Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-13 00:00:00

17.10.2018 року позивач звернулась до суду з позовом, вимоги за яким уточнила шляхом подання позовної заяви 18.02.2019 року (а.с.56) в якому зазначила, що приблизно в 2001 році познайомилась з [PERSON] . Разом з останнім почали проживати як чоловік та дружина. Спочатку проживали з ним по різним адресам, а 14.12.2005 року купили квартиру [ADDRESS] , де проживали разом і в якій вона проживає на сьогоднішній день. За період спільного проживання з [PERSON] у них народилась дочка [PERSON] , [INFO] , під час реєстрації народження якої запис про батька в книзі реєстрації було вчинено відповідно до ст.135 ч.1 Сімейного кодексу. Після народження дитини [PERSON] визнавав себе батьком, допомогав у вихованні та утриманні дитини, так як разом вони вели спільне господарство, дитина проживала разом з ними, про що свідчать спільні фотокартки. [INFO] [PERSON] помер. Вона разом з дитиною проживали з [PERSON] до дня його смерті. Встановлення факту батьківства їй необхідно для оформлення (реалізації) спадкових прав після смерті [PERSON] , а саме квартири [ADDRESS] та транспортного засобу. У зв`язку з цим відповідачем у справі є [PERSON] , яка є рідною матір`ю [PERSON] і не визнає його батьківство відносно [PERSON] , в інтересах якої нею подано заяву про прийняття спадщини до нотаріуса. Рішенням суду просить встановити факт того, що громадянин України [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] являвся рідним батьком [PERSON] , яка народилась [INFO] . В судовому засіданні сторона позивача позовні вимоги підтримала і просила задовольнити. Позивач зазначила, що і на даний час продовжує фактично проживати в квартирі [ADDRESS] . Вказала, що [PERSON] робив їй пропозицію про шлюб, однак вона відмовилась від реєстрації оскільки не хотіла втрачати пільги, які має згідно законодавства для загиблих (померлих ) ветеранів війни. Дитина також записувалась на підставі її заяви для отримання соціальних виплат. Сторона відповідача позовні вимоги не визнала і пояснила, що позивач не надала доказів про те, що перебувала у фактичних шлюбних відносинах з [PERSON] , мала з останнім спільний бюджет. Дійсно в справі призначались генетичні експертизи, які встановили співпадіння у спорідненості, однак із-за відсутності доказів на вищезазначені обставини, висновки експертиз мають рекомендаційний характер і повинні враховуватись з іншими доказами, виходячи з норм законодавства, які пов`язують такі обставини з врахуванням дати народження дитини, тобто регулюються Кодексом про шлюб та сім`ю, а не нормами Сімейного кодексу. [PERSON] вказала, що декілька разів бачила позивачку коли приходила до сина, однак не вважає, що вони спільно проживали, оскільки син мав багато дівчат жодна з яких чомусь не завагітніла від нього. Крім того, її син перехворів "свинкою", тому вважає, що взагалі не міг мати дітей. Вислухавши пояснення сторін та проаналізувавши їх з дослідженими в судовому засіданні матеріалами справи суд дійшов висновку про наступне. Судом встановлено, що позивач [INFO] народила дочку [PERSON] . Реєстрація народження вказаної дитини була проведена зі слів матері, прізвище дитини було записано за прізвищем матері " [PERSON] ". 17.10.2018 року позивач звернулась до суду з позовом про встановлення факту батьківства, який необхідний для реалізації спадкових прав [PERSON] в інтересах якої подано заяву про прийняття спадщини до органів нотаріату. При встановленні факту батьківства суди мають керуватися вимогами постанови Пленуму ВСУ від 15.05.2006 року №3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" та постанови Пленуму ВСУ від 31.03.1995 року №5 "Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення". Відповідно до роз`яснень, які містяться у п.3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 « Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», оскільки підстави для визнання батьківства за рішенням суду, зазначені у ст. 128 СК України, істотно відрізняються від підстав його встановлення, передбачених у ст. 53 КпШС, вирішуючи питання про те, якою нормою слід керуватися при розгляді справ цієї категорії, повинні виходити з дати народження дитини. Так, при розгляді справ про встановлення батьківства щодо дитини, яка народилася до 1 січня 2004 року , необхідно застосовувати відповідні норми КпШС, беручи до уваги всі докази, в їх сукупності, зокрема, спільне проживання й ведення спільного господарства відповідачем та матір`ю дитини до її народження, спільне виховання або утримання дитини. Справи про визнання батьківства щодо дитини, яка народилася не раніше 1 січня 2004 року, суд має вирішувати відповідно до норм СК, зокрема, ч.2 ст. 128, на підставі будь-яких доказів, що засвідчують походження дитини від певної особи й зібрані з дотриманням норм цивільного процесуального законодавства. Пунктом 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" визначено, що справи про визнання батьківства суд розглядає у позовному провадженні, у таких справах позови осіб, зазначених у ч.3 ст.128 СК України, приймаються до судового розгляду, якщо, зокрема дитина народжена матір`ю, яка не перебуває у шлюбі, немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду і запис про батька дитини в Книзі реєстрації народжень учинено за прізвищем матері, а ім`я та по батькові дитини записано за вказівкою матері (ч.1 ст.135 СК України). Пунктом 9 вказаної постанови визначено, що питання щодо походження дитини суд вирішує на підставі будь-яких доказів про це. Визнання батьківства (материнства) має ґрунтуватися на всебічно перевірених судом даних, що підтверджують або спростовують заявлені вимоги чи заперечення проти них. Якщо факт батьківства надає право на спадкування за законом, то до участі у справі мають бути залучені усі заінтересовані особи (спадкоємці). Суд розглядає заяви про встановлення факту батьківства в разі смерті особи, яку заявник вважає батьком дитини, і вирішує їх з урахуванням обставин, передбачених ст.53 Кодексу про шлюб та сім`ю України . Відповідно до положень ст. 53 КпШС України, який був чинним на час виникнення спірних правовідносин, в разі народження дитини у батьків, які не перебувають у шлюбі, при відсутності спільної заяви батьків батьківство може бути встановлене в судовому порядку за заявою одного з батьків або опікуна ( піклувальника) дитини, особи, на утриманні якої знаходиться дитина, а також самої дитини після досягнення нею повноліття. При вирішенні спору про визнання батьківства мають враховуватись усі передбачені законом докази в їх сукупності.

Outcome: approved