Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-10 00:00:00

Позивач [PERSON] з обмеженою відповідальністю «ПІВДЕННА УКРАЇНСЬКА СОЄВА КОМПАНІЯ» (далі ТОВ «ПУСК»)\~\~звернулися\~\~до суду з означеною вище позовною заявою, в якій просять суд визнати недійсними додаткові угоди про дострокове розірвання договорів оренди землі від імені позивача та відповідачами, укладені в період з 18 листопада 2015 року по 29 грудня 2015 року та скасувати державну реєстрацію припинення права оренди ТОВ «ПУСК» на ці земельні ділянки, а також стягнути з відповідачів витрати за оплату судового збору. Свої вимоги мотивують тим, що ТОВ «ПУСК» є орендарем земельних ділянок відповідачів, згідно договорів оренди землі для ведення товарного сільськогосподарського виробництва в адміністративних межах Сергіївської сільської ради Новотроїцького району Херсонської області строком до 31 грудня 2026 року. Умови вказаних договорів виконувалися належним чином, проте в період з 18 листопада 2015 року по 29 грудня 2015 року нелегітимний директор [PERSON] від імені позивача незаконно уклав з відповідачами додаткові угоди про дострокове розірвання вищевказаних договорів оренди землі, зважаючи на таке. 30 листопада 2015 року до ЄДР було внесено зміни про юридичну особу ТОВ «Південна українська соєва компанія», а саме - щодо зміни керівника юридичної особи, зміни складу підписантів (№ запису 14991070039004699). Так, з 18 листопада 2015 року директором ТОВ «Південна українська соєва компанія» вважається [PERSON] на підставі загальних зборів учасників товариства. Станом на 18 листопада 2015 року учасниками ТОВ "ПУСК" відповідно до установчих документів є: ПП "Теплобудінвест", ПП "Аграрій 3000" та ПСП "УШБА". ПП "Теплобудінвест" має двох учасників: [PERSON] (належна частка статутного капіталу 50%, відповідно 50 голосів для прийняття будь-якого рішення) та [PERSON] (належна частка статутного капіталу 50%, відповідно 50 голосів для прийняття будь-якого рішення). Проте, позивач вважає що рішення даних зборів є недійсним, оскільки [PERSON], як володілець статутного капіталу ТОВ «ПУСК» на означених зборах був відсутнім. Окрім того, рішенням господарського суду Херсонської області від 1 березня 2016 року у справі № 923/2010/15 визнано недійсним рішення даних загальних зборів учасників ТОВ «Південна українська соєва компанія» (код ЄДР -32267709), оформлене протоколом від 17 листопада 2015 року за № 01/11-15. \~\~\~\~\~Представник позивача за дорученням [PERSON] в судовому засіданні надав аналогічні пояснення, викладені у позовній заяві, просив задовольнити позов у повному обсязі, зважаючи на те, що на судовому рівні [PERSON] визнаний нелегітимним директором ТОВ «ПУСК».\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ \~\~ \~Представники відповідачів за дорученням - [PERSON], [PERSON] пред"явлені позовні вимоги позивача не визнали повністю, заперечували у їх задоволенні, зазначаючи, що, по-перше, спір про скасування державної реєстрації припинення права оренди земельних ділянок повинен розглядатися у адміністративному судочинстві, а по-друге, загальні збори, на яких [PERSON] було обрано директором - були чинними, оскільки по уставу ТОВ «ПУСК» [PERSON] та [PERSON] мають рівну частку статутного капіталу. Відповідачі у судовому засіданні просили суд відмовити у задоволенні позову та пояснили, що вони категорично проти оренди їх земельних ділянок [PERSON], оскільки той порушує норми обробітку землі, не допускає їх до земельних паїв, несвоєчасно видає орендну плату та погрожує невиплатою орендної плати наполягаючи таким чином продовжити з ним договір оренди землі. Окрім того, траплялись непоодинокі випадки побиття орендодавців охороною ТОВ "ПУСК" під керівництвом [PERSON], триває досудове розслідування. Зазначають, що як власники земельних паїв мають право та бажають здавати в оренду належні їм земельні ділянки іншому співвласнику ТОВ "ПУСК" - [PERSON] Суд вислухавши пояснення представника позивача, представників відповідачів, відповідачів, дослідивши надані представником позивача докази в обгрунтування заявлених позовних вимог, вважає\~у позові слід відмовити з наступних підстав. Згідно договорів оренди землі зареєстрованих у період жовтня 2015 року Новотроїцьким районним управлінням