Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-24 00:00:00

21 березня 2019 року до Кременчуцького районного суду Полтавської області звернувся [PERSON] з позовом до Новознам`янської сільської ради Кременчуцького району Полтавської області, про визнання права власності на земельну частку (пай). Позивач в обґрунтування своїх позовних вимог вказував, що працював агрономом в КСП «Майбородівське» Кременчуцького району Полтавської області. В 1997 році став учасником розпаювання земель колективної власності Майбородівського КСП, та відповідно отримав сертифікат на земельну частку (пай) розміром 4.89 умовних кадастрових гектара, що знаходиться на території Новознам`янської сільської ради (бувша Майбородівська сільська рада) Кременчуцького району Полтавської області. Позивач, вказав, що оформити право власності на земельну частку (пай) він не зміг, так як втратив сертифікат серії [NUMBER] , що був виданий на його ім`я 31.03.1997 року за №186, про що ним здійснено оголошення в засобах масової інформації. Зазначив, що звернувся до міськрайонного управління у Кременчуцькому районі та м.м. Кременчуці, Горішніх Плавнях Головного управління держгеокадастру у Полтавській області для отримання копії (дублікату) сертифікату на право на земельну частку (пай). Однак йому було повідомлено, що відповідно до книги реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) КСП «Майбородівське» Кременчуцького району Полтавської області, значиться виданим сертифікат серії [NUMBER] на ім`я [PERSON] на земельну частку (пай) розміром 4,89 умовних кадастрових гектара за № 186, запис про отримання від 31.03.1997 року та копії, або другого екземпляру сертифіката, в управлінні немає. Позивач вказав, що відповідно до Указу президента України «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність» від 08.08.1995 р та Постанови КМУ №801 від 12.10.1995 року «Про затвердження форми сертифіката на право на земельну частку (пай)» і зразка Книги реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай), сертифікат видається в єдиному екземплярі і не підлягає дублюванню. Таким чином, позивач [PERSON] не може використати своє право на земельну частку ( пай ) та оформити на неї правовстановлюючі документи. На підставі викладеного позивач просив суд ухвалити рішення, яким: - визнати за ним - [PERSON] , право на земельну частку (пай) розміром 4,89 умовних кадастрових гектара, що знаходиться на території Новознам`янської сільської ради (бувша Майбородівська сільська рада) Кременчуцького району Полтавської області відповідно до сертифікату серії [NUMBER] , виданого 31.03.1997 року, № 186. 19.04.2019 року до суду надійшла заява від позивача про участь у справі його представника адвоката Гольдінової О.В. Адвокат Гольдінова О.В. позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила їх задовольнити. Представник відповідача Новознам`янської селищної ради Кременчуцького району Полтавської області в судове засідання не з`явився, але повідомив суд, що проти задоволення позову не заперечує, просив справу розглядати без його участі. Про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Розглянувши матеріали справи, вивчивши доводи позову, дослідивши наявні у справі докази в їх сукупності, проаналізувавши зміст норм матеріального і процесуального права, суд дійшов наступного висновку, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено та підтверджується наявними у справі доказами, що [PERSON] з 14.01.1996 року по 12.08.1999 року працював в КСП «Майбородівське», про що свідчить запис у трудовій книжці [PERSON] , серія [NUMBER] . У 1997 році відповідно до Указу президента України «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність» від 08.08.1995 р. та Закону України «Про порядок виділення у натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв) було проведено розпаювання земель колективної власності Майбородівського КСП. Позивач був учасником такого розпаювання та отримав сертифікат на своє ім`я - [PERSON] , серії [NUMBER] , виданий 31.03.1997 року, № 186 на земельну частку (пай) розміром 4,89 умовних кадастрових гектара, що знаходиться на території Новознам`янської сільської ради (бувша Майбородівська сільська рада) Кременчуцького району Полтавської області, що підтверджується листом Кременчуцької районної державної адміністрації Полтавської області від 19.03.2019 року за №608/01-53, з доданими до нього документами, а саме витягом з Книги реєстрації сертифікатів на право на земельну ділянку (пай) КСП «Майбородівське» Кременчуцького району Полтавської області та розпорядженням голови Кременчуцької районної державної адміністрації № 144 від 15.09.2004 року. Оформити право власності на земельний пай [PERSON] не зміг, так як втратив сертифікат серії [NUMBER] , що був виданий на його ім`я 31.03.1997 року за № 186, про що ним здійснено оголошення в засобах масової інформації. [PERSON] звернувся до міськрайонного управління у Кременчуцькому районі та м.