Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-27 00:00:00

07 травня 2014 року позивач звернулася до суду з позовом до Красноармійської сільської ради Новоазовського району Донецької області (далі за текстом - сільради) з зазначеним позовом. В обгрунтування своїх позовних вимог зазначила, що рішенням Новоазовського районного суду Донецької області від 29 жовтня 2013 року встановлений факт проживання однією сім'єю без реєстрації шлюбу її, позивача [PERSON] та [PERSON] з 1979 рік по [INFO] року, тобто по день смерті останнього і на час відкриття спадщини. Цим же судовим рішенням визнано за нею, позивачем [PERSON], в порядку спадкування за законом четвертої черги спадкоємців після смерті [PERSON], померлого [INFO] року, право власності на жилий будинок [ADDRESS] та земельну ділянку площею 0,2490 га, цільове призначення якої - для обслуговування жилого будинку і господарських будівель, яка належала на підставі державного акту серії ДН без номера і дати [PERSON]. Однак, при оформленні реєстрації права власності на жилий будинок та земельну ділянку згідно рішення Новоазовського районного суду Донецької області від 29 жовтня 2013 року в квітні 2014 року їй, позивачці, стало відомо що [PERSON] мав ще земельну ділянку (пай), яка рахується як невитребуваний пай. Тому вважає, що на день смерті [PERSON], тобто [INFO] року, до складу спадкового майна, яке відкрилося після його смерті, входив ще і земельний пай, який належав при житті [PERSON], а тому вона, позивач, має право на земельний пай в порядку спадкування за законом четвертої черги спадкоємців після смерті [PERSON], померлого [INFO] року. Крім того, їй стало відомо, що до складу спадщину після смерті [PERSON], померлого [INFO] року, входить і земельний пай, який належав його матері [PERSON], померлій [INFO] року, яку вона 05 червня 1992 року заповіла [PERSON], а тому вона, позивач має право в порядку спадкування за законом четвертої черги спадкоємців і на цей земельний пай після смерті [PERSON]. [PERSON] фактично прийняв спадщину, оскільки проживав в вищевказаному будинку, користувався їм та розпоряджався, володів також і городом при будинку до самої смерті. Згідно свідоцтва про народження [PERSON] вбачається, що він є сином [PERSON], у зв'язку з чим позивач просить встановити факт, що [PERSON], яка померла [INFO] року, є матір'ю [PERSON], померлого [INFO] року, а також встановити, що [PERSON] фактично прийняв спадщину у вигляді земельного паю після смерті своєї матері [PERSON], померлої [INFO] року, та після смерті [PERSON], померлого [INFO] року; визнати за нею, [PERSON], в порядку спадкування за законом четвертої черги спадкоємців після смерті [PERSON], померлого [INFO] року, право на земельну частку (пай) площею 5,3 га, яка значиться за №666 у списку додатку до Державного акту на право колективної власності на землю КСП «Зоря» Новоазовського району Донецької області за [PERSON], померлої [INFO] року, а також в порядку спадкування за законом четвертої черги право на земельну частку (пай) площею 5,3 га, яка значиться за №344 у списку додатку до Державного акту на право колективної власності на землю КСП «Зоря» Новоазовського району Донецької області за [PERSON], померлим [INFO] року. У судовому засіданні представник позивача адвокат [PERSON] підтримав позовні вимоги та просив їх задовольнити з зазначених у позові підстав. Представник відповідача у судове засідання не явився. На адресу суду надійшла заява за підписом Красноармійського сільського голови про розгляд справи в відсутність представника сільради і не заперечення проти позовних вимог (а.с.41). Суд, вислухав у судовому засіданні представника позивача, беручи до уваги міркування відповідача щодо заявленого позову, дослідивши письмові матеріали справи, вважає позовні вимоги позивача такими, що підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Так, судом встановлено, що згідно рішення Новоазовського районного суду Донецької області від 29 жовтня 2013 року позовні вимоги [PERSON] до Красноармійської сільської ради Новоазовського району Донецької області про встановлення юридичних фактів та визнання права власності на житловий будинок та земельну ділянку задоволені: встановлено факт прийняття [PERSON], померлим [INFO] року, спадщини за заповітом до майна [PERSON], померлого [INFO] року, у виді жилого будинку [ADDRESS] і земельної ділянки площею 0,2490 га, цільове призначення якої - для обслуговування жилого будинку і господарських будівель; встановлений факт проживання однією сім'єю без реєстрації шлюбу [PERSON] та [PERSON] з 1979 року по 14 жовтня2010 року, тобто по день його смерті та час відкриття спадщини; визнано за [PERSON] в порядку спадкування за законом четвертої черги спадкоємців після смерті [PERSON], померлого [INFO] року, право власності на жилий будинок [ADDRESS] та земельну ділянку площею 0,2490 га, цільове призначення якої - для обслуговування жилого будинку і господарських будівель, яка належала на підставі державного акту серії ДН без номера і дати [PERSON]. Рішення суду набрало чинності і було звернуто до виконання (а.с.10-11). Судом встановлено, що 05 червня 1992 року [PERSON] та [PERSON] у Красноармійській сільській раді Новоазовського району Донецької області склали заповіт на ім'я [PERSON] (реєстрові номери 52, 53) на все належне їм майно, у тому числі і на житловий будинок [ADDRESS] (а.с.12-13). Згідно запису акта про смерть №33 від 09 вересня 1996 року [PERSON] помер [INFO] року (а.с.14-15). Згідно запису акта про смерть №6 від 13 лютого 1998 року [PERSON] померла [INFO] року (а.