Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-03 00:00:00

Позивач [PERSON] , звернулася до суду із позовом до Білгород-Дністровського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області, про зняття арешту з майна, просить суд: зняти арешт з усього майна [PERSON] , а саме: скасувати арешт накладений відповідачем постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що у грудні 2019 року їй стало відомо, що на усе її майно накладено арешт Білгород-Дністровським міськрайонним відділом державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області у рамках виконавчих проваджень № 43367835 та № 43367965, на підставі рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області по справі № 495/3891/13-ц про стягнення з позивача суми заборгованості у розмірі 22 413,96 грн. та судового збору у сумі 220 грн. Вказує, що нею уся заборгованість погашена. На даний час в неї відсутнє майно та повністю погашена заборгованість, однак за таких обставин, при існуванні заборони на операції з майном, вона позбавлена права навіть зареєструвати право власності на рухоме або нерухоме майно, тому порушується її конституційне право на володіння та розпорядження майном. З урахуванням усього вищевикладеного, вона і вимушена звернутись до суду з даним позовом. 27 грудня 2019 року Ухвалою Білгород - Дністровського міськрайонного суду по вказаній справі було відкрито загальне позовне провадження та вона призначена до підготовчого судового розгляду. 30 березня 2020 року Ухвалою Білгород - Дністровського міськрайонного суду підготовче провадження по справі було закрито та вона призначена до судового розгляду по сутті. Представник позивача - адвокат Єфремова І.В. в судове засідання надала заяву, відповідно до якої позовні вимоги позивача підтримує та просить суд їх задовольнити, на заочний розгляд справи згодна, у зв`язку з карантинними заходами розглядати справу за її відсутності. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Матеріали справи місять лист представника відповідача, відповідно до якого просить суд розглядати справу призначену на 04 травня 2020 рік без представника відділу, з приводу заявлених позовних вимог повідомляє наступне: За результатами виконаного пошуку у автоматизованій системі виконавчого провадження встановлено, що на виконанні в відділі перебувало виконавче провадження за № 43367965 з виконання виконавчого листа № 495/3891/13-ц, виданого 20 грудня 2013 року Білгород - Дністровським міськрайонним судом Одеської області про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] боргу у сумі 22413, 96 грн. 21 травня 2014 року відрито виконавче провадження за № 43367965 з примусового виконання вищевказаного виконавчого листа та 21 травня 2014 року Постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження ВП № 43367965 накладений арешт на все майно боржника. 23 грудня 2014 року державним виконавцем відділу винесена Постанова про повернення виконавчого документу стягувачу № 43367965 на підставі п.2 ч. 1 ст. 547 Закону України "Про виконавче провадження" від 21 квітня 1999 року. Також на примусовому виконанні у відділі перебувало виконавче провадження за № 433678835 з виконання виконавчого листа за № 495/3891/13-ц, виданого 20 грудня 2013 року Білгород - Дністровським міськрайонним судом Одеської області про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] боргу у сумі 220 грн 21 травня 2014 року було відкрито виконавче провадження з примусового виконання вищевказаного документа. 23 грудня 2014 року, державним виконавцем відділу винесена Постанова про повернення виконавчого документу стягувачу № 43367835 на підставі п. 2 ч. 1 ст. 47 Закону України "Про виконавче провадження". У подальшому виконавчі листи № 495/3891/13-ц, видані 20 грудня 2013 року Білгород - Дністровським міськрайонним судом Одеської області стягувачем [PERSON] на примусове виконання до відділу не подавались. У зв`язку з тим, що виконавче провадження, в межах виконання якого накладений арешт на майно боржника, завершене на підставі п.2 ч. 1 ст. 37 Закону України "Про виконавче провадження" та на даний час виконавчий лист на примусовому виконанні не перебуває, у відділі відсутні підстави для зняття арешту згідно положень ст. ст. 40, 59 Закону України "Про виконавче провадження" від 02 червня 2016 року та були відсутні на момент завершення виконавчого провадження за № 43367965, відповідно до ст. 50 Закону України "Про виконавче провадження". Матеріали виконавчих проваджень знищені по закінченню строку зберігання, тому відділ не має можливості надати копії відповідних