Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-16 00:00:00

Позивач - Публічне акціонерне товариство „ДТЕК Донецькобленерго" в грудні 2012 року звернувся до Дебальцевського міського суду Донецької області з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги. Свої позовні вимоги позивач мотивував тим, що відповідач [PERSON] є споживачем житлово-комунальних послуг, які позивач надає за адресою: [ADDRESS]. Відповідач здійснює не в повному обсязі платежі за житлово-комунальні послуги, у зв'язку з чим станом на 01.01.2011р. виникла заборгованість в сумі 4824,24 грн. Просив суд стягнути з [PERSON] на користь ПАТ „ДТЕК Донецькобленерго" заборгованість за житлово-комунальні послуги в сумі 4824,24 грн., приріст інфляції в сумі 968,87 грн.,3% річних в сумі 272,82 грн. та судовий збір в сумі 107,30 грн. Рішенням Дебальцевського міського суду Донецької області від 26 грудня 2013 року в задоволенні позову публічного акціонерного товариства "ДТЕК Донецькобленерго" до [PERSON] про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги відмовлено. З вказаним рішенням суду не погодилось публічне акціонерне товариство "ДТЕК Донецькобленерго" та оскаржило його в апеляційному порядку. В обгрунтування апеляційної скарги посилається на те, що суд першої інстанції при ухваленні рішення порушив норми матеріального та процесуального права, неповно з'ясував обставини, що мають значення для справи. Просить суд апеляційної інстанції скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі, а також стягнути судовий збір, сплачений позивачем при поданні апеляційної скарги. В судове засідання апеляційного суду відповідач [PERSON] не з'явилася, хоча своєчасно і належним чином була повідомлена про час і місце розгляду справи, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення. Заслухавши суддю-доповідача, вислухавши пояснення представника позивача, представника відповідача, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга публічного акціонерного товариства "ДТЕК Донецькобленерго" підлягає задоволенню, а рішення суду першої інстанції скасуванню з наступних підстав. Згідно частини 1 ст. 309 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права. Судом першої інстанції встановлено, що відповідачка [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] та мешкає у вказаній квартирі. Відповідно до нарахування ЖКХ Миронівської ТЕС відповідачка [PERSON] за особовим рахунком №7213, що відкритий на її ім'я має заборгованість за надані послуги з водопостачання, водовідведення та опалення: станом на 01.01.2007 року - 165 грн. 46 коп., та з 01.01.2007 року по 01.01.2011 року в розмірі 4824,24 грн. З матеріалів справи вбачається, що письмовий договір про надання послуг з централізованого опалення, водопостачання та водовідведення між позивачем та відповідачкою не укладався, тому плату за ці послуги відповідачка зобов'язана була вносити щомісяця не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим. 02.03.2005 року [PERSON] звернулась до голови Миронівської селищної ради з заявою про надання дозволу на установку газового котла в квартиру [ADDRESS] й нею був отриманий на це дозвіл. 03.02.2005 року виконкомом Миронівської селищної ради був направлений лист до Дебальцевського УГГ за підписом селищного голови щодо надання технічних умов на проектування умов для улаштування автономного газового опалення за адресою місця мешкання відповідачки [PERSON]: [ADDRESS]. 25.09.2007 року позивачем були отримані технічні умови для розробки проекту індивідуального опалення та відключення від центрального опалення та гарячого водопостачання, отриманий експертний висновок сектору наглядово-профілактичної діяльності м.Дебальцеве про відсутність порушень вимог пожежної безпеки; висновок місцевого органу державного пожежного нагляду. Висновок суду першої інстанції про те, що відповідачем відключення квартири від внутрішньобудинкової мережі централізованого опалення та улаштування автономного опалення в квартирі здійснено з дотриманням вимог законів, оскільки відключення квартири від централізованої системи опалення нею було здійснено на підставі дозволу, який був наданий саме виконавчим комітетом Миронівської селищної ради є незаконним, оскільки частиною 2 статті 8 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено, що стандарти, нормативи, норми, порядки і правила у сфері житлово-комунальних послуг розробляють і затверджують Кабінет Міністрів України, центральний орган виконавчої влади у сфері стандартизації, центральний орган виконавчої влади з питань житлово-комунального господарства, місцеві органи виконавчої влади та органи місцевого самоврядування в межах їхніх повноважень та згідно із законодавством. Частиною 1 статті 117 Конституції України передбачено, що Кабінет Міністрів України в межах своєї компетенції видає постанови і розпорядження, які є обов'язковими для виконання. Відключення від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води в багатоповерхових будинках регулюється Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, Порядку відключення окремих житлових будинків від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води