Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-25 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Груп Фактор» звернулось з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення страхового відшкодування в порядку регресу у розмірі 11294,96 грн. та судовий збір у розмірі 1921,00 грн.. Обгрунтовуючи підстави звернення з цим позовом до суду позивач посилається на наступне, що відповідач є винним у ДТП, яка мала місце 14.02.2016 року в м. Києві за участю автомобіля «Деу», д.н.з. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] та автомобіля «ЗАЗ» д.н.з. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , на момент вчинення ДТП між власником транспортного засобу «ЗАЗ» д.н.з. [NUMBER] та ПрАТ СК «Юнівес» було укладено Договір обов`язково страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, оформленого як Поліс №АЕ/4858595, об`єкт страхування, транспортний засіб «ЗАЗ», державний номер [NUMBER] . Постановою Подільського районного суду міста Києва від 13 травня 2016 року, [PERSON] визнано винним у вчиненні вищезазначеної ДТП. Оскільки цивільно - правова відповідальність власника транспортного засобу «Деу», д.н.з. [NUMBER] на момент вчинення ДТП була застрахована в ПрАТ «Київський страховий дім» [PERSON] звернувся до страхової компанії із заявою про відшкодування шкоди заподіяної внаслідок ДТП, яка мала місце 14.02.2016 року. 19 травня 2017 року, ПрАТ «Київський страховий дім» складено ремонтну калькуляцію №712-4954-s, згідно якого, розмір відновлювального ремонту пошкодженого транспортного засобу «Деу» д.н.з. [NUMBER] становить 12294,96 грн.. 27.05.2016 року ПрАТ «Київськиій страховий дім» видано наказ про перерахування страхового відшкодування в розмірі 11294,96 грн.. 09 серпня 2018 року, між ПрАТ «Київський страховий дім» та ТОВ «ФК «Груп Фактор» було укладено Договір про відступлення (купівлі - продажу) прав вимоги, відповідно до якого ТОВ «Фінансова компанія «Груп Фактор» набуло право вимоги на отримання відшкодування шкоди, в порядку регресу по вказаній вище ДТП. За таких обставин, позивач звернувся з позовом до [PERSON] , як особи винної у вчиненні ДТП, та просить стягнути на свою користь страхове відшкодування в порядку регресу в сумі 11294,96 грн. 03 червня 2019 року Дніпровським районним судом міста Києва відкрите провадження у цивільній справі в порядку спрощеного позовного провадження, та надано відповідачу п`ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву у відповідності до ст.274 ЦПК України. Згідно вимог ч.13 ст.7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться. У відповідності до ч.8 ст.279 ЦПК України при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення та показання свідків. Судові дебати не проводяться. Положеннями ст.174 ЦПК України закріплено, що при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом. Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву. Подання заяв по суті справи є правом учасників справи. Відповідно до довідки про причини повернення поштового відправлення, копія ухвали суду про відкриття провадження та копію позовної заяви разом із доданими до неї додатками, яка направлялась на адресу відповідача, повернулись до суду у зв`язку з закінченням терміну зберігання. У відповідності до ст.ст.174, 178 ЦПК України відповідач не скористався своїм правом та не направив суду відзив на позовну заяву, із викладенням заперечень проти неї. Відтак судом звертається увага на те, що оскільки ухвалою від 25.01.2018 у справі відкрито провадження та призначено її до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження саме без повідомлення сторін, розгляд справи та постановлення рішення суду проводився за наявними у справі матеріалами як у малозначній, ціна позову якої не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, та, як передбачено статтями 19 та 274 ЦПК України. Розглянувши подані позивачем документи і матеріали, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що надані позивачем докази та повідомлені ним обставини є достатніми для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Дослідивши матеріли справи, оцінивши наявні у справі докази, суд приходить до висновку, що позов є обґрунтованим, та таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до пунктів 3, 4 частини першої статті 3 Цивільного кодексу України загальними засадами цивільного законодавства є: свобода договору, свобода підприємницької діяльності, яка не заборонена законом. Статтею 14 цього Кодексу визначено, що цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Виконання цивільних обов`язків забезпечується засобами заохочення та відповідальністю, які встановлені договором або актом цивільного законодавства. Судом встановлено, що на підставі постанови Подільського районного суду міста Києва від 13 травня 2016 року, [PERSON] визнано винним у скоєнні адміністративних правопорушень, передбачених ст..