Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-20 00:00:00

Акціонерне товариство "Державний ощадний банк України" в особі філії Житомирське обласне управління Акціонерного товариства "Ощадбанк" (далі Банк) звернулось з позовом, у якому просить стягнути на його користь з [PERSON] заборгованість за заявою про приєднання №\~893103/311016 від 30.01.2019\~р. до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб та відкриття поточного рахунку з використанням електронного платіжного засобу (платіжної картки) у розмірі 36\~054,19\~грн., посилаючись на те, що [PERSON] не виконує зобов`язань за вказаним договором. [PERSON] своєї позиції у порядку, визначеному нормами Цивільного процесуального кодексу України, не повідомив. Судом з`ясовано, що між Банком та [PERSON] було підписано заяву про приєднання №\~893103/311016 від 30.01.2019\~р. до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб та відкриття поточного рахунку з використанням електронного платіжного засобу (платіжної картки) (далі Заява №\~893103/311016 від 30.01.2019\~р.), відповідно до умов якої Банк відкриває на ім`я клієнта ( [PERSON] ) поточний рахунок в гривнях на умовах тарифного пакету "МІЙ КОМФОРТ" та надає платіжну карту типу "Моя картка" (а.\~с.\~7 8). Також [PERSON] підписав кредитну заяву №\~275603331 від 30.01.2019\~р., у якій просив надати кредит (відкрити відновлювальну кредитну лінію) на суму 30\~000,00\~грн. (а.\~с. 9 10). У позовній\~заяві Банк\~зазначає,\~що [PERSON] неналежним чином виконував зобов`язання за зазначеним договором, а відтак в нього станом на 26.03.2020\~р. виникла заборгованість у розмірі 36\~054,19\~грн., яка складається з: заборгованості за кредитом 28\~891,47\~грн., заборгованості за процентами за користування кредитом 6\~541,41\~грн., 3% річних за несвоєчасне погашення кредиту 413,48\~грн., 3% річних за несвоєчасне погашення процентів за користування кредитом 127,69\~грн., втрат від інфляції за несвоєчасне погашення кредиту 35,43\~грн., втрат від інфляції за несвоєчасне погашення процентів за користування кредитом 44,71\~грн. Відповідно до частин першої, другої статті 207 Цивільного кодексу України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626, 628 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 Цивільного кодексу\~України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У статті 526 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини першої статті 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 Цивільного кодексу України). Частиною другою статті 1054 Цивільного кодексу України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 Цивільного кодексу України). Згідно із частиною першою статті 633 Цивільного кодексу України публічним є договір, в якому одна сторона підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом статті 634 Цивільного кодексу України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку Банк). Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 Цивільного кодексу України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. За змістом статті 1056-1 Цивільного кодексу України в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Відповідно до частини першої статті 1048 Цивільного кодексу України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі статтею 1049 Цивільного кодексу України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Таким чином, у разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі). У Заяві №\~893103/311016\~від 30.01.2019\~р. та кредитній заяві\~№\~275603331\~від 30.01.2019\~р.\~ [PERSON] процентна ставка не зазначена, з них вбачається, що поточний рахунок в гривнях відкривається на умовах тарифного пакету "МІЙ КОМФОРТ". Разом з тим, до позовної заяви не додано умов цього тарифного пакету або будь-яких інших документів, які б містили відомості про розмір та порядок нарахуванні і сплавати процентів за користування кредитом (у тому числі підписаних [PERSON] ), а відтак Банком не доведено, що за користування кредитними коштами [PERSON] мав сплачувати будь-які проценти. При цьому Суд звертає увагу на те, що у позовній заяві Банк посилається на те, що на підставі кредитної заяви №\~275603331 від 30.01.2019\~р. він встановив [PERSON] кредитний ліміт у сумі 30\~000,00\~грн. під 0,0 процентів річних за користування кредитними коштами. За таких обставин Суд вважає, що нарахуванням Банком процентів [PERSON] за користування кредитними коштами є безпідставним, а відтак є і безпідставним нарахування 3% річних та втрат від інфляції за несвоєчасне погашення цих процентів. Разом з тим, з розрахунку заборгованості станом на 26.03.2020\~р. випливає, що [PERSON] з період з 31.01.2019\~р. по 06.11.2019\~р. отримав у Банку кредитні кошти у загальному розмірі 32\~494,69\~грн., з яких повернув 3\~603,22\~грн., а відтак має заборгованість у розмірі 28\~891,47\~грн. (а.\~с.\~5). Доказів, які спростовували обставини, наведені у попередньому абзаці, [PERSON] не подав. Відповідно до частини першої статті 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Згідно зі статтями 525 та 526 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. За змістом частини першої статті 1050 Цивільного кодексу України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Частиною другою статті 625 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Таким чином [PERSON] має сплатити Банку 3% річних та втрати від інфляції за несвоєчасне погашення кредиту, розмір яких, як випливає з розрахунку заборгованості станом на 26.03.2020\~р., становить 413,48\~грн. та 35,43\~грн. відповідно. Враховуючи викладене, Суд, приходить до висновку, що позов Банку підлягає частковому задоволенню, а саме на його користь з [PERSON] підляже стягненню заборгованість станом на 26.03.2020\~р. у розмірі 29\~340,38\~грн., яка складається з: заборгованості за кредитом 28\~891,47\~грн., 3% річних за несвоєчасне погашення кредиту 413,48\~грн., втрат від інфляції за несвоєчасне погашення кредиту 35,43\~грн., При цьому Суд зазначає, що наведене вище правове обґрунтування зроблено з врахуванням висновків Верховного Суду, які містяться у постановах від 03.07.2019\~р. у справі №\~342/18/17 (провадження №\~14-131цс19, http://reyestr.court.gov.ua/Review/82998244) та від 17.07.2019\~р. у справі №\~175/4576/14-ц (провадження №\~-18993св18, http://reyestr.court.gov.ua/Review/83230259). На підставі статі 141 Цивільного процесуального кодексу України з [PERSON] на користь Банку у якості відшкодування судових витрат підлягає стягненню 1\~710,58\~грн.

Outcome: partial