Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-02 00:00:00

В жовтні 2015 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позов про стягнення моральної шкоди, в зв'язку з втратою працездатності. В обґрунтування позову пояснив, що пропрацював в ш. ім. «Орджонікідзе» ВО «Кривбасруда» (правонаступником являється ПАТ «Криворізький залізорудний комбінат») в період з 06.11.1992 року по 01.01.1999 року професії - підземним гірничим робітником, підземним гірничим майстром. Висновком лікувально-експертної комісії Українського науково-дослідного інституту промислової медицини йому було встановлено професійне захворювання за діагнозом: Хронічне обструктивне захворювання легень першої стадії (пиловий бронхіт першої стадії, емфізема легень першої стадії). Висновком медико-соціальною експертною комісією йому 05 січня 2012 року встановлено 15% втрати професійної працездатності, при наступному огляді 11.02.2013 року, підтверджено 15% втрати професійної працездатності, при переогляді 12.02.2015 року встановлено 30% втрати професійної працездатності, визнано інвалідом 3 групи. Вказує, що саме з вини підприємства - відповідача, він втратив здоров'я, працездатність, змушений переносить хронічні фізичні болі, а звідси і моральні переживання, зазначає, що почав звертатися з приводу загострення бронхіту з 2008 року, був взятий на облік терапевта, в зв'язку з погіршенням стану здоров'я, весь час сподівався, що це короткочасне погіршення і лікування дасть можливість йому видужати, але відбувалася тенденція погіршення в стані здоров'я і на теперішній час його турбують приступи кашлю, які переходять у сухоти, турбують болі в грудній клітці, виникає запаморочення, починає задихатися, має підвищення температури в вечірній час. Через приступи кашлю, виникає задишка, інколи починається відчуття нестачі повітря, змушений користуватися інгалятором. Скаржиться, на те, що стан загострюється вранці та ввечері, приймає антибіотики, швидко втомлюється. В зв'язку з цим, він звернувся до суду з відповідним позовом та просить у відшкодування моральної шкоди стягнути з відповідача - публічного акціонерного товариства «Криворізький залізорудний комбінат» на його користь 275 000,00 гривень, без утримання податку з доходу фізичних осіб. У судовому засіданні представник позивача [PERSON], який діє на підставі довіреності, підтримав заявлені позовні вимоги, посилаючись на обставини, вказані в позовній заяві, та просив їх задовольнити. Зазначив, що в зв'язку з отриманим професійним захворюванням, втратою працездатності, інвалідністю, його довіритель зазнає фізичного болю та моральних страждань. Просить стягнути відшкодування моральної шкоди на користь [PERSON] в розмірі 275 000,00 гривень, без утримання податку з доходу фізичних осіб. У судовому засіданні представник відповідача Перепелиця О.С. позов не визнав, просив відмовити в його задоволенні в повному обсязі, посилаючись на обставини викладені в запереченнях. Додатково пояснив, що позивач працював з 1992р. по 1999р. в шахті ім. Орджонікізде по професії - підземний гірничий робітник, підземний гірничий майстер, а в п. 19 Акту №17 розслідування хронічного професійного захворювання, особами, які порушили законодавство є керівництво підприємств: шахти ім. Орджонікідзе ВО "Кривбасруда", шахти ім. Орджонікідзе ВАТ "ЦГЗК", ПАТ "ЦГЗК" та особисто [PERSON] В письмових запереченнях представник відповідача ПАТ «Криворізький залізорудний комбінат» вказав, що вважає позов незаконним та необґрунтованим, просив у задоволенні позову відмовити. Відповідно до трудової книжки [PERSON] працював на ш. "Орджонікідзе" з 06.11.1992 по 01.08.2112р.