Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-06 00:00:00

Представник позивача [PERSON] звернувся до суду із зазначеним позовом в інтересах [PERSON], посилаючись на те, що протокол № 56 ід 22.12.2015 року засідання комісії з розгляду Актів про порушення ПКЕЕН Свалявського РЕМ, підлягає на його думку, скасуванню та його слід визнати таким, що порушує права споживачів. Разом з тим, вважає, що протокол порушує права споживача [PERSON], оскільки не враховано, що складений акт від № 13377 від 05.11.2015 року про порушення користування правилами електричною енергією [PERSON] складений у відсутності позивача, не вказано часу та дати виявлення порушення, номера договора та дати його укладання, відомостей про прилади обліку, переліку струмоприймачів. В обгрунтування вимог посилається також на те, що енергопостачальник повинен був відновити облік електричної енергії протягом трьох місяців, а також вказує на те, що відповідач нав'язує такі умови отримання послуги електропостачання, які ставлять споживача (позивача) у нерівне становище порівняно з іншими споживачами, не надають споживачеві однакових гарантій відшкодування шкоди, завданої невиконанням чи неналежним виконанням сторонами умов договору. У зв'язку з цим, просить суд визнати протокол № 56 від 22.12.2015 року таким, що порушує права споживачів та скасувати вищевказаний протокол. У судовому засіданні представник позивача [PERSON] (на підставі доручення для надання безоплатної вторинної допомоги особі, що належить до однієї з категорій, визначених пунктами 1,2,8-12 Закону України "Про безоплатну правову допомогу" № 73 від 17.02.2017 року) позовні вимоги підтримав у повному обсязі, надав суду пояснення, аналогічні викладеним в фабулі позовної заяви, та вважає що зазначений протокол та акт суперечать вимогам ст. 202 ЦК України, просить позов задовольнити. Представник відповідача, яка представляє інтереси ПАТ «Закарпаттяобленерго» Станкович Т.В. (на підставі довіреності № 271 від 15.08.2017 року) в судовому засіданні щодо задоволення позову заперечила, вважає доводи позивача безпідставними, недоведеними та необгрунтованими. Крім того, посилається на те, що відповідно до рішення Свалявського районного суду від 19.07.2016 року, ухвали апеляційного суду Закарапатської області від 15.02.2017 року (справа 306/1061/16-ц) належними та допустимими доказами (в тому числі і оспорюваним протоколом та самим актом) встановлено споживання електричної енергії [PERSON] з порушеннями ПКЕЕН, завдання електропостачальнику збитків та видано виконавчий лист про стягнення з [PERSON] вартості необлікованої електричної енергії в розмірі 21486,16 грн., що свідчить про те, що такі порушення позивач вчиняє систематично, про що при кожній перевірці складаються відповідні акти. У зв'язку з чим, просить суд відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог, та вважає, що провадження у справі слід закрити, оскільки вже існують рішення про той самий предмет спору і з тих самих підстав. В процесі розгляду справи, з повідомлення представника відповідача встановлено, що відповідач змінив тип товариства. Судом перевірено, що згідно відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань Міністерства юстиції України (джерело: https://usr.minjust.gov.ua) змінено тип товариства. Зважаючи на те, що у відповідності до до абз. 2 п. 2 ст. 5 Закону України «Про акціонерні товариства» зміна типу товариства з приватного на публічне або з публічного на приватне не є його перетворенням, суд доходить висновку, що відсутні підстави (в порядку ст. 33 ЦПК України) для заміни відповідача та розгляду справи спочатку, а тому судом продовжено розгляд справи за позовом [PERSON] до відповідача Свалявського РЕМ ПрАТ «Закарпаттяобленерго», Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, доводи позовної заяви та заперечень відповідача, оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що у задоволенні позову слід відмовити, зважаючи на наступне. Відповідно до ч.1 ст. 11 ЦПК України - суд розглядає цивільні справи в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого майнового або немайнового права та інтересу. Відносини з приводу постачання фізичним особам