ст. 122-4, 124, ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 200 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 3400 гривень в дохід держави. (а. с. 10) Як зазначено у мотивувальній частині постанови: «14 лютого 2016 року о 02 год. 53 хв. [PERSON] , керуючи автомобілем «Деу» д/н [NUMBER] в м. Києві на вул.. М. Залки, не дотримався безпечного інтервалу, в наслідок чого здійснив зіткнення з автомобілем «ЗАЗ» д.н.з. [NUMBER] , що призвело до пошкодження транспортних засобів, завдавши матеріальних збитків. Після чого будучи причетним до ДТП, місце пригоди залишив. Після цього, коли [PERSON] було зупинено на вул.. О. Теліги, виявилось, що він, керував автомобілем «Деу» д/н [NUMBER] з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, хитка хода, нечітка мова, порушення координації рухів». Відповідно до частини третьої ч. 6 ст. 82 Цивільного процесуального кодексу України, вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Як вбачається з матеріалів справи, 06 вересня 2016 року, між ТзДВ «Київський страховий дім» та [PERSON] укладено Договір обов`язкового страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, оформленого як Поліс №АК/6700099, строк дії якого з 07.09.2015 року по 06.09.2016 року включно. Об`єктом страхування відповідно до даного договору є транспортний засіб - автомобіль «Деу», державний номерний знак [NUMBER] . (а.с. 9) 18 травня 2016 року [PERSON] звернулась до ПрАТ «Київський страховий дім» із заявою про виплату страхового відшкодування, завданого внаслідок пошкодження транспортного засобу автомобіля «Деу», державний номерний знак [NUMBER] , яка заподіяна внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, що мала місце 14 лютого 2016 року з вини водія [PERSON] , який керував транспортним засобом - «Деу», державний номерний знак [NUMBER] , який відмовився від проходження на стан алкогольного сп`яніння та після вчинення дорожньо-транспортної пригоди зник з місця ДТП. (а.с. 19) Відповідно до п. 34.2 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» Протягом 10 робочих днів з дня отримання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, -МТСБУ) зобов`язаний направити свого представника (працівника, аварійного комісара або експерта) на місце настання страхового випадку та/або до місцезнаходження пошкодженого майна для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків. 27 травня 2016 року начальником управління ВЗ ПрАТ «Київський страховий дім», складено страховий акт №712-4954/1, яким встановлено, що сума матеріального збитку з урахуванням зносу, завданого власнику автомобіля «Деу», номерний знак [NUMBER] , в результаті його пошкодження при ДТП складає 12294,96 грн., оскільки франшиза становить 1000,00 грн., сума до страхового відшкодування до витрати становить 11294,96 грн. (а.с. 21) Відповідно до п. 22.1. ст. 22 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. 31 травня 2016 року ПрАТ «Київський страховий дім» було перераховано страхове відшкодування за шкоду заподіяну в результаті пошкодження транспортного засобу в розмірі 11294,96 грн. Факт виплати страхового відшкодування підтверджується платіжним дорученням № 12693. (а.с. 22) За вимог Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно частини другої ст. 1187 Цивільного кодексу України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. За нормою ст. 1191 Цивільного кодексу України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо іншій розмір не встановлено законом. Згідно положень п.38.1.1 (в) ст. 38 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", МТСБУ після сплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до власника транспортного засобу, якщо він після дорожньо-транспортної пригоди за його участю самовільно залишив місце пригоди чи відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду щодо стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, або вжив алкоголь, наркотики чи лікарські препарати, виготовлені на їх основі. Угода, в якій відбувається заміна однієї зі сторін, є уступкою права вимоги. Факторинг (фінансування під відступлення права грошової вимоги), у якому відбувається заміна кредитора, є