Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-20 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з вищевказаним позовом, уточнивши в судовому засіданні позовні вимоги, просить визнати недійсним договір поруки № 12012/1-ПОР, укладений 07.05.2015 року між товариством з обмеженою відповідальністю "Агросфера", [PERSON] та публічним акціонерним товариством "Конотопагротехсервіс". Свої вимоги обґрунтовує тим, що вона перебуває з 15.02.1975 року в зареєстрованому шлюбі з відповідачем [PERSON] В квітні 2016 року їй стало відомо, що 07.05.2015 року між її чоловіком [PERSON], ТОВ "Агросфера" та ПАТ "Конотопагротехсервіс" був укладений договір поруки № 12012/1-ПОР, у відповідності до умов якого [PERSON] поручився перед ТОВ "Агросфера" відповідати за порушення ПАТ "Конотопагротехсервіс" його зобов'язань по договору купівлі-продажу № 12012 від 07.05.2015 року, укладеному між ТОВ "Агросфера" та ПАТ "Конотопагротехсервіс". 20.10.2015 року між ТОВ "Агросфера" та ТОВ "Агросфера ЛТД" було укладено договір відступлення прав вимоги № 81/1-ВПВ, за яким ТОВ "Агросфера" передав, а ТОВ "Агросфера ЛТД" прийняв вимоги і став кредитором по договору поруки № 12012/1-ПОР від 07.05.2015 року. Вказаним договором поруки їй фактично завдано шкоди. У момент підписання договору поруки їй не було надано на узгодження сам договір поруки, тому вона не могла знати про його існування. Вважає, що вказаний договір поруки підлягає визнанню недійсним, оскільки договір поруки за своєю суттю не є дрібним побутовим, має високу вартість - 86 546 грн. 94 коп., а тому відповідно до вимог ч. 2 ст. 65 СК України міг бути укладений її чоловіком лише за її письмовою згодою. Вказаним договором істотно порушуються її майнові права та права сім'ї в цілому, у тому числі права на достатній життєвий рівень, на власність, на житло. Договір поруки фактично створює обов'язки не лише для її чоловіка, але й для неї, оскільки для погашення заборгованості відповідач має право звернути стягнення на майно чоловіка, яке знаходиться у їх спільній власності. Просить визнати договір поруки недійсним. Представник позивача за довіреністю [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просить їх задовольнити. Представник відповідача товариства з обмеженою відповідальністю "Агросфера ЛТД" за довіреністю Малікова О.В. проти позовних вимог заперечує, при ухваленні рішення просить врахувати письмові заперечення, в задоволенні позовних вимог відмовити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, надав до суду заяву, в якій просить справу розглядати за його відсутності, позов визнає в повній мірі та просить його задовольнити (а.с. 74). Суд, вислухавши учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню. В судовому засіданні встановлено, що 07.05.2015 року між ТОВ "Агросфера" та ПАТ "Конотопагротехсервіс" був укладений договір купівлі-продажу № 12012 на загальну суму 86 546 грн. 94 коп. З метою виконання зобов'язань за вищевказаним договором 07.05.2015 року між ТОВ "Агросфера", [PERSON] та ПАТ "Конотопагротехсервіс" був укладений договір поруки № 12012/1-ПОР. Згідно п. 1.1 договору поруки [PERSON] зобов'язується відповідати за порушення ПАТ "Конотопагротехсервіс" його зобов'язань перед ТОВ "Агросфера" по договору купілі-продажу № 12012. 20.10.2015 року між ТОВ "Агросфера" та ТОВ "Агросфера ЛТД" було укладено договір відступлення прав вимоги № 81/1-ВПВ, за яким ТОВ "Агросфера" передав, а ТОВ "Агросфера ЛТД" прийняв вимоги і став кредитором по договору поруки № 12012/1-ПОР від 07.05.2015 року. Відповідно до ч. 3 ст. 368 ЦК та ч. 1 ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності. Майном згідно із ч. 1 ст. 190 ЦК вважається не лише предмети матеріального світу, а також майнові права та обов'язки. На підставі ч. 4 ст. 65 СК укладений одним із подружжя договір створює обов'язки для другого з подружжя лише в тому разі, якщо договір укладено в інтересах сім'ї, а майно, одержане за цим договором, використане для задоволення потреб сім'ї. Частиною 1 ст. 553 ЦК визначено, що поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Згідно зі ст. 73 СК за зобов'язаннями одного з подружжя стягнення може бути накладено лише на його особисте майно і на частку у праві спільної сумісної власності подружжя, яка виділена йому в натурі. Стягнення може бути накладено на майно, яке є спільною сумісною власністю подружжя, якщо судом встановлено, що договір був укладений одним із подружжя в інтересах сім'ї і те, що було одержане за договором, використано на її потреби. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що оскільки договір поруки укладено не в інтересах сім'ї, він не породжує для другого з подружжя ніяких обов'язків і за зобов'язаннями поручителя за цим договором стягнення не може бути накладено на майно, яке є спільною сумісною власністю подружжя. За зобов'язаннями того з подружжя, хто є поручителем, стягнення може бути накладено лише на особисте майно поручителя. Кредитор співвласника майна, що є у спільній сумісній власності, у разі недостатності у нього іншого майна, на яке може бути звернене стягнення, може пред'явити позов про виділ частки із спільного майна в натурі для звернення стягнення на неї. Саме така правова позиція, висловлена у постанові Верховного Суду України від 12 вересня 2012 року за № 6-88цс12. Відповідно до ч.1 ст. 360-7 ЦПК України висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права. Суд має право відступити від правової позиції, викладеної у висновках Верховного Суду України, з одночасним наведенням відповідних мотивів. Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що в задоволенні позовних вимог слід відмовити.

Outcome: dismissed