Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-18 00:00:00

11 червня 2019 року позивач [PERSON] звернулася до Бориспільського міськрайонного суду з даним позовом, у якому просила суд стягнути з відповідача УМ КП-1 (колишнє КП ЖЕК-1) на її користь: відшкодування завданої матеріальної шкоди в розмірі 109260, 00грн., відшкодування завданої моральної шкоди у розмірі 20000,00 грн., а також 750,00 грн. сплачених нею для проведення незалежної оцінки майна. Також просила суд витребувати з Бориспільського міськрайонного суду для огляду матеріали справи № 359/7567/16-ц, та звільнити її від сплати судового збору за подання позовної заяви.( а.с.1-3). В обґрунтування позову зазначила, що вона є власником квартири [ADDRESS] . Відповідач є балансоутримувачем будинку по [ADDRESS] та виконавцем з надання житлово-комунальних послуг в даному будинку. Зазначила, що 13 серпня 2016 р. належну їй квартиру з вини відповідача було затоплено. Згідно з актом обстеження від 15.08.2016р., складеним комісією КП ЖЕК-1, причиною затоплення було те, що в кв. [ADDRESS] вийшов з ладу загальний кран холодного водопостачання в кухні. Внаслідок залиття, квартира позивача потребує термінового поточного ремонту, оскільки мешкати в ній стало неможливо, зважаючи на сирість, цвіль, грибок, жахливий сморід та те, що пошкоджена електропроводка б`є струмом, а в вітальній кімнаті та в коридорі не має взагалі світла, пошкоджено меблі, стелю, стіни, підлогу, залитий та не працює телевізор. Зі звіту про визначення вартості ремонтно-відновлювальних робіт від 29.08.2016 р., за складання якого нею сплачено 750,00 грн., розмір матеріальної шкоди, спричиненої пошкодженням кухонних меблів, шафи- купе,електронного чайника, телевізора «Sony», що зберігались у квартирі, становить 57 583 грн. З висновку експерта за результатами проведення судової будівельно-технічної експертизи №18441/17-43 від 18.07.2018р. розмір матеріальної шкоди спричиненої внаслідок залиття рідиною конструктивних елементів та їх оздоблювальних покриттів у квартирі [ADDRESS] становить 51677 грн. Отже, загальний розмір матеріальної шкоди становить 109260 гривень. Крім того, зазначила, внаслідок залиття квартири та неправомірних дій відповідача позивачу завдано моральної шкоди, яка виразилась у душевних стражданнях та негативних емоціях, внаслідок залиття квартири порушено звичний спосіб життя, різко погіршився її стан здоров`я, у квартирі частково не має світла, не працює телевізор, що позбавляє можливості нормально вести побут. У таких жахливих умовах змушені проживати її мати, особа досить похилого віку, та її малолітня дитина, що також суттєво впливає на моральний та психологічний стан. У добровільному порядку відшкодовувати завдану шкоду вже тривалий час відповідач не бажає, незважаючи на її неодноразові звернення з заявами до директора УМКП-1. Водночас, зазначила, що рішенням Київського апеляційного суду від 20 березня 2019 року у справі № 359/7567/16, яка мас преюдиціальне значення, установлено факт залиття, наявність та розмір заподіяної шкоди, винність дій відповідача КП «ЖЕК-1», нині Управляюче муніципальне комунальне підприємство-1, тому дане підприємство зобов`язане відшкодувати завдані їй збитки, а також завдану моральну шкоду у визначеному позивачем розмірі. В обґрунтування клопотання про звільнення від сплати судового збору, зазначила, що на даний час перебуває у вкрай скрутному матеріальному стані, судовий збір, який необхідно сплатити за подання позовної заяви значно перевищує 5 відсотків розміру її річного доходу - фізичної особи за попередній календарний рік, що, вважає, є підставою для вирішення питання про звільнення від його сплати. Ухвалою судді від 26 червня 2019 року звільнено [PERSON] від сплати судового збору, відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження, а також витребувано з УМКП-1 довідку про те, що УМКП-1 є правонаступником КП ЖЕК-1 та балансоутримувачем будинку по [ADDRESS] та виконавцем з надання житлово-комунальних послуг в даному будинку.( а.с.81-83). 19.08.2019 року відповідачем УМКП-1 до суду подано відзив на позовну заяву( а.