електричної енергії регулюються Законом України «Про електроенергетику», Правилами користування електричною енергією для населення (ПКЕЕН), затверджених постановою КМУ № 1357 від 26.07.1999 року, Методикою визначення обсягу та вартості електричної енергії, не облікованої внаслідок порушення споживачами правил користування електроенергії, затвердженої постановою НКРЕ України № 562 від 04.05.2006 року. Відповідно до ст. 714 ЦК України - за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов'язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов'язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання. Судом встановлено, що 22 грудня 2015 року комісією з розгляду Актів про порушення ПКЕЕН Свалявського РЕМ було розглянуто акт про порушення № 113377 від 05.11.2015 року, складений представниками Свалявського РЕМ ПАТ "Закарпаттяобленерго" щодо виявлення споживання електричної енергії поза приладами обліку, а саме самовільного підключення електроустановок, струмоприймачів до електричної мережі енергопостачальника: накид дротів на ПЛ-0,4 кВ за адресою позивача [ADDRESS]. Проведенням визначення обсягу та вартості електричної енергії, не облікованої внаслідок виявленого порушення, комісією з розгляду Актів про порушення ПКЕЕН Свалявського РЕМ встановлено, що відповідачем [PERSON] спожито електричну енергію на суму 21486,16 грн., що становить 20871 кВТ/год. недооблікованої електричної енергії (стверджується протоколом засідання № 56 від 22.12.2015 року, складеним комісією з розгляду Актів про порушення ПКЕЕН Свалявського РЕМ, розрахунком визначення обсягу та вартості електричної енергії, не облікованої внаслідок порушення ПКЕЕН а.с. 2-3). Зазначений протокол підписаний головою та членами комісії, споживач [PERSON] на засідання не з'явилася. Відповідно до п. 53 Правил користування електричною енергією для населення, у разі виявлення представником енергопостачальника порушення споживачем Правил користування електричною енергією, у тому числі фактів розкрадання електричної енергії, складається акт, який підписується представником енергопостачальника та споживачем. Споживач має право внести до акта свої зауваження. У разі відмови споживача від підпису, в акті робиться позначка про відмову. Акт вважається дійсним, якщо його підписали три представники енергопостачальника. Акт про порушення цих Правил розглядається комісією з розгляду актів, що утворюється енергопостачальником і складається не менш як з трьох уповноважених представників енергопостачальника. Споживач має право бути присутнім на засіданні комісії з розгляду актів. Рішення комісії з розгляду актів оформляється протоколом, копія якого видається споживачу. У разі відмови споживача від сплати вартості не облікованої електричної енергії енергопостачальник звертається з позовом до суду та має право припинити постачання електричної енергії після прийняття судом рішення на користь енергопостачальника (крім випадку виявлення факту самовільного підключення). Якщо між споживачем і енергопостачальником не досягнуто згоди щодо користування електричною енергією, її оплати, збереження приладів обліку тощо, спірні питання вирішуються в установленому законодавством порядку. Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України - кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до ст. 64 ЦПК України - письмовими доказами є будь-які документи, акти, довідки, листування службового або особистого характеру або витяги з них, що містять відомості про обставини, які мають значення для справи. Судом перевірено в судовому засіданні докази, надані представником позивача: копія протоколу № 56 від 22.12.2015 року та розрахунок визначення обсягу та вартості електричної енергії, не облікованої внаслідок порушення ПКЕЕН. Інші належні та допустимі докази щодо заявлених вимог позивачем та його представником про визнання протоколу неправомірним та скасування акту про порушення ПКЕЕН - відсутні та суду не надані. Суд враховує та оцінює і інші надані сторонами докази, а саме судові рішення Свалявського районного суду від 19.07.2016 року та апеляційного суду Закарапатської області від 15.02.2017 року у справі № 306/1061/16-ц про стягнення з [PERSON] вартості