Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-01 00:00:00

АТ КБ "Приватбанк" звернулось до Комінтернівського районного суду м. Харкова з позовом до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , в якому з урахуванням уточнень від 19.02.2020 року просить стягнути солідарно з відповідачів на користь позивача заборгованість за кредитним договором HAL5GK01270014 від 27.05.2008 року у розмірі 19 668, 01 доларів США (заборгованість по відсоткам за користування кредитом), що за курсом НБУ станом на 23.09.2019 року складає 480 489, 48 грн., та судовий збір в сумі 7 207, 34 грн. В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що 27.05.2008 року між АТ КБ\~"Приватбанк" та [PERSON] укладено кредитний договір HAL5GK01270014, у відповідності до умов якого [PERSON] отримала кредит у розмірі 51 048, 00 доларів США на термін до 26.05.2020 року зі сплатою відсотків за користування кредитом. Згідно умов договору [PERSON] зобов`язалась щомісяця та у визначені строки здійснювати погашення частини суми заборгованості, проценти за користування кредитом та інші платежі. В забезпечення зобов`язань [PERSON] за кредитним договором між АТ КБ\~"Приватбанк" та [PERSON] укладено договір поруки, відповідно до якого поручитель та позичальник відповідають перед банком як солідарні боржники. Крім того, в забезпечення зобов`язань [PERSON] за кредитним договором між АТ КБ\~"Приватбанк" та [PERSON] також укладено договір поруки, відповідно до якого поручитель та позичальник відповідають перед банком як солідарні боржники. У порушення умов кредитного договору від 27.05.2008 року про належне, повне і своєчасне виконання зобов`язань, [PERSON] зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконує, не сплачує щомісячні платежі, в результаті чого станом на 23.08.2019 року [PERSON] має заборгованість по відсоткам за користування кредитом в розмірі 19 668, 01 доларів США, що зумовило звернення позивача до суду з цим позовом. Відповідачем [PERSON] 02.03.2020 подано до суду заяву про застосування строків позовної давності , в якій вона просить відмовити в задоволенні позовних вимог, які заявлені поза межами строків позовної давності. В обґрунтування своєї заяви [PERSON] посилається на те, що нею останній раз було сплачено за відсотками 03.07.2014 року в розмірі 11.66 доларів США. Кредитним договором передбачено, що період сплати вважається період з 1-го по 5-те число кожного місяця. Вищевказані кошти в розмірі 11.66 доларів США були частиною від належної до сплати суми процентів, таким чином позивач знав про порушення свого права ще з 06.07.2014 року за процентами, так як після 5 числа відповідачем не було здійснено оплату, а позов подав лише у січні 2020 року. На думку відповідача, днем дострокового припинення Кредитного договору є 30 листопада 2014 року. Оскільки зі спливом строку, на який була надана позика, припинилось право позивача нараховувати проценти за договором позики, то після 30.11.2014 року позивач не міг нараховувати такі проценти. АТ КБ\~"Приватбанк" 23.03.2020 року надало до суду відповідь на заяву про застосування строків позовної давності, в якому зазначило, що отримані відповідачем кредитні кошти до теперішнього часу банку не повернуті, тим самим, враховуючи, що договір не є розірваним або припиненим згідно правових підстав визначених ЦК, відсутні підстави для припинення щомісячного нарахування відсотків на суму простроченої заборгованості по кредиту як плати за весь час фактичного користування кредитними коштами. Згідно умов договору строк виконання зобов`язання спливає 26.05.2020 року. Позивач звернувся до суду з позовом 10.12.2019 року - до спливу строку позовної давності. У зв`язку з цим, обставини на які відповідач посилається, не відповідають дійсності, а строк позовної давності позивачем дотримано при зверненні до суду. Враховуючи викладене, просить суд задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Ухвалою Комінтернівського районного суду м. Харкова від 21.02.2020 року відкрито провадження по справі та призначено її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження. Ухвалою Комінтернівського районного суду м. Харкова від 12.03.2020 року задоволено заяву [PERSON] про перехід від розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження до розгляду справи за правилами загального позовного провадження. Ухвалою Комінтернівського районного суду м. Харкова від 01.06.2020 року закрито підготовче провадження у справі та призначено її розгляд по суті у відкритому судовому засіданні. У судове засідання представник позивача не з`явився, в позовній заяві просив розглядати справу за його відсутності на підставі наявних в матеріалах справи доказів. Представник відповідача [PERSON] - адвокат Захаров О.