Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-29 00:00:00

25 лютого 2016 року позивач - Об'єднання співвласників багатоквартирного будинку "Прибрежний" звернувся до Першотравенського міського суду Дніпропетровської області з позовною заявою до відповідача - [PERSON] про стягнення заборгованості по компенсації за житлово-комунальні послуги. Просить суд стягнути з боржника, що є власником квартири [ADDRESS] на його користь заборгованість по компенсації за житлово-комунальні послуги, а саме: опалення місць загального користування в розмірі 7 073,50 гривень за період з 01 жовтня 2009 року по 01 липня 2014 року та судові витрати по справі. 18 березня 2016 року позивач подав уточнену позовну заяву до відповідача - [PERSON] про стягнення заборгованості по компенсації за житлово-комунальні послуги. Ухвалою Першотравенського міського суду від 30 листопада 2016 року первинну позовну заяву від 25 лютого 2016 року залишено без розгляду. В обґрунтування позову позивач зазначив, що 25 листопада 2015 року Першотравенським міським судом видано судовий наказ про стягнення на користь позивача з відповідачки заборгованості з оплати житлово-комунальних послуг, а саме:за опалення місця загального користування в розмірі 7 073,50 гривень та судові витрати по справі в розмірі 609,00 гривень, який був скасований ухвалою суду від 18 грудня 2015 року по справі №186/1626/15-ц. Законодавством передбачено, що в разі скасування судового наказу заявлені стягувачем вимоги можуть бути розглянуті в позовному провадженні з додержанням загальних правил щодо пред'явлення позову. ОСББ "Прибрежний" є юридичною особою, створеною власниками квартир з метою ефективного утримання та використання неподільного і загального майна житлового комплексу по вул.Миронова,30, м.Дніпро, у відповідності до ЗУ "Про об'єднання співвласників багатоквартирного будинку" та забезпечує утримання будинку та прибудинкової території, обслуговування ліфтів, вивезення твердих побутових відходів, освітлення місць загального користування, теплопостачання в жилі та допоміжні приміщення споживачів тощо, які проживають за вказаної адресою, в тому числі і в квартирі №2, та несе експлуатаційні витрати на вищезазначені цілі. Власником вказаної квартири є відповідачка, яка зареєстрована [INFO]. Відповідно до ст. 10 Закону України "Про приватизацію державного житлового фонду" власники квартир багатоквартирних будинків та житлових приміщень у гуртожитку є співвласниками допоміжних приміщень у будинку чи гуртожитку, технічного обладнання, елементів зовнішнього благоустрою і зобов'язані брати участь у загальних витратах, пов'язаних з утриманням будинку і прибудинкової території відповідно до своєї частки у майні будинку чи гуртожитках. Допоміжні приміщення (кладовки, сараї і т. ін.) передаються у власність квартиронаймачів безоплатно і окремо приватизації не підлягають. Заборгованість власників квартир по укладених угодах, пов'язаних з утриманням будинку та оплатою комунальних послуг, стягується в судовому порядку. Власники квартир, приміщень, що не обладнані приладами обліку, зобов'язані укласти договір про обслуговування та оплату комунальних послуг з управителем незалежно від членства в об'єднанні. Відмова від укладення договору, від оплати рахунків або несплата рахунків не допускається. Такі дії є порушенням прав інших членів об'єднання і підставою для звернення до суду про стягнення заборгованості із плати по відповідних рахунках у примусовому порядку. Згідно статей 67,68 Житлового кодексу України, Закону України "Про об'єднання співвласників багатоквартирного будинку", Статуту ОСББ "Прибрежний" споживач зобов'язаний своєчасно вносити плату за отримані житлово-комунальні послуги та брати участь у покритті витрат об'єднання на експлуатацію та ремонт житлового будинку, утримання прибудинкової території, освітлення місць загального користування, поточного ремонту тощо. Відповідно до ч.2 ст.382 Цивільного кодексу України власникам квартири у дво- або багатоквартирному житловому будинку належать на праві спільної сумісної власності приміщення загального користування, опорні конструкції будинку, механічне, електричне, сантехнічне та інше обладнання за межами або всередині квартири, яке обслуговує більше однієї квартири, а також споруди, будівлі, які призначені для забезпечення потреб усіх власників квартир, а також власників нежитлових приміщень, які розташовані у житловому будинку. Відповідно до положень ст.