Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-28 00:00:00

Позивач ЖБК "Суднобудівник-17" звернувся до суду з позовом (з урахуванням збільшених позовних вимог) про стягнення заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг, посилаючись на те, що відповідачі проживають в квартирі [ADDRESS], та є споживачами житлово-комунальних послуг. Однак відповідачі своєчасно не оплачують їх, у зв'язку з чим утворилась заборгованість за спожиті житлово-комунальні послуги, за лютий, квітень, серпень 2012р., січень, квітень, липень 2013р., квітень, листопад 2014р. на загальну суму 3308,32грн. Крім того зазначили, що між сторонами був укладений Типовий договір про реструктуризацію заборгованості за житлово-комунальні послуги від 28.02.2012р., відповідно до якого відповідачі, також мають заборгованість в розмірі 1235,00грн, і тому оскільки відповідачі не виконують належним чином умови Типового договору, просять його достроково розірвати. Отже, позивач просив розірвати Типовій договір та стягнути з відповідачів з урахуванням індексу інфляції і трьох процентів річних, загальний розмір заборгованості в сумі 14067,51грн та судові витрати. Представник позивача в судовому засіданні просила уточненні вимоги позову задовольнити, посилаючись на обставини зазначені в позовній заяві, а саме: розірвати Типовій договір про реструктуризацію заборгованості за житлово-комунальні послуги від 28.02.2012р.; стягнути з відповідачів солідарно заборгованість за спожиті житлово-комунальні послуги з урахуванням індексу інфляції та трьох процентів річних в сумі 14067,51грн та судові витрати. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні надала заперечення на позовну заяву, просила відмовити в задоволенні позовних вимог, посилаючись, що відповідачі виконують зобов'язання за договором, остаточний строк погашення суми заборгованості визначений договором до 01.04.2017р., надала копії квитанцій за оплату житлово-комунальних послуг. Інші відповідачі в судове засідання не з'явились, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, надали клопотання про слухання справи у їх відсутність, просили в позові відмовити. Суд, вислухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що ЖБК "Суднобудівник -17", відповідно до Статуту, затвердженого загальними зборами членів кооперативу протокол №27/10/09 від 27.10.2009р. є обслуговуючою організацією, яка здійснює утримання та обслуговування будинку по [ADDRESS]. Відповідач [PERSON] є власником квартири [ADDRESS], відповідно до Договору дарування від 22.02.1996р. Відповідачі [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] зареєстровані у квартирі [ADDRESS], що підтверджується довідкою Ф-3 від 13.05.2014р. Судом встановлено, що 28.02.2012р. між ЖБК "Суднобудівник -17" та відповідачем [PERSON] був укладений та підписаний типовий договір про реструктуризацію заборгованості за житлово-комунальні послуги, предметом договору є розстрочка у погашенні заборгованості, що утворилась станом на 28.02.2012р. у суму 16357,00грн, з рівною оплатою у розмірі 273грн, щомісячно, дія договору до 01.04.2017р. Відповідно до ст. 629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами. Оскільки сторони уклали договір, вони набули взаємних прав та обов'язків. Згідно ст. 631 ЦК України, визначено, що строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов'язки відповідно до договору. Як встановлено судом, відповідно до п.п. 7., 8. Типового договору, договір дії до 01.04.2017р.; у разі коли доходи громадян, який уклав договір про реструктуризацію заборгованість, не вистачає для повного погашення боргу, строк дії договору продовжується за його письмовою заявою до повного погашення. Крім того, згідно п.3. договору, підприємство має права приймати рішенні про дострокове розірвання договору лише у разі: дострокового погашення реструктуризованої заборгованості; відчуження громадянином житлового приміщення; подання громадянином заяви про розірвання договору; подання громадянином документів з недостовірними відомостями. Тобто договір містить виключний перелік дострокового розірвання, підстави як "істотність порушення", таких умов не містить. Однією з підстав розірвання договору за рішенням суду є істотне порушення стороною цього договору. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору (абз. 2 ч. 2 ст. 651 ЦК України). Отже, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача про розірвання типового договору необґрунтовані та не підлягають задоволенню, оскільки представником позивача не надано суду доказів, які б суд міг покласти в основу задоволення вимог позивача, як це передбачено ст.60 ЦПК України. А навпаки, відповідачем [PERSON] надані суду копії квитанцій про сплату у відповідності до умов договору, з яких вбачається, що суму заборгованості становить 935грн, що не може бути оцінено як "істотні порушення" та вважатися істотним порушенням договору, оскільки умови щодо несвоєчасного внесення плати стороною, а також дії іншої сторони договору у випадку такої несвоєчасної оплати передбачені в пункті 6 Типового договору, в якому сторони погодили, що у разі несвоєчасного внесення плати за договором нараховується пеня. Однак, як встановлено в судовому засіданні відповідачі свої зобов'язання по сплаті поточних платежів за житлово-комунальні послуги повністю не виконують, позивачем щомісячно направлялись квитанції з сумою боргу, вручалися приписи та претензії з повідомленням про існуючу заборгованість та обов'язок її погасити. Посилання відповідачів, що між сторонами не має узгодженої дати про оплату за житлово-комунальні послуги, суд оцінює критично, оскільки кожна квитанція містить повідомлення про період оплати - не пізніше 20 число місяця та про термін зберігання квитанцій - 3 роки. Пунктом 7 Правил користування приміщеннями житлових будинків і гуртожитків, що затверджені Постановою Кабінету Міністрів України №5 від 14.01.2009р., власники та наймачі квартири, житлового приміщення у гуртожитку, зобов'язані оплачувати надані житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між виконавцями і споживачами, а також їхні права та обов'язки визначені у Законі України "Про житло-комунальні послуги". Відповідно до ст. 13 Закону України "Про житло-комунальні послуги", залежно від функціонального призначення житлово-комунальні послуги поділяються на: 1) комунальні послуги (централізоване постачання холодної та гарячої води, водовідведення, газо- та електропостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо); 2) послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, санітарно-технічне обслуговування, обслуговування внутрішньобудинкових мереж, утримання ліфтів, освітлення місць загального користування, поточний ремонт,вивезення побутових відходів тощо); 3) послуги з управління будинком, спорудою або групою будинків (балансоутримання, укладання договорів на виконання послуг, контроль виконання умов договору тощо);4) послуги з ремонту приміщень, будинків, споруд (заміна та підсилення елементів конструкцій та мереж, їх реконструкція, відновлення несучої спроможності несучих елементів конструкцій тощо). Примірні переліки житлово-комунальних послуг та їх склад залежно від функціонального призначення визначаються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері житлово-комунального господарства. Згідно ст. 14 Закону України "Про житло-комунальні послуги", залежно від порядку затвердження цін/тарифів на житлово-комунальні послуги вони поділяються на три групи:1) перша група - житлово-комунальні послуги, ціни/тарифи на які затверджують уповноважені центральні органи виконавчої влади, а у випадках, передбачених законом, - національна комісія, що здійснює державне регулювання у сфері комунальних послуг та національна комісія, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики; 2) друга група - житлово-комунальні послуги, ціни/тарифи на які затверджують органи місцевого самоврядування для надання на відповідній території; 3) третя група - житлово-комунальні послуги, ціни/тарифи на які визначаються виключно за договором (домовленістю сторін). Ціни/тарифи на комунальні послуги та послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій формуються і затверджуються центральними органами виконавчої влади, національними комісіями, що здійснюють державне регулювання у відповідних сферах, та органами місцевого самоврядування відповідно до їхніх повноважень, визначених законом. Відповідно до ст. 16 Закону України "Про житлово-комунальні послуги", порядок надання житлово-комунальних послуг, їх якісні та кількісні показники мають відповідати умовам договору та вимогам законодавства. Перелік житлово-комунальних послуг, що надаються споживачу, залежить від рівня благоустрою відповідного будинку (споруди). Відповідно до ст. 19 Закону України "Про житлово-комунальні послуги", відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах. Учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є: власник, споживач, виконавець, виробник. Виробник послуг може бути їх виконавцем. Особливими учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є балансоутримувач та управитель, які залежно від цивільно-правових угод можуть бути споживачем, виконавцем або виробником. Відповідно до ст. 29 Закону України "Про житлово-комунальні послуги", Договір на надання житлово-комунальних послуг у багатоквартирному будинку укладається між власником квартири, орендарем чи квартиронаймачем та балансоутримувачем або уповноваженою ним особою. У разі якщо балансоутримувач не є виконавцем, він укладає договори на надання житлово-комунальних послуг з іншим виконавцем. Розпорядженням виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) "Про погодження тарифів на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій для житлово-будівельних кооперативів, об'єднань співвласників багатоквартирних будинків та інших балансоутримувачів жилих будинків, уповноважених ними осіб або управителів жилих будинків" від 30.06.2009р. № 760, які надаються ЖБК "Суднобудівник -17" по будинку № 57 по вул. Закревського в розмірі 2,46грн. за 1кв.