Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-21 00:00:00

Публічне акціонерне товариство "Альфа Банк" звернулось до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості, посилаючись на те, що 25 липня 2007 року між Акціонерним комерційним банком "ТАС-Комерцбанк" (правонаступник ПАТ "Сведбанк") та [PERSON] укладено кредитний договір № 2503/0707/88-020, за умовами якого останній отримав кредит в розмірі 10 000,00 доларів США. Відповідно до умов кредитного договору, відповідач зобов'язався в порядку та на умовах, що визначені кредитним договором повернути кредит, сплачувати проценти за користування кредитом, неустойку та інші передбачені договором платежі в сумі, строки та на умовах, які передбачені кредитним договором. Також в обґрунтування позову, вказував на те, що 25 травня 2012 року між ПАТ "Сведбанк" та ПАТ "Дельта Банк" укладено Договір купівлі-продажу прав вимоги, за умовами п. 2.1. якого Продавець погоджується продати (відступити) Права вимоги та передати їх Покупцю, а Покупець цим погоджується купити Права вимоги, прийняти їх і сплатити Загальну купівельну ціну. Також, згідно цього Договору права вимоги переходять від продавця до Покупця, та обов'язки Продавця передати Права Вимоги вважаються виконаними з моменту підписання Продавцем та покупцем Акту приймання-передачі Прав вимоги. Крім того, 15 червня 2012 року між ПАТ "Альфа Банк" та ПАТ "Дельта Банк" укладено Договір купівлі-продажу прав вимоги, згідно умов якого Продавець погоджується продати Права вимоги та передати їх Покупцю, а Покупець погоджується купити Права вимоги, прийняти їх і сплатити Загальну Купівельну ціну. Також, згідно умов цього Договору, Права вимоги переходять від продавця до покупця, та обов'язки передати Права вимоги вважаються виконаними з моменту підписання Продавцем та Покупцем Акту приймання-передачі Прав вимоги. Разом з тим, у зв'язку з неналежним виконанням умов кредитного договору у відповідача станом на 01 травня 2014 року утворилась заборгованість перед банком, яка складається із: заборгованості за кредитом - 3601,43 доларів США, що еквівалентно 41062 гривні, заборгованості по сплаті процентів відсотків - 150,39 доларів США, що еквівалентно 1714,68 гривень. З метою захисту своїх кредиторських прав, на виконання умов кредитного договору, ПАТ "Альфа-Банк" надсилало відповідачу попередження про дострокове повернення кредиту, однак відповідач у добровільному порядку суму боргу не повернув та залишив дану вимогу без реагування, а тому просив позов задовольнити. Представник ПАТ "Альфа Банк" в судове засідання будучи належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи не з'явився, однак надав суду письмову заяву про розгляд справи у відсутності представника банку. Відповідач та його представник в судове засідання не з'явилися, незважаючи на те, що двічі належним чином були повідомлені судом про час та місце розгляду справи. Причини своєї неявки суду не повідомили і не подали заяви про відкладення розгляду справи. У відповідності до вимог ч.4 ст. 169 ЦПК у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів На підставі ч.2 ст. 197 ЦПК України судове засідання проводилось без технічної фіксації. Дослідивши письмові докази по справі та оцінивши їх на предмет належності та допустимості, суд вважає, що позов є обґрунтований та підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав. Згідно з частиною 1 статті 11 ЦПК України, якою встановлений принцип диспозитивності цивільного судочинства, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. За ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, установлених ст. 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, що мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких між сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Як убачається з матеріалів справи 25 липня 2007 року між Акціонерним комерційним банком "ТАС-Комерцбанк" (правонаступник ПАТ "Сведбанк") та [PERSON] укладено кредитний договір № 2503/0707/88-020, за умовами якого [PERSON] отримав кредит в розмірі 10 000,00 доларів США на строк до 10 липня 2017 року зі сплатою за користування кредитом процентів у розмірі 12,5 % річних, а також зобов'язалась повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку, встановленому кредитним договором. Зокрема, відповідно до умов договору позичальник зобов'язався погасити заборгованість за кредитом шляхом внесення коштів на позичковий рахунок [NUMBER] щомісяця, через касу Банку згідно додатку № 1, що є невід'ємною частиною даного договору, крім випадків, передбачених п. 3.8, 3.9 та 5.1.4. даного договору (п. 3.1. договору). Крім того, згідно умов договору визначено, що проценти за користування кредитом нараховуються виходячи з фактичної кількості днів користування кредитом, на суму щоденного залишку заборгованості за кредитом, починаючи з дня видачі кредиту до моменту його повернення. Кількість днів у році приймається - 360. Проценти за користування кредитом підлягають сплаті позичальником щомісяця в період з 1 по 10 число включно за попередній місяць та на момент повернення кредиту на рахунок відсотків [NUMBER] через касу банку. Якщо останній день строку припадає на вихідний, святковий або інший неробочий день, днем закінчення строку є перший за ним банківський день. Проценти за користування кредитом визнаються простроченими наступного дня після терміну їх сплати, визначеного цим пунктом (п. 3.3. договору). Як встановлено судом, свої договірні зобов'язання банк виконав у повному обсязі, надав відповідачу грошові кошти у розмірі, передбаченому умовами договору, однак позичальник взяті на себе зобов'язання належним чином не виконує, що призвело до утворення заборгованості. Крім того, як убачається