ст.319, 320 Цивільного кодексу України власник зобов'язаний утримувати належне йому майно, а відповідно до п.5 ч.3 ст.20 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" споживач зобов'язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки встановлені договором або законом. Оскільки відповідачка, порушуючи зазначені вимоги Закону, свої обов'язки в повному обсязі не виконує, несвоєчасно і не у повному обсязі вносить компенсацію за опалення місць загального користування внаслідок чого станом на 01 липня 2014 у неї утворилась заборгованість перед ОСББ "Прибрежний" в сумі 7073,50 грн. Вищезазначена заборгованість підтверджується наступними розрахунками: Загальна площа квартир у будинку становить 7529,8 кв.м; Загальна площа місць загального користування у будинку становить 1791,27кв.м. Згідно вимог ст. 20 Закону України "Про обєднання співвласників багатоквартирного будинку" частка співвласника у загальному обсязі внесків і платежів на утримання, реконструкцію, реставрацію, проведення поточного і капітального ремонтів, технічного переоснащення спільного майна у багатоквартирному будинку встановлюється пропорційно до загальної площі квартири (квартир) та/або нежитлових приміщень, що перебувають у його власності. Отже на один метр площі квартир у будинку пропорційна відноситься 0,2378 кв.м. місць загального користування. 1791,27 / 7529,8 = 0,2378 кв.м. Площа квартири, що належить [PERSON] становить 131,1 кв.м. Площа місць загального користування, опалення яких компенсує [PERSON] у будинку, відповідно до ст.20 Закону України "Про ОСБВ" становить 31,18кв.м. (131,1 х 0,2378 = 31,1кв.м.) Враховуючи вищезазначене розрахунок заборгованості [PERSON] по компенсації за опалення місць загального користування становить: з 01 жовтня по 31 грудня 2009 року - 3 місяці х 3,62 грн/м2х31,18 м2 = 338,61 грн; з 01 січня по 31 липня 2010 року - 7 місяців х 3,62 грн/м2х31,18 м2 = 790,10 грн; з 01 серпня по 31 грудня 2010 року - 5 місяцівх3,62/м2х31,18 м2 = 620,48 грн; з 01 січня по 31 грудня 2011 року - 12 місяців х 3,98 грн/м2х31,18 м2 = 1 489,16 грн; з 01 січня по 31 грудня 2012 року - 12 місяців х 3,98 грн/м2 х 31,18 м2 = 1 489,16 грн; з 01 січня по 31 грудня 2013 року - 12 місяців х 3,98 грн/м2 х 31,18 м2 = 1 489,16 грн; з 01 січня по 31 січня 2014 року - 1 місяць х 3,98 грн/м2 х 31,18 м2 = 124,10 грн; з 01 лютого по 30 червня 2014 року - 5 місяців х 4,70 грн/м2 х 31,18 м2 = 732,73 грн; Всього: 7 073,50 гривень. На вимогу ОСББ "Прибрежний" [PERSON] у добровільному порядку вищезазначену заборгованість не сплатила, у зв'язку з чим ОСББ Прибрежний" змушено звернутися до суду. Просить суд визнати поважною причину пропуску позовної давності та поновити його, так як процесуальний строк був пропущений в зв'язку з тим, що ОСББ "Прибрежний" дізналося про порушення свого права при винесенні 16 березня 2015 року ухвали Вищого Спеціалізованого суду України по справі №6-5946 ск 15, яким було відмовлено об'єднанню у відкритті касаційного провадження по справі ОСББ "Прибрежний" про визнання незаконним встановлення автономного опалення в квартирі відповідачки; стягнути з відповідачки, що є власником квартири [ADDRESS] на його користь заборгованість по компенсації за житлово-комунальні послуги, а саме з опалення місць загального користування в розмірі 7 073,50 гривень в період з 01 жовтня 2009 року по 01 липня 2014 року та судові витрати по справі. