Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-24 00:00:00

11 жовтня 2017 року позивач звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] сільської ради Запорізької області про визнання права власності на нерухоме майно за набувальною давністю. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначила, що безперервно проживає в житловому будинку за адресою: с. Успенівка Гуляйпільського району Запорізької області, вул. Мішина, 18, відкрито та добросовісно користується ним. Зазначила, що згідно довідки виконкому [PERSON] сільської ради Гуляйпільського району № 414 від 19.07.2017 року, сільська рада не володіє інформацією про спадкоємців померлої [PERSON], яка проживала в даному житловому будинку та повідомили позивача про те, що у відповідності до ч. 1 ч. 4 ст. 344 ЦК України, вона може знайти шлях до позитивного вирішення питання в оформленні права власності на житловий будинок в с. Успенівка Гуляйпільського району Запорізької області, вул. Мішина, 18. Враховуючи, що вона вже більше ніж 10 років володіє житловим будинком в с. Успенівка, вул. Мішина, 18, Гуляйпільського району Запорізької області, відкрито, безперервно здійснює необхідні ремонтні роботи, добросовісно користується нерухомим майном, прохає визнати за нею право власності на житловий будинок з господарськими будівлями за адресою: с. Успенівка, вул. Мішина, 18, Гуляйпільського району Запорізької області за набувальною давністю. 23 листопада 2017 року ухвалою Гуляйпільського районного суду Запорізької області задоволено клопотання представника позивача [PERSON] та залучено в якості співвідповідача по справі [PERSON]. 15 січня 2018 року ухвалою Гуляйпільського районного суду Запорізької області задоволено клопотання представника позивача [PERSON] та залучено в якості правонаступника відповідача [PERSON] сільської ради Запорізької області - Гуляйпільську міську раду. В судове засідання позивач [PERSON] не зявилася, надала письмову заяву від 09.11.2017 року про розгляд справи без її участі (а.с. 63). В судове засідання представник позивача [PERSON] не зявилася, надала суду письмову заяву, в якій прохала розглянути справу без її участі, позовні вимоги підтримала, прохала їх задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечувала (а.с. 116). В судове засідання відповідач [PERSON] не зявилася, поштові повідомлення про розгляд справи повернуті за закінченням терміну зберігання (а.с. 105, 120), про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином шляхом оголошення на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет (а.с. 134). В судове засідання представник відповідача Гуляйпільської міської обєднаної територіальної громади в особі Гуляйпільської міської ради Запорізької області не зявився, подали через канцелярію суду письмову заяву, в якій прохали розглянути справу без їх участі, проти задоволення позову не заперечували (а.с. 112). В силу вимог п. 9 Перехідних положень ЦПК України в редакції Закону України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» від 03.10.2017 року № 2147-VІІ, якій набрав чинності з 15.12.2017 року, справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу. Оскільки провадження по даній справі було відкрито до набрання чинності ЦПК України у редакції Закону № 2147, розгляд справи повинен відбуватися у відповідності до правил, які почали діяти з 15 грудня 2017 року, передбачених новим ЦПК України у редакції Закону № 2147. Виходячи з наведеного, а також положень ч. 3 ст. 211 ЦПК України, суд вважає, що рішення у справі можливо ухвалити при проведенні судового засідання за відсутності учасників процесу. У відповідності до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось через неявку у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі. Як визначено в ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не зявився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Стаття 281 ЦПК України передбачає, що про заочний розгляд справи суд постановляє ухвалу. Розгляд справи і ухвалення рішення проводяться за правилами загального чи спрощеного позовного провадження з особливостями, встановленими цією главою. