". Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити з підстав викладених в позовній заяві. Додатково зазначив, що станом на дату звернення до суду з позовною заявою заборгованість відповідача за Кредитним договором № МL-003/231/2007 від 18.10.2007 року складає 23 927 858, 33 грн., з огляду на, що з метою погашення заборгованості за вказаним кредитним договором позивач змушений звернутися з позовом про звернення стягнення на предмет іпотеки. Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги визнав частково, а саме в частині наявності у відповідача заборгованості за Кредитним договором № МL-003/231/2007 від 18.10.2007 року, водночас зауважив, що відповідач не погоджується з розміром заборгованості визначеної позивачем. Також підкреслив, що наразі діє мораторій на примусове стягнення нерухомого житлового майна, що є предметом застави, з огляду на, що звернення стягнення на предмет іпотеки та передача предмета іпотеки в управління іпотеко держателя унеможливить користування вказаним відповідачем. Вислухавши пояснення представників позивача та відповідача, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню частково, з наступних підстав. Судом достовірно встановлено, що 18 жовтня 2007 року між [PERSON] та ЗАТ «ОТП Банк», правонаступником якого за всіма правами та обов'язками є АТ «ОТП Банк», правонаступником якого в свою чергу є Товариство з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна», був укладений Кредитний договір № МL-003/231/2007 (а.с. 5-9). Відповідно до п. 2. Частини 1 Кредитного договору Банк надає позичальнику кредит в розмірі 227227 доларів США на придбання нерухомого майна. У подальшому, з метою забезпечення виконання зобов'язань за Кредитним договором 18 жовтня 2007 року між [PERSON] та ЗАТ «ОТП Банк», правонаступником якого за всіма правами та обов'язками є АТ «ОТП Банк, правонаступником якого в свою чергу є Товариство з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна», був укладений Договір іпотеки № PML - 003/231/2007 (а.с. 24-26). Відповідно до п. 3.1., 3.2. Договору іпотеки, предметом іпотеки є квартира [ADDRESS] яка належить Іпотекодавцю на праві власності на підставі Договору купівлі-прожажу Предмета Іпотеки. Вказаний Предмет Іпотеки - квартира складається з 2-ох жилих кімнат має загальну площу 64,10 кв.м., жилу площу 40,00 кв.м. За змістом п. 2.1 Договору іпотеки Іпотека за Договором забезпечує вимоги Іпотекодержателя щодо виконання Іпотекодавцем кожного і всіх його Боргових Зобов'язань за Кредитним договором у такому розмірі, у такій валюті, у такий строк і в такому порядку, як встановлено в Кредитному договорі, з усіма змінами і доповненнями до нього. Згідно ст. 1 ЗУ «Про іпотеку», іпотека - вид забезпечення виконання зобов'язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом. Відповідно до ч. 1 ст. 7 ЗУ «Про іпотеку» за рахунок предмета іпотеки Іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобов'язанням у повному обсязі або в частині, встановленим іпотечним договором, що визначена на час виконання цієї вимоги, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь - якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачене умовами договору, що обумовлює основне зобов'язання». Рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 29 вересня 2011 року по справі №2-4535/11, яке залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 04 червня 2013 року по справі №22-5531/13, стягнуто з [PERSON] на користь ТОВ «ОТП Факторинг Україна» заборгованість за Кредитним договором № МL-003/231/2007 від 18.10.2007р. в розмірі 255008,79 доларів США, що еквівалентно за офіційним курсом НБУ на дату проведення розрахунку 2031068,51 гривень, пеню в розмірі 167556,85 гривень, що разом складає 2198625,36 гривень. Згідно вищезазначеного рішення суду заборгованість стягнуто станом на 08.04.2011 року. Представником відповідача в судовому засіданні не заперечувалося, що вказане рішення суду відповідачем не виконано, у останнього наявна заборгованість перед позивачем. Як вбачається з розрахунку заборгованості по клієнту [PERSON] за кредитним договором № ML-003/231/2007 від 18.10.2007 року, що міститься в матеріалах справи на а.