Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-17 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду з позовом до [PERSON] про відшкодування витрат за період навчання, посилаючись на те, що відповідач проходив службу в органах внутрішніх справ України з 16.08.2010 року по 11.03.2013рік. У 2010 році був зарахований курсантом 1-го курсу факультету підготовки фахівців для підрозділів міліції громадської безпеки освітньо-кваліфікаційного рівня "бакалавр" до Одеського державного університету внутрішніх справ (далі - ОДУВС), був поставлений на всі види продовольчого та речового забезпечення, з виплатою грошового утримання та присвоєно звання "рядовий міліції" про що свідчить витяг з наказу ОДУВС від 16.08.2010 № 133 о/с. 11.03.2013 згідно висновку службового розслідування було встановлено грубе порушення дисципліни, що виразилося у вживанні алкогольних напоїв під час проходження служби, молодшим сержантом міліції [PERSON], курсантом 3-го курсу факультету підготовки фахівців міліції громадської безпеки. Відповідно до наказу ОДУВС №77 від 11.03.2013 «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності молодшого сержанта міліції [PERSON].», за грубе порушення вимог дисципліни, яке виразилось у недотриманні вимог Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України й правил поведінки та професійної етики осіб рядового і начальницького складу, а саме вживання алкогольних напоїв під час проходження служби, молодого сержанта міліції [PERSON], курсанта 3-го курсу факультету підготовки фахівців міліції громадської безпеки відрахувати з університету та звільнити з органів внутрішніх справ. Таким чином відповідач не виконав умови Договору, а саме п.п. 2.3.1, 2.3.2., 2.3.6 п. 2.3., а також порушив п. 3 Договору, в якому передбачені підстави на відшкодування витрат на підготовку, а саме дострокове розірвання договору про підготовку фахівця у вищому навчальному закладів МВС України у зв'язку з небажанням особи продовжувати навчання або порушення нею дисципліни. Позивач просить суд стягнути з відповідача витрати за період навчання у розмірі 34 834 гривень 25 копійок та судові витрати. Представник позивача надав заяву у судове засідання про слухання справи у його відсутність, наполягав на позовних вимогах. Відповідач у судовому засіданні позов не визнав, надав заперечення та зазначив, що провадження по справі підлягає закриттю, так як позов не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства з тих підстав, що особи, прийняті на службу до міліції, в тому числі слухачі й курсанти вищих навчальних закладів Міністерства внутрішніх справ України, які перебувають на військовому обліку військовозобов'язаних, на час служби знімаються з нього а перебувають у кадрах Міністерства внутрішніх справ України. Відповідно до пункту 6.8 наказу Міністерства внутрішніх справ України від 14 лютого 2008 року № 62 «Про затвердження Положення про вищі навчальні заклади МВС», зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 11 березня 2008 року за № 193/14884, дата, зазначена в наказі про зарахування на навчання до ВНЗ, вважається початком проходження служби в органах внутрішніх справ, військової служби у внутрішніх військах МВС. Пунктом 15 статті 3 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що діяльність на державних політичних посадах, професійна діяльність суддів, прокурорів, військова служба, альтернативна (невійськова) служба, дипломатична служба, інша державна служба, служба в органах влади Автономної Республіки Крим, органах місцевого самоврядування - це публічна служба. Отже, навчання у вищих навчальних закладах МВС є проходженням служби, яка є публічною, та породжує правовідносини осіб, які перебувають у службових відносинах із суб'єктом владних повноважень. Зокрема, предметом позову Одеського державного університету внутрішніх справ є стягнення витрат, пов'язаних з утриманням у навчальному закладі Міністерства внутрішніх справ України, іншими словами спор з приводу прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби. Частиною 2 статті 17 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема: спори з приводу прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби. Судом встановлено наступне, [PERSON] відповідно до вимог Закону України від 20 грудня 1990 року № 565-ХІІ "Про міліцію" та наказу МВС від 14 травня 2007 року № 150 "Про затвердження Типового договору про підготовку фахівця у вищому навчальному закладі МВС України" проходив службу в органах внутрішніх справ України з 16.08.2010 по 11.03.2013. У 2010 році був зарахований курсантом 1-го курсу факультету підготовки фахівців для підрозділів міліції громадської безпеки освітньо-кваліфікаційного рівня "бакалавр" до Одеського державного університету внутрішніх справ, був поставлений на всі види продовольчого та речового забезпечення, з виплатою грошового утримання та присвоєно звання "рядовий міліції" про що свідчить витяг з наказу ОДУВС від 16.08.2010 № 133 о/с. Відповідно до Указу Президента України № 77/96 від 23.01.1996 року "Про заходи щодо реформування системи підготовки спеціалістів та працевлаштування випускників вищих навчальних закладів", постанови Кабінету Міністрів України від 22.08.1996 року № 992 "Про порядок працевлаштування випускників вищих навчальних закладів, підготовка яких здійснюється за державним замовленням", наказу МВС України від 14.05.2007 року № 150 "Про затвердження Типового договору про підготовку