юстиції Херсонської області для ведення товарного сільськогосподарського виробництва в адміністративних межах Сергіївської сільської ради Новотроїцького району Херсонської області строком до 31 грудня 2026 року. Земельні ділянки вказаних відповідачів передані в оренду ТОВ «ПІВДЕННА УКРАЇНСЬКА СОЄВА КОМПАНІЯ» згідно актів приймання передачі та використовуються позивачем для вирощування сільськогосподарських культур. Відповідно до статті 13, частини першої статті 19 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов'язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов'язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. Строк дії договору оренди землі визначається за згодою сторін, але не може перевищувати 50 років. З 18 листопада 2015 року на підставі рішення загальних зборів учасників, директором ТОВ «Південна українська соєва компанія» вважається [PERSON]. У період з 18 листопада 2015 року по 29 грудня 2015 року директор [PERSON] від імені ТОВ «ПІВДЕННА УКРАЇНСЬКА СОЄВА КОМПАНІЯ» уклав з відповідачами додаткові угоди про дострокове розірвання вищевказаних договорів оренди землі. Укладений договір чи додаткова угода визнається недійсним на підставі ст. 215 ЦК України при недодержанні в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п'ятою та шостою ст. 203 ЦК України. Відповідно до частин першої-третьої, п'ятої ст.203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Відповідно до ч.І ст. 228 ЦК України правочин вважається таким, що порушує публічний порядок, якщо він був спрямований на порушення конституційних прав і свобод людини і громадянина, знищення, пошкодження майна фізичної або юридичної особи, держави, Автономної Республіки Крим, територіальної громади, незаконне заволодіння ним. Згідно до 4.2 ст. 228 ЦК України правочин, який порушує публічний порядок, є нікчемним. У статті 232 ЦК України зазначено, що правочин, який вчинено внаслідок зловмисної домовленості представника однієї сторони з другою стороною, визнається судом недійсним. Довіритель має право вимагати від свого представника та другої сторони солідарного відшкодування збитків та моральної шкоди, що завдані йому у зв'язку із вчиненням правочину внаслідок зловмисної домовленості між ними. Статтею 234 ЦК України пердбачено, що фіктивним є правочин, який вчинено без наміру створення правових наслідків, які обумовлювалися цим правочином. Фіктивний правочин визнається судом недійсним. Пунктом 8 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 06 листопада 2009 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними», не є укладеними правочини (договори), у яких відсутні встановлені законодавством умови, необхідні для їх укладення (відсутня згода за всіма істотними умовами договору, не отримано акцепт стороною, що направила оферту, не передано майно, якщо відповідно до законодавства для вчинення правочину потрібна його передача тощо). Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в пункті 5 Постанови № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» від 06 листопада 2009 року вимога про визнання оспорюваного правочину недійсним може бути заявлена як однією зі сторін правочину, так і іншою заінтересованою особою, права та законні інтереси якої порушено вчиненням правочину. У судовому засіданні встановлено, що [PERSON], являючись співвласником ТОВ «ПУСК» на загальних зборах товариства був обраний директором, докази щодо його звільнення з даної посади представником позивача суду надані не були. Окрім того, власники спірних земельних ділянок відповідачі по справі, категорично заперечували проти здачі землі в оренду [PERSON], пояснюючи, що підписання додаткових угод, зареєстрованих в установленому законом порядку з [PERSON], є їхнім свідомим волевиявленням. За положеннями статті 4 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Виходячи з положень\~ст. 627 ЦК України,сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. \~З урахуванням вищезазначеного суд вважає, що позивачем не доведено в судовому засіданні недійсність додаткових угод про дострокове розірвання договорів оренди землі від 07.12.2015 року та підстави для скасування державної реєстрації припинення права оренди земельними ділянками відсутні.

Outcome: dismissed