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню у повному обсязі з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обовязків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Стаття 13 ЦПК України передбачає, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Судом встановлені наступні обставини у справі та відповідні їм правовідносини. Відповідно до довідки, виданої КП «Імпульс» Пологівської районної ради № б/н від 11.07.2017 року, станом на 11.07.2017 року нерухоме майно за адресою: с. Успенівка, вул. Мішина, 18, зареєстровано за гр. [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності від 23.01.1989 року, виданого на підставі рішення виконкому Гуляйпільської районної ради народних депутатів № 19/11 від 22.12.1988 року. Інвентарна вартість становить 51075 грн. (а.с. 9, 51). Згідно довідки виконкому [PERSON] сільської ради № 414 від 19.07.2017 року, сільська рада не володіє інформацією про спадкоємців померлої [PERSON], яка проживала в житловому будинку за адресою: с. Успенівка, вул. Мішина, 18, Гуляйпільського району Запорізької області (а.с. 10, 27). Відповідно до довідки виконкому [PERSON] сільської ради № 415 від 19.07.2017 року, [PERSON], [INFO] з 03.04.2007 року безперервно проживає до цього часу в житловому будинку, що знаходиться за адресою: с. Успенівка, вул. Мішина, 18 Гуляйпільського району Запорізької області. Відкрито та добросовісно користується житловим будинком (а.с. 10, 28). Вищевказане підтверджується також відповіддю [PERSON] сільської ради Гуляйпільського району Запорізької області № 379/1 від 19.12.2016 року, яка надавалась позивачу та народному депутату [PERSON] в тому, що [PERSON] дійсно зареєстрована за адресою [INFO], але фактично проживає в будинку за адресою: вул. Мішина, 18, с. Успенівка одна і не являється матірю малолітніх дітей. Стосовно житлового будинку за адресою: вул. Мішина, 18, с. Успенівка, в якому фактично проживає [PERSON], відповідно до технічного паспорту БТІ будинок належав [PERSON] та перейшов по спадщині на підставі рішення № 2 від 08.02.1989 року загальних зборів КСП «Україна» [PERSON], який помер в грудні 2004 року. Спадкоємці [PERSON] не оформили спадщину на будинок та продали його в 2005 році [PERSON]. Згідно розписки від 03.04.2007 року [PERSON] продала жилий будинок [PERSON], яка проживає в будинку з 03.04.2007 року. Згідно ч. 1, ч. 4 ст. 344 ЦК України, добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років, набуває права власності на це майно, яке набувається за рішенням суду, що і було розяснено [PERSON] (а.с. 11). Згідно копії технічного паспорта на житловий будинок № 18 по вул. Мішина в с. Успенівка, власником вказана [PERSON] (а.с. 12-14). Згідно листа № 276/01-16 від 18.10.2017 року, наданого у відповідь на запит суду спадкова справа щодо майна померлого у грудні 2004 року [PERSON] приватним нотаріусом Гуляйпільського районного нотаріального округу Запорізької області [PERSON] не заводилась (а.с.19). Згідно записів у погосподарських книгах [PERSON] сільської ради за домоволодіння № 18 по вул. Мішина, встановлено, що за номером особового рахунку 281 членами сімї [PERSON],[INFO], вказані [PERSON], [INFO] член родини, [PERSON],[INFO] член родини, [PERSON],[INFO] син (а.с. 23). За номером особового рахунку № 255, № 343 по земельнокадастровій книзі, членами сімї [PERSON] вказані [PERSON] співмешканка, [PERSON] пасинок (а.с. 24). За номером особового рахунку № 277, № 17 по земельнокадастровій книзі, голова сімї [PERSON] помер 23.01.1988 року, дружина - [PERSON], [INFO], вибула в с. Новозлатопіль з 09.03.1988 року (а.с. 25). Відповідно до довідки виконавчого комітету Новозлатопільської сільської ради вих. № 269 від 11.09.2017 року, згідно записів погосподарської книги № 3/266 (1986-1990 р.р.), [PERSON], [INFO], фактично проживала по день своєї смерті 04.06.1989 року за адресою: вул. Чучілашвілі, 20, с. Новозлатопіль Гуляйпільського району Запорізької області (а.с. 29). Згідно копії свідоцтва про право особистої власності на будинок, виконкомом Гуляйпільської районної ради народних депутатів підтверджено, що весь житловий будинок з належними до нього будівлями і спорудами, який знаходиться в с. Успенівка по вул. Мішина, 18, дійсно належить [PERSON]. Свідоцтво видане на основі рішення виконавчого комітету районної ради народних депутатів за № 19/11 від 22.12.1988 року (а.