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просить їх задовільнити. Представник відповідачки в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, надав суду свої заперечення проти позову, в яких зазначив, що позовні вимоги не визнають виходячи з підстав пропуску позивачем загального трирічного строку позовної давності, здійснення неправильних розрахунків та неподання доказів, про які є посилання в позові. Так, за умовами позовної заяви позивач зазначив про те, що загальна площа будинку становить 7 529,8 кв.м. Загальна площа місць загального користування у будинку становить 1 791,27 кв.м. Площа кватири [PERSON] становить 131,1 кв.м. Вищезазначені обставини, в частині загальної площі місць загального користування не доведені належними і допустимими доказами (щодо реалізації обовязку позивача довести обставини, на які останній посилається як на підставу своїх вимог ч. 1 ст. 60 ЦПК України), не визнаються відповідачем (ч. 1 ст. 61 ЦПК України), не є загальновідомими (ч. 2 ст. 61), заперечуються відповідачем, у звязку з чим підлягають доказуванню на загальних підставах належними і допустимими доказами. На даний час такі твердження позивача є припущеннями (на чому не може ґрунтуватись доказування ч. 4 ст. 60 ЦПК України). Відповідно до акту приймання житлового комплексу на баланс від 25 грудня 2005 року загальна площа місць загального користування становить 1 743,02 кв.м. (сходові клітини - 128 кв.м., вестибюль - 1 280 кв.м., поза квартирні коридори - 64 кв.м., сміттєкамери - 18 кв.м., насосна - 32 кв.м., котельна - 221,02 кв.м.) 1743,02 : 7581,63 = 0,2299 (а Позивачем зазначено 0,2378). Виходячи з такого загальна площа компенсації для [PERSON] становить не 31,1 кв.м., а 30,1 кв.м. (131,1 х 0,2299 = 30,1). Звертає увагу суду на те, що відповідно до ухвали Бабушкінського районного суду міста Дніпропетровська від 10 вересня 2015 року (провадження № 2-н/200/964/15, справа № 200/1715/15-ц) 18 серпня 2015 року стягувач звернувся до Бабушкінського районного суду міста Дніпропетровська із заявою про видачу судового наказу з вимогами, тотожними до вимог в даній справі. Заява була повернута стягувачеві. Отже, стягувач звернувся до суду з вимогами про стягнення заборгованості саме 18 серпня 2015 року. За умовами заяви про видачу судового наказу стягувач просив суд стягнути заборгованість з боржника з 01 жовтня 2009 року по 01 липня 2015 року (включно). Відповідно до положень ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. За умовами ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Згідно ч. 5 ст. 261 ЦК України за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. За зобов'язаннями, строк виконання яких не визначений або визначений моментом вимоги, перебіг позовної давності починається від дня, коли у кредитора виникає право пред'явити вимогу про виконання зобов'язання. Якщо боржникові надається пільговий строк для виконання такої вимоги, перебіг позовної давності починається зі спливом цього строку. Відповідно до ч. 1 ст. 267 ЦК України особа, яка виконала зобов'язання після спливу позовної давності, не має права вимагати повернення виконаного, навіть якщо вона у момент виконання не знала про сплив позовної давності. За умовами ч. 4 ст. 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Зазначив, що при будівництві та введенні до експлуатації житлового будинку № 30 проектом була передбачена власна котельня, яка у майбутньому була поставлена на баланс ОСББ і за нормами ОСББ має власну котельню. Відповідно до ст. 19 ЗУ «Про обєднання співвласників багатоквартирного будинку» спільне майно співвласників багатоквартирного будинку складається з неподільного та загального майна. Неподільне майно перебуває у спільній сумісній власності співвласників багатоквартирного будинку. Неподільне майно не підлягає відчуженню. Загальне майно перебуває у спільній частковій власності співвласників багатоквартирного будинку. Власники приміщень володіють, користуються і у встановлених цим Законом та цивільним законодавством межах розпоряджаються спільним майном. При відчуженні приміщення в жилому будинку право на частку неподільного майна підлягає відчуженню разом з приміщенням без виділення частки в натурі. Об'єкти права спільної власності на майно