Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-23 00:00:00

Позивач посилається в обґрунтування своїх вимог на те, що відповідно до умов кредитного договору № DN80AM00000265 від 11 жовтня 2007 року ПАТ КБ „ПриватБанк" надав відповідачеві [PERSON] кредит в сумі 40971,31 доларів США, зі щомісячною сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 0,83 % на місяць та комісії за користування кредитом в розмірі 0,25 % від суми виданого кредиту, з кінцевим строком повернення до 10 жовтня 2014 року. Відповідно до умов кредитного договору відповідач [PERSON] повинен щомісячно сплачувати банку кошти в сумі 784,69 доларів США для погашення заборгованості по кредиту, відсоткам, винагороди та комісії. В забезпечення належного виконання умов вказаного кредитного договору 11 жовтня 2007 року був укладений договір поруки, згідно якого відповідач [PERSON] виступив поручителем та взяв на себе солідарну відповідальність за виконання позичальником [PERSON] умов кредитного договору № DN80AM00000265 від 11 жовтня 2007 року. Відповідач [PERSON] не виконує свої договірні зобов'язання щодо своєчасного повернення кредиту, сплати відсотків та комісії за користування кредитом, внаслідок чого в нього виникла заборгованість: по кредиту - в сумі 30044,36 доларів США, по відсоткам за користування кредитом - в сумі 38988,29 доларів США, по комісії за користування кредитом - в сумі 6350,66 доларів США, пеня за порушення строків погашення кредиту - в сумі 94025,29 доларів США, штраф (фіксована частина) - в сумі 21,50 доларів США, штраф (процентна складова) - в сумі 8470,43 доларів США, всього - в сумі 177900,53 доларів США (в гривневому еквіваленті - 2068983,12 грн.). На підставі викладеного, позивач ПАТ КБ „ПриватБанк" просить суд стягнути солідарно з відповідачів [PERSON] та [PERSON] на свою користь заборгованість за кредитним договором № DN80AM00000265 від 11 жовтня 2007 року в сумі 177900,53 доларів США (в гривневому еквіваленті - 2068983,12 грн.) та судові витрати по справі в сумі 3654 грн. В судовому засіданні представник позивача ПАТ КБ „ПриватБанк" Мазурик О.А. позов підтримала. В судовому засіданні відповідач [PERSON] проти позову заперечив та пояснив, що 11 жовтня 2007 року в ПАТ КБ „ПриватБанк" він отримав кредит в сумі 40971,31 доларів США на придбання автомобіля „Kia Sorento". Він своєчасно погашав заборгованість за кредитним договором, але навесні 2009 року через тяжке матеріальне становище не зміг сплатити банку черговий щомісячний платіж. У зв'язку з цим в квітні місяці 2009 року до нього додому приїхали якісь працівники ПАТ КБ „ПриватБанк" та забрали в нього автомобіль „Kia Sorento" в рахунок повернення кредитної заборгованості. Таким чином він повністю розрахувався за кредитним договором. Крім того, заявляє про застосування позовної давності, так як позивач пропустив трирічний строк позовної давності за вимогою про повернення кредитної заборгованості та річний строк позовної давності за вимогою про стягнення неустойки. В судовому засіданні відповідач [PERSON] проти позову заперечив та пояснив, що в 2007 році його син [PERSON] отримав кредит в ПАТ КБ „ПриватБанк" на придбання автомобіля „Kia Sorento". В квітні місяці 2009 року банк забрав у сина автомобіль „Kia Sorento" в рахунок повернення кредитної заборгованості. Таким чином [PERSON] повністю розрахувався за кредитним договором. Дослідивши матеріали справи та заслухавши пояснення сторін, суд встановив наступні обставини та визначив відповідно до них правовідносини. Відповідно до умов кредитного договору № DN80AM00000265 від 11 жовтня 2007 року (л/с 9-11) ПАТ КБ „ПриватБанк" надав відповідачеві [PERSON] кредит в сумі 40971,31 доларів США, зі щомісячною сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 0,83 % на місяць та комісії за користування кредитом в розмірі 0,25 % від суми виданого кредиту, з кінцевим строком повернення до 10 жовтня 2014 року. Відповідно до п.7.1 кредитного договору погашення заборгованості за цим договором здійснюється в наступному порядку: щомісяця в період сплати позичальник повинен надавати банку кошти (щомісячний платіж) в сумі 784,69 доларів для погашення заборгованості за кредитним договором, що складається із заборгованості по кредиту, відсоткам, винагороди, комісії. Періодом сплати вважати період з 15 по 21 число кожного місяця. Відповідно до п.3.1 кредитного договору за користування кредитом у період з дати списання коштів із кредитного рахунку