з матеріалів справи, 25 травня 2012 року між ПАТ "Сведбанк" та ПАТ "Дельта Банк" укладено Договір купівлі-продажу прав вимоги, за умовами п. 2.1. якого Продавець погоджується продати (відступити) Права вимоги та передати їх Покупцю, а Покупець цим погоджується купити Права вимоги, прийняти їх і сплатити Загальну купівельну ціну. Також, згідно цього Договору права вимоги переходять від продавця до Покупця, та обов'язки Продавця передати Права Вимоги вважаються виконаними з моменту підписання Продавцем та покупцем Акту приймання-передачі Прав вимоги. В подальшому, 15 червня 2012 року між ПАТ "Альфа Банк" та ПАТ "Дельта Банк" укладено Договір купівлі-продажу прав вимоги, за умовами якого Продавець погоджується продати Права вимоги та передати їх Покупцю, а Покупець погоджується купити Права вимоги, прийняти їх і сплатити Загальну Купівельну ціну. Також, згідно умов цього Договору, Права вимоги переходять від продавця до покупця, та обов'язки передати Права вимоги вважаються виконаними з моменту підписання Продавцем та Покупцем Акту приймання-передачі Прав вимоги. Відповідно до ст. 512 ч.1 п.1, ч.3 ЦК України кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Кредитор у зобов'язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом. Згідно вимог ч.1 ст.513 ЦК України правочин щодо заміни кредитора у зобов'язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов'язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові. Статтею 514 ЦК України передбачено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до вимог ч.1 ст.516 ЦК України заміна кредитора у зобов'язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч. 2 ст. 516 ЦК України, якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов'язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов'язку первісному кредиторові є належним виконанням. Згідно ч.1 ст.517 ЦК України первісний кредитор у зобов'язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. Оскільки судом встановлено, що при укладенні договору купівлі-продажу прав вимоги від 15 червня 2012 року його сторонами було дотримано вимог зазначених вище норм закону, а також враховуючи те, що вказаний договір в установленому законом порядку сторонами не оспорювався і на даний час є чинним, суд вважає, що ПАТ "Альфа-Банк" на законних підставах набуло статусу нового кредитора, а відповідно й права вимоги до боржника - відповідача [PERSON] за кредитним договором від 25 липня 2007 року № 2503/0707/88-020. Отже, відповідно до договору про відступлення права вимоги та чинного законодавства покупець в особі ПАТ "Альфа-Банк" набув усі права вимоги по відступленим кредитним договорам, включаючи сплату суми основного боргу, відсотків, комісій, нарахованих штрафних санкцій. Тобто, до нового кредитора - ПАТ "Альфа-Банк" перейшло право первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, а саме станом на 15 червня 2012 року. Також судом достовірно встановлено, що взяті на себе зобов'язання за кредитним договором, відповідач [PERSON] належним чином не виконував, що призвело до виникнення у нього кредитної заборгованості. Зокрема, як вбачається з матеріалів справи, станом на 01 травня 2014 року утворилась заборгованість [PERSON] перед банком, яка складається із: заборгованості за кредитом - 3601,43 доларів США, що еквівалентно 41062 гривні, заборгованості по сплаті процентів відсотків - 150,39 доларів США, що еквівалентно 1714,68 гривень, та підтверджується відповідним розрахунком. Крім того, 27 травня 2014 року, у зв'язку із істотним порушенням відповідачем умов кредитного договору, ПАТ "Альфа-Банк", яке набуло право вимоги, на виконання умов договору про відступлення права вимоги від 15 червня 2012 року, направлено відповідачу лист з повідомленням про відступлення права вимоги, а також про існування суми боргу станом на 1 травня 2014 року в розмірі 3751,82 доларів США, що за офіційним курсом НБУ становить 42776,68 гривень та про необхідність погашення даної суми заборгованості, а також повідомлено про настання наслідків відмови в добровільному порядку сплатити існуючу суму заборгованості, який було надіслано рекомендованим повідомленням, та яка залишена відповідачем без виконання. Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Згідно із ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Частиною 1 ст.530 ЦК України передбачено, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Стаття 610 ЦК України визначає, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Як визначено у ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Згідно ч. 1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Крім того [PERSON] було подано до Кіцманського районного суду позовну заяву до ПАТ "Омега Банк", третьої особи: ПАТ "Альфа Банк" про захист прав споживачів та визнання кредитного договору недійсним, яка рішенням суду від 06 листопаду 2014 року залишена без задоволення. Враховуючи те, що відповідачем належних та допустимих доказів виконання своїх зобов'язання щодо повернення наданих коштів та здійснення обов'язкових платежів (відсотків, нарахованих за користуванням кредитом, комісії тощо) перед первісним кредитором у повному обсязі як до укладення договору відступлення права, так і після 15 червня 2012 року не надано, суд вважає, що заявлені ПАТ "Альфа-Банк" позовні вимоги до відповідача підлягають задоволенню в повному об'ємі зі стягненням з [PERSON] заборгованості за кредитним договором, а також на підставі ст.88 ЦПК України, понесених позивачем та документально підтверджених судових витрат по справі у вигляді судового збору. Встановлені судом обставини повністю підтверджуються дослідженими у судовому засіданні доказами. На підставі наведеного та

Outcome: approved