можуть бути передані в користування фізичній або юридичній особі або групі осіб у разі, якщо це не пов'язано з порушенням прав і інтересів інших співвласників неподільного та загального майна, які охороняються законом. За умовами ст. 1 ЗУ «Про обєднання співвласників багатоквартирного будинку » загальне майно - частина допоміжних приміщень житлового комплексу, що можуть використовуватися згідно з їх призначенням на умовах, визначених у статуті об'єднання (кладові, гаражі, в тому числі підземні, майстерні тощо); неподільне майно - неподільна частина житлового комплексу, яка складається з частини допоміжних приміщень, конструктивних елементів будинку, технічного обладнання будинку, що забезпечують належне функціонування жилого будинку; технічне обладнання багатоквартирного будинку - інженерні комунікації та технічні пристрої, які необхідні для забезпечення санітарно- гігієнічних умов та безпечної експлуатації квартир (загальні будинкові мережі тепло-, водо-, газо-. електропостачання, бойлерні та елеваторні вузли, обладнання протипожежної безпеки, вентиляційні канали та канали для димовидалення, обладнання ліфтів, центральних розподільних щитів електропостачання, елеваторних вузлів, а також елементи благоустрою території). Виходячи з вищезазначеного, обладнання котельні, що було встановлене до 2008 року (та було розібране з робочого стану та зникло, як фізично, так і з балансу), та нове обладнання котельні, встановлене у 2008 році - перебуває у спільній сумісній власності всіх власників житлових і нежитлових приміщень будинку № 30. ОСББ, підігріваючи воду з використанням обладнання, що останньому не належить, не надає послуги мешканцям житлового будинку, а здійснює діяльність з управління технічним обладнанням будинку (кришною котельнею), витрачаючи при цьому на газ, воду, електроенергію та робочу силу, виходячи з чого мешканці будинку (співвласники) зобовязані відшкодовувати витрати на вищезазначені елементи, а не сплачувати за послуги з теплопостачання та постачання гарячої води. У звязку з таким, ОСББ, при використанні майна співвласників будинку, не має права одержувати прибуток, а зобовязане з таких співвласників одержувати компенсацію за використані енергоносії, воду та заробітну плату. Виходячи з того, що діяльність ОСББ не обмежується управлінням загальним та неподільним майном співвласників будинку і визначається через послуги, що мають вартісну характеристику і не передбачають компенсації на матеріали, така діяльність відповідає ознакам систематичної діяльності, спрямованої на надання послуг, виконання робіт, з метою одержання прибутку. Така діяльність підлягає ліцензуванню. Відповідно до ст. 23 Закону України "Про теплопостачання" господарська діяльність з виробництва, транспортування, постачання теплової енергії підлягає ліцензуванню в порядку, встановленому законом. Відповідно до положень ст.4 ЗУ «Про обєднання співвласників багатоквартирного будинку» об'єднання створюється для забезпечення і захисту прав його членів та дотримання їхніх обов'язків, належного утримання та використання неподільного і загального майна, забезпечення своєчасного надходження коштів для сплати всіх платежів, передбачених законодавством та статутними документами. Об'єднання створюється як організація для здійснення функцій, визначених законом. Порядок надходження і використання коштів об'єднання визначається цим Законом та іншими законами України. В одному житловому комплексі може бути створене тільки одне об'єднання. Основна діяльність об'єднання полягає у здійсненні функцій, що забезпечують реалізацію прав власників приміщень на володіння та користування спільним майном членів об'єднання, належне утримання будинку -та прибудинкової території, сприяння членам об'єднання в отриманні житлово-комунальних та інших послуг належної якості за обґрунтованими цінами та виконання ними своїх зобов'язань, пов'язаних з діяльністю об'єднання. Об'єднання може здійснювати господарську діяльність для забезпечення власних потреб безпосередньо або шляхом укладення