Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-12 00:00:00

Публічне акціонерне товариство "Альфа Банк" звернулось до суду з позовом про солідарне стягнення з [PERSON] заборгованості за кредитним договором на загальну суму 1 074 320,63 грн., з яких 134 835,53 грн. за кредитом, 95 805,97 грн. відсотки, 843 679,13 грн. пеня та стягнення з відповідача судових витрат по сплаті судового збору в сумі 3 654,00 грн., мотивуючи свої вимоги тим, що відповідачем порушено умови кредитного договору в частині своєчасного повернення кредиту, штрафу та пені за користування кредитом, що є предметом позовних вимог. Позивач позовні вимоги обґрунтовує тим, що 22 квітня 2008 року між Закритим акціонерним товариством "Альфа Банк", правонаступниками якого є Публічне акціонерне товариство "Альфа Банк" та [PERSON] укладено Кредитний договір № 490065206, згідно якого банк надав кредит в сумі 17 020,41 дол. США, а позичальник прийняв кредит та зобов'язався повернути наданий кредит у повному обсязі згідно з графіком погашення кредиту, також 22 квітня 2008 року з метою забезпечення своєчасного і повного виконання зобов'язань позичальника за кредитним договором, між банком та відповідачем [PERSON] було укладено договір поруки № 490065206-П, згідно якого поручитель зобов'язався відповідати у повному обсязі за виконання позичальником [PERSON] усіх зобов'язань, що виникли з кредитного договору № 490065206 від 22 квітня 2008 року. ПАТ "Альфа Банк" виконав взяті на себе зобов'язання в повному обсязі, однак позичальник [PERSON] в супереч умовам кредитного договору не здійснює платежів для погашення суми заборгованості по кредитам та нарахованим процентам, чим порушує взяті на себе договірні зобов'язання, а оскільки відповідно до умов договору поруки, поручитель відповідає перед банком у тому ж обсязі, що і боржник, таким чином, зважаючи на невиконання позичальником [PERSON] зобов'язання стосовно умов повернення кредиту, позивач вправі вимагати стягнення з поручителя [PERSON] заборгованості по кредиту, за відсотками та пеню за невиконання умов договору. Уповноважений представник позивача в судове засідання не з'явився, однак в матеріалах справи міститься клопотання про розгляд справи без участі уповноваженого представника позивача, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить їх задовольнити. (а.с. 28) Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з'явилася, однак в матеріалах справи міститься заява про розгляд справи у її відсутність, у задоволенні позову просила відмовити з підстав викладених у письмових запереченнях долучених до матеріалів справи. (а.с. 58, 47-48,110-111) Представник відповідача [PERSON] - [PERSON] в судове засідання не з'явився, однак надав до суду заяву, відповідно до якої просив відмовити у задоволенні позову, справу розглядати у його відсутність. (а.с. 155) Третя особа [PERSON] в судове засідання не з'явився про день, час та місце судового розгляду справи був повідомлений належним чином, шляхом направлення судових повісток на адресу, вказану в позовній заяві, причини неявки суд не повідомив, заперечень проти позову не надавав. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази у їх сукупності, приходить до наступного. Згідно положень ст.627 Цивільного кодексу України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Відповідно до ч.1 ст.1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Як убачається з матеріалів справи, 22 квітня 2008 року між Закритим акціонерним товариством "Альфа Банк", правонаступниками якого є Публічне акціонерне товариство "Альфа Банк" та [PERSON] укладено кредитний договір № 490065206, згідно якого ЗАТ "Альфа Банк" надав кредит в сумі 17 020,41 дол. США з процентною ставкою за користування кредитом у розмірі 14,5% річних та датою остаточного повернення кредиту 22.04.2014 року, а позичальник прийняв кредит та зобов'язався повернути наданий кредит у повному обсязі згідно з графіком погашення кредиту (а.с.4). Крім того, що 22 квітня 2008 року з метою забезпечення своєчасного і повного виконання зобов'язань позичальника за кредитним договором, між Закритим акціонерним товариством "Альфа Банк", правонаступниками якого є Публічне акціонерне товариство "Альфа Банк" та відповідачем [PERSON] було укладено договір поруки № 490065206-П, згідно якого поручитель зобов'язався відповідати у повному обсязі за виконання позичальником [PERSON] усіх зобов'язань, що виникли з кредитного договору № 490065206 від 22 квітня 2008 року. (а.с.8). Статтею 638 ЦК України визначено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Відповідно до вимог ст.ст. 553, 554 ЦК України, за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. У разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, пені. Враховуючи вищевикладене, позивач пред'явив свої позовні вимоги саме до відповідача [PERSON], як поручителя за кредитним договором № 490065206 від 22 квітня 2008 року укладеного між Закритим акціонерним товариством "Альфа Банк" та [PERSON]. Як визначено в статті 57 Цивільного процесуального кодексу України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ч.1 ст.60 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Як убачається з матеріалів справи, 04 вересня 2014 року рішенням Шевченківського районного суду м. Києва задоволено позов [PERSON] до Публічного акціонерним товариством "Альфа Банк" про визнання договору поруки припиненими, яке залишено без змін ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 23.10.2014 року та судом вирішено визнати поруку, яка виникла на підставі договору поруки №490065206-П від 22 квітня 2008 року, укладену між [PERSON] та Публічного акціонерним товариством "Альфа Банк" такою, що припинена з 01.09.2008 року (а.с.112,113-114). Відповідно до ч.3 ст.61 Цивільного процесуального кодексу України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Відповідно до ч. 1 ст. 559 Цивільного кодексу України порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов'язання, а також у разі зміни зобов'язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності. Аналізуючи всі обставини по справі, слід зазначити, що договір поруки діє до повного погашення позичальником та/або поручителем заборгованості за кредитним договором за винятком обставин, зазначених ст. 559 Цивільного кодексу України, при цьому судом достовірно встановлено, що за рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 04 вересня 2014 року поруку, яка виникла на підставі договору поруки №490065206-П від 22 квітня 2008 року, укладену між [PERSON] та Публічного акціонерним товариством "Альфа Банк" визнано такою, що припинена з 01.09.2008 року, у зв'язку з чим, при вирішенні даного спору, суд не вбачає підстав для пред'явлення вимог позивача Публічного акціонерного товариства "Альфа Банк" до [PERSON], як поручителя. З огляду на зазначене, суд приходить до висновку, що позов Публічного акціонерного товариства "Альфа Банк" до [PERSON], третя особа: [PERSON] про стягнення заборгованості є необґрунтованим та задоволенню не підлягає. Відповідно до ст. 88 Цивільного процесуального кодексу України суд не вирішує питання з приводу розподілу судових витрат, оскільки в задоволенні позову позивачу було відмовлено. Враховуючи наведене та

Outcome: dismissed