при відмові споживачів від централізованого теплопостачання, затвердженого наказом Міністерства будівництва, архітектури та житлово-комунального господарства України від 22 листопада 2005 року № 4, затверджених постановою КМУ від 21.07.2005 року № 630 та Порядком відключення окремих житлових будинків від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води при відмові споживачів від централізованого теплопостачання, затвердженого наказом Міністерства будівництва, архітектури та житлово-комунального господарства України від 22 листопада 2005 року № 4. Згідно пункту 25 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, відключення споживачів від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води здійснюється у порядку, що затверджується центральним органом виконавчої влади з питань житлово-комунального господарства. Самовільне відключення від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води забороняється. В матеріалах справи є Акт-довідка № 903 від 14.09.2007 року КП «Мирком», відповідно до якої вказано, що за адресою: [ADDRESS] [PERSON] самовільно відключила батареї опалення від центрального опалення і гарячої води (а.с. 28). Відповідно до пункту 1.2 Порядку відключення окремих житлових будинків від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води при відмові споживачів від централізованого теплопостачання, (в редакції, яка діяла до внесення змін і доповнень від 06.11.2007 року № 169) передбачено, що для реалізації права споживачів на відмову від отримання послуг ЦО і ГВП орган місцевого самоврядування або місцевий орган виконавчої влади створює своїм рішенням постійно діючу міжвідомчу комісію для розгляду питань щодо відключення споживачів від мереж ЦО і ГВП (далі - Комісія), призначає голову та затверджує її склад, затверджує положення про роботу комісії. Як вбачається із пункту 2.1 вищевказаного Порядку, для вирішення питання відключення окремих приміщень житлового будинку від мереж централізованого опалення власник, наймач (орендар) приміщення повинен звернутися до Комісії з письмовою заявою про відключення від мереж ЦО і ГВП. Пунктом 2.2 вказаного Порядку передбачено, що комісія після вивчення конкретних умов у місячний термін приймає рішення, яке має враховувати затверджений план перспективного розвитку систем централізованого теплопостачання, існуючий стан мереж енергозабезпечення даного поселення або окремого мікрорайону. П.п 2.2.1 вищевказаного Порядку передбачено, що при позитивному рішенні Комісії заявнику надається перелік організацій, до яких слід звернутися для отримання технічних умов для розробки проекту індивідуального (автономного) теплопостачання і відокремлення від мереж ЦО і ГВП. Як вбачається із п.п.2.3.1 Порядку проект індивідуального (автономного) теплопостачання і відокремлення від мереж ЦО і ГВП виконує проектна або проектно-монтажна організація на підставі договору із заявником. Відповідно до п.2.5 вказаного Порядку, відключення приміщень від внутрішньо будинкових мереж ЦО і ГВП виконується монтажною організацією, яка реалізує проект, за участю представника власника житлового будинку або уповноваженої ним особи, представника виконавця послуг з ЦО і ГВП та власника, наймача (орендаря) квартири (нежитлового приміщення) або уповноваженої ними особи. Пунктом 2.6 Порядку передбачено, що по закінченні робіт складається акт про відключення квартири (нежитлового приміщення, секції, під'їзду, будинку) від мереж ЦО і ГВП і в десятиденний термін подається заявником до Комісії на затвердження. Як вбачається із пункту 2.7 Порядку, після затвердження акта на черговому засіданні Комісії сторони переглядають умови договору про надання послуг з централізованого постачання. Частиною 1 статті 60 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Відповідачкою вищевказаний Порядок по відключенню не дотриманий. Згідно зі статтею 20 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" (із змінами і доповненнями) споживач зобов'язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Із матеріалів справи вбачається, що ухвалою Дебальцевського міського суду від 16 травня 2011 року скасовано за заявою боржника судовий наказ № 2н-295/11 від 25.03.2011 року, виданий за заявою Відкритого акціонерного товари ства «Донецькобленерго» до [PERSON] про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги (а.с. 3). Відповідно до нарахувань по особовому рахунку [NUMBER] складає 4824,24 грн. (а.с. 4), 3% річних складають 272,82 грн. (а.с. 5), індекс інфляції складає 968,87 грн., які підлягають стягненню з відповідачки. Крім того, відповідно до частини 1 статті 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Із матеріалів справи вбачається, що при поданні позову позивачем сплачено 107,30 грн. судового збору, а при подачі апеляційної скарги 114,70 грн., які також підлягають стягненню з відповідача. Враховуючи вищевикладене, суд апеляційної інстанції вважає, що судом першої інстанції при ухваленні рішення були порушені і неправильно застосовані норми матеріального права, що є підставою для скасування рішення суду і ухвалення нового рішення.

Outcome: approved