необлікованої електричної енергії в розмірі 21486,16 грн., при поставленні яких судом оспорюваний протокол був оцінений та визнаний належними та допустимм доказом щодо предмета спору у вказаній справі. Відповідно до норм ст. 124 Коституції України - юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі. Судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов'язковими до виконання на всій території України. Відповідно до ч. 4 ст. 26 Закону України "Про електроенергетику" та п. 48 ПКЕЕН - споживач несе відповідальність згідно із законодавством за: прострочення терміну внесення платежів за електричну енергію; порушення правил користування електричною енергією; ухилення або несвоєчасне виконання рішень та приписів Державної інспекції з енергетичного нагляду за режимами споживання електричної енергії; розкрадання електричної енергії у разі самовільного підключення до електромереж і споживання електричної енергії без приладів обліку; пошкодження приладу обліку; розукомплектування та пошкодження об'єктів електроенергетики, розкрадання майна цих об'єктів. Відповідно до ч.1 ст. 3 ЦПК України - кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Положення ст. 15 ЦК України передбачають право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його невизнання, порушення або оспорювання. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права; визнання правочину недійсним; припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; примусове виконання обов'язку в натурі; зміна правовідношення; припинення правовідношення; відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди; визнання незаконними рішення, дії чи бездіяльності органу державної влади; органі влади АРК або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових чи службових осіб. Під способами захисту суб'єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на правопорушника. Загальний перелік таких способів захисту цивільних прав та інтересів передбачений ст. 16 ЦК України. Як правило, суб'єкт порушеного права може скористатися не будь-яким, а конкретним способом захисту свого права. Спосіб захисту порушеного права частіше за все визначається спеціальним законом, який регламентує конкретні цивільні правовідносини. Перелічені норми, які регулюють правовідносини між енергопостачальником та побутовим споживачем електричної енергії та умови Договору про користування електричною енергією не передбачають таких способів захисту прав споживача, як визнання протиправними дій представників енергопостачальника по складенню актів про порушення [PERSON] користування електричною енергією для населення та визнання недійсними чи скасування рішення комісії енергопостачальника про донарахування вартості необлікованої електричної енергії. Пункт 53 ПКЕЕН передбачає процедуру оформлення актів про порушення, якщо такі допускаються споживачами електричної енергії, порядок визначення енергопостачальником обсягу та вартості необлікованої електричної енергії та передбачає, що у разі відмови споживача від сплати вартості необлікованої електричної енергії енергопостачальник звертається з позовом до суду. Таким чином, оскаржуваний акт №113377 від 05.11.2015 року, протокольне рішення комісії № 56 від 22.12.2015 року, безпосередньо, не встановлюють будь-яких обов'язків позивача, а є способом оформлення претензій енергопостачальника до споживача електричної енергії і містять рекомендації сплатити відповідні донарахування, не порушуючи жодних прав та інтересів позивача. В разі відмови від сплати цих донарахувань зі сторони позивача передбачено спосіб захисту інтересів енергопостачальника в судовому порядку (п. 53 ПКЕЕН), тобто право енергопостачальника звертатись із позовом до суду про стягнення таких нарахувань. Згідно зі ст.