договорів з фізичними чи юридичними особами. Об'єднання є юридичною особою, яка створюється відповідно до закону, має печатку із своїм найменуванням та інші необхідні реквізити, а також розрахункові рахунки в установах банку. Об'єднання є неприбутковою організацією і не має на меті одержання прибутку для його розподілу між членами об'єднання. Отже, у разі, якщо послуги ОСББ з теплопостачання та постачання гарячої води є дійсно послугами, то ОСББ зобовязане одержати ліцензію та відшкодовувати співвласникам будинку вартість використання спільної сумісної власності останніх - загального та неподільного майна. Виходячи з вищезазначеного, вимоги про компенсацію за здійснення опалення місць загального користування, щодо розміру якої не зазначені обсяги і не доведені належними та допустимими доказами витрати позивача на робочу силу та енергоносії, не вважаються такими, що ґрунтуються на нормах чинного законодавства України, у звязку з чим вимоги про стягнення заборгованості, в межах строку позовної давності, не підлягають задоволенню. Просить суд застосувати до вимог позивача, заявлений відповідачем, загальний трирічному строк позовної давності, у звязку з чим у задоволенні позовних вимог, заявлених позивачем про стягнення заборгованості за період до 18 серпня 2012 року, відмовити в повному обсязі. Через неподання позивачем доказів, що підтверджували б обставини, на які останній посилається як на підставу своїх матеріально-правових вимог, а також неправильний розрахунок площі, за яку здійснюється компенсація, не визначення вартості витрат, які б мали б бути компенсовані, прошу відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі. Вислухавши сторони, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. За правилами статей 10, 60 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до частини 1 статті 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч. 1 ст. 58 ЦПК). Судом встановлено, що ОСББ "Прибрежний" є юридичною особою, створеною власниками квартир з метою ефективного утримання та використання неподільного і загального майна житлового комплексу по вул.Миронова,30, м.Дніпро, у відповідності до ЗУ "Про об'єднання співвласників багатоквартирного будинку" та забезпечує утримання будинку та прибудинкової території, обслуговування ліфтів, вивезення твердих побутових відходів, освітлення місць загального користування, теплопостачання в жилі та допоміжні приміщення споживачів тощо, які проживають за вказаної адресою, в тому числі і в квартирі №2, та несе експлуатаційні витрати на вищезазначені цілі, що підтверджується копією статуту обєднання співвласників багатоквартирного будинку "Прибрежний", затвердженого зборами співвласників від 02 листопада 2005 року, дата реєстрації 30 листопада 2005 року, номер запису 12241050001017104, копією свідоцтва про державну реєстрацію юридичної особи серії А00 №415319 від 21 вересня 2005 року номер запису про державну реєстрацію 12241020000017104. Власником вказаної квартири на момент виникнення спірних правовідносин була відповідачка, яка зареєстрована [INFO], що підтверджується Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо об'єкта нерухомого майна №74428437 від 30 листопада 2016 року та довідкою адресно-довідкового бюро підрозділу ГУДМС УДМС України в Дніпропетровській області від 02 вересня 2015 року. Відповідно до ст. 10 Закону України "Про приватизацію державного житлового фонду" власники квартир багатоквартирних будинків та житлових приміщень у гуртожитку є співвласниками допоміжних приміщень у будинку чи гуртожитку, технічного обладнання, елементів зовнішнього благоустрою і зобов'язані брати участь у загальних витратах, пов'язаних з утриманням будинку і прибудинкової території відповідно до своєї частки у майні будинку чи гуртожитках. Допоміжні приміщення (кладовки, сараї і т. ін.) передаються у власність квартиронаймачів безоплатно і окремо приватизації не підлягають. Заборгованість власників квартир по укладених угодах, пов'язаних з утриманням будинку та оплатою комунальних послуг, стягується