с.89-92). Згідно відзиву, відповідач вказує, що позовні вимоги позивача є безпідставними, необґрунтованими, надуманими, а також такими, що не відповідають вимогам закону та фактичним обставинам справи, тому позов не визнають повністю. По суті виникнення даного спірного питання повідомляють наступне. Причиною затоплення став вихід із ладу загального крану у квартирі [ADDRESS] . Так як, КП "ЖЕК-1" несе відповідальність лише до щитової в під`їзді, електрик на прохання позивача розбив електропроводку в квартирі, тим самим частково відновивши світло у квартирі [ADDRESS] . Електрик вказав, що відсутність світла виникла в результаті залиття водою панельних перекриттів між поверхами. Заявку зареєстровано в журналі звернень громадян як "Обстежено та частково відновлено" від 2.10.2018 р. Також доводять до відому суду, що в день затоплення сантехніки оглянули та перевірили стан кранів у ванній кімнаті квартири [ADDRESS] . Після огляду було виявлено аварійний стан кранів, про що власників квартири [ADDRESS] попереджено, а власник вказаної квартири обіцяв купити нові крани, щоб працівники ЖЕК провели їх заміну. Зазначили, що згідно рішення Бориспільської міської ради № 682 від 26.09.2006 р., внутрішньоквартирне обслуговування проводиться на договірних умовах, тобто договір укладається між КП "ЖЕК- 1" та власником квартири. Але власниками квартири [ADDRESS] вищевказаний договір не укладено, тобто договірних обов`язків для проведення ремонтних робіт сантехнічної арматури у даній квартирі з боку КП "ЖЕК-1" не виникло. Відповідно Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій, затверджених наказом Держжитлокомунгоспу України від 17.05.2005 р. № 76, КП "ЖЕК-1" несе відповідальність за санітарно-технічне обладнання та надає послуги по утриманню будинків лише до ввідного крану в квартиру. Чинним законодавством України проведено розподіл між поняттями "Внутрішньобудинкові" та "внутрішньоквартирні" комунальні мережі. Внутрішньоквартині мережі починаються з трійника (врізки) у стояк системи водопостачання. Тому обов`язок виконавців з надання житлово-комунальних послуг щодо відшкодування шкоди може виникнути лише за наявності відповідних договорів, в яких був передбачений їх обов`язок по утриманню саме внутрішньоквартирних систем водопостачання. З висновку експерта за результатами проведення судової будівельно-технічної експертизи вбачається, що витік води стався у зв`язку із виходом з ладу загального крану на трубопроводі холодного водопостачання у приміщенні кухні в квартирі [ADDRESS] . вказаний кран облаштовано до трійника (врізки) у стояк системи холодного водопостачання та є елементом саме внутрішньоквартирних, а не внутрішньобудинкових мереж. Крім того, затоплення квартири [ADDRESS] власниками квартири [ADDRESS] , траплялося неодноразово. Щодо обставин, які встановлені судовим рішенням в цивільній справі №359/7567/16, та на які позивач посилається в своїй позовній заяві зазначили. Нормою ч.4 ст. 82 ЦПК України встановлені преюдиційні обставини, тобто ті обставини, що встановлені в судовому рішенні, яке набрало законної сили. Зазначені преюдиційні обставини є підставами для звільнення від доказування. Звільнення від доказування з підстав установлення преюдиційних обставин в іншому судовому рішенні, передбачене ч. 4. ст. 82 ЦПК України, варто розуміти так, що учасники цивільного процесу не зобов`язані повторно доказувати ті обставини, які були встановлені чинним судовим рішенням в іншій адміністративній, цивільній або господарській справі, якщо в цій справі брали участь особи, щодо яких відповідні обставини встановлені. Водночас, передбачене ч. 4 ст. 82 ЦПК України звільнення від доказування не має абсолютного характеру і не може сприйматися судами як неможливість спростування під час судового розгляду обставин, які зазначені в іншому судовому рішенні. Суди не повинні сприймати як обов`язкові висновки щодо фактичних обставин справи, наведені у чинних судових рішеннях за інших адміністративних, цивільних чи господарських справ. Для спростування преюдиційних обставин, передбачених ч. 4 ст. 82 ЦПК України, учасник цивільного процесу, який ці обставини заперечує, повинен подати суду