О. у судове засідання не з`явився, надав до суду заяву, в якій просив розглядати справу за його відсутності на підставі наявних в матеріалах справи доказів. Відповідно до п. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилась, про дату, час і місце розгляду справи повідомлена у встановленому законом порядку шляхом направлення судової повістки на адресу зареєстрованого місця проживання, причини неявки суду не повідомила, відзив на позов не надала. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлений у встановленому законом порядку шляхом направлення судової повістки на адресу зареєстрованого місця проживання, причини неявки суду не повідомив, відзив на позов не надав. Відповідно до ч. 2\~ст. 247 ЦПК України, враховуючи неявку в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Розглянувши матеріали справи, дослідивши надані докази в їх сукупності, суд встановив наступні фактичні обставини та відповідні правовідносини. З матеріалів справи судом встановлено, що 27.05.2008 року між ПАТ КБ "Приват Банк" та [PERSON] укладено кредитний договір HAL5GK01270014, у відповідності до умов якого [PERSON] отримала кредит у розмірі 51 048, 00 доларів США. на термін до 26.05.2020 року зі сплатою відсотків за користування кредитом. Згідно умов договору [PERSON] зобов`язалась щомісяця та у визначені строки здійснювати погашення частини суми заборгованості, проценти за користування кредитом, комісію, а також інші витрати. Вищевказане підтверджується копією кредитного договору HAL5GK01270014 від 27.05.2008 року. Так, відповідно до п. 8.1. договору банк зобов`язується надати позичальникові кредитні кошти шляхом: видачі готівки через касу на строк з 27-05-2008 р. по 26-05-2020р. включно, у вигляді не поновлюваної лінія (далі - «Кредит») у розмірі 51048.00 долл. США на наступні цілі: у розмірі 43200.00 долл. США на придбання нерухомості, у розмірі 1296.00 долл. США на сплату винагороди за надання фінансового інструменту у момент надання кредиту, 288.00 долл. США - страхування майна, 216.00 долл. США - особисте страхування, а також у розмірі 6048,00 долл. США на сплату страхових платежів у випадках та в порядку, передбачених п.п. 2.1.3,2.2.7 даного Договору, зі сплатою за користування Кредитом відсотків у розмірі 1.25% на місяць на суму залишку заборгованості за Кредитом, винагороди за надання фінансового інструменту у розмірі 3.00% від суми виданого кредиту у момент надання кредиту, винагороди за надання фінансового інструменту у розмірі 0.00% від суми виданого кредиту щомісяця в період сплати, винагорода за резервування ресурсів у розмірі 4.08% річних від суми зарезервованих ресурсів, винагороди за проведення додаткового моніторингу, згідно п.7.2. даного Договору. Періодом сплати вважати період з «1» по «5» число кожного місяця. Погашення заборгованості за цим договором (за винятком винагороди, що сплачується в момент надання кредиту) здійснюється в наступному порядку: щомісяця в Період сплати Позичальник повинен надавати Банку кошти (щомісячний платіж) у сумі 806.01 долл США згідно Графіку погашення кредиту (Додаток 2 до Кредитного договору) для погашення заборгованості за Кредитним договором, що складається із заборгованості по кредиту, відсоткам, винагороди, комісії. Згідно з умовами п. 8.1.1 кредитного договору позичальник зобов`язується повернути Кредит згідно порядку та в строки, які вказані у п. 8.1. Повне погашення Кредиту повинно бути проведено в останній день строку, вказаного в абз. 1 п. 8.1 даного Договору. Відповідно до п. 8.1.2. кредитного договору у разі порушення термінів оплати, передбачених п.8.1.1 (в т.