Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-31 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом в якому просить стягнути з [PERSON] на користь Публічного акціонерного товариства "Державний Ощадний банк України" заборгованість по кредиту в сумі 17 573,33 грн. В обґрунтування позову вказав, що відповідно до укладеного договору № 142 від 25 червня 2008 року відповідач [PERSON] отримав кредит у розмірі 297 500,00 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 19,0 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач підтвердив свою згоду з умовами кредиту, про що свідчить підпис на договорі надання кредиту фізичним особам № 142 від 25 червня 2008 року, складеним між ним і банком. Відповідно до п. 3.3.4 Кредитного договору відповідач повинен здійснювати погашення кредиту рівними частинами в сумі 4 960,00 грн та сплату нарахованих процентів до останнього числа кожного місяця, починаючи з наступного місяця після видачі Кредиту шляхом внесення готівки до каси Банку або безготівкових перерахувань. Відповідач зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконав. Заочним рішенням Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 16.12.2010 року, справа № 2-3292/10, стягнуто з [PERSON] на користь Відкритого акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії Криворізького відділення № 7897 ВАТ «Ощадбанк» заборгованість за кредитним договором № 142 від 25 червня 2008 року в сумі 348 694,39 грн, в тому числі заборгованість: по кредиту - 289 225,00 грн, заборгованість за процентами за період з 01.09.2009 року по 01.10.2010 року - 59 469,37 з усього майна, що належить відповідачеві. Оскільки нарахування відсотків припинилося лише з набрання рішення законної сили, то залишок заборгованості за нарахованими, але не сплаченими відсотками за період з 01.10.2010 року по 31.01.2011 року становить в розмірі 17 573,33 грн. У зв'язку з вищевказаним позивач просить суд стягнути з [PERSON] заборгованості за нарахованими, але не сплаченими відсотками за період з 01.10.2010 року по 31.01.2011 року в розмірі 17 573,33 грн, а також судовий збір у розмірі 229, 40 грн. У судовому засіданні представник позивача позов підтримала в повному обсязі, просила задовольнити, проти застосування строків позовної давності заперечувала. Представник відповідача у судовому засіданні проти задоволення позову заперечувала, просила застосувати строк позовної давності, не заперечує проти стягнення заборгованості за кредитним договором в розмірі 2 559, 44 грн за січень 2011 року за період з 01 січня 2011 року по 17 січня 2011 року, оскільки заочне рішення Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 16.12.2010 року, справа № 2-3292/10, набрало законної сили 17 січня 2011 року. Суд, дослідивши докази, викладені в письмових матеріалах справи, давши їм належну оцінку, вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що між відповідачем [PERSON] та ВАТ "Державний ощадний банк України" 25 червня 2008 року укладений кредитний договір № 142. Згідно умов п. п. 1.1, 3.3.4 Кредитного договору відповідач отримав кредит в сумі 297 500,00 грн з оплатою по процентній ставці 19 % річних строком погашення до 24 червня 2013 року. Погашення заборгованості рівними частинами в сумі 4 960,00 грн та сплата нарахованих процентів здійснюється до останнього числа кожного місяця, починаючи з наступного місяця після видачі Кредиту. (а.с. 6 - 9). Заочним рішенням Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 16 грудня 2010 року у справі № 2-3292/10 змінено умови кредитного договору № 142 від 25 червня 2008 року, укладеного між ВАТ "Державний ощадний банк України" та [PERSON] щодо строку його виконання, а саме - визначено строк виконання кредитного договору № 142 від 25 червня 2008 року моментом набрання даним рішенням законної сили, стягнуто з [PERSON] на користь Відкритого акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії Криворізького відділення № 7897 ВАТ «Ощадбанк» заборгованість за кредитним договором № 142 від 25 червня 2008 року в сумі 348 694,39 грн. Як вбачається з матеріалів справи, зазначене рішення набрало законної сили 17 січня 2011 року (а.с. 10-11). Судом встановлено, що станом на 01 грудня 2013 року за кредитним договором № 142 від 25 червня 2008 року у позичальника наявний залишок заборгованості по нарахованих, але не сплачених відсотках з жовтня 2010 року по січень 2011 року. В силу ч. 1 ст. 14 ЦК України цивільні обов'язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання повинні виконуватися належним чином згідно з умовами договору та вимогами цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а при відсутності таких умов та вимог - за звичаями ділового обороту або інших вимог, які звичайно пред'являються. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. При цьому відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Згідно заочного рішення Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу змінено умови кредитного договору № 142 від 25 червня 2008 року, укладеного між ВАТ "Державний ощадний банк України" та [PERSON] щодо строку його виконання, а саме - визначено строк виконання кредитного договору № 142 від 25 червня 2008 року моментом набрання даним рішенням законної сили, тобто 17 січня 2011 року. Згідно п. 3.3.4 строки погашення нарахованих процентів визначено місяцями. Отже, сторони встановили строки виконання боржником окремих зобов'язань (сплати нарахованих процентів), що входять до змісту зобов'язання, яке виникло на основі договору. Строк виконання кожного щомісячного зобов'язання згідно з ч. 3 ст. 254 ЦК України спливає у відповідне число останнього місяця строку. Як встановлено судом, [PERSON] не виконав зобов'язання з погашення нарахованих, але не сплачених процентів з 01 жовтня 2010 року по 17 січень 2011 року, у той час як, враховуючи положення ч. 7 ст. 70 ЦПК України, з вимогами про стягнення заборгованості за кредитом банк звернувся 30 грудня 2013 року, про що свідчить відбиток поштового штемпеля про відправлення позовної заяви на конверті (а.