Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-02 00:00:00

ПАТ КБ "ПриватБанк" звернулось до суду з позовом до [PERSON] про стягнення 20 188 грн. 72 коп. заборгованості за кредитним договором від 19.04.2008 року, а також понесених судових витрат. Заявлені вимоги позивач обґрунтовує тим, що 19.04.2008 року між банком та [PERSON] укладено кредитний договір про надання останній кредиту у розмірі 7 974,56 грн, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 0,12 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Умови договору щодо своєчасного внесення вказаних у Договорі платежів відповідачем порушені, внаслідок чого станом на 24.01.2014 року утворилась заборгованість по поверненню тіла кредиту, відсотків, комісії, з урахуванням пені та штрафу у розмірі 20 188 грн. 72 коп. У судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги, просив задовольнити. Відповідач в судовому засіданні позов не визнала, просила відмовити у його задоволенні у зв'язку зі строком позовної давності, а також просила звільнити від сплати штрафних санкцій. Представник відповідача у судовому засіданні позов не визнав, просив відмовити у його задоволенні на підставі письмових заперечень, які долучено до матеріалів справи та застосувати строк позовної давності. Вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи, розглядаючи позов в межах заявлених вимог, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню виходячи з наступного: В силу статей 525, 526, 530 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином і в установлений законом чи договором строк, одностороння відмова від виконання зобов'язань не допускається. Відповідно до ст.ст.1048-1052, 1054 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцю позику та сплатити відсотки за користування коштами у строк та у порядку, що встановлені договором. Згідно ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Судом встановлено, що 19.04.2008 року між ЗАТ КБ "Приватбанк", правонаступником якого є ПАТ КБ "Приватбанк" та [PERSON] укладено кредитний договір №CNХRRU06070133 про надання останньому кредитних коштів у розмірі 7 974,56 грн, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 0,12 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, на строк 12 місяців з кінцевим терміном повернення 19.02.2009 року. Із заяви позичальника [PERSON] від 19.04.2008 року вбачається, що відповідач ознайомлений та згоден з Умовами надання споживчого кредиту фізичним особам(«Розстрочка») ( Стандарт), а також підтверджує факт надання повної інформації про умови кредитування (а.с.8-13,54). Відповідно до умов кредитного договору позичальник зобов'язався у період з 20 до 25 числа кожного місяця погашати заборгованість за кредитом у вигляді щомісячного платежу у сумі 849,73 грн., яка складається із заборгованості за кредитом, відсотками, комісії, а також інших витрат згідно з умовами надання споживчого кредиту фізичним особам. Згідно п. 5.1 Умов надання споживчого кредиту фізичним особам («Розстрочка») (Стандарт) при порушенні позичальником будь-якого із зобов'язань, Банку має право нараховувати пеню в розмірі 0,5% від суми простроченого платежу, але не менше 1 грн за кожний день прострочки. Відповідно до п. 5.3 договору при порушенні позичальником строків платежів по будь-якому з грошових зобов'язань, передбачених договором більш ніж на 30 днів, позичальник зобов'язаний сплатити Банку штраф у розмірі 500 грн. та 5% від суми заборгованості. Відповідач свої зобов'язання належним чином не виконав, не надав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, в зв'язку з цим виникла заборгованість за кредитом, відсотками за користування кредитом, комісією та штрафним санкціям, яка станом на 24.01.2014 р. становить20 188,72 грн (а.с.5-6) та складається із: заборгованість за кредитом в сумі 3 988 грн 10 коп, заборгованість за відсоткам - 01,29 грн, заборгованість з комісії - 259,15 грн, пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором - 14 502,62 грн, штраф (фіксована частина) - 500,00 грн. та штраф (процентна складова) - 937,56 грн. Згідно з п.5.5 Умов надання споживчого кредиту фізичним особам(«Розстрочка») (Стандарт), які діяли на час укладення спірного кредитного договору, термін позовної давності по вимогам про стягнення кредиту, відсотків за користування кредитом, винагороди неустойки - пені, штрафів за даним Договором встановлений сторонами тривалістю 5 років. Враховуючи, що останній платіж позивачкою для погашення заборгованості за кредитним договором здійснений 11.06.2009 року, тобто відповідачем вчинені дії, які підтверджують визнання нею боргу, а тому суд дійшов висновку про переривання перебігу позовної давності у відповідності із правилами ст.264 ЦК України та правомірність звернення банку до суду з вимогою про захист свого цивільного права. Відповідно до вимог ст.