Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-20 00:00:00

05.06. 2014 року ПАТ звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 08.02.2008 року між ПАТ «Дельта Банк» та відповідачем у простій письмовій формі був укладений кредитний договір №003-14024-080208, відповідно до умов якого позивач надав відповідачу кредит в сумі 1520 грн. на споживчі цілі на придбання певного майна, 273 грн. 60 коп. для сплати страхового платежу, що разом складають суму кредиту 1793 грн. 60 коп. Кредит надано строком на 24 місяці до 07 лютого 2010 року, з умовами сплати за користування кредитом відсотків у розмірі 12 % на рік, а також, за ведення кредитної справи в розмірі 1,55 % в місяць. Посилаючись на наявність заборгованості у відповідача станом на 28.02.2014 року та небажанням погашати її у добровільному порядку, банк звернувся до суду з даним позовом, в якому просить стягнути на його користь з відповідача заборгованість за кредитним договором у розмірі 1164,20 грн., з яких: 664.57 грн. - заборгованість за кредитом, 27.03 грн. - заборгованість по відсоткам, 472.60 грн. - заборгованість по комісії. Судові витрати просив покласти на відповідача. Позивач у судове засідання не з'явився, про час та місце судового розгляду повідомлений належним чином, надав заяву про розгляд справи за його відсутності. Відповідно до положень ч.2 ст. 158 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Відповідач до суду з»явився та просив у задоволенні позову відмовити, зіславшись на пропущення позивачем строку позовної давності. Заслухав пояснення відповідача, дослідив письмові докази, надані сторонами, суд вважає, що у задоволенні позову необхідно відмовити . До такого суд прийшов на підставі встановлених у судовому засіданні обставин. Як вбачається з матеріалів справи і таке встановлено судом, 08.02.2008 року між ПАТ «Дельта Банк» та відповідачем у простій письмовій формі був укладений кредитний договір №003-14024-080208, відповідно до умов якого позивач надав відповідачу кредит в сумі 1520 грн. на споживчі цілі на придбання певного майна, 273 грн. 60 коп. для сплати страхового платежу, що разом складають суму кредиту 1793 грн. 60 коп. Кредит надано строком на 24 місяці до 07 лютого 2010 року, з умовами сплати за користування кредитом відсотків у розмірі 12 % на рік, а також, за ведення кредитної справи в розмірі 1,55 % в місяць. Позичальник щомісяця не пізніше 8 числа повинен сплачувати 113 грн. обов»язкового платежу ( п. 2.9) Позивач свої зобов»язання належним чином виконав та надав кредит у встановленому розмірі, що підтверджується меморіальним ордером №5319499 від 08.02.2008 року. Як вбачається з наданого позивачем розрахунку заборгованості, сума заборгованості станом на 28.02.2014 року за кредитним договором №003-14024 - 080208 від 08.02. 2008 року становить 1164 грн. 20 коп. з яких: 664.57 грн. - заборгованість за кредитом, 27.03 грн. - заборгованість по відсоткам, 472.60 грн. - заборгованість по комісії. Відповідно до цього розрахунку, остання сума сплачена позичальником була у вересні 2008 року. Таким чином, судом встановлено, що між сторонами мають місце правовідносини, що пов»язані зі споживчим кредитним договором, які регулюються Цивільним кодексом України, Законом України "Про захист прав споживачів", постановою Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року №5 "Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин". Так, відповідно до статті 526, частин 1 статті 530 ЦК зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог -відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Ст. 629 ЦК України передбачено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами та згідно ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Відповідно до п.3. ч.1. ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. За вимогами до ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов»язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 ЦК України. Кредитний договір укладається у письмовій формі та до відносин за кредитним договором застосовуються положення договору. Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Одним із видів порушення зобов'язання є прострочення - невиконання зобов'язання в обумовлений сторонами строк. При цьому в законодавстві визначаються різні поняття як "строк дії договору", так і "строк (термін) виконання зобов'язання" (статті 530, 631 ЦК). Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Ст. 256 ЦК визначено, що позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутись до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлена тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК). Перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила ( ст. 261ЦК України) Сплив позовної давності є підставою для відмови у позові (стаття 267 ЦК, п. 31 Пленуму ВССУ). Перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов'язку. Після переривання перебіг позовної давності починається заново (стаття 264 ЦК). Частиною 5 статті 261 ЦК передбачено, що за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. Строк виконання кожного щомісячного зобов'язання згідно з частиною 3 статті 254 ЦК України спливає у відповідне число останнього місяця строку. Дослідив письмові докази, надані позивачем, судом встановлено що п 1.2 Договору сторони встановили строк дії договору - не пізніше 7 лютого 2010 року на умовах визначених цим Договором. Також п. 10.1 встановлено строк виконання зобов»язання за цим Договором - до повного виконання сторонами зобов'язань за цим договором, а п.2.9 Договору визначили умови щомісячного повернення кредитних коштів. Таким чином, погашення кредитної заборгованості та строки сплати чергових платежів визначено місяцями. Умовами договору передбачено розмір обов'язкового мінімального щомісячного платежу і його складові. Отже, поряд зі встановленням строку дії договору сторони встановили і строки виконання боржником окремих зобов'язань, тобто внесення щомісячних платежів, що входять до змісту зобов'язання, яке виникло на основі договору. Оскільки умовами договору між сторонами встановлені окремі самостійні зобов'язання, які деталізують обов'язок відповідача повернути весь борг частинами, то право позивача вважається порушеним з моменту недотримання позичальником строку погашення кожного щомісячного платежу, а відтак і початок перебігу позовної давності за кожний черговий платіж починається з моменту порушення строку його погашення. Така правова позиція міститься у постановах Верховного Суду України від 6 листопада та 20 листопада 2013 року ( справи № 6-116 цс 13 та №6-126 цс 13) і є обов'язковими для застосування судами України відповідно до положень ч.1 ст. 360-7 ЦПК України. Отже, звернувшись до суду 05.06.2014 року позивач має право на стягнення платежів, строк внесення яких настав після 05.06.2011 року. За розрахунком, наданим позивачем, станом на червень 2011 року вся заборгованість по кредиту є простроченою та пред»явлена поза межами строку позовної давності, так як вона виникла ще у 2009 року, про що було відомо ПАТ, а тому відповідно до ст. 267 ЦК задоволенню не підлягає. Доказів поважності причин пропуску позовної давності, позивач до суду не надав. Також, на підставі вимог ст. 88 ЦПК України, при відмові у задоволенні позову, судові витрати , сплачені позивачем при подачі позову до суду, стягненню не підлягають.

Outcome: dismissed