р. З даного приводу зазначили, що 30.12.1998 між Криворізьким держаним залізорудним комбінатом та ВАТ "Центральний ГЗК" було укладено Договір оренди державного майна. За умовами даного Договору Криворізький державний залізорудний комбінат передав в термінове платне користування майновий комплекс шахти ім. "Орджонікідзе". Таким чином, з вищевикладеного свідчить, що ПАТ "ЦГЗК" з 30.12.1998 року є правонаступником всіх прав та обов'язків вищенаведеної шахти, відповідно до чого відповідальним за відшкодування моральної шкоди позивачу є саме ПАТ "ЦГЗК", що свідчить про помилку позивача при визначенні відповідача, оскільки порушення з боку ПАТ "Кривбасзалізрудком" по даній справі відсутні. Тому просять суд ухвалити рішення, яким відмовити позивачу в задоволенні позовних вимог в повному обсязі. Вислухавши представників сторін, вивчивши письмові матеріали справи, оцінивши у сукупності докази, надані сторонами в обґрунтування своїх вимог та заперечень, суд вважає позов обґрунтованим і таким, що підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідно до записів, які містяться в трудовій книжці, на ім'я [PERSON], вказано, що він пропрацював в ш. ім. «Орджонікідзе» ВО «Кривбасруда» (правонаступником являється ПАТ «Криворізький залізорудний комбінат») в період з 06.11.1992р. по 01.01.1999р. по професії - підземним гірничим робітником, підземним гірничим майстром. В період з 1999 по 2012 р.р. працював в ВАТ «ЦГЗК». Акт розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання № 17, складений 17.11.2011 року, комісією з представників керівництва ВАТ «ЦГЗК», Тернівська СЕС, Українського НДІ, страхового експерту Фонду соціального страхування, в пункті 16 Акту вказано обставини, при яких [PERSON] захворів, саме робота на підприємстві - відповідача в період з 1992 по 1999 р.р. в умовах перевищення гранично - допустимих показників в декілька раз, в пункті 17 Акту…встановлено причину отримання професійного захворювання позивачем, а саме перевищення на робочому місці гранично - допустимих показників, саме запиленість - повітря робочої зони - вміст вільного двоокису кремнію - до 16.8 мг/м3 при нормі 2.0 мг/м3 при нормі 2.0; токсичні речовини - марганець в зварювальному аерозолі в концентраціях від 0.76 - 0.82 мг/м3 при ГДК 0.2 мг/м3 окисли азоту в концентрації 4.82 мгм3 при ГДК 2.0 мг/м3. В пункті 19 зазначено, конкретних винних осіб, які допустили порушення законодавства про охорону праці, а саме вимог ст. 153 КЗпП Украйни та ст. 13 Закону України «Про охорону праці», а саме керівництво ш. «Орджонікідзе» ВО «Кривбасруда» та ВАТ «ЦГЗК». Висновком медико-соціальної експертної комісії [PERSON] первинно (серія 10 ААА № 072455) 05 січня 2012 року встановлено 15% втрати професійної працездатності, при наступному огляді 11.02.2013 року (серія 10 ААА № 1133176) підтверджено 15% втрати професійної працездатності, при переогляді 12.02.2015 року встановлено 30% втрати професійної працездатності, визнано інвалідом 3 групи. Встановлені противопоказання: переохолодження, пил. Відповідно медичних довідок, [PERSON] в зв'язку з погіршенням стану здоров'я неодноразово (з 2010 по 2015 р.р.) знаходився на стаціонарному лікуванні в 2-й та 16-й міській лікарні та в Інституту промислової медицини. Висновком лікувальної - експертної комісії Українського науково - дослідного інституту промислової медицини встановлено професійне захворювання за діагнозом: Хронічне обструктивне захворювання легень першої стадії (пиловий бронхіт першої стадії, емфізема легень першої стадії). Згідно медичних документів лікарями встановлено рекомендації: нагляд лікарів за місцем проживання, прийом медикаментів (протизапальних препаратів), щорічні курси амбулаторного та стаціонарного лікування, фізіотерапія. Таким чином, слід вважати, що самим фактом втрати позивачем професійної працездатності у зв'язку з отриманим професійним захворюванням, яке виникло через вплив шкідливих факторів під час роботи протягом тривалого часу на підприємстві ПАТ «Криворізький залізорудний комбінат» йому спричинена моральна шкода, яка згідно ст. 237-1 КЗпП України може бути відшкодована одноразово за рахунок Відповідача. За таких обставин, вимоги позивача до ПАТ «Криворізький залізорудний комбінат» є обґрунтованими і не суперечать чинному законодавству. Суд не може погодитися із запереченнями представника відповідача, що позивач був ознайомлений із шкідливими умовами праці, погодилася з ними, через що відсутня вина підприємства у заподіянні шкоди, оскільки той факт, що роботодавець ознайомив свого