Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-04 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до Лубенської районної ради Полтавської області, який було уточнено 05.08.2021, про стягнення заборгованості по заробітній платі, грошової компенсації за невикористану щорічну відпустку, середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні та моральної шкоди. Позовні вимоги мотивувала тим, що 21 серпня 2012 року вона була працевлаштована відділ управління комунальним майном Пирятинської районної ради Полтавської області. У відповідності до рішення першої сесії Лубенської районної ради Полтавської області восьмого скликання від 15 грудня 2020 року розпочата реорганізація Пирятинської районної ради Полтавської області шляхом приєднання до Лубенської районної ради Полтавської області, яка є її правонаступником. У зв`язку з викладеною обставиною розпорядженням голови Лубенської районної ради Полтавської області від 15 лютого 2021 року №42 його з 16 лютого 2021 року звільнено з займаної посади за п. 1 ч. 1 ст. 40 КЗпП України. В порушення вимог ст. 116 КЗпП України, згідно з якою при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать позивачу від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення, адміністрація Лубенської районної ради Полтавської області при звільненні не провела розрахунок із позивачем. Проте, 24 травня 2021 року відповідачем сплачено позивачу заборгованості по заробітній платі за відпрацьований період з 01 січня 2021 року по 29 січня 2021 року, вихідну допомогу у розмірі середньомісячного заробітку, грошову компенсацію за 2 календарні дні невикористаної щорічної основної відпустки 01 січня 2021 року по 29 січня 2021 року, вихідну допомогу у розмірі середньомісячного заробітку, грошову компенсацію за 2 календарні дні невикористаної щорічної основної відпустки у розмірі 10 794,62, тому позивач просить в цій частині позов залишити без розгляду та стягнути з відповідача розмір середнього заробітку за період з 01 лютого 2021 року по 24 травня 2021 року у сумі 21891,60 грн, який складається з: 5999,92 грн. х 3 (лютий, березень, квітень) 2021 року = 17999,76 грн; 324,32 грн. х 12 робочих днів у травні 2021 року = 3891,84 грн. 03 серпня 2021 року до Пирятинського районного суду Полтавської області від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в обґрунтування якого представник відповідача вказує, що позовні вимоги не визнає, проти їх задоволення заперечує, оскільки відповідно відповідно до ч. 1 ст. 117 Кодексу Законів про працю України в разі невиплати з\~вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Таким чином, обов`язковою умовою для виплати власником або уповноваженим органом середнього заробітку звільненому працівнику за весь час затримки виплати розрахункових являється наявність вини роботодавця.\~Вважаємо що\~у Лубенської\~районної ради\~Полтавської області\~відсутня вина\~щодо вчасної\~не виплати\~ [PERSON] ,\~всіх належних\~їй сум\~при звільненні.\~Так,\~постановою Верховної\~Ради України\~«Про утворення\~та ліквідацію\~районів» №\~807\~-\~IX\~від 17.07.2021\~було утворено\~Лубенський район\~(з\~адміністративним центром\~у місті\~Лубни)\~у складі\~територій Гребімківської\~міської,\~Лубенської міської,\~Новооржицької селищної.\~Оржицької селищної,\~Пирятииської міської,\~Хорольської міської,\~Чорнухинської селищної\~територіальних громад,\~затверджених Кабінетом\~Міністрів України.\~Відповідно до\~п,\~п.\~2\~п.\~6.2.\~Закону України\~«Про внесення\~змін до\~деяких законів\~України щодо\~впорядкування окремих\~питань організації\~та діяльності\~органів місцевого\~самоврядування і\~районних державних\~адміністрацій» від\~17.11.2020\~№ 1009\~-\~ІХ не\~пізніше завершення\~другої сесії\~районної ради,\~яка представляє\~спільні інтереси\~територіальних громад\~новоутвореного району,\~у порядку,\~визначеному цим\~пунктом,\~починається реорганізація\~районних рад\~ліквідованих районів\~шляхом приєднання\~до районної\~ради,\~розміщеної в\~адміністративному центрі\~новоутвореного району,\~а у\~випадку,\~передбаченому підпунктом\~5\~цього пункту,\~-\~утворення районних\~рад як\~юридичних осіб.\~На виконання\~вищевказаної норми\~Закону №\~1009\~ IX.\~рішенням першої\~сесії Лубенської\~районної ради\~Полтавської області\~від 15\~грудня 2020\~року розпочато\~процедуру реорганізації\~Пирятинської районної\~ради шляхом\~приєднання до\~Лубенської районної\~ради Полтавської\~області.\~Розпорядженням голови\~районної ради\~від 15.12.2020р.\~№ 36\~«Про попередження\~працівників Хорольської,\~Чорнухинської,\~Пирятинської.