Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-11 00:00:00

ТОВ "Торговий дім "Щедро" звернулось до Комінтернівського районного суду м. Харкова з позовом до [PERSON], в якому просить стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за договором позики № 1 від 01.09.2015 року у розмірі 39 807, 74 грн. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначає, що 01 вересня 2015 року між сторонами укладено договір, позики грошових коштів, відповідно до якого позивач передав відповідачу грошові кошти в сумі 20 200 грн. На виконання умов вказаного договору позивач видав відповідачу через касу позику у розмірі 20 200, 00 грн. Відповідно до умов договору позики, повернення боргу повинно було здійснюватися у строк до 01.04.2016 року. Окрім того згідно договору у разі розірвання трудових відносин між позивачем та відповідачем, відповідач зобов'язався повернути всю суму позики до дня звільнення. На підставі наказу № 927-к від 14.09.2015 року відповідач був звільнений з підприємства. У порушення умов договору відповідач у вказані договором строки позику не повернув. У судове засідання представник позивача не з'явився, надав до суду заяву, в якій позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив розглядати справу за його відсутності на підставі наявних в матеріалах справи доказів. Також зазначив, у разі неявки в судове засідання відповідачів на підставі ст. 224 ЦПК України не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, причин неявки суду не повідомив. У відповідності до приписів ч. 5 ст. ст. 74 ЦПК України судова повістка разом із розпискою, а у випадках, встановлених цим Кодексом, разом з копіями відповідних документів надсилається поштою рекомендованим листом із повідомленням або через кур'єрів за адресою, зазначеною стороною чи іншою особою, яка бере участь у справі. У разі ненадання особами, які беруть участь у справі, інформації щодо їх адреси, судова повістка надсилається фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. У разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, за такою адресою, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином. Враховуючи викладене, відповідач належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи. У відповідності до приписів ст. 224 ЦПК України суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Розглянувши матеріали справи, дослідивши надані докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку про наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог з огляду на наступне. Як вбачається із матеріалів справи 01 вересня 2015 року між ТОВ "Торговий дім "Щедро" та [PERSON] укладено договір позики № 1, відповідно до умов якого [PERSON] отримав від ТОВ "Торговий дім "Щедро" грошові кошти на загальну суму 20 200, 00 грн, що підтверджується видатковим касовим ордером № 444 від 01.09.2015 року. Згідно умов договору позики № 1 від 01.09.2015 року [PERSON] зобов'язався повернути всю суму боргу у строк до 01.04.2016 року. Окрім того згідно договору у разі розірвання трудових відносин між ТОВ "Торговий дім "Щедро" та [PERSON], відповідач зобов'язався повернути всю суму позики до дня звільнення. Як вбачається з копії наказу № 927-к від 14.09.2015 року трудові відносини між ТОВ "Торговий дім "Щедро" та [PERSON] були припинені за власним бажанням [PERSON]. Згідно ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно ч. 2 ст. 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Згідно ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Приписами ч. 1 ст. 530 ЦК України визначено, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, якщо при цьому були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] належним чином свої зобов'язання не виконав, у визначені договором строки погашення заборгованості не здійснив, внаслідок чого у відповідач перед позивачем станом на 17.03.2016 року склалась заборгованість: сума позики розмірі 20 200, 00 грн. Згідно п. 4.4. договору позики від 01.09.2015 року, у випадку розірвання трудових відносин між позикодавцем та позичальником строк позики як і самого договору закінчується в день звільнення позичальника. Таким чином [PERSON] повинен був здійснити погашення заборгованості у строк до 14.09.2015 року. В зв'язку з порушенням відповідачем [PERSON] умов договору позивачем на підставі п. 5.2. договору позики нараховано штрафні санкції, а саме: 19 291, 00 грн. пеня за несвоєчасне повернення боргу. При цьому, згідно ч. 3 ст. 551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. Враховуючи, що розмір неустойки, нарахованої позивачем, майже складає розмір основної заборгованості, суд дійшов висновку про необхідність зменшення суми неустойки, що підлягає стягненню, до 10 000, 00 грн. У відповідності до ч. 2 ст. 625 ЦК України, Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми. У зв'язку із простроченням відповідачем сплати суми основного боргу, позивачем нараховано 316, 74 грн. - 3-х% річних від простроченої суми. Таким чином, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. Питання про стягнення судових витрат суд вирішує відповідно до ст. 88 ЦПК України.

Outcome: partial