Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-31 00:00:00

23 грудня 2014 року публічне акціонерне товариство комерційний банк "ПриватБанк" (далі ПАТ КБ ПриватБанк") звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором в сумі 46287,15 гривень, посилаючись на те, що 18 серпня 2007 року між ЗАТ КБ "ПриватБанк", правонаступником якого є ПАТ КБ ПриватБанк", та [PERSON]М був укладений кредитний договір № HAXRRX11360494 згідно до якого відповідачеві було надано кредит у розмірі 5252,16 гривень на строк 12 місяців зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 1,0 % на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом, щомісячної винагороди за надання фінансового інструменту у розмірі 70,90 грн. та єдиноразової винагороди за надання фінансового інструменту у розмірі 875,36 грн. Відповідач умов договору належним чином не виконує та станом на 28.11.2014 року має заборгованість 46287,15 грн., яка складається з наступного: - 10517,18 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; - 141,80 грн. заборгованість з комісії за користування кредитом; - 32947,83 грн. пеня за несвоєчасність виконання зобов»язань за договором; а також штрафи відповідно до пункту 5.3 Умов надання споживчого кредиту: - 500 грн. штраф ( фіксована частина); - 2180,34 грн. штраф (процентна складова) Просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором в сумі 46287,15\~грн. та покласти на відповідача витрати повязані з розглядом справи у суді. Представник позивача в судове засідання не зявився, надав суду заяву, про розгляд справи за його відсутності. Позовні вимоги підтримав в повному обсязі, не заперечував проти заочного розгляду справи. (а.с.208) Відповідач [PERSON], будучи належним чином повідомленою про день та місце розгляду справи, в судове засідання не зявилась, подала заперечення проти позову, в яких просила застосувати до спірних правовідносин строк позовної давності та в задоволенні позову відмовити. Справа призначалась до розгляду неодноразово, відповідачеві [PERSON] направлялися повістки, одна з яких повернулась до суду як не вручена поштою з відміткою за закінченням терміну зберігання, інша була вручена відповідачеві [PERSON] особисто. Зазначене свідчить, що відповідач [PERSON] не бажає отримувати повістки, з»являтися в судові засідання та не цікавиться розглядом справи. Відповідно до ст. 169 ЦПК України суд відкладає розгляд справи в межах строків, встановлених ст.157 цього Кодексу, у разі неявки в судове засідання однієї із сторін, про яких немає відомостей, що їм вручені судові повістки, або оповіщених у встановленому порядку про час і місце судового розгляду, якщо вони повідомили про причини неявки, які судом визнані поважними. Неявка сторін, або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час і місце розгляду справи, не перешкоджає розглядові справи. Враховуючи строки розгляду справи суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності відповідача [PERSON], оскільки вона належним чином повідомлена про час і місце розгляду справи та без поважних причин повторно не зявилась в судове засідання, заяви про розгляд справи у її відсутності не надала. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд , перевірив матеріали справи вважає, що позов підлягає частковому задоволенню. В судовому засіданні встановлено, що 18 серпня 2007 року між ЗАТ КБ "ПриватБанк", правонаступником якого є ПАТ КБ ПриватБанк", та [PERSON]М був укладений кредитний договір № HAXRRX11360494 згідно до якого відповідачеві було надано кредит у розмірі 5252,16 гривень на строк 12 місяців зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 1,0 % на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом, щомісячної винагороди за надання фінансового інструменту у розмірі 70,90 грн. та єдиноразової винагороди за надання фінансового інструменту у розмірі 875,36 грн.(а.с.5) Погашення заборгованості повинно було здійснюватись щомісячно в період з «20» по «25» число кожного місяця шляхом внесення щомісячного платежу у розмірі 537,96 грн. для погашення заборгованості за кредитом, яка складається із заборгованості за кредитом, відсотками, винагородою, комісією, а також інших витрат згідно Умов та правил надання банківських послуг. Для виконання зобовязань за кредитним договором банк відкрив [PERSON] рахунок 20095058507285 для зарахування коштів, спрямованих на погашення заборгованості по кредиту, відсоткам, винагороді та іншим платежам. ПАТ КБ «ПриватБанк» є правонаступником прав та обовязків ЗАТ КБ «ПриватБанк», у звязку з чим на підставі рішення загальних зборів акціонерів від 30.04.2009 року змінено найменування з ЗАТ КБ «ПриватБанк» на ПАТ КБ «ПриватБанк», про що зазначено у п.1.1.Статуту ПАТ КБ «ПриватБанк»(а.с.1 зворот) Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Договір є обовязковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України). Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обовязків (частина перша статті 626 ЦК України). Визначення поняття зобовязання міститься у частині першій статті 509 ЦК України. Відповідно до цієї норми зобовязання це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Згідно з нормою статті 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідач [PERSON] зобовязана була повернути кредит та сплатити відсотки, а також інші платежі за його користування у строк до 17.08.2008 року, проте вказані зобовязання не виконала. Згідно додаткової угоди від 07.02.2011 року до кредитного договору № HAXRRX11360494 від 18.08.2007 року [PERSON] добровільно передала в додаткове забезпечення за кредитно-заставним договором № HAXRRX11360494 майно - телефон марки Soni Ericson R750 2005 року, зарядний пристрій, упаковку. Вказаною угодою сторони визначили обсяг заборгованості за кредитним договором станом на 07.02.2011 року, а саме 22290 грн.(а.с.59) Додаткова угода є невід»ємною частиною кредитного договору № HAXRRX11360494 від 18.08.2007 року та діє до повного виконання зобовязань за кредитно-заставним договором . 