с. 30, 48). За відповіддю № 311/01-16 від 02.11.2017 року приватного нотаріуса Гуляйпільського районного нотаріального округу Запорізької області [PERSON], спадкова справа щодо майна померлої 04.06.1989 року [PERSON], що мешкала за адресою: вул. Чучілашвілі, 20, с. Новозлатопіль Гуляйпільського району Запорізької області, нею не заводилась (а.с. 37). Згідно запису акту про смерть № 17 від 05.06.1989 року, [PERSON], [INFO], померла 04.06.1989 року в с. Новозлатопіль Гуляйпільського району Запорізької області (а.с. 39). Згідно відповіді за № 369/01-16 від 08.11.2017 року приватного нотаріуса Гуляйпільського районного нотаріального округу Запорізької області [PERSON], спадкова справа щодо майна померлої 04.06.1989 року [PERSON], нею не заводилась (а.с. 40). Згідно відповіді № 420/01-16 від 08.11.2017 року Гуляйпільської державної нотаріальної контори державним нотаріусом після померлої 04.06.1989 року [PERSON] спадкова справа не заводилась (а.с. 41). КП «Імпульс» Пологівської районної ради 09.11.2017 року надано копію інвентарної справи, та згідно довідки, що в ній міститься, про належність будинку № 18 по вул. Мішина, зареєстрованого в реєстровій книзі № 2 реєстровий № 19, власником значиться [PERSON] на підставі свідоцтва про право особистої власності від 23.01.1989 року (а.с. 44). Згідно копії довідки виконавчого комітету [PERSON] сільської ради, виданої [PERSON], за нею обліковується житловий будинок в с. Успенівка по вул. Мішина (а.с. 47). У січні 1989 року бюро інвентаризації [PERSON] надавалась довідка-характеристика для отримання свідоцтва про право на спадщину щодо того, що житловий будинок по вул. Мішина, 18 в с. Успенівка належить [PERSON] згідно Свідоцтва про право особистої власності від 23.01.1989 року, що видане на основі рішення виконавчого комітету районної ради народних депутатів за № 19/11 від 22.12.1988 року (а.с. 49). Згідно копії довідки про право власності колгоспного (одноосібного селянського) двору на жилий будинок, яка видається у звязку з відчуженням будинку або його частини виданої [PERSON] 08.02.1989 року за № 31 головою виконавчого комітету Успеніівської сільської ради народних депутатів [PERSON], посвідченої підписом секретаря цієї ради [PERSON] та печаткою Ради, а також підписом та печаткою голови колгоспу «Україна» [PERSON] з зазначенням короткої характеристики будинку, а саме: жилий будинок, який згідно з записом в погосподарській книзі виконавчого комітету сільської Ради народних депутатів за № 4, знаходиться в с. Успенівка Гуляйпільського району Запорізької області, саманний, під шифером, 31,9 кв.м., до якого примикають такі господарські будівлі: сарай, літня кухня. Всі будівлі розташовані на землі, закріпленій за колгоспом, площею 0,50 га. Рішенням загальних зборів колгоспу «Україна» № 2 від 08.02.1989 року набувачу будинку [PERSON] надається в користування присадибна ділянка 0,50 кв.м. Також зазначено: «Колгоспний (чи одноосібний селянський) двір складається з: [PERSON]М.» (а.с. 52). Відповідно до договору купівлі-продажу будинку від 09.02.1989 року, [PERSON], який мешкає в с. Успенівка Гуляйпільського району Запорізької області, та діє на підставі довіреності, нотаріально посвідченої виконавчим комітетом Новозлатопільської сільської ради 27.01.1989 року за реєстром № 6 від імені [PERSON], яка проживає в [INFO], [PERSON] продала [PERSON], який проживає в [INFO], належний їй будинок в с. Успенівка Гуляйпільського району Запорізької області і розташований на присадибній ділянці розміром 0,50 га. На вказаній присадибній ділянці розташований один житловий будинок: саманний, під шифером, загальною житловою площею 31,9 кв.м. Цей будинок належить продавцю [PERSON] на підставі запису в погосподарській книзі [PERSON] сільської Ради народних депутатів за № 4, що підтверджується довідкою цього виконкому від 08.02.1989 року за № 31. Житловий будинок проданий за три тисячі карб., які покупець повністю сплатив продавцю до підписання договору. Повна дійсна вартість три тисячі карбованців. До укладення даного договору відчужуваний житловий будинок нікому не проданий, не закладений, в спорі та під забороною (арештом) не перебуває. Договір посвідчено 09.02.1989 року секретарем виконавчого комітету [PERSON] сільської Ради народних депутатів Гуляйпільського району Запорізької області [PERSON], підписаний сторонами в її присутності. Особи підписавших договір встановлено, їх дієздатність, повноваження представника і належність [PERSON] відчужуваного будинку перевірені. Договір зареєстровано в реєстрі за № 7 (а.