належні та допустимі докази. Ці докази повинні бути оцінені судом, що розглядає справу, у загальному порядку за правилами ст. 89 ЦПК України. Якщо суд дійде висновку про те, що обставини у справі, що розглядається, є інакшими, ніж установлені під час розгляду іншої адміністративної, цивільної чи господарської справи, то справу належить вирішити відповідно до тих обставин, які встановлені безпосередньо судом, який розглядає справу. Зазначили, що суд під час розгляду конкретної справи на підставі встановлених ним обставин (у тому числі з урахуванням преюдиційних обставин) повинен самостійно кваліфікувати поведінку особи і дійти власних висновків щодо правомірності такої поведінки з відповідним застосуванням необхідних матеріально-правових норм. З наведеного, просили відмовити [PERSON] в задоволенні позовних вимог повністю. 10.09.2019 р. позивачем [PERSON] подано відповідь на відзив (а.с.86,87), а також клопотання про залучення до розгляду судової справи в якості третьої особи [PERSON] та [PERSON] (а.с.113) Ухвалою суду від 11.09.2019 р., яка відображена у протоколі судового засідання (а.с.115), залучено в якості третіх осіб [PERSON] та [PERSON] . Ухвалою судді від 30 вересня 2019 року закрито підготовче провадження у справі та призначено до судового розгляду по суті (а.с.126). 07.02.2020 року представником позивача Черничко В.С. заявлено клопотання про стягнення витрат на юридичну допомогу та відповідно письмових доказів понесених витрат (а.с.142-149) Ухвалою суду від 07.02.2020 р., яка відображена у протоколі судового засідання (а.с.150,151), клопотання приєднано до матеріалів справи. У судовому засіданні позивач [PERSON] та представник позивача Черничко В.С. підтримали позовні вимоги та обставини викладені у позові, просили позов задовольнити у повному обсязі, а також просили стягнути з відповідача понесені витрати на правову допомогу у розмірі 10000грн. Представники відповідача Босий Ю. М . та Стріха А.І. у судовому засіданні позовні вимоги не визнали, з підстав викладених у відзиві на позовну заяву. Третя особа [PERSON] позов підтримала у повному обсязі та просила його задовольнити. Третя особа [PERSON] у судове засідання не з`явилася, про час та місце розгляду повідомлена належним чином. Проте, на електронну адресу суду направила заяву (а.с.122), у якій, у силу свого похилого віку та за станом здоров`я, просила позов розглядати без її участі, позов підтримує та просить задовольнити у повному обсязі. Заслухавши учасників справи, оглянувши матеріали цивільної справи № 359/7567/16-ц, провадження № 2/359/96/2018, дослідивши матеріали справи та перевіривши обставини, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Встановлено, що квартира [ADDRESS] , належить на праві приватної спільної часткової власності позивачу [PERSON] , та членам її сім`ї [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується Свідоцтвом про право власності на житло, виданим 03.11.1999р. № [NUMBER], свідоцтвом про право на спадщину за законом, виданим 19.12.2006р. державним нотаріусом Бориспільської міської державної нотаріальної контори Дідок В.В. та зареєстрованим в реєстрі за № 1-2711, витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 13490764 від 07.02.2007( а.с.4-7). Як встановлено дослідженням наданих суду письмових доказів, 15.08.2016 р. комісією у складі працівників КП ЖЕК-1 : майстра [PERSON], слюсаря-сантехніка [PERSON], у присутності позивача [PERSON] , складено акт про те, що 13.08.2016 в [ADDRESS] , трапилося залиття. При обстеженні виявлено: від потоку води в коридорі на стелі пошкодилося близько 1кв.м. гіпсокартону, намокли кухонні меблі, залитий та не працює телевізор. В коридорі пошкодилися стінки в шафі купе. У вітальні залитий віконний відкіс. Причиною залиття є: у квартирі [ADDRESS] лопнув загальний кран ХВП у кухні (а.с.8). Факт залиття, а також зазначені в акті причини залиття, сторонами визнані та не оспорюються. Згідно Звіту про визначення вартості ремонтно-відновлювальних робіт пошкодженого оздоблення та майна у квартирі [ADDRESS] , станом на 29 серпня 2016 року, складеного суб`єктом оціночної діяльності ПП «Авто-Експрес» [PERSON] , сертифікат ФДМУ № 17342/14 від 26.12.2014 р., розмір матеріальних збитків заподіяних власникові майна, внаслідок залиття водою, спричиненої пошкодженням кухонних меблів, шафи-купе, електрочайника Оріон, телевізору Sony KDL 37V45 xx, становить 57 583 грн.