Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-17 00:00:00

Позивач Публічне акціонерне товариство "Полтава-банк" звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. В позовній заяві вказувалось, що згідно п.1.1 договору № 108 від 11 квітня 2006 року Полтавським акціонерним банком "Полтава-банк" було надано відповідачу [PERSON] споживчий кредит у сумі 4 900 грн. 00 коп. строком на 24 місяці з 11 квітня 2006 року по 11 квітня 2008 року зі сплатою 24% річних на умовах визначених цим Договором, та зі сплатою комісійної винагороди 0,7 % процента щомісячно (від початкової суми наданого кредиту), згідно тарифів банку. В 2009 році банком було ініційовано подачу в суд з метою стягнення заборгованості (рішення суду від 28 квітня 2009 року по справі № 2-97/2009) на загальну суму 812 грн. 50 коп. Боржником заборгованість згідно виконавчого листа погашена 05 травня 2014 року. Так як договір не був розірваний, проходило нарахування відсотків та пені. Станом на 27 травня 2015 року заборгованість [PERSON] згідно кредитного договору № 108 від 11.04.2006 року, становлять16 557 грн. 87 коп., так як: - сума прострочених відсотків за користування кредитом 652 грн. 02 коп., - сума прострочених комісій за користування кредитом понад 31 день 1 599 грн. 20 коп., - пеня 14 306 грн. 65 коп. В зв'язку з цим позивач в своїй позовній заяві просив суд розірвати договір № 108 від 11.04.2006 року між АБ "Полтава-банк" та [PERSON] та стягнути з [PERSON] заборгованість по цьому кредиту в сумі 16 557 грн. 87 коп. та судовий збір в сумі 243 грн. 60 коп. В судове засідання представник позивача не зявився, але подав письмову заяву з проханням справу слухати в його відсутність, позовні вимоги підтримав та просив задовольнити їх в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не зявився, звернувшись до суду із письмовою заявою, в якій просив суд слухати справу у його відсутність, а також враховуючи те, що він добросовісно погасив основну заборгованість за кредитом та в зв'язку з скрутним матеріальним становищем просив суд не стягувати з нього пеню в сумі 14 306 грн. 65 коп. Суд, дослідивши матеріали справи, належно оцінивши всі зібрані по справі докази, прийшов до висновку, що позов Публічного акціонерного товариства "Полтава-банк" до [PERSON] про стягнення заборгованості підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав. Відповідно до ст. 509 ЦК України зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку. Зобовязання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Частиною 2 ст. 11 ЦК України передбачено, що однією з підстав виникнення цивільних прав та обовязків є договори та інші правочини. Відповідно до ст.ст. 610, 611 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встанолено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення передбачені для договорів позики. Відповідно до ст. 1055 ЦК України кредитний договір укладається в письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним. Відповідно до ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Обовязок боржника сплачувати проценти, передбачено ст. 536 ЦК України. Судом встановлено, що згідно п.1.1 договору № 108 від 11 квітня 2006 року Полтавським акціонерним банком "Полтава-банк" було надано відповідачу [PERSON] споживчий кредит у сумі 4 900 грн. 00 коп. строком на 24 місяці з 11 квітня 2006 року по 11 квітня 2008 року зі сплатою 24% річних на умовах визначених цим Договором, та зі сплатою комісійної винагороди 0,7 % процента щомісячно (від початкової суми наданого кредиту), згідно тарифів банку. В 2009 році банком було ініційовано подачу в суд з метою стягнення заборгованості (рішення суду від 28 квітня 2009 року по справі № 2-97/2009) на загальну суму 812 грн. 50 коп. Боржником заборгованість згідно виконавчого листа погашена 05 травня 2014 року. Так як договір не був розірваний, проходило нарахування відсотків та пені. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Судом встановлено, що станом на 27 травня 2015 року заборгованість [PERSON] згідно кредитного договору № 108 від 11.04.2006 року, становлять16 557 грн. 87 коп., так як: - сума прострочених відсотків за користування кредитом 652 грн. 02 коп., - сума прострочених комісій за користування кредитом понад 31 день 1 599 грн. 20 коп., - пеня 14 306 грн. 65 коп. Вирішуючи питання щодо стягнення із відповідача пені, суд не вбачає підстав для її стягнення з відповідача, з наступних підстав. Відповідно до ч. 3 ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасного виконання грошового зобов"язання за кожен день прострочення виконання. Тобто пеня - це санкція, яка нараховується з першого дня прострочення й до тих пір поки зобов"язання не буде виконано. Її розмір збільшується залежно від продовження правопорушення. Відповідно до п.5 ч.3 ст.18 Закону України "Про захист прав споживачів" несправедливими є, зокрема, умови договору про встановлення вимоги щодо сплати споживачем непропорційно великої суми компенсації (понад п'ятдесят відсотків вартості продукції) у разі невиконання ним зобов'язань за договором. Відповідно до ч. 3 ст. 551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якшо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. Враховуючи те, що відповідачем [PERSON] добросовісно погашено основну заборгованість та кредитом, а також враховуючи його скрутне матеріальне становище, суд вважає, що у задоволенні позовних вимог позивача щодо стягнення з відповідача [PERSON] пені слід відмовити. А тому до стягнення з відповідача [PERSON] підлягає 2 251,22 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Таким чином, на користь Публічного акціонерного товариства "Полтава-банк" підлягає стягненню судові витрати на суму 243,60 х 13,60 % = 33,13 грн.

Outcome: partial