с. 23). Позовна заява з додатками зареєстрована та розподілена судді 10 січня 2014 року. Згідно ч. 7 ст. 70 Цивільного процесуального кодексу України строк не вважається пропущеним, якщо до його закінчення заява, скарга, інші документи чи матеріали або грошові кошти здано на пошту чи передані іншими відповідними засобами зв'язку. Таким чином, позивач звернувся до суду 30 грудня 2013 року. Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ч. 4 ст. 267 ЦК України). За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч. 1 ст. 261 ЦК України). З урахуванням особливостей конкретних правовідносин початок перебігу позовної давності пов'язаний з певними юридичними фактами та їх оцінкою управомоченою особою. Так, за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (ч. 5 ст. 261 ЦК України). У зобов'язаннях, в яких строк виконання не встановлено або визначено моментом вимоги кредитора, перебіг позовної давності починається від дня, коли у кредитора виникає право пред'явити вимогу про виконання зобов'язання. Якщо боржникові надається пільговий строк для виконання такої вимоги, перебіг позовної давності починається зі спливом цього строку. Відповідно до ч. 1 ст. 259 Цивільного кодексу України позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін. Договір про збільшення позовної давності укладається у письмовій формі. При цьому початок перебігу позовної давності пов'язується не стільки зі строком дії (припинення дії) договору, як з певними моментами (фактами), які свідчать про порушення прав особи (ст. 261 ЦК України). За змістом цієї норми початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. Судом встановлено, що згідно з п. 3.3.4. Кредитного договору позичальник зобов'язаний здійснювати повернення нарахованих процентів до останнього числа кожного місяця. Відповдно до п. 7.7 Кредитного договору сторони домовились про збільшення строків позовної давності відповідно до ч. 1 ст. 259 Цивільного кодексу України до 3 років для всіх грошових зобов"язань Позичальника (в тому числі, але не виключно, щодо повернення суми Кредиту, сплати процентів за його користування. комісійних винагород, штрафів, пені тощо), що передбачені умовами цього Договору. Оскільки умовами договору встановлені окремі самостійні зобов'язання, які деталізують обов'язок боржника сплачувати проценти щомісяця та встановлюють самостійну відповідальність за невиконання цього обов'язку, то право кредитора вважається порушеним з моменту недотримання боржником строку погашення кожного чергового платежу, а відтак і початок перебігу позовної давності за кожний черговий платіж починається з моменту порушення строку його погашення. Таким чином, оскільки за умовами договору погашення нарахованих процентів повинно здійснюватись позичальником до останнього числа кожного місяця, початок перебігу строку позовної давності для стягнення цих платежів необхідно обчислювати з моменту (місяця, дня) невиконання позичальником кожного із цих зобов'язань. Отже, аналізуючи умови договору сторін та зміст зазначених правових норм, слід дійти висновку про те, що у випадку неналежного виконання позичальником зобов'язань за кредитним договором, позовна давність за вимогами кредитора про повернення нарахованих, але не сплачених процентів, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодично, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу. Отже в даному випадку у позивача виникло право на подачу позову з метою стягнення нарахованих, але не сплачених процентів з першого числа кожного місяця, наступного за місяцем, за який відповідно нараховані та не сплачені проценти. Таким чином, трирічний строк щодо стягнення заборгованості: за жовтень 2010 року у розмірі 4 667,22 грн починає перебіг 01 листопада 2010 року та спливає 01 листопада 2013 року; за листопад 2010 року у розмірі 4 516,66 грн починає перебіг 01 грудня 2010 року та спливає 01 грудня 2013 року. Отже, позивачем пропущений строк щодо стягнення заборгованості за жовтень, листопад 2010 року. В зв'язку з вищевикладеним та наявністю заяви позивача про застосування позовної давності в задоволенні позову в частині стягнення простроченої заборгованості за кредитом за жовтень, листопад 2010 року необхідно відмовити. Однак, підлягають задоволенню вимоги позивача щодо стягнення заборгованості по нарахованих, але не сплачених відсотках за грудень 2010 року у розмірі 4 667,22 грн, оскільки строк позовної давності за даної вимогою спливає 01 січня 2014 року, а позивач звернувся до суду 30 грудня 2013 року, а також вимоги щодо стягнення заборгованості за січень 2011 року станом на 17 січня 2011 року у розмірі 2 559,44 грн, виходячи з наступного розрахунку (289 225*0,19/365*17), оскільки заочне рішення Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу від 16 грудня 2010 року набрало законної сили 17 січня 2011 року. Позовні вимоги щодо стягнення заборгованості за період з 01 січня 2011 року по 17 січня 2011 року відповідачем визнані. Враховуючи вищевикладене, загальна сума заборгованості по нарахованим, але не сплаченим відсотках за кредитним договором № 142 від 25 червня 2008 року, яка підлягає стягненню з [PERSON] станом на 01 грудня 2013 року, становить 7226,66 грн. Оскільки рішення постановляється на користь позивача, а позовні вимоги задоволені частково, то згідно з ч.1 ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені ним та документально підтверджені судові витрати пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а саме судовий збір в розмірі 94, 34 грн..

Outcome: partial