(а.с.9-22). Відповідно до висновку експерта за результатами проведення судової будівельно- технічної експертизи №18441/17-43 від 18.07.2018, розмір матеріальної шкоди, спричиненої власникові квартири [ADDRESS] , внаслідок залиття рідиною конструктивних елементів та їх оздоблювальних покриттів в приміщеннях квартири з вище розташованих приміщень будинку, на момент дослідження складає 51677 грн.( а.с.34-54). Оригінал висновку експерта був досліджений судом разом з матеріалами цивільної справи № 359/7567/16-ц (провадження № 2/359/96/2018) за позовом [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача: [PERSON] , [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - Комунальне підприємство «Житлово-експлуатаційна контора - 1». Досліджені в судовому засіданні вищезазначені докази в силу вимог ст.ст.76-79 ЦПК України є належними, оскільки стосуються предмету та підстав позову, допустимими, оскільки отримані у визначений чинним законодавством спосіб, не викликають сумнівів у їх достовірності, оскільки не спростовані жодними іншими належними і допустимим доказами. Своїх розрахунків вартості пошкодженого майна, а також висновків експертів, які б спростували висновки, викладені у Звіті суб`єкта оціночної діяльності від 29.08.2016 та висновку експерта від 18.07.2018, відповідач не надав, клопотань щодо призначення судової товарознавчої чи судової будівельно-технічної експертизи не заявив. Як стверджує позивач, шкода належному їй майну заподіяна з вини відповідача -Управляючого муніципального підприємства -1 (до перейменування Комунальне підприємство «Житлово-експлуатаційна контора-1»), і суд погоджується з такими твердженнями, враховуючи наступне. Як визнано представниками відповідача та підтверджується долученими до матеріалів цивільної справи відзивом, листом від 13.08.19 № 01-07-425, копіями рішень Бориспільської міської ради Київської області від 18 жовтня 2018 року №3650-46-VII «Про перейменування Комунального підприємства «Житлово-експлуатаційна контора-1» в Управляюче муніципальне підприємство -1 та затвердження нової редакції Статуту Управляючого муніципального підприємства -1» та від 24 квітня 2018 року №3096-41-VII «Про надання дозволу Комунальному підприємству «Житлово-експлуатаційна контора-1» та Комунальному підприємству «Житлове ремонтно-експлуатаційне управління» на списання багатоквартирних будинків та гуртожитків з балансу», на момент затоплення квартири позивача, будинок [ADDRESS] , в якому знаходиться належна позивачу та третім особам [PERSON] та [PERSON] квартира, перебував на балансі відповідача, до перейменування Комунального підприємства «Житлово-експлуатаційна контора-1» (а.с.89-92,96-97,98, 100-105). Так, з долученої до матеріалів копії постанови Київського апеляційного суду від 20 березня 2019 року у справі №359/7567/16 за апеляційною скаргою представника [PERSON] , [PERSON] на рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 09 листопада 2018 року у справі за позовом [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача: [PERSON] , [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - Комунальне підприємство «Житлово-експлуатаційна контора - 1» про стягнення матеріальної та моральної шкоди, спричиненої залиттям квартири, яка має преюдиціальне значення для даної справи, встановлено, що суд апеляційної інстанції задовольнив апеляційну скаргу представника [PERSON] - власника квартири [ADDRESS] , скасував рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 09 листопада 2018 року у вказаній справі та ухвалив нове рішення про відмову позову [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про стягнення матеріальної та моральної шкоди, спричиненої залиттям квартири. Вказаним судовим рішенням, яке набрало законної сили та в касаційному порядку жодним з учасників, в тому числі відповідачем у даній справі, не оскаржувалось, встановлено, що