Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-26 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом. Зазначив, що між нею та ВАТ комерційним банком "Надра (на даний час ПАТ "Комерційний банк "Надра") був укладений кредитний договір № 382/МК/2008-980 від 04 серпня 2008 року, в забезпечення якого був укладений договір іпотеки від 04 серпня 2008 року, посвідчений приватним нотаріусом Житомирського районного нотаріального округу Демецькою С. Л. та зареєстрований в реєстрі за № 5916, за умовами якого позивач передав відповідачу належну йому земельну ділянку площею 1500 кв. м з цільовим призначенням - для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, що розташовується за адресою: [ADDRESS]. У зв'язку з неналежним виконанням позивачем умов кредитного договору відповідач звернувся до Корольовського районного суду м. Житомира, яким було ухвалено рішення про розірвання кредитного договору та стягнення заборгованості з позивача. В межах виконавчого провадження стосовно виконання зазначеного рішення суду заборгованість була повністю погашена, однак банк не припинив обтяження належної позивачу земельної ділянки та не подав нотаріусу документи для скасування запису про обтяження, що був вчинений на підставі договору іпотеки. Позивач звертався до відповідача з проханням вилучити запис про обтяження предмету іпотеки, однак йому було повідомлено, що оскільки рішення Корольовського районного суду м. Житомира було виконано лише в 2017 році, заборгованість становить ще 19162 грн, а тому іпотека не погашена. Оскільки банк не визнає іпотеки припиненою належна позивачу земельна ділянка продовжує перебувати під обтяженням, порушує його права та інтереси. У зв'язку з наведеним просить: визнати іпотеку земельної ділянки площею 1500 кв. м з цільовим призначенням - для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, що розташовується за адресою: [ADDRESS], яка виникла на підставі договору іпотеки від 04 серпня 2008 року, укладеного між Відкритим акціонерним товариством комерційним банком "Надра" та [PERSON], посвідченого приватним нотаріусом Житомирського районного нотаріального округу Демецькою С. Л. та зареєстрованого в реєстрі за № 5916, такою, що припинена; скасувати запис про заборону на нерухоме майно щодо земельної ділянки площею 1500 кв. м з цільовим призначенням - для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, що розташовується за адресою: [ADDRESS], зареєстрований у Єдиному державному реєстрі заборон відчуження об'єктів нерухомого майна реєстратором нотаріусом Житомирського районного нотаріального округу Демецькою С. Л. реєстраційний номер 7683196 від 04 серпня 2008 року; скасувати запис про іпотеку земельної ділянки площею 1500 кв. м з цільовим призначенням - для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, що розташовується за адресою: [ADDRESS], зареєстрований у Єдиному державному реєстрі заборон відчуження об'єктів нерухомого майна реєстратором нотаріусом Житомирського районного нотаріального округу Демецькою С. Л. реєстраційний номер 7683320 від 04 серпня 2008 року; стягнути з відповідача на користь позивача понесені судові витрати. У судове засідання сторони не з'явились. Представник позивача подала заяву про розгляд справи за її відсутності, не заперечує проти заочного розгляду справи (а.с. 36). Причини неявки в судове засідання представника відповідача суду невідомі, хоча про час і місце розгляду останній повідомлявся належним чином (а.с. 23, 28, 31) із заявою про розгляд справи за його відсутності не звертався. З огляду на те, що в справі є достатньо матеріалів стосовно прав та взаємовідносин сторін, зі згоди позивача суд, на підставі наявних доказів, ухвалює заочне рішення, що відповідає вимогам частини 2 статті 158 та статті 224 Цивільного процесуального кодексу України. Дослідивши матеріали справи судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. 04 серпня 2008 року між Відкритим акціонерним товариством комерційним банком "Надра" та позивачем для забезпечення виконання зобов'язань, що витікають з кредитного договору № 382/МК/2008-980 від 04 серпня 2008 року, був укладений договір іпотеки від 04 серпня 2008 року, згідно з яким позивач передав в іпотеку земельну ділянку площею 1500 (одна тисяча п'ятсот) кв. м, з цільовим призначенням - для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, що розташовується за адресою: [ADDRESS] (а.с. 7-8). Згідно з інформаційною довідкою № 91104939 від 04 липня 2017 року за відомостями з Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна на належну позивачу земельну ділянку площею 1500 кв. м з цільовим призначенням - для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, що розташовується за адресою: [ADDRESS], 04 серпня 2008 року нотаріусом Житомирського районного нотаріального округу Демецькою С. Л. на підставі договору іпотеки від 04 серпня 2008 року була накладена заборона (а.