Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-22 00:00:00

01 квітня 2014 року Публічне акціонерне товариство Комерційний банк "ПриватБанк" (далі - ПАТ КБ "ПриватБанк") звернулося до суду із позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позивач зазначав, що 05.12.2007 року між ПАТ КБ "ПриватБанк", та [PERSON] укладено кредитний договір, за яким остання отримала строковий кредит у розмірі 9988,00 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 12 % річних на суму залишку заборгованості за кредитом. Позичальник неналежно виконував зобов'язання, тому станом на 19.03.2014 року утворилась заборгованості за договором на загальну суму 17892 грн. 74 коп., з якої: 2694 грн. 16 коп. - заборгованість за кредитом, 148 грн. 02 коп. - заборгованість по процентам, 1617 грн. 62 коп. - заборгованості по комісії, 12104 грн. 71 коп. - пені за несвоєчасне виконання зобов'язань за договором, 500 грн. - штрафу (фіксованої частини), 828 грн. 23 коп. - штрафу (процентна складова). Посилаючись на викладене, позивач просив стягнути з відповідача вказану заборгованість. В судове засідання представник позивача не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи у його відсутності та підтримання позовних вимог у повному обсязі, не заперечує проти розгляду справи в порядку заочного провадження. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилася, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином. Відповідно до п.4 ст.169 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів. За таких обставин суд вважає можливим ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Позивач проти розгляду справи в порядку заочного провадження не заперечував. Дослідивши та оцінивши матеріали справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих сторонами доказів, відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з таких підстав. Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення щодо договору позики, якщо інше не встановлено законом і не випливає із суті кредитного договору. Згідно ч.1 ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. За правилам ч.1 ст.1049 і ст.1050 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві кредит у строк та порядок, що встановлені договором. В разі несвоєчасного повернення коштів він не звільняється від обов'язку виконання зобов'язання, при цьому кредитодавець має право вимагати від позичальника достроково повернути всю суму кредиту та внести інші платежі, передбачені договором. Згідно вимог ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином, згідно умов договору та у строки передбачені цим договором. З матеріалів справи вбачається, що 05.12.2007 року між ПАТ КБ "ПриватБанк", та [PERSON] укладено кредитний договір, за яким остання отримала строковий кредит у розмірі 9988,00 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 12 % річних на суму залишку заборгованості за кредитом. Також, сторони узгодили відповідальність сторін в разі порушення позичальником зобов'язань по погашенню кредиту. При цьому, відповідач ознайомився з Умовами надання споживчого кредиту фізичним особам і Тарифами банківських послуг, та погодився з тим, що вказані документи, є складовою частиною кредитного договору. Зі змісту вищевказаної заяви позичальника та Умов надання споживчого кредиту фізичним особам, які діяли на час укладення спірного договору вбачається, що вони містять всі істотні умови договору про надання фінансових послуг, передбачених ст. 6 Закону України "Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг", в редакції, яка діяла на момент укладення договору, а саме: назву документа; прізвище, ім'я і по батькові та адресу особи, яка отримує фінансову послугу, найменування фінансової операції, кредитного ліміту, базової відсоткової ставки, порядку погашення боргу; найменування та місцезнаходження банку (Заява); розміру фінансового активу, зазначеного у грошовому виразі, строки його внесення та умови взаєморозрахунків (Заява та п.4 Умов); строк дії договору; зазначення порядку зміни і припинення дії договору; права та обов'язки сторін (п.3 Умов); відповідальність сторін за невиконання або неналежне виконання умов договору (п.5 Умов); підписи сторін (Заява). Банк виконав свої зобов'язання належним чином, надавши позичальнику кредитні кошти, в розмірі передбаченим договором. Проте, відповідач свої зобов'язання за договором належним чином не виконав, у зв'язку з чим, станом на 19.03.2014 року утворилась заборгованості за договором на загальну суму 17892 грн. 74 коп., з якої: 2694 грн. 16 коп. - заборгованість за кредитом, 148 грн. 02 коп. - заборгованість по процентам, 1617 грн. 62 коп. - заборгованості по комісії, 12104 грн. 71 коп. - пені за несвоєчасне виконання зобов'язань за договором, 500 грн. - штрафу (фіксованої частини), 828 грн. 23 коп. - штрафу (процентна складова). Згідно ч.3 ст. 551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. Істотними обставинами в розумінні ч.3 ст. 551 ЦК України можна вважати, зокрема, ступінь виконання зобов'язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов'язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу (наприклад, відсутність негативних наслідків для позивача через прострочення виконання зобов'язання). Положеннями ст..616 ЦК України передбачено право суду за певних умов зменшити розмір збитків та неустойки, як стягуються з боржника. При цьому питання зменшення розміру неустойки вирішується в конкретній ситуації на підставі певних доказів і розрахунків. (Ухвала Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 10 липня 2013 року по справі № 6-6784 св13). Зменшення неустойки - це право суду. Суд може прийняти рішення про зменшення розміру неустойки як за власною ініціативою, так і за клопотанням відповідача. (Ухвала Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 09.10.2013 року № 6-26117 св13). Судом встановлено, що розмір основної заборгованості складає 4459 грн.80 коп., а розмір неустойки 12104 грн. 71 коп. Такі обставини можуть бути підставою для зменшення розміру неустойки і суд вважає за необхідне зменшити розмір нарахованої пені до 3000 грн. В іншому, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню. Згідно ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої постановлено рішення, суд присуджує з другої сторони всі судові витрати. Таким чином на користь позивача з відповідача підлягає стягненню сплачений ним судовий збір в розмірі 243 грн.60 грн.

Outcome: partial