причиною затоплення квартири [PERSON] та місце витоку води -знаходиться на ділянці труби, через яку здійснюється постачання холодної води у квартиру [PERSON] , після першої водозапірної арматури на відгалуженні від стояка у її квартирі, а відтак, відповідальність за технічний стан, якість та надійність інженерного обладнання, встановленого в цій ділянці системи водопостачання, якість проведених робіт при монтажі вказаного крану, лежить саме на виконавцеві послуг КП «ЖЕК -1» м. Бориспіль, а не на власнику квартири [ADDRESS] відповідачах у справі. Таким чином, колегія суддів вважає, що відповідальність за належне обслуговування та експлуатацію загального крана ХВП в кухні відповідачів - першої водозапірної арматури на відгалуженні від стояка відповідно до п.13 «Порядку формування тарифів на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 1 червня 2011 р. № 869 покладено на КП «ЖЕК-1» м. Бориспіль як на виконавця послуг з водопостачання та водовідведення (а.с.67-73). У відповідності до ч.4.ст.82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у цивільній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Згідно ч.5. ст.82 ЦПК України обставини, встановлені стосовно певної особи рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи. Отже, постановою Київського апеляційного суду встановлено факт залиття, наявність та розмір заподіяної шкоди, та винність дій відповідача КП «ЖЕК-1», правонаступником якого є Управляюче муніципальне комунальне підприємство-1. Так, станом на день залиття, на 13.08.2016 був чинний «Порядок формування тарифів на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій», затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 1 червня 2011 р. № 869. Пунктом 2 вказаного Порядку, в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, було визначено, що тариф на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (далі - тариф на послуги) є сукупною (загальною) вартістю надання таких послуг, розрахованою на основі економічно обґрунтованих планованих (нормативних) витрат з урахуванням планового прибутку та податку на додану вартість або єдиного податку. Тариф на послуги враховує вартість отриманих послуг з централізованого постачання холодної води (з урахуванням втрат та витрат води у внутрішньобудинкових системах), водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем) в обсягах, визначених за приладами обліку або відповідно до Методики розроблення технологічних нормативів використання питної води житлово-експлуатаційними підприємствами та організаціями, затвердженої в установленому порядку. Тариф на послуги розраховується окремо за кожним будинком залежно від запланованих кількісних показників послуг, що фактично повинні надаватися для забезпечення належного санітарно-гігієнічного, протипожежного, технічного стану будинків і споруд та прибудинкових територій з урахуванням переліку послуг згідно з додатком до цього Порядку. З власниками (наймачами) квартир (житлових приміщень у гуртожитку) та власниками, орендарями нежитлових приміщень у житловому будинку (гуртожитку) укладається договір про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (далі - договір про надання послуг). Послуги надаються з урахуванням встановленого рішенням органу місцевого самоврядування тарифу, його структури, періодичності та строків надання послуг. Копія такого рішення є невід`ємною частиною договору про надання послуг. Інформація про перелік послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, їх вартість, структуру тарифу, його зміну з обґрунтуванням її необхідності доводиться до відома споживачів у порядку, затвердженому Мінрегіоном. У пункті 13 Порядку було визначено, що витрати з технічного обслуговування внутрішньобудинкових систем гарячого і холодного водопостачання, водовідведення, централізованого опалення і зливової каналізації та з ліквідації аварій у внутрішньоквартирних мережах визначаються за кожною інженерною системою окремо. Крім того, зазначено, що внутрішньобудинковою системою гарячого, холодного водопостачання та централізованого опалення є система від зовнішньої стіни будинку (крім транзитних