до дати погашення кредиту позичальник щомісяця в період сплати сплачує відсотки в розмірі, зазначеному в п.7.1 даного договору. Відповідно до п.3.3 кредитного договору нарахування відсотків та винагород здійснюється в останню дату їх сплати, зазначену в п.7.1 договору. При цьому відсотки розраховуються на фактичний залишок заборгованості за кожний календарний день, виходячи з фактичної кількості днів користування кредитом - 360 днів у році. Відсотки розраховуються щомісяця, за період з першої дати поточного періоду сплати включно. Відповідно до п.3.6 кредитного договору позичальник сплачує банку винагороду в розмірі та в строки, зазначені в п.7.1 даного договору. Щомісячна винагорода встановлюється у фіксованому розмірі від дня списання коштів з кредитного рахунку до дати повного погашення кредиту. При цьому, незалежно від кількості днів, що пройшло від дня закінчення останнього періоду сплати до дня остаточного погашення кредиту, винагорода сплачується у вищевказаному розмірі. Відповідно до п.3.7 кредитного договору при непогашенні кредиту в строки, зазначені в п.7.1 цього договору, заборгованість у частині вчасно непогашеної суми кредиту вважається простроченою. Згідно ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язаний повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ч.2 ст.1054, ч.1 1048 ЦК України кредитодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми кредиту, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Відповідач [PERSON] не виконує свої договірні зобов'язання щодо своєчасного повернення кредиту (з лютого місяця 2009 року), сплати відсотків за користування кредитом (з січня місяця 2009 року) та сплати комісії за користування кредитом (з березня місяця 2009 року), внаслідок чого за ним обліковується кредитна заборгованість: по кредиту - в сумі 30044,36 доларів США (в гривневому еквіваленті - 349415,91 грн.), по відсоткам за користування кредитом - в сумі 38988,29 доларів США (в гривневому еквіваленті - 453433,81 грн.), по комісії за користування кредитом - в сумі 6350,66 доларів США (в гривневому еквіваленті - 73858,18 грн.). Згідно ч.1 ст.11 ЦК України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Згідно п.1 ч.2 ст.11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків є договори та інші правочини. Згідно ч.1 ст.509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Згідно ч.1 ст.525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ч.1 ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ст.530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно ст.533 ЦК України грошове зобов'язання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за зобов'язаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом. Згідно ч.1 ст.626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Згідно ч.1 ст.629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Суд критично оцінює пояснення відповідачів [PERSON] та [PERSON] про те, що в квітні місяці 2009 року позичальник [PERSON], передавши працівникам ПАТ КБ „ПриватБанк" автомобіль „Kia Sorento", повністю розрахувався за кредитним договором. Так, в судове засідання відповідачі не надали належних доказів на підтвердження цих пояснень. При цьому, грошові зобов'язання підтверджуються лише документально, що виключає можливість доказування факту повернення грошового боргу поясненнями однієї із сторін чи поясненнями свідків. Представник позивача ПАТ КБ „ПриватБанк" Мазурик О.А. заперечила проти цих пояснень відповідачів, надавши суду розрахунок заборгованості за кредитним договором (л/с 3-5), заочне рішення Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 23 березня 2011 року в цивільній справі за позовом ПАТ КБ „ПриватБанк" до [PERSON] про звернення стягнення на предмет застави (л/с 56-57) та витяг з кредитного рахунку позичальника (л/с 58). З наданих документів вбачається, що кошти в загальній сумі 16968,60 доларів США, які були отримані від реалізації вилученого у позичальника та заставодавця [PERSON] автомобіля „Kia Sorento", 21 серпня 2012 року були направлені банком на погашення заборгованості за кредитним договором. При цьому, відповідно до п.3.2 кредитного договору кошти, отримані від позичальника для погашення заборгованості по кредиту, насамперед направляються для відшкодування витрат/збитків банку, далі - пені, далі - простроченої комісії по кредиту, далі - простроченої винагороди, далі - прострочених відсотків, далі - простроченої