с. 53). Зазначені довідка та договір купівлі-продажу суду були надані позивачем і в оригіналах, тому їх копії завірені підписом головуючого по справі. На запит суду Державним архівом Запорізької області були надані копії протоколів КСП «Україна» за 1989 рік. Згідно копії протоколу засідань правління колгоспу «Україна» Гуляйпільського району Запорізької області від 30.01.1989 року (протокол № 2) було виділено земельну ділянку гр. [PERSON] біля придбаного ним будинку (а.с.70). Відповідно до протоколу № 5 зборів правління колгоспу «Україна» с. Успенівка від 10.04.1989 року рекомендовано зборам уповноважених колгоспників наділити земельними ділянками, зокрема [PERSON] в розмірі 0,05 (а.с.71). Згідно протоколу № 9 зборів правління колгоспу «Україна» від 15.06.1989 року було вирішено надати позику для купівлі будинку [PERSON] в розмірі 3000 крб. (а.с.73-74). Згідно протоколу №1 загальних зборів членів цього ж колгоспу від 07.02.1989 року вирішували питання про надання та вилучення земельних ділянок (списки відсутні) (а.с.75-76) Відповідно до протокол № 3 зборів уповноважених членів КСП «Україна» Гуляйпільського району Запорізької області від 15.04.1989 року вирішили виділити земельну ділянку [PERSON] в розмірі 0,05 га (а.с.79). Рішення про надання будинку [PERSON] відсутнє (а.с. 69-80). Згідно розписки від 18.03.2005 року [PERSON] продала постраждалий будинок батька [PERSON] [PERSON] (а.с. 54). Згідно розписки від 03.04.2007 року [PERSON] продала постраждалий будинок по вул. Мішина, 20, с. Успенівка придбаний нею у [PERSON], [PERSON] (а.с. 55). 26.06.2012 року [PERSON] дана розписка в тому, що він не претендує на будинок по вул. Мішина, 20, в якому проживає [PERSON] Розписка посвідчена свідками [PERSON], [PERSON] (а.с. 56). Позивачем [PERSON] укладено договір № 1201095 про користування електричною енергією в будинку за адресою: вул. Мішина, 18, с. Успенівка (а.с. 57-58) та сплачуються відповідні платежі (а.с. 59). Згідно відповіді № 336/01-16 від 17.11.2017 року приватного нотаріуса Гуляйпільського районного нотаріального округу Запорізької області [PERSON], спадкова справа щодо майна померлого 22.12.2004 року [PERSON], який мешкав за адресою: с. Успенівка Гуляйпільського району Запорізької області, нею не заводилася (а.с. 82). Згідно копії актового запису про смерть № 45 від 23.12.2004 року, складеного виконавчим комітетом [PERSON] сільської ради Гуляйпільського району Запорізької області, [PERSON] помер 22.12.2004 року у віці 68 років (а.с. 84). Це також підтверджується копією свідоцтва про смерть І-ЖС № 299579 виданого 23.12.2004 року [PERSON] сільською радою Гуляйпільського району Запорізької області (а.с. 124 на звороті). Згідно відповідей № 445/01-16 від 15.11.2017 року, № 464/01-16 від 29.11.2017 року, наданих Гуляйпільською державною нотаріальною конторою державним нотаріусом після померлого 22.12.2004 року [PERSON] заведена справа № 8/2005 та закінчена 22.06.2005 року. Документи передані на зберігання до Запорізького обласного державного нотаріального архіву з 1947 року по 2012 рік (а.с. 98, 99). За матеріалами копії Спадкової справи № 8 за 2005 рік після померлого 22.12.2004 року [PERSON], наданої Запорізьким обласним державним нотаріальним архівом 16.01.2017 року, [PERSON] звернулася до Гуляйпільської державної нотаріальної контори Запорізької області 12.01.2005 року з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину після померлого 22.12.2004 року батька [PERSON]. В заяві зазначила, що окрім неї інших спадкоємців немає. До складу спадкового майна зазначена земельна ділянка площею 5,3933 га, розташована на території ДП № 39, п. 728 [PERSON] сільської ради Гуляйпільського району Запорізької області. Відсутність заповіту перевірено (а.с. 123). 22.06.2005 року, згідно заяви [PERSON] до Гуляйпільської державної нотаріальної контори Запорізької області 12.01.2005 року, вона прийняла спадщину за законом після померлого 22.12.2004 року батька [PERSON] (а.