м. Кременчуці, Горішніх Плавнях Головного управління держгеокадастру у Полтавській області, які листом № 11/152-19 від 25.01.19 року, повідомили позивачу, що відповідно до книги реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) КСП «Майбородівське» Кременчуцького району Полтавської області, значиться виданим сертифікат серії [NUMBER] на ім`я [PERSON] на земельну частку (пай) розміром 4,89 умовних кадастрових гектара за № 186, запис про отримання від 31.03.1997 року. Відповідно до Указу президента України «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність» від 08.08.1995 р та Постанови КМУ №801 від 12.10.1995 року «Про затвердження форми сертифіката на право на земельну частку (пай)» і зразка Книги реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай), сертифікат видається в єдиному екземплярі і не підлягає дублюванню. Таким чином, [PERSON] не може реалізувати своє право на земельний пай та оформити земельнуділянку. Згідно до рішення Конституційного Суду України від 01.12.2004 року № 18-рп/2004 охоронюваний законом інтерес - це прагнення до користування конкретним матеріальним та /або нематеріальним благом, як зумовлений загальним змістом об`єктивного і прямо неопосередкований у суб`єктивному праві простий легітимний дозвіл, що є самостійним об`єктом судового захисту та інших засобів правової охорони з метою задоволення індивідуальних та колективних потреб, які не суперечать Конституції і законом України, суспільними інтересам, справедливості, добросовісності, розумності та іншим загально правовим засадам. Відповідно до ч.2 ст.5 Земельного кодексу України 1990 року, суб`єктами права колективної власності на землю є колективні сільськогосподарські підприємства, кооперативи, садівницькі товариства, сільськогосподарські акціонерні товариства, у тому числі створені на базі радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств. Частиною 1 ст. 7 Закону України «Про колективні сільськогосподарські підприємства» передбачено, що об`єктами права колективної власності є земля, інші основні та оборотні засоби виробництва, грошові кошти, одержані доходи, майно на них придбане. Майно у підприємстві належить на праві спільної часткової власності його членам. Суб`єктом права власності є підприємство, як юридична особа, а його члени - в частині майна, яку вони одержують при виході з підприємства. Право колективної власності на землю посвідчувалось державними актами за формою, затвердженою постановою Верховної Ради України від 13.03.1992 року. Згідно частини 2 статті 23 Земельного кодексу України від 18 грудня 1990 року державний акт на право колективної власності на землю видається колективному сільськогосподарському підприємству, сільськогосподарському кооперативу, сільськогосподарському акціонерному товариству із зазначенням розмірів земель, що перебувають у колективній власності громадян - членів такого підприємства, кооперативу, товариства. Згідно з п. 2 Указу Президента України "Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям" від 8 серпня 1995 року № 720 право на земельну частку (пай) мають члени КСП, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю. Відповідно до пункту 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 16 квітня 2004 року "Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ" член колективного сільськогосподарського підприємства, включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай). Земельний пай відповідно до Указів Президента України від 10 листопада 1994 року "Про невідкладні заходи щодо прискорення земельної реформи у сфері сільськогосподарського виробництва " та від 8 серпня 1995 року "Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям " - це умовна частка землі, визначена у результаті поділу земель, переданих державою у колективну власність, серед членів сільськогосподарського підприємства. Право на нього мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, у тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, відповідно до списку, що додається до Державного акта на право колективної власності на землю. Згідно з частиною першою статті 2 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власниками земельних ділянок (паїв)» основним документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), є сертифікат на право на земельну частку (пай), виданий районною (міською) державною адміністрацією. Пунктом 5 Указу Президента України від 08.08.1995 № 720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» передбачено, що видача громадянам сертифікатів на право на земельну частку (пай) єдиного в Україні зразка та їх реєстрація провадяться відповідною районною державною адміністрацією. Частина 1 статті 15 ЦК України закріплює за кожною особою право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. З урахуванням положень ч. 1 ст. 15, ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якою це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. За змістом наведених норм права потреба в такому способі захисту виникає тоді, коли наявність суб`єктивного права власника не підтверджена відповідними доказами (документами), підлягає сумніву, не визнається іншими особами або ними оспорюється. З врахуванням встановлених обставин справи, суд оцінюючи, належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів приходить до висновку, що позов доведений і підлягає задоволенню.

Outcome: approved