м. загальної площі за місяць. Відповідно до п.2 ч.1 ст.7 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" до повноважень органів місцевого самоврядування у сфері житлово-комунальних послуг належить встановлення цін/тарифів на житлово-комунальні послуги відповідно до закону. Статтею 28 Закону України "Про місцеве самоврядування", визначено, що до повноважень міських рад відноситься встановлення в порядку і межах, визначених законодавством, тарифів на побутові, комунальні (крім тарифів на теплову енергію, централізоване водопостачання та водовідведення, які встановлюються національною комісією, що здійснює державне регулювання у сфері комунальних послуг), транспортні та інші послуги. Згідно ст.ст. 20, 21 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" визначені права та обов'язки споживача і виконавця житлово-комунальних послуг, а також визначене коло учасників відносин у сфері житлово-комунальних послуг, якими є власник, споживач, виконавець та виробник. Зокрема, обов'язком виконавця є надання послуг вчасно та відповідної якості, згідно із законодавством та умовами договору, а також підготовка та укладання із споживачем договору про надання житлово-комунальних послуг з визначенням відповідальності за недотримання умов його виконання, згідно з типовим договором. Правом споживача є одержання вчасно та відповідної якості житлово-комунальних послуг, згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг, а обов'язком-оплата житлово-комунальних послуг у строки, встановлені договором або законом. Тобто, особа стає споживачем житлово-комунальних послуг за умови, якщо фактично користується (чи має намір користуватися) цими послугами. Обов'язок оплачувати житлово-комунальні послуги виникає у споживача з моменту користування цими послугами. Відповідачі мали змогу також відмовитися від отримання певних послуг по даній квартирі (відключення водопостачання холодної та гарячої води, водовідведення, теплопостачання, постачання газу, тощо), відповідно до ст. 20 Закону України "Житлово-комунальні послуги", так як не в змозі за них сплачувати належним чином, але не скористались цією можливістю. Згідно ст.ст. 156,162 ЖК України, власник зобов'язаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги щомісячно у встановлені строки. Відповідно до ст.179 ЖК України, користування будинками (квартирами) державного і громадського житлового фонду, фонду ЖБК, а також приватного житлового фонду та їх утримання здійснюється з обов'язковим додержанням вимог Правил користування приміщеннями жилих будинків і прибудинковими територіями, які затверджуються Кабінетом Міністрів України. Обов'язок на власників жилого приміщення по несенню витрат на утримання будинку і при будинкової території, сплаті комунальних послуг покладений також нормами ст.322 ЦК України, ст.ст.12,13,20,29 ЗУ "Про житлово-комунальні послуги". Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Як зазначено у ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Враховуючи вищенаведене, суд вбачає, що вимоги позивача про стягнення заборгованості по сплаті поточних платежів за житлово-комунальні послуги (з урахуванням оплати за листопад 2014р в сумі 559,95грн, квитанція приєднана до матеріалів справи), за лютий, квітень, серпень 2012р., січень, квітень, липень 2013р., квітень 2014р. в розмірі 2948,37,86грн з урахуванням індексу інфляції в сумі 538,11грн та 3 % річних в сумі 161,58грн, а всього 3648,05грн є правомірними та обґрунтованими і тому підлягають задоволенню. Що стосується стягнення заборгованості за Типовим договором про реструктуризацію заборгованість по оплаті за житлово-комунальні послуги від 28.02.2012р., суд вважає, що обґрунтовані вимоги позивача та підлягають задоволенню в стягненні з відповідачів сума 935грн (з урахуванням сплаченої суму в розмірі 300грн, квитанція додана до матеріалів справи), оскільки між сторонами виникли договірні правовідносини, що регулюються встановленими умовами договору, а саме, передбачені в пункті 6 Типового договору, в якому сторони погодили, що у разі несвоєчасного внесення плати за договором нараховується пеня, однак позивачем такі позовні вимоги заявлені не були, тому відповідно до вимог ст. 11 ЦПК України, у суду відсутні законні підстави для стягнення такої неустойки (пені) за власною ініціативою. В силу ст.ст. 57, 60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених, ст. 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Таким чином, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. Згідно із ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 243,60грн у відшкодування понесених позивачем та документально підтверджених судових витрат, а саме по 60,90грн з кожного.

Outcome: partial