заборгованості за кредитом, далі - комісії, далі - винагороди, далі - кредиту. У зв'язку з порушенням відповідачем [PERSON] своїх зобов'язань за кредитним договором № DN80AM00000265 від 11 жовтня 2007 року, позивач ПАТ КБ „ПриватБанк" застосував до боржника неустойку: пеню за порушення строків погашення кредиту - в сумі 94025,29 доларів США, штраф (фіксовану частину) - в сумі 250 грн., штраф (процентну складову) - в сумі 8470,43 доларів США. Так, відповідно до п.7.4 кредитного договору при порушенні позичальником зобов'язань із погашення кредиту, позичальник сплачує банку пеню в розмірі 0,15 % від суми простроченої заборгованості по кредиту за кожний день прострочення. Відповідно до п.4.1 кредитного договору у випадку несвоєчасного погашення заборгованості по кредиту позичальник сплачує банку пеню в розмірі, який зазначений в п.7.4 договору за кожний день прострочки. При цьому відсотки за користування кредитом на суму простроченої заборгованості додатково до вищезазначеної пені банком не нараховуються. Сплата пені здійснюється в гривні. У випадку, якщо кредит видається в іноземній валюті, пеня сплачується в гривневому еквіваленті по курсу НБУ на дату сплати. Відповідно до п.4.3 кредитного договору при порушенні позичальником строків платежів по будь-якому з грошових зобов'язань, передбачених кредитним договором більш ніж на 30 днів, позичальник зобов'язаний сплатити банку штраф у розмірі 250 грн. + 5 % від суми позову. Згідно ч.1 ст.546 ЦК України виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою. Згідно ст.549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Згідно ст.611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки. Згідно ч.1 ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Згідно ч.1 ст.624 ЦК України якщо за порушення зобов'язання встановлено неустойку, то вона підлягає стягненню у повному розмірі. Згідно ч.1 ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Суд критично оцінює пояснення представника позивача ПАТ КБ „ПриватБанк" Мазурик О.А. про правомірність нарахування фіксованої частини штрафу в іноземній валюті в сумі 21,50 доларів США. Так, фіксована частина штрафу передбачена п.4.3 кредитного договору та встановлена в твердій грошовій сумі в розмірі 250 грн. Умовами кредитного договору не передбачено перерахунок вказаної суми в еквівалент іноземної валюти. За таких обставин суд вважає необхідним прийняти до розрахунку суму фіксованої частини штрафу в національній валюті. Суд вважає необхідним звернути увагу на те, що позивач ПАТ КБ „ПриватБанк" правомірно застосував до відповідача [PERSON] два різні види неустойки, оскільки штраф і пеня нараховані за різні порушення умов кредитного договору. Так, відповідно до п.4.1, п.7.4 кредитного договору пеня нарахована за порушення позичальником строків погашення кредиту (тіла кредиту). Відповідно до п.4.3 кредитного договору штраф нараховано за порушення позичальником строків платежів по будь-якому з грошових зобов'язань, передбачених кредитним договором більш ніж на 30 днів. При вирішенні спору суд враховує, що згідно ч.1 ст.257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Згідно ч.1 ст.259 ЦК України позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін. Договір про збільшення позовної давності укладається у письмовій формі. Відповідно до вимог п.4.5 кредитного договору термін позовної давності по вимогах про стягнення кредиту, відсотків за користування кредитом, винагороди, неустойки - пені, штрафів за даним договором встановлюються сторонами тривалістю п'ять років. Згідно ч.1 ст.261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Згідно ч.5 ст.261 ЦК України за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. Згідно ч.3 ст.267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Згідно ч.4 ст.267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Перебіг позовної давності за вимогами кредитора, які випливають з порушення боржником умов договору (графіка погашення кредиту) про погашення боргу частинами (щомісячними платежами) починається стосовно кожної окремої частини, від дня, коли відбулося це порушення. Позовна давність у таких випадках обчислюється окремо по кожному простроченому платежу. Несплачені до моменту звернення кредитора до суду платежі підлягають стягненню у межах позовної давності по кожному із платежів. Така ж позиція висловлена і Верховним Судом України в постанові № 6-116цс13 від 06 листопада 2013 року, яка