12.06.2013 року відбулась реалізація майна переданого за додатковою угодою, та отримані від реалізацій кошти зараховані в рахунок погашення заборгованості (а.с.60) Крім того [PERSON] частково погашено заборгованість шляхом внесення платежів: 14.01.2010 року у розмірі 4451,28 грн., 07.02.2011 року у розмірі 750 грн., 11.03.2011 року у розмірі 200,00 грн., 12.06.2013 року 115 грн.(а.с.60) Згідно із розрахунком заборгованості відповідач [PERSON] станом на 28.11.2014 року має заборгованість 46287,15 грн., яка складається з наступного: - 10517,18 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; - 141,80 грн. заборгованість з комісії за користування кредитом; - 32947,83 грн. пеня за несвоєчасність виконання зобов»язань за договором; а також штрафи відповідно до пункту 5.3 Умов надання споживчого кредиту: - 500 грн. штраф ( фіксована частина); - 2180,34 грн. штраф (процентна складова) (а.с.4) У разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (стаття 611 ЦК України). Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання) (стаття 610 ЦК України). Одним із видів порушення зобовязання є прострочення невиконання зобовязання в обумовлений сторонами строк. Цивільно-правова відповідальність це покладення на правопорушника основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обовязку новим, або у приєднанні до невиконаного обовязку нового додаткового. Покладення на боржника нових додаткових обовязків як заходу цивільно-правової відповідальності має місце, зокрема, у випадку стягнення неустойки (пені, штрафу). Відповідно до ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (ч. 2\~\~ ст. 549 ЦК України).\~\~Пенею\~є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання (ч. 3 ст. 549 ЦК України). У той самий час, згідно із ст. 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобовязаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. На відміну від процентів, які є\~ платою за користування чужими грошима, неустойка є засобом забезпечення виконання зобовязання і одночасно способом цивільно-правової відповідальності. Відповідно до п.5.1 Умов надання споживчого кредиту при порушенні позичальником будь-якого із зобовязань, передбачених заявою та п.п.3.2.2, 3.2.3 даних Умов, банк має право нарахувати, а Позичальник зобовязується сплатити пеню в розмірі 0,15% від суми простроченого платежу, але не менше 1 гривні за кожен день прострочки платежу. Відповідно до п.5.3 Умов при порушенні позичальником строків платежів по будь-якому із грошових зобовязань, передбачених договором більш ніж на 30 днів, позичальник зобовязаний сплатити банку штраф у розмірі 500 грн.+ 5% від суми заборгованості. З зазначеного вбачається, що п.5.1, та п.5.3 Умов та правил надання банківських послуг передбачена юридична відповідальність одного виду за одне й те саме правопорушення. За положеннями ст. 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Таким чином пеня та штрафи не можуть бути стягнені одночасно з відповідача [PERSON], а тому суд відмовляє позивачеві в задоволенні позову про стягнення з [PERSON] суми штрафів 2680,34 грн. Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови в позові (частина четверта статті 267 ЦК України). Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України). Для окремих видів вимог законом встановлена спеціальна позовна давність. Зокрема, частина друга статті 258 ЦК України передбачає, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України). Так, за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (частина пята статті 261 ЦК України. Як вбачається з Умов надання споживчого кредиту фізичним особам строк позовної давності встановлений п»ять років. При цьому зазначені умови не містять підпису відповідача. Доказів того, що саме ці умови розумів відповідач, підписуючи заяву позичальника позивачем до суду не надано. У заяві позичальника домовленість сторін, щодо збільшення строку позовної давності відсутня. Таким чином суд застосовує до спірних правовідносин загальну позовну давність три роки та спеціальну 1 рік. Згідно додаткової угоди від 07.02.2011 року до кредитного договору № HAXRRX11360494 від 18.08.2007 року сторони визначили обсяг заборгованості за кредитним договором станом на 07.02.2011 року , а саме 22290 грн., визначили, що додаткова угода є невід»ємною частиною кредитного договору № HAXRRX11360494 від 18.08.2007 року та діє до повного виконання зобовязань за кредитно-заставним договором. (а.с.59) При цьому [PERSON] частково погашено заборгованість шляхом внесення платежів: 14.01.2010 року у розмірі 4451,28 грн., 07.02.2011 року у розмірі 750 грн., 11.03.2011 року у розмірі 200,00 грн., 12.06.2013 року 115 грн. (а.с.60) Таким чином, суд вважає, що 07.02.2011 року [PERSON] вчинено дії, що свідчать про визнання нею свого боргу та інших обов»язків по кредитному договору. Відповідно до ст. 264 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обовязку Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується. Таким чином, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, в частині стягнення з відповідача [PERSON] 10517,18 грн. - заборгованості по процентам за користування кредитом та 141,80 грн. заборгованості з комісії за користування кредитом. Що стосується вимог про стягнення 32947,83 грн. пені за несвоєчасність виконання зобов»язань за договором, вказані вимоги задоволенню не підлягають в звязку з пропуском строків позовної давності. Відповідно до ч.1 ст. 88 ЦПК України стороні на користь якої ухвалено рішення суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. Однією з умов здійснення такої компенсації є документальне підтвердження того, що сторона, на користь якої ухвалено рішення, дійсно понесла ці судові витрати. Судовий збір в сумі 243,60 грн. підлягає стягненню з відповідача згідно платіжного доручення № PROM8BІYJY від 28 листопада 2014 року на користь позивача пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: partial