Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-18 00:00:00

Публічне акціонерне товариство комерційний банк "Приват Банк" звернулося до суду з позовною заявою до [PERSON] про звернення стягнення на предмет іпотеки, а саме, квартиру загальною площею 53,10 кв.м., яка розташована за адресою : Закарпатська область, м.Мукачево, вул.І.Франка, 152/41 та виселення. Позивач мотивує свій позов тим, що 17 лютого 2006 року між ЗАТ КБ "Приват Банк" (правонаступник якого ПАТ КБ "Приват Банк") та гр.[PERSON] було укладено кредитний договір №MKR0GK00000301, згідно якого банком надано [PERSON] кредит в розмірі 17 500,00 доларів США зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 120,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 16.02.2021 року. Предметом застави є квартира загальною площею 53,10 кв.м, яка розташована за адресою : Закарпатська область, м.Мукачево, вул.І.Франка, 152/41 та належить відповідачу [PERSON] на праві власності. Внаслідок неналежного виконання [PERSON] своїх зобов"язань станом на 06 травня 2009 року рахується заборгованість в розмірі 14 452,84 доларів США, з яких заборгованість за кредитом 13 790,37 доларів США, заборгованість по процентам за користування кредитом 537,32 доларів США, заборгованість по комісії за користування кредитом 88,03 доларів США, пеня за несвоєчасність виконання зобов"язань за договором 37,12 доларів США. В рахунок стягнення заборгованості позивач просить звернути стягнення на предмет іпотеки шляхом надання права на продаж та виселення відповідача який зареєстрований та проживає у квартирі розташованій за адресою : Закарпатська область, м.Мукачево, вул.І.Франка, 152/41 зі зняттям з реєстраційного обліку у віддлі у справах громадянства, імміграції та реєстрації фізичних осіб УМВС України м.Мукачево. Представник позивача подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги просить задовольнити, проти винесення заочного рішення не заперечує. Представник відповідача [PERSON] подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності, у задоволенні позовних вимог просить відмовити. Беручи до уваги заяви сторін, вивчивши та дослідивши матеріали цивільної справи, суд приходить до слідуючого висновку. Судом встановлено, 17 лютого 2006 року м між ЗАТ КБ "Приват Банк" (правонаступник якого ПАТ КБ "Приват Банк") та гр.[PERSON] було укладено кредитний договір №MKR0GK00000301, згідно якого банком надано [PERSON] кредит в розмірі 17 500,00 доларів США зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 120,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 16.02.2021 року (а.с.5-7). З метою забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором №MKR0GK00000301 від 17 лютого 2006 року між банком та [PERSON] укладено іпотечний договір від 20 лютого 2006 року, посвідчений приватним нотаріусом Мукачівського міського нотаріального округу Пуга А.М. та зареєстрований в реєстрі за №465, згідно якого [PERSON] надав в заставу банку нерухоме майно, а саме : квартиру загальною площею 53,10 кв.м., яка розташована за адресою : [ADDRESS], яка належить [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу (а.с.8-9). Відповідно до ст.525 ЦК України одностроння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Відповідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. 3гідно з ч.1 ст.33 3акону України «Про іпотеку» у разі невиконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Статтею 589 ЦК України передбачено, що в разі невиконання зобов'язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави. За рахунок предмета застави заставодержатель має право задовольнити в повному обсязі свою вимогу, що визначена на момент фактичного задоволення, включаючи сплату процентів, неустойки, відшкодування збитків, завданих порушенням зобов'язання, необхідних витрат на утримання заставленого майна, а також витрат, понесених у зв'язку із пред'явленням вимоги, якщо інше не встановлено договором. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про іпотеку» іпотека це вид забезпечення виконання зобов'язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом. Згідно з ч. 2 ст. 39 Закону України «Про іпотеку», одночасно з рішенням про звернення стягнення на предмет іпотеки суд, за заявою іпотекодержателя, вправі винести рішення про виселення мешканців, якщо предметом іпотеки є житловий будинок або житлове приміщення. Відповідно до Закону України про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті встановлено, що протягом дії цього Закону : 1) не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) нерухоме житлове майно, яке вважається предметом застави згідно із статтею 4 Закону України "Про заставу" та/або предметом іпотеки згідно із статтею 5 Закону України "Про іпотеку", якщо таке майно виступає як забезпечення зобов'язань громадянина України (позичальника або майнового поручителя) за споживчими кредитами, наданими йому кредитними установами - резидентами України в іноземній валюті, та за умови, що : таке нерухоме житлове майно використовується як місце постійного проживання позичальника/майнового поручителя або є об'єктом незавершеного будівництва нерухомого житлового майна, яке перебуває в іпотеці, за умови, що у позичальника або майнового поручителя у власності не знаходиться інше нерухоме житлове майно; загальна площа такого нерухомого житлового майна (об'єкта незавершеного будівництва нерухомого житлового майна) не перевищує 140 кв. метрів для квартири та 250 кв. метрів для житлового будинку. Відповідно до ст.4 Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», протягом дії цього Закону інші закони України з питань майнового забезпечення кредитів діють з урахуванням його норм. Беручи до уваги, що відповідач [PERSON] має у власності квартира, що перебуває в іпотеці, і не перевищує 140 кв. метрів, і ним ця квартира використовується як місце постійного проживання, у відповідача у власності не знаходиться інше нерухоме житлове майно, що стверджується інформаційними довідками з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, щодо суб"єкта від 18 червня 2015 року (а.с.72-75), отриманий ним кредит є споживчим, відповідно до Закону України про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті, не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) нерухоме житлове майно, яке вважається предметом застави згідно із статтею 4 Закону України "Про заставу" та/або предметом іпотеки згідно із статтею 5 Закону України "Про іпотеку", якщо таке майно виступає як забезпечення зобов'язань громадянина України (позичальника або майнового поручителя) за споживчими кредитами, наданими йому кредитними установами - резидентами України в іноземній валюті, суд, приходить до висновку, про відмову у задоволенні позовних вимог банку про звернення стягнення на предмет іпотеки. Інші позовні вимоги, а саме про виселення відповідачів з будинку є похідними від основних вимог про звернення стягнення на предмет іпотеки, а відтак також не підлягають до задоволення.

Outcome: dismissed