трубопроводів) до першої запірної арматури на відгалуженні від стояка або (у разі її відсутності) трійника (врізки) включно, що знаходиться у квартирі споживача (житлового приміщення у гуртожитку), нежитлового приміщення у житловому будинку (гуртожитку). Зазначені положення п.13 Порядку знайшли своє відображення у п.22 Типового договору, затвердженого «Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення», затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630, точками розподілу, в яких здійснюється передача послуг від виконавця споживачеві, є: у багатоквартирному будинку послуги з постачання холодної та гарячої води - після першої водозапірної арматури на відгалуженні від стояка у квартирі споживача». До «Переліку послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій», затверджених вказаною постановою Кабінету Міністрів України від 1 червня 2011 р. №869, включено, в тому числі: технічне обслуговування внутрішньобудинкових систем: гарячого водопостачання, холодного водопостачання, водовідведення, централізованого опалення, зливової каналізації; поточний ремонт конструктивних елементів, внутрішньобудинкових систем гарячого і холодного водопостачання, водовідведення, централізованого опалення та зливової каналізації і технічних пристроїв будинків та елементів зовнішнього упорядження, що розміщені на закріпленій в установленому порядку прибудинковій території (в тому числі спортивних, дитячих та інших майданчиків). Не суперечить вищенаведеним вимогам положення п.п.2.3.7, 5.3.4 «Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій», затверджених наказом Держжитлокомунгоспу України від 17.05.2005 р. № 76, на які звертає увагу відповідача, яким, в редакції, чинній на 13.08.2016,та якими було передбачено, що технічне обслуговування внутрішньобудинкових систем тепло-, водопостачання, водовідведення і зливової каналізації та витрати на виконання цих робіт здійснюються відповідно до законодавства. Точкою розподілу зовнішніх і внутрішніх комунікацій (якщо інше не визначено договором) є: - - для водопроводу, газопро воду, тепломережі - вентиль або трійник біля будівлі. Під час обслуговування системи водопроводу і каналізації необхідно: - знати експлуатовану систему за кресленнями і в натурі (у разі відсутності креслень необхідно їх одержати чи скласти); - регулярно проводити огляд санітарно-технічного устаткування, водопровідно-каналізаційних систем та будинкових засобів обліку та регулювання води на них, контролюючи промерзання трубопроводів, витік води та ін.; - здійснювати не рідше одного разу на рік профілактичне обслуговування запірної арматури (з прогонкою вентилів кранів), прочищення дворової та не рідше двох разів у рік - будинкової каналізаційної мережі; Будь-яких належних доказів того, що загальний кран ХВП у кухні у квартирі [ADDRESS] віднесений до внутрішньо квартирних мереж власника, відповідачем надано не було. Посилання відповідача на ту обставину, що між власниками квартири [ADDRESS] та КП «ЖЕК-1» був відсутній договір, а тому не виникло обов`язків для проведення ремонтних робіт сантехнічної арматури у даній квартирі не виникло, суд вважає необґрунтованими та безпідставними, оскільки за змістом ст..ст.20,21 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 24.06.2004 №1875-IV, обов`язок укласти договір на надання житлово-комунальних послуг покладений як на споживача послуг так і на виконавця. Оскільки нарахування оплати за фактично спожиті комунальні послуги здійснюється в силу вищенаведених вимог «Порядку формування тарифів на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 1 червня 2011 р. № 869, за затвердженими тарифами, які включають в тому числі оплату за обслуговування внутрішньобудинкових мереж, та обставина, що між власником квартири [ADDRESS] , який станом на момент залиття перебував на балансі відповідача, не звільняє відповідача від відповідальності за неналежне виконання покладених чинним законодавством обов`язків забезпечувати своєчасну та відповідну якість житлово-комунальних послуг згідно із законодавством Суд не погоджується з аргументами представника відповідача, викладеними у відзиві на