\~Оржицької,\~Гребінківської районнах\~рад про\~наступне вивільнення\~у порядку\~ст,\~49-2\~Кодексу законів\~про працю\~України» було\~попереджено працівників\~виконавчого апарату\~Пирятинської районної\~ради про\~наступне вивільнення\~у зв`язку\~з реорганізацією\~Пирятинської районної\~ради,\~в тому\~числі і\~архіваріуса відділу\~управління комунальним\~майном Пирятинської\~районної ради\~ [PERSON] .\~Згідно розпорядження\~голови районної\~ради №\~54\~від 31.12.2020р.\~з [PERSON] \~було продовжено\~трудові відносини\~в позаштатному\~режимі.\~29.01.2021\~ [PERSON] ,\~згідно з\~розпорядження голови\~районної ради\~№ 14\~від 29.01.2021\~було звільнено\~з посади\~архіваріуса відділу\~управління комунальним\~майном Пирятинської\~районної ради\~на підставі\~п.\~1.\~ч.\~1\~ст.\~40\~у зв`язку\~з реорганізацією\~установи.\~При цьому\~Лубенською районною\~радою Полтавської\~області як\~правонаступником,\~було вчасно\~нараховано усі\~належні [PERSON] \~суми,\~які належать\~до виплати\~при звільненні,\~та які\~не профінансовані\~фінансовим відділом\~Лубенської районної\~державної адміністрації\~у зв`язку\~з наступним.\~Єдиним джерелом\~для здійснення\~розрахунку з\~вивільненими працівниками\~відділу управління\~комунальним майном\~Пирятинської районної\~ради,\~в т.ч.\~і з [PERSON] були вільні залишки бюджетних коштів, що утворилися по районному бюджету колишнього Пирятинського району станом на 01.01.2021. Станом на 01.01.2021 та до 21.05.2021 залишки бюджетних коштів районного бюджету ліквідованого Пирятинського району перебували на рахунку фінансового управління Пирятинської районної державної адміністрації, що підтверджується листами ГУ Державної казначейської служби України у Полтавській області за вхідним номером від 01.04.2021 р., та листами фінансового відділу Лубенської районної державної адміністрації № 02-19/82 від 24.02.2021р., № 01-24/188 від 21.05.2021. Нормативно-правовим актом, який врегульовує, питання перерахування залишків коштів, що утворилися на кінець бюджетного періоду на рахунках районних бюджетів ліквідованих районів (в тому числі для здійснення розрахунку з працівниками відділу управління комунальним майном Пирятинської районної ради Полтавської області) є Закон № 1009 - IX. Відповідно до п. 62 вищевказаного Закону залишки коштів (у тому числі боргові зобов`язання), що утворилися на кінець бюджетного періоду на рахунках районних бюджетів ліквідованих районів, перераховуються одночасно до районного бюджету новоутвореного району, бюджету територіальної громади з урахуванням цільового призначення таких коштів, особливостей розподілу нерухомого майна на підставі платіжних доручень за підписом голови районної ради новоутвореного району або голови комісії з реорганізації районної ради, що припиняється, або керівника місцевого фінансового органу, утвореного до утворення та ліквідації районів. Фінансовий орган (фінансове управління) Пирятинської РДА з 12.01.2021. перебувало в стадії припинення. Порядок здійснення заходів щодо припинення фінансового управління Пирятинської РДА врегульовано постановою КМУ «Про затвердження Порядку здійснення заходів щодо утворення та реорганізації районних державних адміністрацій, а також правонаступництва щодо майна, прав та обов`язків районних державних адміністрацій, що припиняються» № 1321 від 16-12.2020. Відповідно до п. п. 9 п. 13 комісія з реорганізації забезпечує: передачу активів рай держадмі п істрапі й, що припиняються, їх правонаступникам відповідно до затверджених передавальних актів.Крім цього, відповідно до ч. 4 ст.105 Цивільного Кодексу України до комісії з припинення юридичної особи (комісії з реорганізації, ліквідаційної комісії) або ліквідатора з моменту призначення не переходять повноваження щодо управління справами юридичної особи. Голова комісії, її члени або ліквідатор юридичної особи представляють її у відносинах з третіми особами та виступають у суді від імені юридичної особи, яка припиняється. Таким чином, відповідальною посадовою особою, що мав право першого підпису на платіжних дорученнях щодо перерахування залишків коштів до районного бюджету Лубенського району являвся голова комісії з припинення фінансового органу Пирятинської районної державної адміністрації, у зв`язку з чим, саме на нього у органах державної казначейської служби України були відкриті Картки із зразками підписів та відбитка печатки відповідного фінансового органу. Неодноразові звернення Лубенської районної ради Полтавської області щодо виконання норм Закону № 1009-ІХ в частині перерахування залишків коштів головою комісії з припинення фінансового управління Пирятинської РДА не