ч. оплати заборгованості не в повному обсязі) на 120 календарних днів, - сторони дійшли згоди вважати строком повернення кредиту (залишку заборгованості по кредиту), відсотків, винагороди, пені (в повному обсязі), - в останній день місяця, в якому відбулося порушення термінів оплати на 120 календарних днів. Відповідно до п. 5.5 кредитного договору сторони погодили, що терміни позовної давності по вимогах про стягнення кредиту, відсотків за користування кредитів, винагороди, неустойки - пені, штрафу за даним договором встановлюються сторонами тривалістю 5 років. Відповідно до копії договору поруки № HAL5GK01270014/1\~від 27.05.2008\~року в забезпечення зобов`язань [PERSON] за кредитним договором між АТ КБ\~"Приватбанк" та [PERSON] укладено договір поруки, відповідно до якого поручитель та позичальник відповідають перед банком як солідарні боржники. Відповідно до п. 11 договору поруки № HAL5GK01270014/1\~від 27.05.2008\~року цей договір набирає чинності з моменту його підписання сторонами і діє до повного виконання зобов`язань за кредитним договором, а у п. 12 передбачено, що порука за цим договором припиняється після закінчення 5 років з дня настання терміну повернення кредиту за кредитним договором. Згідно копії договору поруки № HAL5GK01270014/2\~від 27.05.2008\~року в забезпечення зобов`язань [PERSON] за кредитним договором між АТ КБ\~"Приватбанк" та [PERSON] укладено договір поруки, відповідно до якого поручитель та позичальник відповідають перед банком як солідарні боржники. Відповідно до п. 11 договору поруки № HAL5GK01270014/2\~від 27.05.2008\~року цей договір набирає чинності з моменту його підписання сторонами і діє до повного виконання зобов`язань за кредитним договором, а у п. 12 передбачено, що порука за цим договором припиняється після закінчення 5 років з дня настання терміну повернення кредиту за кредитним договором. Відповідно до розрахунку заборгованості, доданого до позовної заяви, станом на 23.09.2019 року [PERSON] має заборгованість за відсотками за користування кредитом у розмірі 19 668, 01 доларів США. Наявність заборгованості за кредитним договором зумовила звернення АТ КБ «ПриватБанк» до суду за захистом своїх прав, спірні правовідносини регулюються Цивільним кодексом України (далі - ЦК України). Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до змісту статті 526 ЦК України зобов`язання повинно виконуватись належним чином згідно з умовами договору й вимогами ЦК України. За статтею 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно з пунктами 3 та 4 частини першої статті 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки, відшкодування збитків. Згідно з частиною першою статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Отже, для належного виконання зобов`язання необхідно дотримувати визначені у договорі строки (терміни), зокрема щодо сплати процентів, а прострочення виконання зобов`язання є його порушенням. Згідно з частиною першою статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідно до статті 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до статті 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то у разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього кодексу. Згідно з частиною першою статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Поняття «строк договору», «строк виконання зобов`язання» та «термін виконання зобов`язання» згідно з приписами ЦК України мають різний зміст. Відповідно до частини першої статті 251 ЦК України строком є певний період у часі, зі спливом якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення. А згідно з частиною другою цієї статті терміном є певний момент у часі, з настанням якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами, а термін - календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати (стаття 252 ЦК України). Строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору (частина перша статті 631 ЦК України). Цей строк починає спливати з моменту укладення договору (частина друга вказаної статті), хоча сторони можуть встановити, що його умови застосовуються до відносин між ними, які виникли до укладення цього договору (частина третя цієї статті). Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору (частина четверта статті 631 ЦК України). Відтак, закінчення строку договору, який був належно виконаний лише однією стороною, не звільняє другу сторону від відповідальності за невиконання чи неналежне виконання нею її обов`язків під час дії договору. Поняття «строк виконання зобов`язання» і «термін виконання зобов`язання» охарактеризовані у статті 530 ЦК України. Згідно з приписами її частини першої, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). З огляду на викладене строк (термін) виконання зобов`язання може збігатися зі строком договору, а може бути відмінним від нього, зокрема коли сторони погодили строк (термін) виконання ними зобов`язання за договором і визначили строк останнього, зазначивши, що він діє до повного виконання вказаного зобов`язання. Велика Палата Верховного Суду зробила висновок, викладений у постанові від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12 (провадження № 14-10цс18), що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені нормою частини другої статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. У п. 8.1.2. кредитного договору сторони погодили, що у разі порушення термінів оплати, передбачених п.8.1.1 (в т.ч. оплати заборгованості не в повному обсязі) на 120 календарних днів, - сторони дійшли згоди вважати строком повернення кредиту (залишку заборгованості по кредиту), відсотків, винагороди, пені (в повному обсязі), - в останній день місяця, в якому відбулося порушення термінів оплати на 120 календарних днів. З розрахунку заборгованості, доданому позивачем до позовної заяви, вбачається, що з 06.05.2014 року відповідач [PERSON] припинила сплату тіла кредиту, прострочення внесення чергових платежів на 120 днів відбулось у вересні 2014 року. З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що строк кредитування змінено за домовленістю сторін на підставі п. 8.1.2 кредитного договору, і строк виконання відповідачем [PERSON] зобов`язань за кредитним договором (сплати залишку заборгованості по кредиту, відсотків, винагороди, пені) настав 30.09.2014року. В межах цього позову АТ КБ "ПриватБанк" пред`явлено до стягнення відсотки за користування кредитом за період з 27.06.2008 року по 23.09.2019 року у розмірі 19668,01 доларів США. З урахуванням системного аналізу приписів чинного законодавства та матеріалів справи, суд зазначає, що право АТ КБ "ПриватБанк" нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припинилось після спливу визначеного договором строку кредитування, тобто після 30.09.2014 року. З огляду на викладене, позовні вимоги до [PERSON] про стягнення відсотків за користування кредитом за період з 01.10.2014 року по 23.09.2019 року задоволенню не підлягають у зв`язку з безпідставністю цих вимог. За правилами статей 256-258 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Для окремих видів вимог законом може встановлюватися спеціальна позовна давність: скорочена або більш тривала порівняно із загальною позовною давністю. Позовна давність в один рік застосовується, зокрема до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). Приписами ч. 1 ст. 259 ЦК України визначено, що позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін. Договір про збільшення позовної давності укладається у письмовій формі. Відповідно до статті 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок. За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила; за зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (частини перша та п`ята статті 261 ЦК України). Згідно з частиною першою статті 264 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку. Частинами четвертою, п`ятою\~статті 267 ЦК України\~передбачено, що сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту. З матеріалів справи вбачається, що відповідач [PERSON] просить застосувати до позовних вимог наслідки пропуску строку позовної давності, про що вона подала відповідну заяву. Відповідно до п. 5.5 кредитного договору сторони погодили, що терміни позовної давності по вимогах про стягнення кредиту, відсотків за користування кредитів, винагороди, неустойки - пені, штрафу за даним договором встановлюються сторонами тривалістю 5 років. З вимогами про стягнення відсотків за користування кредитом за період з 27.06.2008 року по 30.09.2014 року АТ КБ "ПриватБанк" звернулось до суду 13.12.2019 року, тобто з пропуском п`ятирічного строку позовної давності, з огляду на що позовні вимоги до [PERSON] в зазначеній частині також не підлягають задоволенню. Щодо позовних вимог до поручителів [PERSON] та [PERSON] суд зазначає наступне. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником (частина перша статті 553 ЦК України). У разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що й боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки (частини перша, друга статті 554 ЦК України). За змістом частини четвертої статті 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців ( в редакції, що діє з 04.02.2019 року - трьох років) від дня настання строку виконання основного зобов`язання не пред`явить вимоги до поручителя. Отже, порука - це строкове зобов`язання, і незалежно від того, встановлений строк її дії договором чи законом, його сплив припиняє суб`єктивне право кредитора вимагати від боржника виконання зобов`язання. Відповідно до частини першої статті 251 ЦК України строком є певний період у часі, зі спливом якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами (частина перша статті 252 ЦК України). Разом з тим із настанням певної події, яка має юридичне значення, законодавець пов`язує термін, який визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати (статті 251, 252 ЦК України). У постанові від 25.04.2018 року у справі № 641/9926/15-ц Велика палата Верховного Суду дійшла висновку про те, що строк пред`явлення кредитором вимоги до поручителя має обчислюватися з моменту настання строку виконання зобов`язання у повному обсязі. При цьому сама лише умова договору поруки про дію поруки до повного виконання позичальником та/або поручителем своїх зобов`язань за договором не може розглядатися судом як установлення строку дії поруки; термін має визначатися календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати. Відповідно до п. п. 11, 12 договорів поруки цей договір набирає чинності з моменту його підписання сторонами і діє до повного виконання зобов`язань за кредитним договором. Порука за цим договором припиняється після закінчення 5 років з дня настання терміну повернення кредиту за кредитним договором. Таким чином, умови договорів поруки, які викладені в пункті 11, про дію договору до повного виконання зобов`язань за кредитним договором не є строком дії поруки, строк поруки визначений сторонами у п. 12 договорів поруки. Термін повернення кредиту настав 30.09.2014 року, отже, з 01.10.2014 року несплачена заборгованість вважається простроченою. Саме з часу прострочення несплаченої заборгованості починається обчислення встановленого частиною четвертою статті 559 цього Кодексу строку для пред`явлення вимог до поручителя. Відповідно до п. 12 договору поруки позивач мав протягом 5 років від дня настання строку виконання основного зобов`язання пред`явити вимоги до поручителя. З позовними вимогами про стягнення відсотків за користування кредитом за період з 27.06.2008 року по 30.09.2014 року АТ КБ "ПриватБанк" звернулось до суду 13.12.2019 року, тобто з пропуском п`ятирічного строку, передбаченого п. 12 договору поруки, з огляду на що порука [PERSON] та [PERSON] є припиненою, а тому позовні вимоги до поручителів не підлягають задоволенню. При цьому, правове значення має виключно пред`явлення позову до поручителя, а не направлення йому досудової вимоги. Нарахування відсотків після закінчення терміну кредитування є безпідставним, а тому вимоги про стягнення з поручителів відсотків за користування кредитом за період з 01.10.2014 року по 23.09.2019 року також задоволенню не підлягають. В п. 23 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Проніна проти України» наголошується, що п.1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, а в п.58 рішення Європейського суд у справі «Серявін та інші проти України» зазначається про те, що призначення обґрунтованого рішення полягає в тому, щоб продемонструвати сторонам, що вони були почуті… Лише за умови винесення обґрунтованого рішення може забезпечуватися публічний контроль здійснення правосуддя (див. рішення у справі «Гірвісаарі проти Фінляндії»). Доводи позивача про те, що строк звернення до суду банком не пропущено,оскільки строк виконання зобов`язання з повернення кредиту спливає 26.05.2020 року, а позивач звернувся до суду з позовом у грудні 2019 року - до спливу строку позовної давності, не можуть бути прийняті судом до уваги як обгрунтовані, оскільки строк кредитування змінено на підставі п. 8.1.2 кредитного договору. З огляду на викладене, оцінивши надані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, а також належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, перевіривши всі доводи і заперечення сторін, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог АТ КБ "ПриватБанк". Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до ст. 141 ЦПК України.

Outcome: dismissed