позовну заяву щодо того, що залиття квартири позивача могло відбутися з вини власника квартири [ADDRESS] , оскільки ці обставини були предметом судового розгляду у вищезазначеній цивільній справі №359/7567/16 за позовом [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача: [PERSON] , [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - Комунальне підприємство «Житлово-експлуатаційна контора - 1» про стягнення матеріальної та моральної шкоди, спричиненої залиттям квартири, рішення у якій набрало законної сили. Будь-яких належних та допустимих доказів, які б доводили протилежне, аніж встановлено вищенаведеною Постановою Київського апеляційного суду від 20 березня 2019 року (а.с.67-73.) суду надано не було. Відповідно до п.1 ч.2 ст.22 та ч.3 ст.386 ЦК України власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової шкоди, яка полягає у втратах, яких власник зазнав у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які він зробив або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Згідно з ч.1 ст.1166 цього ж Кодексу шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до ч.1 ст.1192 ЦК України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. У ч.2 вказаної статті зазначено, що розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Згідно інформації УМКП-1 (а.с.96), наданої на ухвалу суду, вбачається, що на виконання Постанови КМУ від 20 квітня 2016 року № 301 «Про затвердження Порядку списання з балансу багатоквартирних будинків», з балансу КП ЖЕК-1 у м. Борисполі, у грудні 2018р. проведено процедуру списання багатоквартирних будинків, у результаті якої будинок [ADDRESS] , знято з балансу їхнього підприємства. Відповідно до ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» №2189-УІІІ від 09.11.2017, у будинку [ADDRESS] , 08.11.2018р. проводилися збори співвласників багатоквартирного будинку, по результатам яких обрано ініціативну групу та уповноважену особу від співвласників будинку [PERSON] . Також визначено управителя будинком - КП ЖЕК-1. 24.02.2019 р. підписано Договір «Про надання послуги з управління багатоквартирним будинком» між співвласниками будинку, в особі уповноваженої особи [PERSON] , з однієї сторони, та КП «ЖЕК-1», в особі директора [PERSON]., з іншої сторони (а.с.96,97, 106-109). Виходячи із наведеного, відповідач УМКП-1, який є правонаступником КП ЖЕК-1, як балансоутримувач багатоквартирного будинку [ADDRESS] , повинен нести відповідальність за спричинення шкоди власникові квартири у будинку, який на день залиття квартири, 13.08.2016 р., знаходився на його балансі. Пунктом 3 ч. 1 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено, що споживач має право на відшкодування збитків, завданих його майну та/або приміщенню, шкоди, заподіяної його життю чи здоров`ю внаслідок неналежного надання або ненадання житлово- комунальних послуг. Таким чином, суд дійшов висновку про обґрунтованість заявлених позовних вимог щодо стягнення з УМКП-1 на користь [PERSON] 109260 гривень на відшкодування майнової шкоди спричиненої залиттям квартири. При цьому суд враховує, що інші співвласники квартири, залучені до участі у справі в якості третіх осіб, [PERSON] та [PERSON] , самостійних вимог щодо предмета спору не заявляють, проти задоволення позову, стягнення вартості відновлювального ремонту та вартості пошкодженого майна на користь позивача [PERSON] не заперечують. Щодо заявлених позивачем вимог про стягнення з відповідача моральної шкоди в сумі 20000 грн., суд дійшов висновку про часткове задоволення заявлених вимог. Згідно зі ст. 23 Цивільного Кодексу України особа має право на відшкодування моральної шкоди, заподіяної внаслідок порушення її прав. Моральна шкода також полягає у душевних стражданнях яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна. Відповідно до ч.1 ст.1167 Цивільного Кодексу України моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Згідно висновку, викладеного в п. 9 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про Судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31.03.1995 року № 4, зі змінами і доповненнями, передбачено, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Визначаючи