с. 124) та їй видано свідоцтво про право на спадщину за законом від 22.06.2005 року після померлого 22.12.2004 року батька [PERSON] щодо земельної ділянки площею 5,3933 га, розташована на території ДП № 39, п. 728 [PERSON] сільської ради Гуляйпільського району Запорізької області. (а.с. 130 на звороті). Зміна прізвища [PERSON] на [PERSON] підтверджується копією свідоцтва про одруження серії 1-ЖС № 22699 виданого 02.10.2004 року відділом реєстрації актів цивільного стану Орджонікідзевського районного управління юстиції м. Запоріжжя (а.с. 125 на звороті). Відповідно до паспорта серії СВ № 905903, виданого Орджонікідзевським РВ УМВС України в Запорізькій області від 17.02.2005 року гр. [PERSON], [INFO], уродженка м. Гуляйполе Запорізької області зареєстрована за адресою: [INFO] гуртожиток з 27.01.2005 року (а.с.129-130). Таким чином, судом встановлено, що позивач понад 10 років, а саме з 03.04.2007 року відкрито користується та володіє домоволодінням № 18 по вул. Мішина в с. Успенівка Гуляйпільського району Запорізької області. Як передбачає ст.41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається у порядку, визначеному законом. Право приватної власності є непорушним. Частиною 1 ст. 316 ЦК України визначено, що правом власності є право особи на річ (майно) яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до ч.1 ст. 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Право власності на нерухоме майно, що підлягає державній реєстрації, виникає за набувальною давністю з моменту державної реєстрації. Набувальна давність поширюється на випадки фактичного володіння чужим майном та виключає наявність у володільця певних правових підстав користування майном (наприклад, ордеру, договору найму, тощо). Володіння має бути відкритим, очевидним для третіх осіб. Позивач володів будинком відкрито, про це знали його власники та сусіди, зокрема які підтвердили це при опитувані їх депутатом місцевої ради при складанні довідки щодо фактичного місця проживання позивача. Право власності на нерухоме майно, що підлягає державній реєстрації, виникає за набувальною давністю з моменту державної реєстрації. Право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду. Згідно Постанови пленуму ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» відповідно до частини першої статті 344 ЦК особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено ЦК. При вирішенні спорів, пов'язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні враховувати, зокрема, таке: - володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності; - володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні. Вжиття звичайних заходів щодо забезпечення охорони майна не свідчить про приховування цього майна; - володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності. У разі втрати не із своєї волі майна його давнісним володільцем та повернення цього майна протягом одного року або пред'явлення протягом цього строку позову про його витребування набувальна давність не переривається (частина третя статті 344 ЦК). Враховуючи положення статей 335 і 344 ЦК, право власності за набувальною давністю може бути набуто на майно, яке належить на праві власності іншій особі (а не особі, яка заявляє про давність володіння), а також на безхазяйну річ. Отже, встановлення власника майна або безхазяйності речі є однією з обставин, що має юридичне значення, і підлягає доведенню під час ухвалення рішення суду (стаття 214 ЦПК). Можливість пред'явлення до суду позову про визнання права власності за набувальною давністю випливає з положень статей 15, 16 ЦК, а також частини четвертої статті 344 ЦК, згідно з якими захист цивільних прав здійснюється судом шляхом визнання права. У зв'язку з цим особа, яка заявляє про давність володіння і вважає, що у неї є всі законні підстави бути визнаною власником майна за набувальною давністю, має право звернутися до суду з позовом про визнання за нею права власності. Відповідачем за позовом про визнання права власності за набувальною давністю є попередній власник майна або його правонаступник. У разі якщо попередній власник нерухомого майна не був і не міг бути відомим давнісному володільцю, то відповідачем є орган, уповноважений управляти майном відповідної територіальної громади. (п. 13 Постанови) Виходячи зі змісту