розглядались та не виконувались (відповідні листи додаються до матеріалів справи). Лише, 21.05.2021 фінансовий відділ Лубенської районної державної адміністрації повідомив районну раду, що з районного бюджету Пирятинського району надійшли кошти та проведено фінансування заробітної плати з нарахуваннями по - вивільнених працівниках Пирятинської районної ради. У зв`язку з чим, 24.05.2021 позивачу в повному обсязі було виплачено всі суми, що належалиїй при звільненні. Враховуючи вищевикладене, можна зробити висновок, що Лубенська районна рада Полтавської області, як добросовісний роботодавець, вжила всіх можливих заходів щодо вчасної виплати усіх належних сум, що підлягали виплаті [PERSON] при звільненні, при цьому таке становище виникло не з вини Лубенської районної ради Полтавської області, також вважає, що заявлена представником позивача вимога про стягнення моральної шкоди у сумі 5000 гри. також не підлягає задоволенню за безпідставністю та необґрунтованістю. Просить відмовити [PERSON] у задоволенні позову у повному обсязі. Ухвалою суду від 05.08.2021 позовну заяву [PERSON] до Лубенської районної ради Полтавської області у частині стягнення заборгованості по заробітній платі за відпрацьований період з 01 січня 2021 року по 29 січня 2021 року, вихідної допомоги у розмірі середньомісячного заробітку, грошової компенсації за 2 календарні дні невикористаної щорічної основної відпустки 01 січня 2021 року по 29 січня 2021 року, вихідної допомоги у розмірі середньомісячного заробітку та моральної шкоди залишено без розгляду. У судовому засіданні представник позивача [PERSON] адвокат Ковтун М.В. позовні вимоги свого довірителя підтримав та просив їх задовольнити. Суду надав пояснення аналогічні, викладеним в позовній заяві та уточненій позовній заяві. Представник відповідача Лубенської районної ради Полтавської області просив відмовити у задоволенні позовних вимог [PERSON] у повному обсязі, вказуючи про те, що вини відповідача у несвоєчасній виплаті заборгованості по заробітній платі немає, про що надав відповідні листи. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши всі зібрані по справі докази у їх сукупності, приходить висновку, що позовні вимоги [PERSON] підлягають до задоволення з наступних підстав. Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні. Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (ч. 1 ст. 4 ЦПК України). Згідно принципу диспозитивності суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ч. 1 ст. 13 ЦПК України). Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (ст. 5 ЦПК України). Згідно ст.ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підстави своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Судом встановлено наступні факти та відповідні їм правовідносии. [PERSON] з 21 серпня 2012 року працювала на посаді архіваріуса відділу управління комунальним майном Пирятинської районної ради до 29 січня 2021 року (а.с. 8). Постановою Верховної\~ради України\~від 17\~липня 2020\~року №807-ІХ\~"Про\~утворення та\~ліквідацію районів" у Полтавській області утворено Лубенський район (з адміністративним центром у місті Лубни) у складі територій Гребінківської міської, Лубенської міської, Новооржицької селищної, Оржицької селищної, Пирятинської міської, Хорольської міської, Чорнухинської селищної територіальних громад, затверджених Кабінетом Міністрів України. Правонаступником Пирятинської районної ради, відповідно до Закону України\~від 17.11.2020\~року №1009-ІХ\~"Про\~внесення змін\~до деяких\~законів України\~щодо впорядкування\~окремих питань\~організації та\~діяльності органів\~місцевого самоврядування\~і районних\~державних адміністрацій" є Лубенська районна рада. У відповідності до рішення першої сесії Лубенської районної ради Полтавської області восьмого скликання від 15 грудня 2020 року розпочата реорганізація Пирятинської районної ради Полтавської області шляхом приєднання до Лубенської районної ради Полтавської області,яка є її правонаступником (а.