Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-25 00:00:00

Позивач звернувся до Овідіопольського районного суду Одеської області з вказаним вище позовом. Ухвалою Овідіопольського районного суду Одеської області від 08.07.2019 року відкрите провадження у справі, призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін, роз`яснено учасникам справи порядок подання заяв по суті справи та наслідки їх неподання. Відповідачам був встановлений п`ятнадцятиденний строк з дня вручення вказаної ухвали подати відзив на позовну заяву. Предтавник третьої особи Овідіопольського РВ ДВС ГТУЮ в Одеській області надіслав до суду відзив, у якому просив суд відмовити у задоволенні позову. Згідно ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Статтею ч.1 ст.5 ЦПК України визначено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом. Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст.ст. 12, 81, 82 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Обставини, визнанні сторонами, не підлягають доказуванню. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. 08.11.2007 р. між ВАТ "Райффайзен Банк Аваль" та відповідачем [PERSON] укладено кредитний договір №014/0018/85/85574, відповідно до умов якого [PERSON] отримав грошові кошти в сумі 251 720,00 грн. З метою забезпечення виконання грошових зобов`язань за вказаним кредитним договором між ВАТ "Райффайзен Банк Аваль" та відповідачем [PERSON] укладено іпотечний договір від 09.11.2007 р. посвідчений приватним нотаріусом Овідіопольського районного нотаріального округу Одеської області Куркан Н.Ф. та зареєстрований в реєстрі за №10304, на підставі якого [PERSON] передав в іпотеку нерухоме майно, а саме: земельну ділянку, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Також, 27.03.2017 р. між ПАТ "Райффайзен Банк Аваль" та ПАТ "Комерційний Індустріальний банк" було укладено Договір відсутплення права вимоги №114/7-4408, за умовами якого право грошової вимоги за кредитним договором №014/0018/85/85574 від 08.11.2007 р., укладеним між ВАТ "Райффайзен Банк Аваль" та відповідачем [PERSON] , перейшло до ПАТ "КІБ". Судом встановлено, що 27.03.2017 р. між ПАТ "КІБ" та ТОВ "Фінансова компанія "Довіра та Гарантія", укладено договір відступлення прав вимоги №2, відповідно до якого право грошової вимоги за кредитним договором №014/0018/85/85574 від 08.11.2007 р. перейшло до ТОВ "ФК"Довіра та Гарантія". 27.03.2017 р. між ПАТ "Райффайзен Банк Аваль" та ПАТ "КІБ" укладено договір про відступлення прав за договорами іпотеки, що посвідчено Юдіним М.А., приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу, зареєстрованого в реєстрі за №284, відповідно до якого право іпотекодержателя за договором іпотеки б/н, який було укладено 09.11.2007 р. ВАТ "Райффайзен Банк Аваль" та відповідачем [PERSON] , посвідчений приватним нотаріусом Овідіопольського районного нотаріального округу Одеської області Куркан Н.Ф. та зареєстрований в реєстрі за №10304, перейшло до ПАТ "КІБ". Також судом встановлено, що 27.03.2017 р. між ПАТ "КІБ" та ТОВ "ФК"Довіра та Гарантія" укладено договір про відступлення прав за договорами іпотеки, що посвідчено Юдіним М.А. приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу, зареєстрованого в реєстрі за №287, відповідно до якого право іпотекодержателя за договором іпотеки перейшло до ТОВ "ФК "Довіра та Гарантія". Як вбачається з копії інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна № 171255845, від 21.06.2019 р., 18.08.2011 року, згідно постанови ВДВС Овідіопольського РУЮ про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, серія та номер: ВП 24361810, якою накладено арешт на земельну ділянку, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , якій присвоєно кадастровий номер 5123781500:02:001:0484. Згідно відповіді начальника Овідіопольського РВ ДВС ГТУЮ в Одеській області, яка надійшла на адресу суду, на примусовому виконанні дійсно перебували виконавчі провадження №24361810, 24362395, в яких державним виконавцем накладено арешти на майно боржника. Виконавчі провадження знищені по строкам зберігання. Порядок передачі майна у заставу та звернення стягнення на це майно визначений ст.