частини першої статті 344 ЦК, відсутність державної реєстрації права власності на нерухоме майно не є перешкодою для визнання права власності на це майно у зв'язку зі спливом строку набувальної давності, оскільки така державна реєстрація може бути здійснена після визнання права власності за набувальною давністю. Рішення суду, що набрало законної сили, про задоволення позову про визнання права власності за набувальною давністю є підставою для реєстрації права власності в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно (пункт 5 частини першої статті 19 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень") (п. 14 Постанови) Дійсно, як зазначено у п. 6 [PERSON] спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ "Про практику застосування судами законодавства під час розгляду цивільних справ про захист права власності та інших речових прав" № 24-150/0/4-13 від 28 січня 2013 року, позов про право власності за давністю володіння не може заявляти особа, яка знає, хто є власником. Проте, судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що останній колишній власник спірного житлового будинку [PERSON] помер 22.12.2004 року. За тринадцять років з моменту смерті [PERSON] його спадкоємиця [PERSON] оформила спадщину на належну [PERSON] земельну ділянку, але право власності на житловий будинок оформити не намагалась. В 2005 році вона продала вказаний будинок гр. [PERSON] без нотаріального оформлення договору купівлі-продажу, згідно письмової розписки. Будучи залученою до участі у справі в якості\~\~відповідача та повідомленою про час та місце розгляду справи, в судові засідання не зявлялася, заяв, клопотань не надавала, вимог позивача на житловий будинок не оспорювала. Крім того, за даним КП «Імпульс» Пологівської районної ради спірний будинок зареєстровано за [PERSON]. Вказана особа померла 04.06.1989 року в с. Новозлатопіль Гуляйпільського району Запорізької області. До настання смерті [PERSON]М вже розпорядилася спірним будинком по вул. Мішина в с. Успенівка Гуляйпільського району Запорізької області. Відомостей щодо прийняття після її смерті будь-ким спадщини судом не встановлено. Договір купівлі-продажу між [PERSON] та [PERSON] укладено 09.02.1989 року, тобто на час дії Цивільного кодексу Української РСР, тому судом до вищезазначених правовідносин застосовується правила, визначені даним Кодексом. Відповідно до ст. 86 ЦК УРСР (1963 року) право власності - це врегульовані законом суспільні відносини щодо володіння, користування і розпорядження майном. Право власності на збудований житловий будинок набувається в порядку, який існував на час його будівництва. За приписами ст. 128 ЦК УРСР право власності у набувача майна по договору виникає з часу передачі речі, якщо інше не передбачено законом або договором. Відповідно до статті 227 ЦК УРСР (1963 року) договір купівлі-продажу житлового будинку повинен бути нотаріально посвідчений, якщо хоча б однією з сторін є громадянин. Недодержання цієї вимоги тягне недійсність договору (стаття 47 цього Кодексу). Договір купівлі-продажу житлового будинку підлягає реєстрації у виконавчому комітеті місцевої Ради народних депутатів. Також, відповідно до положень Закону СРСР від 19.07.1973 року «Про державний нотаріат», який діяв на час укладення договору купівлі-продажу спірного будинку, повноваження нотаріальних органів відносно посвідчення договорів у населених пунктах, де відсутні державні нотаріальні контори, передані виконавчим комітетам місцевої Ради народних депутатів. Вказаний договір був посвідчений 09.02.1989 року секретарем виконавчого комітету [PERSON] сільської ради народних депутатів Гуляйпільського району Запорізької області. В ньому містяться посилання на ст. 227 ЦК УРСР, відповідно до якої цей договір був зареєстрований в реєстрі за № 7. Відповідні відомості також були внесені і до погосподарських книг [PERSON] сільської ради. Оскільки на час укладення договору купівлі-продажу від 09.02.1989 року в с. Успенівка Гуляйпільського району Запорізької області була відсутня нотаріальна контора, посвідчення вказаного договору купівлі-продажу виконавчим комітетом [PERSON] сільської Ради народних депутатів Гуляйпільського району Запорізької області не суперечило законодавству. Як визначено ст. 134 ЦК