с. 6). Лубенська районна рада Полтавської області є правонаступником всього майна, прав та обов`язків Пирятинської районної ради. Розпорядженням Лубенської районної ради від 15.12.2020 № 36 «Про попередження працівників Хорольської, Чорнухинської, Пирятинської, Оржицької, Гребінківської районних рад про наступне вивільнення у порядку ст. 49-2 Кодексу законів про працю України» попереджено працівників виконавчого апарату та відділу управління комунальним майном Пирятинської районної ради про наступне вивільнення у зв`язку з реорганізацією Пирятинської районної ради. Протягом дії розпорядження здійснювати нарахування та виплату всіх належних працівникам коштів відповідно до чинного законодавства. Контроль за виконання розпорядження голова Лубенської районної ради залишила за собою. Розпорядженням Лубенської районної ради від 31.12.2020 № 54 «Про продовження трудових відносин у позаштатному режимі з 01.01.2021» п. 1.3. виведено за штат виконавчого апарату Лубенської районної ради Полтавської області з 01.01.2021 [PERSON] архіваріуса Відділу управління майном Пирятинської районної ради. З розпоряджень вбачається, що на момент звільнення позивача, правонаступником та роботодавцем була Лубенська районна рада. Розпорядженням голови Лубенської районної ради Полтавської області від 29 січня 2021 року №14 [PERSON] 29 січня 2021 року звільнено з займаної посади за п. 1 ч. 1 ст. 40 КЗпП України та зобов`язано здійснити повний розрахунок зі звільненим працівником, у тому числі виплатити: вихідну допомогу у розмірі середньомісячного заробітку та грошову компенсацію за 2 календарні дні невикористаної щорічної основної відпустки, за період роботи з 21.08.2020 по 20.01.2021 (пропорційно відпрацьованого часу на день звільнення) (а.с. 7). 24\~травня 2021\~року Лубенськоюрайонною радою Полтавської області [PERSON] було виплачено заборгованість по заробітній платі, вихідну допомогу, грошову компенсацію за невикористану щорічну відпустку, у повному обсязі. Після встановлення зазначених обставин та оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд зазначає наступне. Відповідно до ч.ч. 4, 7 статті 43\~Конституції України кожен громадянин має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом. У суду немає сумнівів у достовірності тих даних щодо заробітної плати позивача, які зазначені у вищевказаних документах. Заробітна плата це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу (ч.1 ст. 94 КЗпП України). Відповідно до ч. ст. 7 Кодексу законів про працю, ст.\~15\~Закону України\~«Про оплату\~праці» оплата праці працівників здійснюється в першочерговому порядку. Всі інші платежі здійснюються власником або уповноваженим ним органом після виконання зобов`язань щодо оплати праці. Відповідно до ст.\~115\~КЗпП України заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата. У разі коли день виплати заробітної плати збігається з вихідним, святковим або неробочим днем, заробітна плата виплачується напередодні. Відповідно до ст. 161 ЦПК України, особа має право звернутися до суду з вимогами про стягнення нарахованої, але не виплаченої працівникові суми заробітної плати та середнього заробітку за час затримки розрахунку в порядку наказного або спрощеного позовного провадження. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ч. 1 ст. 81 ЦПК України). Судом встановлено, що при звільненні позивача з роботи з нею не були проведені всі розрахунки. З довідки Лубенської районної ради Полтавської області, середньомісячна заробітна плата позивача становить 5999,92 грн., середньоденна 324,32 грн (а.с. 92). Відповідно до п. 20 Постанови Пленуму ВСУ «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» N 13 від 24.12.1999, установивши при розгляді справи про стягнення заробітної плати у зв`язку із затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення, коли ж він у цей день не був на роботі, - наступного дня після пред`явлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок, суд на підставі ст.117КЗпП стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при не проведенні його до розгляду справи - по день постановлення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому своєї вини. Сама по собі відсутність коштів у роботодавця не виключає його відповідальності. У судовому засіданні відповідачем було вказано про те, що їхньої вини у невчасній виплаті заробітної плати немає. Проте, у судовому засіданні було встановлено, що Лубенській районній раді станом на 01.01.2021 було відомо про те, що комісією з припинення діяльності фінансового управління Пирятинської райдержадміністрації не перераховано до загального фонду районного бюджету Лубенського району залишки коштів загальних фондів районного бюджету ліквідованого району. Крім того, у судовому засіданні не знайшло свого підтвердження те, що відповідачем вживалися відповідні заходи для своєчасного проведення розрахунку із звільненим позивачем на момент звільнення. Відповідні дії по усуненню заборгованості звільненим працівникам по заробітній платі почалися вживатися відповідачем з березня 2021 року, про що свідчать листи (а.