ст. 546, 553, 572 ЦК України виконання зобов'язання може забезпечуватися, зокрема, неустойкою, порукою та заставою. Неустойка визначається як пеня та штраф і є грошовою сумою або іншим майном, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення зобов'язання. Неустойка визнається однією із санкцій за неналежне виконання зобов'язання (ст. 549, п. 3 ч. 1 ст. 611 ЦК України). Положеннями ст. 616 ЦК України передбачено право суду за певних умов зменшити розмір збитків та неустойки, які стягуються з боржника. При цьому питання зменшення розміру неустойки вирішується в конкретній ситуації на підставі певних доказів і розрахунків. При вирішенні заявлених позовних вимог щодо стягнення неустойки суд враховує приписи ч.4 статті 42 Конституції України та положення ч.3 статті 551 Цивільного кодексу України, відповідно до якої розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. Також суд приймає до уваги правову позицію, викладену в рішенні Конституційного Суду України № 7-рп/2013 від 11 липня 2013 року у справі №1-12/2013 за конституційним зверненням громадянина [PERSON] щодо офіційного тлумачення положень другого речення преамбули Закону України „Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань" про те, що умови договору споживчого кредиту, його укладання та виконання повинні підпорядковуватися таким засадам, згідно з якими особа споживача вважається слабкою стороною у договорі та підлягає особливому правовому захисту з урахуванням принципів справедливості, добросовісності і розумності, а вимога про нарахування та сплату неустойки за договором споживчого кредиту, яка є явно завищеною, не відповідає передбаченим у пункті 6 статті 3, частині третій статті 509 та частинах першій, другій статті 627 Цивільного кодексу України засадам справедливості, добросовісності, розумності як складовим елементам загального конституційного принципу верховенства права, внаслідок чого із засобу розумного стимулювання боржника виконувати основне грошове зобов'язання неустойка перетворюється на несправедливо непомірний тягар для споживача та джерело отримання невиправданих додаткових прибутків кредитором. У Резолюції Генеральної Асамблеї ООН „Керівні принципи для захисту інтересів споживачів" від 09 квітня 1985 року № 39/248 наголошено: визнаючи, що споживачі нерідко перебувають у нерівному становищі з точки зору економічних умов, рівня освіти та купівельної спроможності, принципи захисту інтересів споживачів мають, зокрема, за мету сприяти країнам у боротьбі зі шкідливою діловою практикою усіх підприємств на національному та міжнародному рівнях, яка негативно позначається на споживачах. Норма ч. 3 статті 551 Цивільного кодексу України передбачає дві підстави для зменшення неустойки: значне перевищення неустойки в порівнянні з розміром збитків, завданих стягувачу, що є об'єктивною обставиною, яка не залежить від волі чи позиції сторін та наявність інших істотних для боржника обставин. Істотними обставинами у розумінні ч. 3 ст. 551 ЦК України можна вважати, зокрема, ступінь виконання зобов'язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов'язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу (наприклад, відсутність негативних наслідків для позивача через прострочення виконання зобов'язання). Як вбачається з наданого позивачем розрахунку, розмір основної заборгованості становить 3 988,10 грн., а розмір неустойки за порушення боржником зобов'язання становить 15 940,18 грн, зокрема: пеня - 14 502,62 грн., штрафи - 500 грн. (фіксована частина) і 937,56 грн. (процентна складова). Саме щодо різновидів неустойки: пені та штрафу, суду надано право зменшити її розмір за наявності обставин, які мають істотне значення. Отже, право суду у відповідності до частини третьої ст.551 ЦК України зменшити розмір неустойки, який значно перевищує розмір збитків та враховуючи те, що відповідач просить суд звільнити від сплати штрафних санкцій, незадовільний майновий стан боржника - відповідача, яка є пенсіонеркою, враховуючи конкретну ситуацію, а саме відсутність негативних наслідків для позивача через прострочення виконання зобов'язань, суд вважає можливим зменшити розмір неустойки за несвоєчасність виконання зобов'язань відповідачем до 4 000 грн. За вказаних обставин, суд дійшов висновку, що позов необхідно частково задовольнити, стягнувши з [PERSON] на користь банку 3 988 грн. 10 коп. - заборгованості за кредитом, 01 грн 29 коп - заборгованості по відсотках, 259 грн 15 коп - комісії та 4 000 грн. - неустойки за несвоєчасність виконання зобов'язань, а всього на суму 8 248 грн.54 коп Позивачем понесена та документально підтверджена сплата судового збору (а.с.1), яка відповідно до ст. 88 ЦПК України, підлягає стягненню з відповідача на користь позивача пропорційно розміру задоволених позовних вимог 8 248,54х243,60/20 188,72 = 99,52 грн. На підставі наведеного,

Outcome: partial