Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-14 00:00:00

товариство з обмеженою відповідальністю "Мікрокредит" звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування позовних вимог позивач вказує, що 07.02.2018 р. між ТзОВ "Мікрокредит" та відповідачем було укладено кредитний договір № 74267, згідно якого відповідачу було надано кредит в розмірі 3000,00 грн. Кредитний договір було укладено строком до 13 червня 2018 р. Відповідач зобовязався виконувати умови договору, а саме: сплачувати за користування кредитом 191,066% річних від суми кредиту у розрахунку з 0,523% на добу. Розмір платежу в рахунок повернення кредиту та сплати процентів за користування ним становить 553,19 грн. раз на два тижні. Загальна сума всіх платежів відповідача становить 4978,71 грн. Відповідно до кредитного договору за порушення строків повернення кредиту та процентів за користування кредитом позичальник зобовязана сплачувати кредитору пеню в розмірі, що не перевищує 50% суми процентів за користування кредитом. Відповідач умови договору кредиту не виконала, не повернула кредит та відсотки за користування кредитом. В зв'язку з неповерненням кредиту вона повинна сплатити пеню в розмірі 1500,00 грн.(3000,00 грн. х 50%). Позивач просить суд винести рішення яким стягнути з відповідача заборгованість в сумі 6478,71 грн. та 1762,00 грн. судового збору. В судове засідання представник позивача не з'явився, направив суду заяву в якій просить справу розглянути без його участі, просить позов задоволити, не заперечив щодо заочного розгляду справи у випадку неявки відповідача в судове засідання. Відповідач в судове засідання повторно не з'явився, про розгляд справи повідомлявся судовими повістками по місцю реєстрації, причини неявки суду не повідомив, не подав відзив на позов. Суд вважає за можливе справу розглянути без його участі на підставі наявних в справі доказів із винесенням заочного рішення по справі оскільки відносно цього не заперечив представник позивача в заяві. Фіксування судового процесу не здійснюється у відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи, суд встановив наступне. Між ТОВ "Мікрокредит" та відповідачем 07.02.2018 р. було укладено кредитний договір № 74267 згідно якого останій отримав кредит в сумі 3000,00 грн. строком до 13.06.2018 р. зі сплатою за користування 191,066 % річних від суми кредиту у розрахунку 0,523% на добу (п.5.2. договору). Розмір платежу в рахунок повернення кредиту та сплати процентів за користування ним( п. 5.4 договору, Додаток № 2) становить 553,21 грн. на два тижні згідно Графіку платежів(Додаток № 2 до договору). Відповідно до п. 5.7 Кредитного договору загальна сума всіх платежів відповідача з урахуванням процентів становить 4978,71 грн. Згідно кредитного договору сплата суми кредиту та процентів здійснюється кожні дві неділі в середу, останній платіж 13.06.2018 р.(п.5.6, додаток № 2). Пунктом 12 Кредитного договору передбачено обов'язок позичальника сплатити кредитору пеню за порушення строків повернення кредиту та процентів за користування ним в сумі 10 грн. за кожен день прострочення по кожному платежу, але в будь-якому разі розмір пені не повинен перевищувати 50% суми процентів за користування кредитом. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Визначення поняття зобов'язання міститься у частині першій статті 509 ЦК України. Відповідно до цієї норми зобовязання це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. У разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (стаття 611 ЦК України). Згідно зі статтями 526, 530, 610, частиною першою статті 612 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином у встановлений термін відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання) (стаття 610 ЦК України). Якщо в зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк (термін). При цьому в законодавстві визначаються різні поняття як «строк договору», так і «строк (термін) виконання зобов'язання» (статті 530, 631 ЦК України). Одним із видів порушення зобов'язання є прострочення невиконання зобовязання в обумовлений сторонами строк. Позивач свої зобов'язання за кредитним договором виконав перерахувавши кошти на банківський рахунок відповідача, що підтверджується копією реєстру гоьвкових/безготівкових термінових переказів від 07.02.2018 р. № 180207141010(а.с.10). Відповідач свої зобов'язання за договором не виконала, не сплатила жодних коштів в рахунок погашення заборгованості по кредиту та відсоткам за користування кредитом. Її заборгованість станом на 10.12.2018 р. складала 4978,71 грн. (загальна сума всіх платежів), що підтверджується довідкою позивача(а.с.11), а тому ці вимоги позивача підлягають задоволенню оскільки доведені належними доказами. Ст. 549 ЦК України передбачено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Оскільки вимоги позивача щодо стягнення пені в розмірі 1500,00грн. є правомірними, заявлені з врахуванням умов п.12 кредитного договору, а тому підлягають до задоволення також. На підставі викладеного,

Outcome: approved