ст.572-597 ЦК України, Законом України «Про іпотеку», Законом України «Про заставу», Законом України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень». Відповідно до ст.33 Закону України «Про іпотеку» у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених статтею 12 цього Закону. Згідно ст. 14 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», якщо інше не встановлено Законом, зареєстроване обтяження має вищий пріоритет перед незареєстрованими обтяженнями. Пріоритет зареєстрованих обтяжень визначається у черговості їх реєстрації, за винятками, встановленими цим Законом. Обтяжувачі, які зареєстрували обтяження одного і того ж рухомого майна одночасно, мають рівні права на задоволення своїх вимог. Обтяжувач з вищим пріоритетом має переважне право на звернення стягнення на предмет обтяження. Судом встановлено, що позивач, як заставодержатель, не є стягувачем у будь-якому виконавчому провадженні. Право на накладення арешту на майно та заборону на його відчуження при виконанні виконавчих проваджень наявне у державного виконавця на підставі вимог Закону України «Про виконавче провадження». Разом з тим, як роз"яснив Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у п. 2 постанови від 03 червня 2016 року № 5 «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна», позов про зняття арешту з майна може бути пред"явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно). Відповідачами в справі є боржник, особа, в інтересах якої накладено арешт на майно, а в окремих випадках - особа, якій передано майно, якщо воно було реалізоване. Отже відповідачем у справі про зняття арешту з майна, крім інших осіб, обовязково має бути особа, в інтересах якої накладено арешт на майно, оскільки можливим задоволенням позову у такій справі буде вирішено питання про права і обовязки цієї особи щодо спірного майна. З матеріалів справи вбачається, що арешт на спірне майно накладався і за заявами інших стягувачів. Однак, позивачем не пред"явлено позовних вимог до осіб, в інтересах яких накладено арешт на спірне майно, та під час розгляду справи не заявлено клопотання про їх залучення до участі у справі в порядкуст. 51 ЦПК України. Іпотекодержатель не є ні власником іпотечного майна, ні його володільцем. Право володіння та користування іпотечним майном належить іпотекодавцю (ст.9 Закону України «Про іпотеку»). Відповідно до ст. 3 Закону України «Про іпотеку» у разі порушення боржником основного зобов`язання відповідно до іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити забезпечені нею вимоги за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими особами, права чи вимоги яких на передане в іпотеку нерухоме майно не зареєстровані у встановленому законом порядку або зареєстровані після державної реєстрації іпотеки. Пріоритетом окремого права, чи вимоги на передане в іпотеку нерухоме майно, виникає відповідно до закону, таке право чи вимога має пріоритет над вимогою іпотекодержателя лише у разі його/її виникнення та реєстрації до моменту державної реєстрації іпотеки. Пріоритет праваіпотекодержателя на задоволення забезпечених іпотекою вимог за рахунок предмета іпотеки відносно зарестрвоаних у встановленому законом порядку прав чи вимог інших осіб на передане в іпотеку нерухоме майно виникає з моменту державної реєстрації іпотеки. Зареєстровані права та вимоги на нерухоме майно підлягають задоволенню згідно з їх пріоритетом у черговості їх державної реєстрації. Відповідно до п.1 ч. 1ст. 44 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що у першу чергу задовольняються забезпечені заставою вимоги щодо стягнення з вартості заставленого майна Таким чином, права іпотекодержателя при наявності обтяжень спірного майна задовольняються не шляхом звільнення цього майна з-під арешту, а пріоритетом задоволення його вимог. Наведене свідчить, що права позивача як іпотекодержателя спірного майна, не пов`язані ані з правом власності на майно, ані з правом володіння ним. Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що позивач не навів жодних правових підстав для зняття арешту зі спірного майна, накладеного постановами державних виконавців, а тому позовні вимоги не підлягають задоволенню.

Outcome: dismissed