в судовому порядку. Власники квартир, приміщень, що не обладнані приладами обліку, зобов'язані укласти договір про обслуговування та оплату комунальних послуг з управителем незалежно від членства в об'єднанні. Відмова від укладення договору, від оплати рахунків або несплата рахунків не допускається. Такі дії є порушенням прав інших членів об'єднання і підставою для звернення до суду про стягнення заборгованості із плати по відповідних рахунках у примусовому порядку. Згідно статей 67,68 Житлового кодексу України, Закону України "Про об'єднання співвласників багатоквартирного будинку", Статуту ОСББ "Прибрежний" споживач зобов'язаний своєчасно вносити плату за отримані житлово-комунальні послуги та брати участь у покритті витрат об'єднання на експлуатацію та ремонт житлового будинку, утримання прибудинкової території, освітлення місць загального користування, поточного ремонту тощо. Відповідно до ч.2 ст.382 Цивільного кодексу України власникам квартири у дво- або багатоквартирному житловому будинку належать на праві спільної сумісної власності приміщення загального користування, опорні конструкції будинку, механічне, електричне, сантехнічне та інше обладнання за межами або всередині квартири, яке обслуговує більше однієї квартири, а також споруди, будівлі, які призначені для забезпечення потреб усіх власників квартир, а також власників нежитлових приміщень, які розташовані у житловому будинку. Відповідно до положень ст.ст.319, 320 Цивільного кодексу України власник зобов'язаний утримувати належне йому майно, а відповідно до п.5 ч.3 ст.20 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" споживач зобов'язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки встановлені договором або законом. Відповідно до ст. 19 ЗУ «Про обєднання співвласників багатоквартирного будинку» спільне майно співвласників багатоквартирного будинку складається з неподільного та загального майна. Неподільне майно перебуває у спільній сумісній власності співвласників багатоквартирного будинку. Неподільне майно не підлягає відчуженню. Загальне майно перебуває у спільній частковій власності співвласників багатоквартирного будинку. Власники приміщень володіють, користуються і у встановлених цим Законом та цивільним законодавством межах розпоряджаються спільним майном. При відчуженні приміщення в жилому будинку право на частку неподільного майна підлягає відчуженню разом з приміщенням без виділення частки в натурі. Об'єкти права спільної власності на майно можуть бути передані в користування фізичній або юридичній особі або групі осіб у разі, якщо це не пов'язано з порушенням прав і інтересів інших співвласників неподільного та загального майна, які охороняються законом. За умовами ст. 1 ЗУ «Про обєднання співвласників багатоквартирного будинку » загальне майно - частина допоміжних приміщень житлового комплексу, що можуть використовуватися згідно з їх призначенням на умовах, визначених у статуті об'єднання (кладові, гаражі, в тому числі підземні, майстерні тощо); неподільне майно - неподільна частина житлового комплексу, яка складається з частини допоміжних приміщень, конструктивних елементів будинку, технічного обладнання будинку, що забезпечують належне функціонування жилого будинку; технічне обладнання багатоквартирного будинку - інженерні комунікації та технічні пристрої, які необхідні для забезпечення санітарно- гігієнічних умов та безпечної експлуатації квартир (загальні будинкові мережі тепло-, водо-, газо-. електропостачання, бойлерні та елеваторні вузли, обладнання протипожежної безпеки, вентиляційні канали та канали для димовидалення, обладнання ліфтів, центральних розподільних щитів електропостачання, елеваторних вузлів, а також елементи благоустрою території). Відповідно до ст. 23 Закону України "Про теплопостачання" господарська діяльність з виробництва, транспортування, постачання теплової енергії підлягає ліцензуванню в порядку, встановленому законом. Відповідно до положень ст.4 ЗУ «Про обєднання співвласників багатоквартирного будинку» об'єднання