Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-12 00:00:00

31.08.2017 року ПАТ "БМ БАНК" звернулось до суду із позовом до [PERSON], який мотивовано тим, що 06.09.2012 року між ПАТ "БМ БАНК" та [PERSON] укладено договір №314650-IS про відкриття та обслуговування карткового рахунку з видачею міжнародної платіжної картки та встановленням кредитного ліміту, згідно з яким Банк відкрив позичальнику позичковий рахунок №2203402533178 та надав позичальнику кредит на умовах строковості, поворотності та платності, шляхом відкриття відновлювальної кредитної лінії на 20 043,29 гривень строком до 25.01.2019 року (в редакції п.2.3.1. додаткового договору №1 від 27.01.2016 року, яким реструктуризовано заборгованість). Факт отримання відповідачем кредиту підтверджується виписками із його особового рахунку. Однак, відповідач не надав своєчасно Банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договору. В звязку з тим, що відповідач не виконав належним чином умови укладеного Договору та ухиляється від виконання зобовязання щодо погашення заборгованості, позивач звернувся до суду з даним позовом, у якому просить суд стягнути з відповідача заборгованість за вказаним Договором, яка станом на 15.08.2017 року становить 22 891.25 грн. та складається з наступного: - 10 021,61 грн. - заборгованість по тілу кредиту; - 5 010,84 грн. - заборгованість по простроченому тілу кредиту; - 5 188,80 грн. заборгованість по несплачених процентах; - 2 670,00 грн. комісія (п.4.1.1. кредитного договору). Викладене стало підставою для звернення позивача до суду з позовом до відповідача за захистом своїх порушених прав та інтересів. В судове засідання представник позивача не зявився, надавши суду заяву, в якій позов підтримав, просив розгляд справи проводити за його відсутності. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, надав до суду заяву, в якій визнав позов в повному обсязі, просив допустити розстрочку виконання рішення суду на 24 місяці. Згідно з ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд, за наявності до того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. Згідно ч. 3 п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 12 червня 2009 року «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без зясування і дослідження інших обставин справи. Відповідно до ч. 6 п. 11 Пленуму Верховного Суду України №14 від 18 грудня 2009 року «Про судове рішення в цивільній справі», за змістом частини ч. 4 ст. 174 ЦПК у разі визнання відповідачем позову, яке не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд у мотивувальній частині рішення може вказати лише про визнання позову та прийняття його судом. Суд, враховуючи зміст заяв позивача та відповідача, дослідивши матеріали справи, встановивши дійсні обставини справи, оцінивши докази в їх сукупності, приходить до висновку, що наявні всі законні підстави для прийняття визнання позову відповідачем, виходячи з наступних підстав. Однією із загальних засад цивільного законодавства, зокрема, є свобода договору, що стверджується п. 3 ч. 1 ст. 3 ЦК України, а в ч.1 ст. 626 ЦК України зазначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обовязків. Відповідно до ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією зі сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Відповідно до ч.1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Судом встановлено, що 06.09.2012 року між ПАТ "БМ БАНК" та [PERSON] укладено договір №314650-IS про відкриття та обслуговування карткового рахунку з видачею міжнародної платіжної картки та встановленням кредитного ліміту, згідно з яким Банк відкрив позичальнику позичковий рахунок №2203402533178 та надав позичальнику кредит на умовах строковості, поворотності та платності, шляхом відкриття відновлювальної кредитної лінії на 20 043,29 гривень строком до 25.01.2019 року (в редакції п.2.3.1. додаткового договору №1 від 27.01.2016 року, яким реструктуризовано заборгованість) (а.с.23-33,35). Згідно розписки від 06.09.2012 року, відповідач ознайомився із правилами користування карткою та зобовязувався їх виконувати (а.с. 15). 18.10.2015 року позивач подав до Банку анкету-заяву на проведення реструктуризації частини кредиту у звязку із втратою постійного місця роботи (а.с.19-20). Згідно з умовами договору, відповідачу було надано кредит, у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі встановленому п. 2.4 Договору. Відповідно до п.п. 2.4.1 Договору, клієнт не пізніше ніж через 15 календарних днів кожного календарного місяця протягом строку дії кредитного ліміту зобов'язаний повернути 5% від заборгованості за основним договором та сплатити нараховані проценти за користування кредитними коштами. Відповідач користувався банківською платіжною карткою VISA instant в період з 06.09.2012 року по 15.08.2017 року, про що свідчить виписка Банку про рух коштів на рахунку відповідача (а.с. 8-13). Однак, відповідач не надав своєчасно Банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договору. Відповідно до п. 4.1 Договору, у випадку недотримання клієнтом строків виконання зобов'язання за цим Договором, а саме прострочення оплати обов'язкового платежу, клієнт зобов'язаний сплатити штраф в розмірі 30 гривень. У випадку недотримання клієнтом строків виконання зобов'язань за Договором, а саме прострочення оплати обов'язкового платежу на 30 календарних днів, клієнт зобов'язаний сплатити штраф в розмірі 300 гривень. Оплата штрафу не звільняє Клієнта від виконання своїх обовязків за договором. Згідно ст. 599 ЦК України, зобовязання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Відповідно до ст. 526, 530 ЦК України зобовязання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до вимог договору та закону. Згідно ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч.1 ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Однак, відповідач вчасно не надав кошти Банку для погашення заборгованості за Кредитом, відсотками, а також іншими витратами. Згідно розрахунку заборгованості за договором, заборгованість відповідача, станом на 15.08.2017 року, становить 22 891.25 грн. та складається з наступного: - 10 021,61 грн. - заборгованість по тілу кредиту; - 5 010,84 грн. - заборгованість по простроченому тілу кредиту; - 5 188,80 грн. заборгованість по несплачених процентах; - 2 670,00 грн. комісія (п.4.1.1. кредитного договору). Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. В ході розгляду справи судом встановлено, що відповідач отримав на підставі укладеного договору кредитні кошти зі сплатою відсотків за користування, але взяті на себе зобовязання належним чином не виконав, здійснював погашення суми заборгованості не у повному обсязі із простроченням, чим істотно порушив умови укладеного договору. Зазначені обставини переконують суд в наявності підстав для стягнення заборгованості з відповідача на користь позивача. Відповідно до ст.217 ЦПК України суд, який ухвалив рішення, може визначити порядок його виконання, надати відстрочку або розстрочити виконання, вжити заходів для забезпечення його виконання, про що зазначає в рішенні. Суд при ухваленні рішення враховує обставини на які вказує відповідач, а саме те, що він має скрутне матеріальне становище та у цьому звязку відповідачу [PERSON] слід надати розстрочку виконання рішення суду на 24 місяців. Як підставу для розстрочки, суд враховує ту обставину, що відповідач є пенсіонером, інших доходів, окрім як пенсія він не має, що вбачається з довідки від 13.11.2017 року № 844 6, також у відповідача наявні і інші кредитні зобовязання перед іншою банківською установою ПАТ КБ «Приватбанк» в розмірі 100935, 73 грн., станом на 13.11.2017 року. Враховуючи суму боргу, та встановлені обставини справи, суд вважає можливим надати відповідачу розстрочку виконання рішення суду строком на 24 місяці, стягуючи щомісячно з відповідача\~953,80 грн. (22\~891,25 грн. : 24=953,80 грн.).\~\~ Відповідно до ч.1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею документально підтверджені судові витрати. На підставі викладеного та

Outcome: approved