с. 42-43, станом на 02.06.2015 року заборгованість останнього складає 23 927 858, 33 грн., з яких: прострочена заборгованість по тілу кредиту складає 221 764,25 дол. США, що еквівалентно 4 675 874, 37 грн., по процентам - 22 286, 18 дол. США, що еквівалентно 469 901, 61 грн., по пені за прострочення виконання зобов'язання - 18 782 082,35 грн. Згідно з ч. 1 ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Разом з тим, з урахуванням того, що сума нарахованої пені значно перевищує розмір заборгованості по тілу кредита, суд вважає за необхідне застосувати ст. 551 ЦК України. Згідно зі ст. 551 ЦК України, якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. При цьому закон дозволяє сторонами домовитись про зміну розміру неустойки у бік її зменшення або збільшення, крім випадків, передбачених законом. Частина 3 цієї ж статті надає суду право у випадку виникнення спору з приводу розміру штрафних санкцій (неустойки), оцінивши розмір заборгованості та розмір штрафних санкцій (неустойки), зменшити її розмір в тому випадку, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення, тобто зменшити розмір штрафних санкцій (неустойки) через не співмірність з розміром основного зобов'язання. Відповідно до ч. 2 п. 29 Постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» від 30.03.2012 року істотними обставинами в розумінні частини третьої статті 551 ЦК можна вважати, зокрема, ступінь виконання зобов'язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов'язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу (наприклад, відсутність негативних наслідків для позивача через прострочення виконання зобов'язання). Зважаючи на те, що сума пені за несвоєчасне погашення кредиту, яку позивач просить визначити при вирішенні питання про звернення стягнення на предмет іпотеки, перевищує розмір заборгованості по тілу кредита, суд вважає за можливе застосувати ч.3 ст. 551 ЦК України та зменшити розмір пені, що нарахована банком до стягнення, станом на 02.06.2015 року, до суми 203 106, 85 коп. Згідно ст. 33 Закону України «Про іпотеку» в разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Статтею 34 ЗУ «Про іпотеку» визначено, що після прийняття рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки і з метою отримання продукції, плодів та доходів, забезпечення належного господарського використання переданого в іпотеку нерухомого майна згідно з його цільовим призначенням предмет іпотеки на підставі договору між іпотекодавцем і іпотекодержателем або рішення суду може бути переданий іпотекодержателю або іншій особі в управління на період до його реалізації у порядку, встановленому цим Законом. Управління майном здійснюється відповідно до законодавства та умов, визначених договором чи рішенням суду. Продукція, плоди і доходи, отримані в результаті управління предметом іпотеки, спрямовуються на задоволення забезпечених іпотекою вимог іпотекодержателя, якщо інше не встановлено договором або рішенням суду. За таких обставин, враховуючи, що стороною позивача доведено, а представником відповідача не спростовано в судовому засіданні, наявність підстав для звернення стягнення на предмет іпотеки та його передачу в управління іпотекодержателю, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. Разом з тим, відповідно до п.1 ч.1 Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» протягом дії цього Закону не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) нерухоме житлове майно, яке вважається предметом застави згідно із статтею 4 Закону України "Про заставу" та/або предметом іпотеки згідно із статтею 5 Закону України "Про іпотеку", якщо таке майно виступає як забезпечення зобов'язань громадянина України (позичальника або майнового поручителя) за споживчими кредитами, наданими йому кредитними установами - резидентами України в іноземній валюті, та за умови, що: -таке нерухоме житлове майно використовується як місце постійного проживання позичальника/майнового поручителя або є об'єктом незавершеного будівництва нерухомого житлового майна, яке перебуває в іпотеці, за умови, що у позичальника або майнового поручителя у власності не знаходиться інше нерухоме житлове майно; -загальна площа такого нерухомого житлового майна (об'єкта незавершеного будівництва нерухомого житлового майна) не перевищує 140 кв. метрів для квартири та 250 кв. метрів для житлового будинку; З огляду на, що, враховуючи, що нерухоме майно, а саме квартира [ADDRESS], загальною площею 64,10 (шістдесят чотири цілих десять сотих) кв.м., житловою площею 40,00 (сорок цілих нуль сотих) кв.м., що є предметом іпотеки згідно Договору іпотеки № РML-003/231/2007 від 18.10.2007 року, відповідає критеріям визначеним п. 1. ч. 1 Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», суд приходить до висновку про відстрочення виконання рішення в частині звернення стягнення на вказане нерухоме майно та в частині зобов'язання передати вказане нерухоме майно в управління Товариства з обмеженою відповідальністю "ОТП Факторинг Україна" до закінчення дії Закону України "Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті" У відповідності до вимог ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає сума сплаченого судового збору в розмірі 243 грн. 60 коп.

Outcome: partial