Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-08 00:00:00

10 травня 2016 року публічне акціонерне товариство комерційний банк "Приватбанк" (далі - ПАТ КБ "Приватбанк") звернулося в суд з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Свої вимоги обгрунтовує тим, що відповідно до укладеної Генеральної угоди про реструктуризацію заборгованості та приєднання до умов та правил надання продукту кредитних карт від 17 жовтня 2014 року відповідач [PERSON] отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку у розмірі 32 837,38 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 18,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. В порушення умов угоди відповідач взяті на себе зобов'язання належним чином не виконує, у зв'язку з чим станом на 12 квітня 2016 року виникла заборгованість в сумі 31 374,61 грн., з них: 25 026,66 грн. - заборгованість за кредитом, 2 136,38 грн. - заборгованість по відсотках за користування кредитом, 1 001,06 грн. - заборгованість по комісії, 1 240,29 грн. - штраф відповідно до п. 2.2 Генеральної угоди. Просить стягнути з відповідача вказану суму заборгованості та судові витрати у справі. Представник позивача у судове засідання не з'явився, подав клопотання про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі з підстав, зазначених у позовній заяві. Не заперечує щодо ухвалення заочного рішення у справі. Відповідач у судове засідання не з'явилась повторно, хоча була належним чином повідомлена про дату, час та місце розгляду справи у відповідності до вимог ч.5 ст. 74 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України). Про поважні причини неявки суд не повідомила, заяви про розгляд справи без її участі не подала. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 224 ЦПК України. У відповідності до вимог ч.2 ст. 197 ЦПК України у зв'язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши та оцінивши представлені у справі докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов підставний та підлягає до задоволення частково. Судом встановлено, що 17 жовтня 2014 року між ПАТ КБ "Приватбанк" та [PERSON] укладено Генеральну угоду про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт, відповідно до якої відповідач погодилася, що дана угода разом із представленими Банком Умовами та правилами, Тарифами складають між нею та Банком кредитний договір, згідно із яким Банк надав позичальнику кредит в сумі 32 837,38 грн. на строк 36 місяців з 17 жовтня 2014 року по 31 жовтня 2017 року шляхом встановлення кредитної лінії на платіжну картку на споживчі цілі зі сплатою відсотків у розмірі 1,5% на місяць на суму залишку заборгованості по кредиту, а позичальник зобов'язався повернути суму кредиту, відсотків, а також інші платежі відповідно до Умов та правил (а. с. 6). Пунктами 2.1, 2.2 Генеральної угоди передбачено, що погашення заборгованості позичальником здійснюється щомісячними платежами в розмірі 1 191,34 грн., починаючи з 1 по 25 число місяця. При порушенні позичальником строків погашення заборгованості більше, ніж на 31 день, останнім сплачується штраф Банку в розмірі 1 240,29 грн. Правовідносини, що виникли між сторонами, урегульовані нормами Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) та умовами укладеного між сторонами договору. Згідно із ч.1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Статтями 525, 526, 527, 530 ЦК України передбачена недопустимість односторонньої відмови від зобов'язання. Зобов'язання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. В силу ст. 599 ЦК України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Згідно із ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до ч.2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Із розрахунку заборгованості вбачається, що станом на 12 квітня 2016 року заборгованість відповідача за договором б/н від 17 жовтня 2014 року становить 29 404,39 грн., з них: 25 026,66 грн. - заборгованість за кредитом, 2 136,38 грн. - заборгованість по відсотках за користування кредитом, 1 001,06 грн. - заборгованість по комісії та 1 240,29 грн. - штраф (а.с. 4). Водночас, позивач просить стягнути з відповідача заборгованість в розмірі 31 374,61 грн., що не підтверджується будь-якими належними доказами. Відповідно до ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Враховуючи наведене, приймаючи до уваги, що в ході судового розгляду знайшов підтвердження факт невиконання відповідачем своїх зобов'язань за кредитним договором б/н від 17 жовтня 2014 року, суд дійшов висновку, що з відповідача на користь позивача слід стягнути заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, комісією та штраф в розмірі 29 404,39 грн., в решті позову слід відмовити за безпідставністю позовних вимог. Відповідно до ч.1 ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути понесені останнім та документально підтверджені судові витрати у справі, а саме: судовий збір в сумі 1 291,46 грн. пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: partial