с.16-17). Згідно свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 14 жовтня 2010 року [PERSON] помер [INFO] року. Згідно довідок Красноармійської сільської ради Новоазовського району Донецької області від 25 квітня 2014 року вбачається, що сертифікати на земельну частку (пай) на ім'я [PERSON] та [PERSON] значаться у невитребуваних паях, земельні ділянки площею по 5,3 га знаходяться в оренді ДП «Ілліч Агро Донбас» агроцеху №6 (а.с.18-21). Згідно довідки Красноармійської сільської ради Новоазовського району Донецької області від 30 квітня 2014 року вбачається, що померла [PERSON], яка померла [INFO] року на момент смерті була зареєстрована та мешкала разом зі своїм сином [PERSON], [INFO] за адресою [ADDRESS] (а.с.23). Згідно довідки Красноармійської сільської ради Новоазовського району Донецької області від 30 квітня 2014 року вбачається, що померлий [INFO] року [PERSON] на момент смерті був зареєстрований та мешкав разом зі своїми дружиною [PERSON], [INFO], і сином [PERSON], [INFO], у [ADDRESS] (а.с.22). Як вбачається з повідомлень Новоазовської державної нотаріальної контори і приватного нотаріуса Новоазовського районного нотаріального округу, спадкові справи після померлих: [INFO] року [PERSON], [INFO] року [PERSON], [INFO] року [PERSON] не заводилися і заповіти від їх імені у зазначених нотаріальних конторах не посвідчувалися (а.с.32-39). Згідно довідки відділу держземагентства у Новоазовському районі Донецької області від 28 квітня 2014 року, вбачається, що державний акт на право колективної власності на землю для ведення товарного виробництва сільськогосподарської продукції виданий колективному сільськогосподарському підприємству «Зоря» 06 грудня 1996 року (зареєстрований в Книзі записів державних актів на право колективної власності на землю за №479/3) на підставі рішення Красноармійської сільської ради народних депутатів від 31 травня 1995 року. У списку-додатку до Державного акта на право колективної власності на землю КСП «Зоря» зазначені прізвища громадян - членів колективного сільськогосподарського підприємства, в тому числі за №344 [PERSON], за №666 [PERSON], розмір земельної частки (паю) в колективному сільськогосподарському підприємстві «Зоря» становить 5,3 умовних кадастрових гектарів, вартість земельної частки (паю) становить 146186,17 гривень. Відповідно до статей 10, 60, 61 ЦПК України сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. У зв'язку з тим, що спадщина до майна померлих спадкодавців відкрилася до набрання чинності новим ЦК України, суд при вирішенні справи керується ЦК Української РСР в редакції 1963 року. За змістом ст.525 ЦК Української РСР (в редакції 1963 року) часом відкриття спадщини після смерті [PERSON] є [INFO] року, а [PERSON] - [INFO] року. Відповідно до ст.549 ЦК Української РСР (в редакції 1963 року) визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Як встановлено в судовому засіданні, на день смерті [PERSON] та [PERSON] [PERSON] фактично прийняв спадщину за заповітом, оскільки судовим рішенням від 29 жовтня 2013 року судом встановлено, що він прийняв частину спадщини у вигляді жилого будинку і присадибної земельної ділянки. Прийняття спадщини за умови цивільним законодавство не передбачено, тому [PERSON] вважається таким, що прийняв всю спадщину після смерті [PERSON] і [PERSON]. У довідках сільради зазначено, що [PERSON] на момент своєї смерті проживала разом зі своїм сином [PERSON], у зв'язку з чим суд приходить до висновку, що у судовому засіданні знайшов підтвердження факт родинних відносин [PERSON] і [PERSON]. Відповідно до вимог ч.1 ст.1264 ЦК України у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини. Пленум Верховного суду України у своєї постанові № 7 від 30.05.2008 року (п.21) роз'яснив, що при вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила частини другої статті 3 СК про те, що сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Зазначений п'ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім'єю до набрання чинності цим Кодексом. Указом Президента України № 666/94 від 10.11.1994 року "Про невідкладні заходи щодо прискорення земельної реформи у сфері сільськогосподарського виробництва" встановлено, що право на земельну частку ( пай) може бути об*єктом успадкування ( п.3). Відповідно до роз*ясень, що містяться в пункті 11 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 року "Про судову практику у справах про спадкування" при вирішенні спору про право на земельну частку ( пай) основним документом, що посвідчує таке право, є сертифікат про право на земельну частку ( пай). Якщо спадкодавець мав право на земельну частку ( пай), але за життя не одержав сертифіката на право власності на земельну частку ( пай) або помилково не був включений ( безпідставно виключений) до списку, доданого до державного акта про колективну власність на землю відповідного сільськогосподарського підприємства, товариства тощо, при вирішенні спору про право спадкування на земельну частку ( пай) суд застосовує положення чинного на час існування відповідних правовідносин , Земельного кодексу України 1990 року, Указу Президента України від 08.08.1995 року № 720/95 " Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям" та відповідні норми ЦК УРСР. Оскільки, ні [PERSON]. ні [PERSON]при житті не отримали ні сертифікат ні державний акт на право власності на земельну частку (пай), то суд не визнає право власності на земельні ділянки, а визнає право на вказані земельні ділянки. У зв'язку з зазначеним суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача і в частині визнання за нею права на спадкове майно після смерті її чоловіка як спадкоємицею четвертої черги за законом підлягають задоволенню.

Outcome: approved