створюється для забезпечення і захисту прав його членів та дотримання їхніх обов'язків, належного утримання та використання неподільного і загального майна, забезпечення своєчасного надходження коштів для сплати всіх платежів, передбачених законодавством та статутними документами. Об'єднання створюється як організація для здійснення функцій, визначених законом. Порядок надходження і використання коштів об'єднання визначається цим Законом та іншими законами України. В одному житловому комплексі може бути створене тільки одне об'єднання. Основна діяльність об'єднання полягає у здійсненні функцій, що забезпечують реалізацію прав власників приміщень на володіння та користування спільним майном членів об'єднання, належне утримання будинку -та прибудинкової території, сприяння членам об'єднання в отриманні житлово-комунальних та інших послуг належної якості за обґрунтованими цінами та виконання ними своїх зобов'язань, пов'язаних з діяльністю об'єднання. Об'єднання може здійснювати господарську діяльність для забезпечення власних потреб безпосередньо або шляхом укладення договорів з фізичними чи юридичними особами. Об'єднання є юридичною особою, яка створюється відповідно до закону, має печатку із своїм найменуванням та інші необхідні реквізити, а також розрахункові рахунки в установах банку. Об'єднання є неприбутковою організацією і не має на меті одержання прибутку для його розподілу між членами об'єднання. У відповідності до ст.615 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов'язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушене зобов'язання. Згідно до ч.1 ст.625 Цивільного кодексу України відповідач не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Згідно вимог ст. 20 Закону України "Про обєднання співвласників багатоквартирного будинку" частка співвласника у загальному обсязі внесків і платежів на утримання, реконструкцію, реставрацію, проведення поточного і капітального ремонтів, технічного переоснащення спільного майна у багатоквартирному будинку встановлюється пропорційно до загальної площі квартири (квартир) та/або нежитлових приміщень, що перебувають у його власності. Відповідно до положень ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. За умовами ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Згідно ч. 5 ст. 261 ЦК України за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. За зобов'язаннями, строк виконання яких не визначений або визначений моментом вимоги, перебіг позовної давності починається від дня, коли у кредитора виникає право пред'явити вимогу про виконання зобов'язання. Якщо боржникові надається пільговий строк для виконання такої вимоги, перебіг позовної давності починається зі спливом цього строку. Відповідно до ч. 1 ст. 267 ЦК України особа, яка виконала зобов'язання після спливу позовної давності, не має права вимагати повернення виконаного, навіть якщо вона у момент виконання не знала про сплив позовної давності. За умовами ч. 4 ст. 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту (стаття 267 ЦК України). Позивач надав заяву про поновлення строку позовної давності, посилаючись на те, що процесуальний строк був пропущений в зв'язку з тим, що ОСББ "Прибрежний" дізналося про порушення свого права при винесенні 16 березня 2015 року ухвали Вищого Спеціалізованого суду України по справі №6-5946 ск 15, яким було відмовлено об'єднанню у відкритті касаційного провадження по справі ОСББ "Прибрежний" про визнання незаконним встановлення автономного опалення в квартирі відповідачки, однак суд з не може визнати поважною причиною пропуску строку позовної давності цю обставину, оскільки, з долучених до матеріалів справи копій ухвали апеляційного суду Дніпропетровської області від 01 липня 2014 року та Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16 березня 2015 року по справі №6-5946 ск 15, випливає, що вони винесені в іншій справі за позовом Об'єднання співвласників багатоквартирного будинку "Прибрежний" до Особи №2, третя особа ПАТ "Дніпрогаз" про визнання дій незаконними, зобов'язання виконати певні дії. Копією ухвали Бабушкінського районного суду міста Дніпропетровська від 10 вересня 2015 року (провадження № 2-н/200/964/15, справа № 200/1715/15-ц) 18 серпня 2015 року позивач звернувся до Бабушкінського районного суду міста Дніпропетровська із заявою про видачу судового наказу з вимогами, тотожними до вимог в даній цивільній справі. Вказану заяву було повернуто стягувачу, в зв'язку з тим, що боржник [PERSON] зареєстрована в [INFO]. 