різновидом таких угод. Тобто, факторинг - це комплекс кредитно-фінансових операцій з продажу боргових прав одного підприємства іншому суб`єкту-фактору за плату (Відповідно до ст. 4 Закону України „Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг" визначено, що факторинг є фінансовою послугою). Фактором можуть виступати банки, інвестиційні та кредитні організації, що мають ліцензію на надання кредитів іншим особам під відсотки. Поняттю продаж боргових прав тотожні поняття „продаж дебіторської заборгованості" та „продаж прав боргових вимог". Таким чином, факторинг (фінансування під відступлення права грошової вимоги), відповідно до ст. 1077 Цивільного кодексу України, є операцією, у якій одна сторона (фактор) передає (або зобов`язується передати) кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату, а клієнт відступає (або зобов`язується відступити) факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Як убачається з матеріалів справи, 09 серпня 2018 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Груп Фактор» та ПрАТ «Київський страховий дім» було укладено Договір про відступлення (купівлі - продажу) прав вимоги, за умовами якого, ПрАТ «Київський страховий дім» відступило право вимоги, визначених у даному Договорі, Новому кредитору. Згідно витягу з Додатку №1 до договору про відступлення (купівлі - продажу) прав вимоги від 09.08.2018 року, ПрАТ «Київський страховий дім» передало, а ТОВ «ФК «Груп Фактор» прийняло право вимоги за грошовим зобов`язанням щодо № договору АЕ-6700099. Відповідно до положень статей 1077, 1078 Цивільного кодексу України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Відповідно до ст. 514 Цивільного кодексу України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно з ст. 1081 Цивільного кодексу України клієнт відповідає перед фактором за дійсність грошової вимоги, право якої відступається, якщо інше не встановлено договором факторингу. Відповідно до ст. 1082 Цивільного кодексу України боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Боржник має право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце. Якщо фактор не виконає цього обов`язку, боржник має право здійснити платіж клієнтові на виконання свого обов`язку перед ним. Зі змісту вказаної норми вбачається, що виконання боржником грошового зобов`язання фінансовому агенту (фактору) звільняє його від виконання зобов`язань перед клієнтом (первісним кредитором) лише у випадку, коли оплата здійснена з дотриманням правил цієї статті, визначених як частиною першою, так і частиною другою. Відповідно до ч.1 ст.1085 Цивільного кодексу України якщо фактор пред`явив боржнику вимогу здійснити платіж, боржник має право пред`явити до заліку свої грошові вимоги, що ґрунтуються на договорі боржника з клієнтом, які виникли у боржника до моменту, коли він одержав повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові. За таких обставин, суд вважає, що Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Груп фактор» правомірно пред`явлено вимоги до [PERSON] , як особи винної у скоєнні дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 14 лютого 2016 року, про відшкодування в порядку регресу витрат, пов`язаних з виплатою потерпілій особі страхового відшкодування в розмірі 11294,96 грн., внаслідок пошкодження транспортного засобу - автомобіля «Деу», номерний знак [NUMBER] , який є об`єктом страхування. Відповідно до ч. 1, 2 ст.. 4 Цивільного - процесуального кодексу України Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. У випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб або державних чи суспільних інтересах. Відповідно до ст. 12 ЦПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Груп Фактор» до [PERSON] про стягнення страхового відшкодування в порядку регресу є обгрунтованим, та таким що підлягає задоволенню в повному обсязі, ухвалюючи рішення суд присуджує стягнути з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Груп Фактор» в порядку регресу витрати, пов`язані з виплатою страхового відшкодування, в сумі 11294 грн. 96 коп.. В порядку ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України, суд присуджує до стягнення з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Груп Фактор» судові витрати по сплаті судового збору в сумі 1921 грн. 00 коп., що підтверджується залученим до справи оригіналом платіжного доручення про їх оплату позивачем при звернені з позовом до суду, оскільки суд прийшов до висновку про задоволення позовних вимог. Враховуючи наведене та

Outcome: approved