за приписами ч.1 ст.360-7 ЦПК України є обов'язковою для всіх судів України. Оскільки за умовами кредитного договору повернення кредиту, сплата відсотків та комісії за користування кредитом повинні здійснюватись позичальником частинами, а також з огляду на те, що позивач звернувся з позовом 18 вересня 2014 року, суд приходить до висновку, що банк пропустив строк позовної давності стосовно вимог, пред'явлених щодо чергових платежів, несплачених позичальником станом на 18 вересня 2009 року, а саме: по кредиту строком повернення з лютого місяця 2009 року по серпень місяць 2009 року - в сумі 2763,20 доларів США (в гривневому еквіваленті - 32136,02 грн.), по відсоткам за користування кредитом строком повернення з січня місяця 2009 року по серпень місяць 2009 року - в сумі 2708,11 доларів США (в гривневому еквіваленті - 31495,32 грн.), по комісії за користування кредитом строком повернення з березня місяця 2009 року по серпень місяць 2009 року - в сумі 512,15 доларів США (в гривневому еквіваленті - 5956,31 грн.), пені, нарахованої за період з квітня місяця 2009 року по серпень місяць 2009 року - в сумі 580,20 доларів США (в гривневому еквіваленті - 6747,72 грн.). При цьому, відповідач [PERSON] в ході розгляду справи заявив про застосування позовної давності, а позивач ПАТ КБ „Приват Банк" не заявляв клопотання про поновлення строку давності. Суд вважає необхідним звернути увагу на те, що згідно ч.1 ст.264 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов'язку. Останній добровільний платіж за кредитним договором відповідач [PERSON] здійснив 29 квітня 2009 року. Дійсно, 21 серпня 2012 року банк самостійно направив на погашення кредитної заборгованості кошти в сумі 16968,60 доларів США, отримані від реалізації автомобіля, що був у заставі. За таких обставин суд вважає, що самостійне погашення кредитної заборгованості банком (21 серпня 2012 року) не являється дією, яка б свідчила про визнання відповідачем [PERSON] свого боргу, а тому не є підставою для переривання перебігу позовної давності за кредитним договором. На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що ПАТ КБ „ПриватБанк", як кредитодавець, має право вимагати від відповідача [PERSON], як позичальника, який прострочив виконання зобов'язань, повернення суми заборгованості за кредитним договором № DN80AM00000265 від 11 жовтня 2007 року: - по кредиту - в сумі 27281,16 доларів США (в гривневому еквіваленті - 317279,89 грн.); - по відсоткам за користування кредитом - в сумі 36280,18 доларів США (в гривневому еквіваленті - 421938,49 грн.); - по комісії за користування кредитом - в сумі 5838,51 доларів США (в гривневому еквіваленті - 67901,87 грн.); - пені за порушення строків погашення кредиту - в сумі 93445,09 доларів США (в гривневому еквіваленті - 1086766,40 грн.); - штрафу (фіксованої частини) - в сумі 250 грн.; - штрафу (процентної складової) - в сумі 8470,43 доларів США (в гривневому еквіваленті - 98511,10 грн.). 11 жовтня 2007 року в забезпечення належного виконання умов вказаного кредитного договору був укладений договір поруки № DN80AM00000265 (л/с 12), відповідно до умов якого відповідач [PERSON] виступив поручителем [PERSON] та на добровільних засадах взяв на себе солідарну відповідальність за виконання позичальником умов кредитного договору № DN80AM00000265 від 11 жовтня 2007 року, включаючи сплату кредиту, відсотків за користування кредитом, комісій, винагород, штрафів, пені та інших платежів, відшкодування збитків. Згідно ч.1 ст.541 ЦК України солідарний обов'язок або солідарна вимога виникають у випадках, встановлених договором або законом. Згідно ч.1 ст.543 ЦК України у разі солідарного обов'язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов'язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо. Згідно ст.553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Порукою може забезпечуватися виконання зобов'язання частково або в повному обсязі. Поручителем може бути одна особа або кілька осіб. Згідно ст.554 ЦК України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Особи, які спільно дали поруку, відповідають перед кредитором солідарно, якщо інше не встановлено договором поруки. Згідно ч.4 ст.559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобов'язання не встановлений або встановлений моментом пред'явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред'явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки. Відповідно до п.12 