05 листопада 2015 року позивач звернувся до Першотравенського міського суду Дніпропетровської області із аналогічною заявою про видачу судового наказу, яку 25 листопада 2015 року було задоволено та видано судовий наказ. Ухвалою Першотравенського міського суду від 18 грудня 2015 року судовий наказ №186/1626/15-ц було скасовано та роз'яснено, що заявлені стягувачем вимоги можуть бути розглянуті в позовному провадженні з додержанням загальних правил щодо пред'явлення позову. 25 лютого 2016 року позивач звернувся з вказаним позовом до суду. Позивач звернувся до суду з вимогою про стягнення заборгованості з відповідачки 18 серпня 2015 року, розрахунок боргу надав за період з 01 жовтня 2009 року по 30 червня 2014 року. Тому суд вважає, що позивачем пропущено строк позовної давності за вимогою про стягнення з відповідачки заборгованості компенсації за житлово-комунальні послуги - опаленню місць загального користування за період з 01 жовтня 2009 року по вересень 2012 року і в задоволенні позову в цій частині слід відмовити в зв'язку з пропуском строку позовної давності. Що стосується позовних вимог в частині стягнення з відповідачки заборгованості компенсації за житлово-комунальні послуги - опаленню місць загального користування за період з вересня 2012 року по липень 2014 року суд вважає, що вони підлягають задоволенню з наступного розрахунку. Актом приймання житлового комплексу на баланс від 25 грудня 2005 року підтверджується, що будинок №30 по вул.Миронова, м.Дніпропетровська за рішенням загальних зборів приймається від АТЗТ "НВО "Созидатель" на баланс ОСББ "Прибрежний". Загальна площа місць загального користування становить 1 743,02 кв.м. (сходові клітини - 128 кв.м., вестибюль - 1 280 кв.м., поза квартирні коридори - 64 кв.м., сміттєкамери - 18 кв.м., насосна - 32 кв.м., котельна - 221,02 кв.м.) Таким чином, 1 743,02 : 7 581,63 = 0,2299 (а позивачем зазначено 0,2378). Виходячи з викладеного, загальна площа компенсації для [PERSON] становить не 31,1 кв.м., як зазначає позивач, а 30,1 кв.м. (131,1 х 0,2299 = 30,1). Враховуючи вищезазначене розрахунок заборгованості [PERSON] по компенсації за опалення місць загального користування становить: з 01 вересня по 31 грудня 2012 року - 4 місяці х 3,98 грн/м2 х 30,1 м2 = 479,20 гривень; з 01 січня по 31 грудня 2013 року - 12 місяців х 3,98 грн/м2 х 30,1 м2 = 1 437,58 гривень; з 01 січня по 31 січня 2014 року - 1 місяць х 3,98 грн/м2 х 30,1 м2 = 119,80 гривень; з 01 лютого по 30 червня 2014 року - 5 місяців х 4,70 грн/м2 х 30,1 м2 = 707,35 гривень. Всього: 2 743,93 гривень, що підлягають стягненню з відповідачки на користь позивача. Відповідно до положень ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Згідно ч.2 ст.99 ЦПК України у разі відмови в прийнятті заяви про видачу судового наказу або в разі скасування судового наказу внесена сума судового збору стягувачу не повертається. У разі пред'явлення стягувачем позову до боржника у порядку позовного провадження сума судового збору сплаченого за подання заяви про видачу судового наказу зараховується до суми судового збору, встановленої за позовну заяву. Відтак, позивачем сплачено судовий збір при пред'явленні позову до суду в розмірі 609,00 гривень, 160,00 гривень та 609,00 гривень = 1 378,00 гривень. Задоволено судом позовні вимоги позивача в сумі 2 743,93 гривень, що складає 39% від заявленої ціни позову. Тому, підлягає стягненню з відповідачки на користь позивача судовий збір в розмірі 537,42 гривень (39% від 1 378,00 гривень). На підставі викладеного,

Outcome: approved