ст. 57,64 ЦПК України акти, протоколи є лише документи, що фіксують певну інформацію, виступають у вигляді доказів, які підлягають оцінці судом в порядку вимог ст. 212 ЦПК України, їх оскарження не передбачено чинним законодавством або договором як спосіб захисту судом цивільних прав та інтересів особи. А тому, протокол № 56 від 22.12.2015 року, згідно зі ст. 57 ЦПК України, може бути визнаний в якості доказу при вирішенні іншого спору, що виникає у правовідносинах між його учасниками, під час розгляду якого суд зобов'язаний дати йому оцінку. Аналогічна правова позиція викладена у Постановах Верховного Суду України від 12.09.2011 року у справі № 6-25цс11 та від 06.06.2011 року у справі № 6-4ц11, в ухвалі Верховного Суду України від 07.03.2007, року, ухвалі від 13.07.2011 року у справі № 6-24667св10, постанові Верховного Суду України від 21.05.2011 року у справі 6-20цс11. За таких обставин, суд доходить висновку, що складений комісією протокол № 56 від 22 грудня 2015 року засідання комісії по розгляду акта про порушення ПКЕЕН Свалявського РЕМ №113377 від 05.11.2015 року є лише фіксацією засідання комісії з розгляду акту про порушення, яке було виявлено під час проведення постачальником електроенергії перевірки дотримання Правил користування електричною енергією. А прийняття комісією рішення, що оформлене у протоколі № 56 від 22.12.2015 року щодо проведення нарахувань згідно з пунктом № 3.4 за формулою № 3.1. Методики визначення обсягу та вартості електричної енергії, не облікованої внаслідок порушення споживачами ПКЕЕН та визначення суми за недораховану електроенергію у розмірі 21486 грн. 15 коп. - не встановлює для позивача будь-яких обов'язків, крім задекларованого права організації електропостачання звернутись в суд з вимогою щодо її стягнення. В той час, як доводи представника позивача в судовому засіданні щодо заявлених вимог зводяться в основному щодо неправоморності нарахування вартості необлікованої електричної енергії в розмірі 21486,16 грн. На підставі вищенаведеного, з врахуванням положень ст. ст. 15, 16 ЦК України, обставин, встановлених в судовому засіданні, суд доходить висновку, що позивачем обрано не належний спосіб захисту судом цивільних прав та інтересів особи шляхом пред'явлення позову про скасування протоколу № 56 від 225.12.2015 року та визнання його таким, що порущує права споживачів, в зв'язку з чим, суд вважає, що позовні вимоги позивача до задоволення не підлягають. Відповідно п. 6 ч.1 ст. 214 ЦПК України - під час ухвалення судового рішення суд вирішує питання розподілу між сторонами судових витрат (згідно ч. 1 ст. 79 ЦПК України - судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи). Дослідивши матеріали справи (в частині судових витрат), суд дійшов наступного висновку. Відповідно до п. 3 Постанови Пленуму ВССУ № 10 від 17.10.2014 року "Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах" - подання заяви до суду має відбуватись із дотриманням певних умов. Ухвалою Свалявського районного суду Закарпатської області від 13 квітня 2017 року [PERSON] відстрочено сплату судового збору за одну вимогу немайнового характкерув розмірі 640,00 грн. до ухвалення судового рішення у справі. Відповідно до ст. 22 ч. 3 Закону України "Про захист прав споживачів" (із останніми змінами, внесеними ззгідно із Законом № 1791-VIII від 20.12.2016 року,ВВР, 2017, № 4) - споживачі звільняються від сплати судового збору за позовами, що пов'язані з порушенням їх прав. Питання звільнення від сплати судового збору регулюються Законом України "Про судовий збір" від 08 липня 2011 року № 3674-VI. На день розгляду справи немає однозначної судової практики щодо необхідності оплати судового збору позивачами - споживачами послуг при зверненні досуду за захистом своїх прав як споживачів, тому судом беруться до уваги доводи на користь позивача щодо звільнення її від оплати судового збору, при цьому суд керується ст. 5 Закон України від 08 липня 2011 року № 3674-VI «Про судовий збір», яка не містить вичерпного переліку пільг щодо сплати судового збору, тому вважає при визначенні таких пільг слід керуватися іншим законодавством України, наприклад, статтею 22 Закону України від 22 травня 1991 року № 1023-XII «Про захист прав споживачів». Таким чином, суд бере до уваги, ту обставину, що позивач [PERSON], як споживач, наділена пільгою звільнення від сплати судового збору за подання позовних заяв до суду, які пов'язані з порушенням прав споживачів, суд вважає, що позивач [PERSON] звільнена від оплати судового збору, тому судові витрати у справі слід віднести на рахунок держави.

Outcome: dismissed