с. 10). 01 березня 2011 року Корольовським районним судом м. Житомира по справі № 2-484/11 було ухвалено рішення про розірвання кредитного договору № 382/МК/2008-980 від 04 серпня 2008 року та стягнення, зокрема з позивача, заборгованості на користь ВАТ КБ "Надра" (а.с. 9). Постановою державного виконавця Корольовського відділу державної виконавчої служби міста Житомир Корягіної О. А. від 13 квітня 2017 року у зв'язку з повною сплатою заборгованості при примусовому виконання виконавчого листа № 2-484/11 знято арешт з майна позивача (а.с. 12). Відповідно до постанови державного виконавця Корольовського відділу державної виконавчої служби міста Житомир Корягіної О. А. від 20 квітня 2017 року при примусовому виконання виконавчого листа № 2-484/11 позивачем сплачено заборгованість у повному обсязі, у зв'язку з чим виконавче провадження закінчено (а.с. 11). Оскільки зобов'язання за кредитним договором було виконано, позивач звернувся до відповідача з проханням вчинити дії із зняття заборони відчуження предмета іпотеки у зв'язку з виконанням кредитних зобов'язань (а.с. 13 звор. стор.). Листом від 21 квітня 2017 року відповідач відмовився вчинити такі дії, посилаючись на наявність заборгованості у позивача, яка утворилась у зв'язку з тим, що рішення Корольовського районного суду м. Житомира від 01 березня 2011 року було виконано позивачем лише в 2017 році (а.с. 14 звор. стор.). Положеннями ст.ст. 55, 124 Конституції України, ст. 16 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) та ст. 3 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) передбачено право кожної особи звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до статей 526, 530, 610, частини першої статті 612 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином, у встановлений термін, відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). За положеннями частини першої статті 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. За змістом статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання процентів від суми позики у розмірі та порядку встановленому договором або на рівні облікової ставки НБУ, якщо інше не встановлено договором. Згідно з частиною першою статті 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Відповідно до частини третьої статті 1049 ЦК України грошова позика вважається повернутою в момент зарахування грошової суми, що позичалась, на банківський рахунок позикодавця. При зарахуванні грошової суми, стягнутої за рішенням суду, на банківський рахунок позикодавця грошова позика вважається повернутою. Разом з тим статтею 599 ЦК України встановлено, що зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином, а тому з часу зарахування на банківський рахунок сум, стягнутих за рішенням суду або добровільно сплачених позичальником на вимогу про дострокове повернення позики ці зобов'язання вважаються припиненими. За положеннями статті 1 Закону України «Про іпотеку», частини першої статті 572 ЦК України та частини першої статті 575 іпотека - це вид забезпечення виконання зобов'язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом. Відповідно до положень статті 17 Закону України «Про іпотеку» іпотека припиняється у разі припинення основного зобов'язання або закінчення строку дії іпотечного договору. За системним аналізом зазначених норм права іпотека припиняється в разі припинення основного зобов'язання, зокрема, на підставі виконання. При цьому законодавство не вимагає від іпотекодавця будь-яких дій, пов'язаних з припиненням іпотеки оскільки іпотека, за відсутності іншої обґрунтованої заборгованості припиняється за фактом припинення виконанням основного зобов'язання. Отже, за відсутності обґрунтованої заборгованості позичальника та вимог кредитора на момент виконання рішення суду про стягнення заборгованості та припинення у зв'язку із цим основного зобов'язання іпотека припиняється. Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 6 липня 2016 року у справі №6-118цс16, приписи якої, відповідно до частини 1 статті 360-7 ЦПК України, мають враховуватись іншими судами загальної юрисдикції. З огляду на наведене, зважаючи на виконання позивачем рішення Корольовського районного суду м. Житомира про стягнення заборгованості за кредитним договором № 382/МК/2008-980 від 04 серпня 2008 року, в забезпечення якого був укладений спірний договір іпотеки від 04 серпня 2008 року, беручи до уваги те, що представник відповідача своїм правом з`явитися в суд і спростувати доводи позивача не скористався, доказів наявності заборгованості позивача суду не надав, суд дійшов висновку, що позовні вимоги мають бути задоволені в повному обсязі. Відповідно до статті 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею й документально підтверджені судові витрати. Отже, з відповідача на користь позивача має бути стягнено судовий збір у розмірі 1920 грн.

Outcome: approved