договору поруки - порука за цим договором припиняється після закінчення п'яти років з дня настання терміну повернення кредиту за кредитним договором. За таких обставин суд приходить до висновку, що ПАТ КБ „ПриватБанк", як кредитодавець, має право вимагати від відповідача [PERSON], як поручителя позичальника [PERSON], який прострочив виконання зобов'язань, повернення заборгованості за кредитним договором № DN80AM00000265 від 11 жовтня 2007 року в тому ж самому обсязі, що й від позичальника. Разом з тим, згідно ч.3 ст.551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. Згідно п.27 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року № 5 „Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин" положення частини третьої статті 551 ЦК України про зменшення розміру неустойки може бути застосовано судом лише за заявою відповідача до відсотків, які нараховуються як неустойка, і не може бути застосовано до сум, які нараховуються згідно з частиною другою статті 625 ЦК України, які мають іншу правову природу. При цьому проценти, які підлягають сплаті згідно з положеннями статей 1054, 1056-1 ЦК України, у такому порядку не підлягають зменшенню через неспівмірність із розміром основного боргу, оскільки вони є платою за користування грошима і підлягають сплаті боржником за правилами основного грошового боргу. Істотними обставинами в розумінні частини третьої статті 551 ЦК України можна вважати, зокрема, ступінь виконання зобов'язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов'язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу (наприклад, відсутність негативних наслідків для позивача через прострочення виконання зобов'язання). Суд враховує, що розмір пені, визначений в межах п'ятирічного строку позовної давності (93445,09 доларів США), значно перевищує розмір заборгованості по кредиту (27281,16 доларів США). При цьому, відповідач [PERSON] ніде не працює, до складу його сім'ї входять дружина, яка також ніде працює, та неповнолітній син. Відповідач [PERSON] є непрацюючим пенсіонером, до складу його сім'ї входить дружина, яка також ніде не працює. За таких обставин суд вважає можливим застосувати до спірних правовідносин ч.3 ст.551 ЦК України та зменшити розмір пені, нарахованої банком в межах п'ятирічного строку позовної давності, до 28000 доларів США. При визначенні розміру неустойки, що підлягає до сплати, суд враховує ступінь виконання відповідачами зобов'язання, майновий стан сторін, а також визначені ст.3 ЦК України засади справедливості, добросовісності та розумності. На підставі викладеного, суд вважає можливим стягнути солідарно з відповідачів [PERSON] та [PERSON] на користь позивача ПАТ КБ „ПриватБанк" заборгованість за кредитним договором № DN80AM00000265 від 11 жовтня 2007 року: по кредиту - в сумі 27281,16 доларів США (в гривневому еквіваленті - 317279,89 грн.), по відсоткам за користування кредитом - в сумі 36280,18 доларів США (в гривневому еквіваленті - 421938,49 грн.), по комісії за користування кредитом - в сумі 5838,51 доларів США (в гривневому еквіваленті - 67901,87 грн.), пеню за порушення строків погашення кредиту - в сумі 28000 доларів США (в гривневому еквіваленті - 325640 грн.), штраф (фіксовану частину) - в сумі 250 грн., штраф (процентну складову) - в сумі 8470,43 доларів США (в гривневому еквіваленті - 98511,10 грн.), всього - 105870,28 доларів США (в гривневому еквіваленті - 1231271,35 грн.) та 250 грн. Суд вважає можливим відмовити в задоволенні позовних вимог ПАТ КБ „ПриватБанк" в частині позовних вимог, заявлених до відповідачів [PERSON] та [PERSON], про стягнення заборгованості: по кредиту - в сумі 2763,20 доларів США (в гривневому еквіваленті - 32136,02 грн.), по відсоткам за користування кредитом - в сумі 2708,11 доларів США (в гривневому еквіваленті - 31495,32 грн.), по комісії за користування кредитом - в сумі 512,15 доларів США (в гривневому еквіваленті - 5956,31 грн.), пені - в сумі 580,20 доларів США (в гривневому еквіваленті - 6747,72 грн.) - у зв'язку із спливом позовної давності, а також відмовити в задоволенні позовних вимог в частині стягнення пені в сумі 65445,09 доларів США (в гривневому еквіваленті - 761126,40 грн.) - у зв'язку із застосуванням ч.3 ст.551 ЦК України. Згідно ст.88 ЦПК України суд вважає можливим стягнути солідарно з відповідачів [PERSON] та [PERSON] на користь позивача ПАТ КБ „ПриватБанк" витрати по сплаті судового збору в сумі 3654 грн.

Outcome: partial