Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-25 00:00:00

15.06.2015р. позивач звернулась до суду із позовом до ПАТ "Креді Агріколь Банк" про визнання поруки припиненою. В обґрунтування позову зазначено, що 10.09.2008р. між АТ "Індекс-Банк", правонаступником якого є ПАТ "Креді Агріколь Банк" та [PERSON] укладено кредитний договір, згідно умов якого банк зобов'язався видати позичальнику кредит у розмірі 50000 доларів США. З метою забезпечення виконання вказаного кредитного договору, між ПАТ "Індекс-Банк" та [PERSON] укладено договір поруки. У зв'язку із порушенням позичальником зобов'язань за кредитним договором, банк використав право дострокового стягнення за кредитним договором, надіславши на адресу позичальника та поручителя вимогу про дострокове погашення кредиту від 30.09.2013р. Позивач 04.10.2013р. отримала вказану вимогу про виконання у 31-денний термін зобов'язань за кредитним договором, порушеним [PERSON], і повернення у повному обсязі всієї суми заборгованості у розмірі 45736,24 долари США. Надіславши вказану вимогу, банк фактично змінив строк виконання основного зобов'язання, у зв'язку із цим строк для подання позову до поручителя повинен відраховуватись з 05.11.2013р. і закінчується відповідно 05.05.2014р., тобто банк повинен був подати позов до поручителя до 05.11.2013р. Однак, у вказаний строк банк до суду із позовом про стягнення суми не звертався. У судовому засіданні представник позивача [PERSON] підтримала позовні вимоги, викладені у позові. Крім того, вказала, що не згодна із доводами представника відповідача про те, що вимога від 30.09.2013р. втратила свою дію, так як банк в подальшому надсилав вимогу про сплату поточної заборгованості, оскільки позивач інших вимог не отримувала, а вимоги ст. 11 ЗУ "Про захист прав споживачів" на [PERSON] не поширюються, так як вона не є споживачем кредитних послуг. Представник відповідача ПАТ "Креді Агріколь Банк" [PERSON] вказав, що з позовом не згоден, оскільки згідно п.1.1 кредитного договору строк виконання основного зобов'язання визначено до 09.09.2023р., то і порука втрачає дію з моменту повного виконання забезпеченого нею зобов'язання. У зв'язку із невиконанням умов кредитного договору, позичальнику та поручителю була надіслана вимога від 30.09.2013р. про погашення заборгованості, яка позичальником була частково виконана, погашена прострочена заборгованість у розмірі 6403,19 грн., тому вимога від 30.09.2013р. відповідно до ст. 11 ЗУ "Про захист прав споживачів", втратила чинність. У зв'язку із невиконанням умов кредитного договору, 28.05.2014р. на адресу позичальника та поручителя направлено вимогу про погашення заборгованості, а 21.07.2014р. банк звернувся до суду із позовом про стягнення заборгованості. У задоволенні позову просить відмовити. Третя особа [PERSON] у судове засідання не з'явився, про день слухання справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомив. Суд, вислухавши представника позивача [PERSON], представника відповідача [PERSON], дослідивши письмові докази по справі, вважає, що позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню. Судом встановлено, що 10.09.2008р. між АТ "Індекс-Банк", правонаступником якого є ПАТ "Креді Агріколь Банк" та [PERSON] укладено кредитний договір кредиту №92, згідно умов якого банк надав кредит у розмірі 50000 доларів США зі сплатою 14,10% річних, з кінцевим терміном повернення основної заборгованості до 09.09.2023р. - п.1.1, 1.4 Договору /а.с. 6-9/. 10.09.2008р. між АТ "Індекс-Банк", правонаступником якого є ПАТ "Креді Агріколь Банк", [PERSON] та [PERSON] укладено договір поруки, згідно умов якого, поручитель [PERSON] зобов'язалась перед кредитором у повному обсязі солідарно відповідати за виконання позичальником зобов'язань щодо повернення суми кредиту, сплати процентів за користування кредитом, комісій, а також можливих штрафних санкцій (пені, штрафу) у розмірі, в строки та в порядку, передбачених договором кредиту від 10.09.2008р. /а.с. 5/. 30.09.2013р. банком надіслана вимога позичальнику та поручителю за вказаним кредитним договором, про дострокове погашення суми заборгованості, у розмірі 45736,24 грн., у 31 денний строк /а.с. 12/. Задовольняючи позовні вимоги, суд виходив із наступного. Відповідно до вимог частини другої статті 1054 та частини другої статті 1050 ЦК України у разі, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів. Згідно з положеннями частини четвертої статті 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Договором поруки не визначено строк, після закінчення якого порука припиняється, оскільки умовами цього договору встановлено, що він діє до повного припинення усіх зобов'язань боржника за кредитним договором. Згідно статті 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Отже, якщо кредитним договором не визначено інші умови виконання основного зобов'язання, то у разі неналежного виконання позичальником своїх зобов'язань за цим договором, строк пред'явлення кредитором до поручителя вимоги про повернення отриманих у кредит коштів має обчислюватися з моменту порушення позичальником строку виконання зобов'язання згідно з такими умовами або у зв'язку із застосуванням банком права на вимогу про повернення кредиту достроково порушення встановленого банком строку дострокового повернення позичальником кредиту. Пред'явивши вимогу про дострокове повернення кредиту та сплати відсотків за користування ним кредитор відповідно до частини другої статті 1050 ЦК України змінив строк виконання основного зобов'язання та міг пред'явити позов до поручителя протягом шести місяців, починаючи від дати порушення позичальником встановленого банком строку для дострокового повернення кредиту. Тобто, строк для подання позову до поручителя повинен відраховуватись з 05.11.2013р. і закінчується відповідно 05.05.2014р., тобто банк повинен був подати позов до поручителя до 05.11.2013р. До вказаного часу, банк із позовом до поручителя не звернувся, таким чином, зобовязання [PERSON] за договором поруки припинились. При вирішенні даної справи суд керується позицією Верховного Суду України, висловленою в постанові у справі № 6-1077цс15. Доводи представника відповідача про те, що згідно п.1.1 кредитного договору строк виконання основного зобов'язання визначено до 09.09.2023р., то і порука втрачає дію з моменту повного виконання забезпеченого нею зобов'язання, є безпідставними, оскільки банк змінив строк виконання зобов'язань за договором, пред'явивши вимогу від 30.09.2013р. про дострокове повернення кредиту та сплати відсотків. Також необгрунтованими є посилання представника відповідача на ст. 11 ЗУ "Про захист прав споживачів", так як позивач [PERSON], як поручитель за договором кредиту, не є споживачем кредитних послуг, та на неї не поширюється дія вказаного закону. На підставі викладеного, позов підлягає задоволенню. На підставі ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати у розмірі 243 грн. 60 коп.

Outcome: approved