фахівця у вищому навчальному закладі МВС України" між ОДУВС з одного боку, Головним управлінням МВС України в Одеській області, з іншої сторони, та громадянином [PERSON], [INFO], був укладений Договір про підготовку фахівця в Одеському державному університеті внутрішніх справ від 17.08.2010 року копія якого долучена до матеріалів справи. Згідно з п. 2.1. даного Договору позивач зобов'язаний забезпечити теоретичну та практичну підготовку фахівця згідно з навчальними планами та програмами і вимогами освітньо-кваліфікаційних рівнів, харчуванням, речовим майном та грошовим утриманням за нормами, затвердженими нормативно -правовими актами МВС України, працевлаштування випускника (згідно з персональним розподілом) після закінчення повного курсу навчання та одержання відповідної кваліфікації. Особа, яка навчається, в свою чергу, згідно з п. 2.3. даного Договору зобов'язана виконувати в повному обсязі навчальну програму відповідної фахової спрямованості та освітньо-кваліфікаційного рівня, сумлінно ставитися до навчання, оволодіти теоретичними знаннями і практичними навичками, сучасними методами роботи з обраної спеціальності, не допускати порушень службової та навчальної дисципліни, складати іспити, заліки, проходити практику та стажування, передбачені навчальними планами і програмами, виконувати навчально-методичні вимоги науково-педагогічного складу, виконувати правила внутрішнього розпорядку університету, дотримуватися вимог законодавства України та нормативно-правових актів з питань проходження служби в ОВС. 11.03.2013 згідно висновку службового розслідування було встановлено грубе порушення дисципліни, що виразилося у вживанні алкогольних напоїв під час проходження служби, молодшим сержантом міліції [PERSON], курсантом 3-го курсу факультету підготовки фахівців міліції громадської безпеки. Відповідно до наказу ОДУВС №77 від 11.03.2013 «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності молодшого сержанта міліції [PERSON].», за грубе порушення вимог дисципліни, яке виразилось у недотриманні вимог Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України й правил поведінки та професійної етики осіб рядового і начальницького складу, а саме вживання алкогольних напоїв під час проходження служби, молодого сержанта міліції [PERSON], курсанта 3-го курсу факультету підготовки фахівців міліції громадської безпеки відрахувати з університету та звільнити з органів внутрішніх справ. Таким чином відповідач не виконав умови Договору, а саме п.п. 2.3.1, 2.3.2., 2.3.6 п. 2.3., а також порушив п. З Договору, в якому передбачені підстави на відшкодування витрат на підготовку, а саме дострокове розірвання договору про підготовку фахівця у вищому навчальному закладів МВС Україні у зв'язку з небажанням особи продовжувати навчання або порушення нею дисципліни. Відповідно до "Порядку відшкодування особами витрат, пов'язаних з їх утриманням у вищих навчальних закладах Міністерства внутрішніх справ" затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 01 березня 2007 року № 313 відшкодування здійснюється в розмірі фактичних витрат, пов'язаних з грошовим, продовольчим і речовим забезпеченням; перевезенням до місця проведення щорічної основної і канікулярної відпустки та у зворотному напрямку, за направленням до місця служби після закінчення навчального закладу; оплатою комунальних послуг і вартості спожитих енергоносіїв. Витрати відшкодовуються згідно з договором про підготовку фахівця в навчальному заклади який укладається між навчальним закладом, головним управлінням або управлінням МВС та особою. Згідно з вищезазначеними нормативно-правовими актами, Наказу МВС від 15.02.2002 року № 148 "Про заходи щодо виконання постанови Кабінету Міністрів України "Про формений одяг осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, військовослужбовців спеціальних моторизованих військових частин міліції внутрішніх військ МВС та осіб начальницького складу міліції"" від 17.11.2001 року № 1515, Постанови Кабінету Міністрів України "Про формений одяг працівників міліції"" від 14.08.2013 року № 594, Постанови Кабінету Міністрів від 29 березня 2002 року № 426 "Про норми харчування військовослужбовців Збройних Сил, інших військових формувань та осіб рядового, начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту та Державної служби спеціального зв'язку та захисту інформації"", та Наказу від 16.07.2007 року № 419/831/240/605/537/219/534 "Про затвердження Порядку розрахунку витрат, пов'язаних з утриманням курсантів у вищих навчальних закладах" на курсанта [PERSON] з 15.08.2010 по 11.03.2013 р.р., МВС України через університет фактично витрачалися бюджетні кошти. У відповідності до норм ст. 1 Закону України "Про загальну структуру і чисельність Міністерства внутрішніх справ України" навчальні заклади включені до загальної структури Міністерства внутрішніх справ України, таким чином ОДУВС є структурним підрозділом Міністерства внутрішніх справ. В статуті ОДУВС, затвердженому наказом МВС України від 15 травня 2012 року № 429 також зазначається, що ОДУВС діє у складі Міністерства внутрішніх справ України та підпорядковується йому. ОДУВС, як розпорядник бюджетних коштів згідно із нормами бюджетного законодавства, для виконання своїх обов'язків по договору, здійснювало фактичні витрати бюджетних коштів з утримання відповідача. Отже, ОДУВС як структурний підрозділ Міністерства внутрішніх справ України, у разі невиконання договірних відносин, з