УРСР, діючої на час укладення договору будинок, який знаходиться в сільській місцевості (або його частина), може відчужуватися громадянину тільки за умови, якщо йому у встановленому порядку надається у користування земельна ділянка біля будинку, за виключенням продажу будинку під знос. Як було встановлено, земельна ділянка [PERSON] була надана у відповідності до рішення зборів уповноважених членів КСП «Україна». Тому, суд вважає, що [PERSON] володів спірним будинком на законних підставах і його право власності підтверджено належними документами. Всі вищевказані обставини позивачеві були не відомі та встановлені вже під час розгляду справи, тобто власника будинку вона не знала і будь-яких зносин з ним не мала. Отже, враховуючи, що позивач добросовісно заволоділа майном і понад 10 років продовжує відкрито, безперервно володіти житловим будинком № 18 по вул. Мішина в с. Успенівка Гуляйпільського району Запорізької області, суд вважає за можливе визнати за нею право власності на вищезазначене нерухоме майно за набувальною давністю. При цьому суд вважає за необхідне зазначити наступне. Згідно з положеннями статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав і обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права і обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, за виключенням тих прав і обовязків, що зазначені у статті 1219 ЦК України (статті 1218, 1231 ЦК України). Часом відкриття спадщини є день смерті особи, або день, з якого вона оголошується померлою (частина друга статті 1220 ЦК України). Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її (частина перша статті 1268 ЦК України). Дії, які свідчать про прийняття спадщини спадкоємцем спадщини визначені у частинах 3, 4 статті 1268, статті 1269 ЦК України. Так, згідно з частиною третьою статті 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Чинне законодавство розмежовує поняття прийняття спадщини (глава 87 ЦК України "Здійснення права на спадкування") та оформлення спадщини (глава 89 ЦК України "Оформлення права на спадщину). Відповідно до частини першої статті 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Разом з тим, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (частина пята статті 1268 ЦК України). Частиною першою статті 1297 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобовязаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Однак, відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину (частина третя статті 1296 ЦК України). Таким чином, спадкові права є майновим обєктом цивільного права, оскільки вони надають спадкоємцям можливість успадкувати майно (прийняти спадщину), але право розпорядження нею виникає після оформлення успадкованого права власності у встановленому законом порядку. Питання про залучення до справи спадкоємця [PERSON] його дочки [PERSON] судом було вирішено 27.11.2017 року, тобто до набрання законної сли ЦПК в новій редакції (15.12.2017). При цьому, клопотання представника позивача стосувалося саме залучення її як співвідповідача, а не належного відповідача. Відповідно до ч. 1 ст. 42 ЦПК України у справах позовного провадження учасниками справи є сторони, треті особи. Статті 48 ЦПК України передбачає, що сторонами в цивільному процесі є позивач і відповідач. Позивачем і відповідачем можуть бути фізичні і юридичні особи, а також держава. Залучення до участі у справі співвідповідача або заміна неналежного відповідача регулюються ст. 51 ЦПК України. Суд, за відсутності умов, передбачених вказаною нормою, не вправі проводити заміну неналежного відповідача на належного. Як визначено в ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. За даною справою позов був заявлений до [PERSON] сільської ради Гуляйпільського району Запорізької області. На підставі ст. 55 ЦПК України вказана особа була замінена правонаступником Гуляпільською міською радою. Але, враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги, які висунуті до Гуляпільської міської ради не можуть бути задоволені, оскільки даний відповідач є неналежним. При цьому, позовні вимоги, які заявлені до [PERSON] підлягають задоволенню в повному обсязі. Питання щодо стягнення з відповідача судових витрат позивачем не порушувалося. На підставі викладеного,

Outcome: approved