с. 69-79, 83-86). Тяжке фінансове положення підприємства не може свідчити про відсутність вини роботодавця в невиплаті працівникові належних коштів і не є підставою для звільнення роботодавця від обов`язку сплатити зазначені кошти позивачу. Таким чином, посилання відповідача на відсутність бюджетних асигнувань на 2021 рік для фінансування оплати праці, суд відхиляє та зазначає, що Європейським судом з прав людини в рішенні від 18.10.2005 у справі "Терем ЛТД, Чечеткін та Оліус проти України" та в рішенні від 30.11.2004 у справі "Бакалов проти України" зазначено, що відсутність бюджетного фінансування (бюджетних коштів) не є підставою для звільнення від відповідальності за порушення зобов`язання. Відповідно до положень ст.\~17\~Закону України\~"Про\~виконання рішень\~та застосування\~практики Європейського\~суду з\~прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про\~захист прав\~людини і\~основоположних свобод 1950 року та практику Суду як джерело права. На підставі викладеного, підлягають задоволенню позовні вимоги [PERSON] про стягнення середнього заробітку за період з 01 лютого 2021 року по 23 травня 2021 року (оскільки 24.05.2021 проведено повний розрахунок по заборгованості) у розмірі 21891,60 грн, який складається з: 5999,92 грн. х 3 (лютий, березень, квітень 2021 року) = 17999,76 грн; 324,32 грн. х 12 робочих днів у травні 2021 року = 3891,84 грн. У відповідності з ч. 1 ст. 116 КЗпП України, виплата усіх сум, що належить працівнику від підприємства, установи, організації проводиться в день звільнення. Відповідно до п. 6 ч. 1 ст.\~264\~ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання як слід розподілити між сторонами судові витрати. Згідно із ч. 1 ст. 133\~ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних із розглядом справи. Відповідно до ч. 4 ст. 177 ЦПК України, до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону. Відповідно до висновків, які викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 30 січня 2019 року по справі N 910/4518/16, за змістом приписів статей 94,116,117Кодексу законівпро працюУкраїни та статей 1,2\~Закону України\~від 24\~березня 1995\~року N\~108/95-ВР\~"Про\~оплату праці" середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за своєю правовою природою є спеціальним видом відповідальності роботодавця, спрямованим на захист прав звільнених працівників щодо отримання ними в передбачений законом строк винагороди за виконану роботу (усіх виплат, на отримання яких працівники мають право згідно з умовами трудового договору і відповідно до державних гарантій), який нараховується у розмірі середнього заробітку та не входить до структури заробітної плати. Пільга щодо сплати судового збору, передбачена пунктом 1 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір», згідно з якою від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про стягнення заробітної плати та поновлення на роботі, не поширюється на вимоги позивачів про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні під час розгляду таких справ в усіх судових інстанціях. Отже, зі змісту уточнених позовних вимог вбачається, що позивач просить суд стягнути з відповідача середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні. До структури заробітної плати, визначеної у статті 2 Закону України «Про оплату праці» входять: основна заробітна плата, додаткова заробітна плата та інші заохочувальні та компенсаційні виплати. Середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні не входить до структури заробітної плати та за змістом ч. 1ст. 117 КЗпП України є видом відповідальності роботодавця за порушення строків виплати належних звільненому працівникові сум. Таким чином, позивачу необхідно сплатити судовий збір за позовну вимогу про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні в розмірі відповідно до п.п. 1 п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» в розмірі 1 відсотку від суми вимоги, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, тобто у розмірі 908,00 грн. Відповідно до ст. 141 ЦПК України,\~судовий збір\~покладається на\~сторони пропорційно\~розміру задоволених\~позовних вимог. Інші\~судові витрати,\~пов`язані з\~розглядом справи,\~покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача. Оскільки позов задоволено у повному обсязі, то з відповідача на користь позивача необхідно стягнути судовий збір у розмірі 908 грн. Відповідно до ч. 3 ст. 137\~ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. У судовому засіданні представник позивача вказав про надання протягом встановленого строку ЦПК, до суду документів на підтвердження витрат пов`язаних з розглядом справи його довірителем. На підставі вищенаведеного та

Outcome: approved