розмір належного позивачу відшкодування завданої моральної шкоди, суд, виходячи з засад розумності, виваженості та справедливості та враховуючи характер, глибину моральних страждань, що носили характер простих переживань з приводу порушення права власності, тривалості негативних наслідків, внаслідок чого позивач була вимушена звернутись до суду за захистом порушеного права, суд прийшов до висновку, що заявлені [PERSON] позовні вимоги про відшкодування моральної шкоди підлягають частковому задоволенню у розмірі 5000 грн., що на думку суду, є достатнім відшкодуванням понесених позивачем немайнових втрат. Так, визначений судом розмір відшкодування завданої позивачу моральної шкоди є співмірним зі встановленим чинним законодавством на дату ухвалення рішення розміром мінімальної заробітної плати (4723грн.) та становить близько 3,5 розмірів мінімальної заробітної плати, що був чинним на дату заподіяння шкоди (1450грн.х3,5=5075грн). При цьому суд також зазначає, що доказів погіршення стану здоров`я позивача внаслідок залиття квартири, позивачем не надано, а сам лише факт звернення позивача до лікаря психіатра 18.08.2016, про що зазначено в долученій до позовної заяви довідці від 13.09.2016 (а.с.59), не може бути таким належним, достатнім і допустимим доказом, який би доводив факт погіршення здоров`я позивача, а також наявність причинно-наслідкового зв`язку між таким станом позивача та подією залиття. Водночас, встановлено, що у зв`язку з заподіяними збитками, позивач була вимушена звернутися до суб`єкта оціночної діяльності для визначення вартості пошкодженого майна понесла додаткові витрати в розмірі 750 грн., що підтверджується договором № 29.08/2016 на проведення незалежної оцінки від 29.08.2016 та квитанцією № 17696925 від 30.08.2016 (а.с.55-58). Ці витрати в силу вищенаведених вимог ст..ст.22,1166 ЦК України підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. Відповідно до вимог ч.ч.1, 3 п.1 ст.133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать також витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до вимог ч.2 ст.141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. За змістом ч.3 цієї статті при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. За змістом ч.8 цієї ж статті, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. За змістом ч.1 ст.137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Відповідно до вимог ч.2 цієї статті за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Згідно з вимогами ч.3,4 для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. При цьому за змістом ч.6 цієї статті обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Встановлено, що позивач [PERSON] уклала з АО «Юридис» , в особі голови Черничка В.В., Договір №10-1/19 про надання правової допомоги від 28.05.2019 та додаткову угоди до договору від 10.07.2019 (а.с. 143-145, 146), щодо надання правової допомоги у виді консультацій з правових питань, складення позовної заяви про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої залиттям квартири, інших необхідних процесуальних документів та представництва її інтересів у Бориспільському міськрайонному суді. Так, згідно до Акту прийому-передачі до договору № 10-1/19 від 24.12.2019( а.с.149) виконавцем- головою АО «Юридис» В.В.Черничко були надані послуги з надання правової допомоги на загальну суму 10000 гривень 00 копійок, що підтверджується відповідними квитанціями про оплату вище зазначеної послуги(а.с.147,148). У відповідності до ст. 141 ЦПК України понесені позивачем судові витрати на оплату правничої( правової) допомоги в сумі 10000 гривень 00 копійок, підлягають стягненню на її користь з відповідача. Клопотань щодо зменшення витрат на правничу допомогу у зв`язку з їх не співмірністю із заявленими вимогами, відповідачем заявлено не було. За змістом ст.141 ЦПК України, судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 1861,00 гривень слід стягнути з відповідача на користь держави, оскільки позивач відповідно до ухвали від 26.06.2019 (а.с.81-83) була звільнена від сплати судового збору. На підставі викладеного,

Outcome: partial