Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-02 00:00:00

У серпні 2020 року позивач АТ КБ "ПриватБанк" звернувся до суду із зазначеним позовом до [PERSON] , мотивуючи його тим, що до них звернувся [PERSON] з метою отримання банківських послуг, у зв"язку з чим 24.10.2013 підписав заяву. Відповідач при підписанні анкети-заяви підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з "Умовами та Правилами надання банківських послуг", "Тарифами", які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua, складає між ним та банком договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві. АТ КБ "ПриватБанк" свої зобов"язання за договором та угодою виконав в повному обсязі, а саме - надав відповідачу можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах, передбачених договором та в межах встановленого кредитного ліміту. У порушення норм закону та умов договору відповідач зобов`язання за вказаним договором належним чином не виконав, в результаті чого станом на 31.05.2020 має заборгованість у сумі 22076,49 грн., з них: заборгованість за тілом кредита - 15974,34 грн.; заборгованість за простроченими відсотками - 3102,15 грн. Посилаючись на викладене, АТ КБ «ПриватБанк» просить суд стягнути з [PERSON] , [INFO] заборгованість за кредитним договором про надання банківських послуг б/н від 24.10.2013 у розмірі 22076,49 грн. та судові витрати у розмірі 2102,00 грн. Ухвалою суду від 13.08.2020 відкрито провадження у справі, розгляд її призначено у порядку спрощеного позовного провадження, з повідомленням сторін на 11 год. 30 хв. 25 вересня 2020 року, яке неодноразово відкладалось. Представник позивача в судове засідання не з`явився, про день та час слухання справи повідомлений належним чином, надав суду клопотання про розгляд справи без участі представника банку, позовні вимоги підтримує, не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач у судові засідання, призначені на 25.10.2020, 13.10.2020 та 03.11.2020 не з"явився, в порядку ч.11 ст. 128 ЦПК України, про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином (через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України), відзив на позов, заяви про розгляд справи за його відсутності або відкладення розгляду справи до суду не надходили. З викладених обставин суд вирішує справу на підставі наявних у ній доказів з ухваленням заочного рішення на підставі ст.280 ЦПК України, оскільки представник позивача не заперечує проти такого вирішення справи. Згідно ч.3 ст.211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Згідно з п. 1 статуту АТ КБ «Приватбанк» рішенням єдиного акціонера банку від 21 травня 2018 року № 519 було змінено тип банку на приватне та його найменування на акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк». Банк став правонаступником всіх прав та зобов`язань публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк». З оглянутої судом анкети-заяви [PERSON] про приєднання до умов і правил надання банківських послуг у ПриватБанку від 24.10.2013 вбачається, що відповідач виявив бажання отримати банківські послуги без зазначення їх виду. У заяві, у графах про оформлення банківських карток, бажаного кредитного ліміту за платіжною карткою "Універсальна"/GOLD не вказано жодних позначень. Аналогічно відсутні у заяві дані про отримання та ознайомлення [PERSON] із пам`яткою клієнта з тарифами і основними умовами обслуговування та кредитування. До кредитного договору банк додав витяг з тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» та витяг з умов та правил надання банківських послуг у ПриватБанку, у редакції, що діяла на момент підписання заяви. З наданих двох розрахунків заборгованості, якими позивач обґрунтовував свої вимоги вбачається, що станом на 31.05.2020 [PERSON] мав заборгованість у розмірі 22076,49 грн., з яких: заборгованість за тілом кредита - 15974,34 грн.; заборгованість за простроченими відсотками - 3102,15 грн. Розрахунки підписані представником Приватбанку без вказання будь-яких даних, що його ідентифікують. З довідки АТ КБ "ПриватБанк" про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки, за доводами банку, оформленої на [PERSON] вбачається, що банком відбулася зміна кредитного ліміту: 06.05.2017, 07.05.2017 - двічі, 10.05.2017, 12.05.2017, 18.10.2017, 31.03.2019, 01.04.2019, 03.10.2019, 23.12.2019, 03.01.2020, 01.02.2020, однак не зазначені підстави таких змін кредитного ліміту та не додані підтверджуючі документи. Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). У ч. 2 ст. 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку АТ КБ «ПриватБанк»). Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. Відповідно до статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однією зі сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до пункту 2.1.1.2.1 Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку для надання послуг банк відкриває клієнту картку, її вид визначений у пам`ятці клієнта/довідці про умови кредитування і заяві, підписанням якого клієнт і банк укладають договір про надання банківських послуг. Датою укладення договору є дата отримання карти, зазначена в заяві. Згідно ст. ст. 12, 13, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, суд сприяє всебічному і повному з`ясуванню обставин справи дотримуючись принципів диспозитивності та змагальності сторін. Суд розглядає справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих сторонами доказів. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи і це не є обов`язком суду. Відповідно до статті 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Обґрунтування наявності обставин повинні здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів, а не припущень, що й буде відповідати встановленому статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року принципу справедливості розгляду справи судом. Судом встановлено, що 24.10.2013 між АТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] було підписано анкету-заяву про приєднання до умов та правил надання банківських послуг у Приватбанку, однак їх вид не визначено. У графах про оформлення банківських карток, бажаного кредитного ліміту за платіжною карткою "Універсальна"/GOLD відсутні будь-які позначення. Анкета-заява не містить жодних відомостей про оформлення відповідачем кредитного договору, в тому числі, на умовах обумовлених у позові. Крім того, позивач не надав підписаних відповідачем умов та правил надання банківських послуг, умов надання банківських послуг та правил користування платіжною карткою кредитка «Універсальна». Як вбачається з копії анкети-заяви про приєднання до умов та правил надання банківських послуг, остання не містить будь-яких даних про суму кредиту, чи кредитного ліміту, даних про видачу кредитної картки, її виду та строку дії. Вказана анкета-заява взагалі не містить ніяких даних щодо обрання відповідачем банківських послуг, крім особистих даних та підпису відповідача. У матеріалах справи відсутні інші належні та допустимі докази, які підтверджують суму наданого відповідачу кредитного ліміту та видачу кредитної картки «Універсальна». Позивачем не надано доказів на підтвердження видачі відповідачеві кредитної картки «Універсальна» та розміру наданого [PERSON] кредиту, тому, відповідно, перевірити розмір нарахованої суми боргу, процентів та штрафних санкцій відповідачу не є можливим, у зв`язку з чим суд приходить до висновку, що доводи позивача щодо розміру нарахованих сум не підтверджені належними доказами, а тому відсутні підстави для задоволення позовних вимог банку. Наданий позивачем розрахунок кредитної заборгованості не є безспірним доказом існування між сторонами договірних відносин та розміру боргу, оскільки позивачем не доведено укладення кредитного договору. Таким чином, встановивши фактичні обставини справи, що мають істотне значення для її вирішення, суд дослідивши надані позивачем докази у їх сукупності, приходить до висновку про недоведеність і необґрунтованість заявлених позовних вимог, оскільки позивачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження обставин, якими обґрунтовував свої вимоги, що є його процесуальним обов`язком. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки у задоволенні позову відмовлено, тому судовий збір з відповідача не стягується. На підставі вищевикладеного та

Outcome: dismissed