Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-11 00:00:00

У листопаді 2014 року [PERSON] (попереднє прізвище Парфьонова) звернулася до суду із зазначеними вимогами, мотивуючи їх тим, що 08 листопада 2006 року між АКІБ "УкрСиббанк", правонаступником якого є ПАТ "УкрСиббанк", та третьою особою було укладено договір про надання споживчого кредиту № 31-ACW1102006И, згідно умов якого банк зобов'язався надати, а позичальник зобов'язався прийняти, належним чином використовувати і повернути банку кредит (грошові кошти) в іноземній валюті на суму 105 000 (сто п'ять тисяч) доларів США, та сплатити проценти, комісії в порядку і на умовах, визначених цим договором. В забезпечення виконання зобов'язань позичальника за цим договором 08 листопада 2006 року між АКІБ "УкрСиббанк" та позивачкою було укладено договір поруки № 31-АCW/11-2006И. 31 липня 2008 року банком в односторонньому порядку було збільшено відсоткову ставку за користування кредитом з 10,3% до 26,6% річних, про що не було повідомлено поручителя; також позивач обґрунтовує свої вимоги тим, що банком пропущено шестимісячний строк для пред'явлення позову поручителю, що є підставами для визнання поруки припиненою відповідно до ч.1 та 4 ст. 559 Цивільного кодексу України. У судовому засіданні представник позивачки, яка одночасно представляє інтереси третьої особи, позов підтримала. Представник відповідача проти задоволення позову заперечував. Заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення пред'явлених вимог з огляду на наступне. Судом встановлено, що що 08 листопада 2006 року між АКІБ "УкрСиббанк", правонаступником якого є ПАТ "УкрСиббанк" та третьою особою було укладено договір про надання споживчого кредиту № 31-ACW1102006И, згідно умов якого банк зобов'язався надати, а позичальник зобов'язався прийняти, належним чином використовувати і повернути банку кредит (грошові кошти) в іноземній валюті на суму 105 000 (сто п'ять тисяч) доларів США, та сплатити проценти, комісії в порядку і на умовах, визначених цим договором. З метою забезпечення виконання [PERSON] умов кредитного зобов'язання, 08 листопада 2006 року між позивачкою та відповідачем було укладено договір поруки, згідно з умовами якого позивачка поручилася перед банком за повне та своєчасне повернення основним божником суми кредитних коштів та сплату відсотків річних. У зв'язку з порушенням третьою особою у мов кредитного зобов'язання, відповідач зверувся до Голосіївського районного суду міста Києва з позовною заявою про стягнення кредитної заборгованості, в тому числі і до позивачки, як до солідарного боржника за договором поруки. Як вбачається із наявних в матеріалах справи розрахунків кредитної заборгованості, складених ПАТ "УкрСиббанк", вбачається, що з 31 липня 2008 року банком в одностронньому порядку було збільшено відсоткову ставку за користування кредитом до 26,6% річних. В подальшому ПАТ "УкрСиббанк" неодноразово збільшував відсоткову ставку за користування кредитом до 20,6%, зокрема за датами 31 березня 2011 року, 29 квітня 2011 року, 31 травня 2011 року і так включно до 30 травня 2014 року. Обґрунтовуючи пред'явлені вимоги позивачка посилається на те, що шляхом одностороннього підвищення відсоткової ставки за користування кредитом сторони основного зобов'язання фактично змінили порядок сплати відсотків, що призвело до збільшення обсягу її відповідальності. Оскільки своєї згоди на підвищення процентної ставки вона як поручитель не надавала, порука за договором поруки є припиненою. Як зазначив у судовому представник відповідача, повідомлення про збільшення відсоткової ставки поручителю направлялося. За клопотанням представника відповідача для витребування з власних архівів підтвердження повідомлення поручителя про збільшення відсоткової ставки судове засідання відкладалося з наданням достатнього часу для отримання таких доказів. Однак представником відповідача не надано доказів про направлення повідомлення поручителю про збільшення відсоткової ставки та надання ним згоди на це. Водночас представник відповідача вказує, що умовами кредитного договору передбачене право банку в односторонньому порядку збільшувати відсоткову ставку за користування кредитом, а тому підписуючи договір поруки, в п.1 якого вказано, що поручителю добре відомі умови кредитного договору, поручитель надає свою згоду на одностороннє збільшення. Пунктом 1.2. Договору поруки № 31-ACW/11-2006И передбачено, що поручителю добре відомі усі умови вищеназваного кредитного договору, укладеного між кредитором і позичальником, в тому числі процентна ставка - 10,3 (десять цілих три десятих) процентів річних. Однак відповідно до п. 2.1 Договору поруки № 31-ACW/11-2006И передбачено, що кредитор не вправі без згоди поручителя змінювати умови кредитного договору з позичальником, унаслідок яких збільшується обсяг відповідальності Поручителя. Під згодою розуміється як візування змін в кредитний договір Поручителем, так і отримання згоди шляхом обміну листами, факсимільними повідомленнями і т. і. Згідно з ч. 1 ст. 651 Цивільного кодексу України зміна договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. А відповідно до ст. 654 Цивільного кодексу України зміна договору вчиняється в такій самій формі, що й договір, що змінюється або розривається, якщо інше не встановлено договором або законом чи не випливає із звичаїв ділового обороту. Враховуючи зазначене вище, а також вимоги ст. 547 Цивільного кодексу України щодо вчинення правочину про забезпечення виконання зобов'язання у письмовій формі, згода поручителя відповідно до п. 2.1. Договору поруки позинна надаватись в письмовій формі. Згідно з ч. 1 ст. 598 Цивільного кодексу України зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Відповідно до ч.1 ст. 559 Цивільного кодексу України порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов'язання, а також у разі зміни зобов'язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності. На підставі досліджених доказів суд дійшов до висновку, що у відносинах між кредитором та боржником змінилося зобов'язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшився обсяг відповідальності останнього. У зв'язку з тим, що банк відповідно до умов кредитного договору збільшив відсоткову ставку за кредитом, у тому числі у зв'язку з порушенням позичальником кредитної дисципліни, але без згоди поручителя у порушення договору поруки, підстав для покладання відповідальності на останнього за невиконання або неналежне виконання позичальником своїх зобов'язань перед банком немає, оскільки порука припинилася. Згода поручителя на збільшення обсягу його відповідальності повинна бути очевидною й наданою в спосіб, передбачений договором поруки. Такий висновок суду узгоджується з позицією Верховного Суду України, викладеною в постановах від 21 листопада 2011 р. у справі № 6-49цс11, від 19 грудня 2011 р. у справі № 6-67цс11, від 5 червня 2013 р. у справі № 6-43цс13. При цьому оскільки збільшення обсягу відповідальності поручителя настала раніше ніж звернення банком до суду з пропуском шестимісячного строку для пред'явлення позову до поручителя, суд дійшов висновку що порука, що виникла за договором поруки припинилась на підставі ч. 1 ст. 559 ЦК України. Враховуючи вищевикладене, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, а також, враховуючи те, що обставини, на які посилається позивач як на підставу задоволення позову, знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, суд прийшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню. На підставі викладеного та

Outcome: approved