боку курсантів або молодих фахівців, випускників ВНЗ, звертається до суду для відшкодування бюджетних коштів, які виділялися з державного бюджету і були витрачені на їх утримання. Так, згідно з розрахунком вартості утримання курсанта [PERSON] повинен відшкодувати витрати на суму 34834,25 грн. (тридцять чотири тисячі вісімсот тридцять чотири гривень 25 копійок) які МВС України затратило на його утримання в університеті. Суд заслухавши заперечення відповідача по справі та клопотання про закриття провадження по справі, його обґрунтування приходить до висновку про відмову в його задоволенні виходячи з такого. Спір у справі, що розглядається, стосується відшкодування витрат, пов'язаних із утриманням у вищому навчальному закладі Міністерства внутрішніх справ України, особою, яка за власним бажанням звільнена із органів внутрішніх справ та відрахована з числа курсантів вищого навчального закладу Міністерства внутрішніх справ України . Порядок відшкодування особами витрат, пов'язаних з їх утриманням у вищих навчальних закладах Міністерства внутрішніх справ України затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 1 березня 2007 року N 313 "Про затвердження порядку відшкодування особами витрат, пов'язаних з їх утриманням у вищих навчальних закладах Міністерства внутрішніх справ України". Відповідно до ст. 1 Порядкувизначено механізм відшкодування особами, навчання яких за державним замовленням у вищих навчальних закладах Міністерства внутрішніх справ України прирівнюється до проходження військової служби, витрат, пов'язаних з їх утриманням у таких закладах, у разі: - дострокового розірвання договору про підготовку фахівця у вищому навчальному закладі Міністерства внутрішніх справ України у зв'язку з небажанням особи продовжувати навчання або порушенням нею дисципліни; - відмови від подальшого проходження служби на посадах начальницького складу в органах внутрішніх справ протягом перших трьох років після закінчення навчання. Згідно зі ст. 3 Порядкувитрати відшкодовуються згідно з договором про підготовку фахівця в навчальному закладі, який укладається між навчальним закладом, Головним управлінням або управлінням Міністерства внутрішніх справ України та особою. Сторонами такого договору є: виконавець - навчальний заклад, замовник - Головне управління або управління Міністерства внутрішніх справ України, особа - курсант. Відповідно до ч. 1 ст. 6 Порядкуу разі відмови особи добровільно відшкодувати витрати стягнення їх здійснюється в судовому порядку. Отже, спір у справі, яка розглядається, випливає з договірних правовідносин, а договірні правовідносини між сторонами, однією з яких є фізична особа, регулюються Цивільним кодексом України. Тому справа підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства. Дана позиція зазначена в ухвалі Верховного суду України від 28 липня 2010 року та ухвалі Вищого спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 21.01.2015 N6-47618св14. Дослідивши письмові матеріали справи та з урахуванням положень ст. 60 ЦПК України, де зазначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, та ст. 11 ЦПК України, згідно якої цивільні справи розглядаються в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, суд, вивчивши та дослідивши матеріали справи, повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, розглянувши справу в межах заявлених вимог, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступного. Відповідно до ч. 1, 3 ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 ЦПК. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі виникає спір. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Позивачем по справі суду надані докази щодо обґрунтування позовних вимог, які досліджені в судовому засіданні. Згідно ч.1 ст. 526 ЦК України зобов"язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Частина 1 статті 530 ЦК України зазначає, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Згідно зі ст.ст.610,611 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання); у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором. Статтею 629 ЦК Українипередбачено, що «Договір є обов'язковим для виконання сторонами». Статтею 903 частиною першою ЦК України встановлено «Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов'язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором». Відповідачем по справі не надано обґрунтувань та жодного доказу щодо заперечень на позовні вимоги щодо предмету позову. В судовому засіданні встановлено, що між відповідачем та позивачем склалися договірні відносини, свої зобов'язання відповідач перед позивачем порушив, та позивачем доведено в судовому засіданні право на позовні вимоги та порушення своїх прав. Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Відповідно до матеріалів справи позивачем при подачі позову сплачено судовий збір за розгляд справи у розмірі 348,34 гривень, що підтверджується платіжним дорученням, доданим до матеріалів справи. Відповідно до ст. 88 ЦПК України стягненню з відповідача на користь позивача підлягають судові витрати: судовий збір в розмірі 348 гривень 34 копійок понесені позивачем при звернені до суду з даним позовом, що підтверджується платіжним дорученням . Таким чином, суд приходить до висновку, що обставини, на які посилався позивач, обґрунтовуючи свої вимоги, доведені в судовому засіданні належними та допустимими доказами у відповідності до ст.ст. 10, 60 ЦПК України.

Outcome: approved