працівника з умовами праці, в тому числі її шкідливими факторами, не позбавляє підприємства від законодавчо встановленого обов'язку забезпечити якісні та безпечні умови праці, а в даному випадку показники пилу, як одного із шкідливих факторів, що став причиною отримання професійного захворювання Позивачем, перевищували гранично - допустимі концентрації, невідповідність показників пилу нормативам, а причиною цього було саме недосконалість робочих місць, як визначено висновками комісії при розслідуванні профзахворювання. Крім того, Акт розслідування хронічного професійного захворювання № 17 не оскаржено підприємством-відповідача у встановленому законодавством порядку. Суд зазначає, що припинення дії Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності» у частині відшкодування відділенням Фонду моральної шкоди застрахованим не звільняє роботодавця від відшкодування зазначеної моральної шкоди працівнику відповідно до вимог ст. 237-1 КЗпП України. Суд вважає, що в даному випадку саме відповідач - ПАТ «Криворізький залізорудний комбінат» - повинен виплатити Позивачеві моральну шкоду, так як відповідно до статті 153 КЗпП України забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган, а статтею 173 КЗпП України закріплено за потерпілим право на відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, пов'язаним з виконанням трудових обов'язків. Статею 237-1 КЗпП України передбачає відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають він нього додаткових зусиль для організації свого життя. Враховуючи встановлені судом обставини, які знайшли підтвердження в наданих доказах, встановлений факт завдання моральної шкоди позивачу підприємством - відповідачем внаслідок порушення вимог законодавства про охорону праці, встановлених нормативів щодо мікроклімату, суд вважає, що причинена моральна шкода підлягає компенсації. З урахуванням вищевикладеного, суд вважає, що спірні правовідносини виникають із трудових правовідносин. Відповідно до вимог ст.153 КЗпП України, акту форми П-4 від 17 листопада 2011 року, розслідування хронічного професійного захворювання, виписки із історії хвороби [PERSON] суд вважає, що вищевказані докази свідчать про доведеність не забезпечення відповідачем-підприємством під час праці на підприємствах позивача якісних та безпечних умов праці. Відповідно до вимог ст. 23 Цивільного кодексу України кожна особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. При цьому моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я. У зв'язку з професійним захворюванням змінився спосіб та якість життя позивача, що завдає йому моральних страждань. Визначаючи розмір моральної шкоди, суд вважає, що слід врахувати роз'яснення п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995р., з подальшими змінами, "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди", відповідно до якого, розмір відшкодування моральної( немайнової) шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, з урахуванням в кожному конкретному випадку ступеня вини відповідача та інших обставин. Зокрема, враховується характер і тривалість страждань, стан здоров'я потерпілого, тяжкість, істотність вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, конкретних обставин по справі, характер моральних страждань і наслідків, що наступили. Отже, враховуючи те, що позивачу встановлено 30% втрати професійної працездатності і третя група інвалідності в наслідок хронічного професійного захворювання, а також враховуючи характер захворювання, пов'язаних з заподіянням ушкодження здоров'ю фізичних і моральних страждань позивача, їх тривалість і тяжкість, істотність вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, конкретних обставин по справі, час роботи позивача на підприємстві і наслідків, що наступили, вік позивача та виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, суд вважає, що слід позовні вимоги позивача задовольнити частково, а саме в розмірі 20 000,00 гривень. На підставі ст. 88 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача на користь держави судовий збір.

Outcome: partial