документів. Суд розглядає справу за відсутність представника позивача та відповідача, відповідно наданих заяв, на підставі наявних матеріалів справи. Відповідно до ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Вивчивши матеріали справи, ретельно перевіривши надані докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, з наступних підстав. Судом встановлено, що дійсно 17.07.2013 року Білгород-Дністровським міськрайонним судом Одеської області було винесено заочне рішення по цивільній справі № 495/3891/13-ц, згідно якого стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] суму основного боргу в розмірі 7993 грн та проценти у розмірі 14 420,96 грн, а всього 22 413,96 грн. Стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] суму судового збору у розмірі 220 грн. /л.с. 6/ Як вбачається з матеріалів справи, згідно заяв про переказ готівки від 23.01.2015 року, від 17.12.2015 року, від 27.03.2015 року, від 22.05.2015 року, позивачем повністю погашена сума заборгованості у розмірі 22 414,00 грн, а згідно заяви про переказ готівки від 04.12.2019 року здійснено переказ судового збору. Разом з тим, як вбачається з листа № 59514/26-15 від 12.12.2019 року Білгород-Дністровського міськрайонного відділу державної виконавчої служби, за результатами виконаного пошуку в автоматизованій системі виконавчого провадження встановлено, що на виконанні у Відділі перебувало виконавче провадження за № 43367965 з виконання виконавчого листа № 495/3891/13-ц, виданого 20.12.2013 року Білгород-Дністровським міськрайонним судом Одеської області про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] боргу у сумі 22 413,96 грн. 21.05.2014 року відкрито виконавче провадження № 43367965 з примусового виконання вищевказаного виконавчого документа та 21.05.2014 року постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження ВП № 43367965 накладений арешт на все майно боржника. Також, на примусовому виконанні у Відділ перебувало виконавче провадження за № 43367835 з виконання виконавчого листа № 495/3891/13-ц, виданого 20.12.2013 року Білгород-Дністровським міськрайонним судом Одеської області про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] судового збору у розмірі 220 грн. 21.05.2014 року відкрито виконавче провадження з примусового виконання вищевказаного виконавчого документа. 23.12.2014 року державним виконавцем Відділу винесені постанови про повернення виконавчих документів стягувачу на підставі п.2 ч.1 ст 47 ЗУ Про виконавче провадження» від 21.04.1999 року. У подальшому виконавчі листи № 495/3891/13-ц видані 20.12.2013 року Білгород-Дністровським міськрайонним судом, стягувачем [PERSON] на примусове виконання до Відділу не подавались. На підставі вищевикладеного, у зв`язку із тим, що виконавче провадження, в межах виконання якого накладений арешт на майно боржника, завершене на підставі п.2 ч.1 ст. 47 ЗУ Про виконавче провадження» від 21.04.1999 року та на даний час виконавчий лист № 495/3891/13-ц виданий 20.12.2013 року Білгород-Дністровським міськрайонним судом на примусовому виконанні не перебуває, у Відділі відсутні підстави для зняття арешту згідно положень ст. ст. 40, 59 ЗУ «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 року та були відсутні на момент завершення виконавчого провадження. В теперішній час матеріали виконавчих проваджень №43367965 та № 43367835 знищені по закінченню строку зберігання. У відповідності до ч.1 ст. 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. У відповідності до ч.1 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ч.1,2,5 ст. 48 Закону України «Про виконавче провадження», звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні (списанні коштів з рахунків) та примусовій реалізації. Про звернення стягнення на майно боржника виконавець виносить постанову. Стягнення за виконавчими документами звертається в першу чергу на кошти боржника у національній та іноземній валютах, інші цінності, у тому числі на кошти на рахунках боржника у банках та інших фінансових установах. У разі відсутності у боржника коштів та інших цінностей, достатніх для задоволення вимог стягувача, стягнення невідкладно звертається також на належне боржнику інше майно, крім майна, на яке згідно із законом не може бути накладено стягнення. В силу частини 1 ст. 56 ЗУ «Про виконавче провадження», арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Відповідно до вимог частин 1, 2 статті 59 Закону України «Про виконавче провадження», особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. У разі набрання законної сили судовим рішенням про зняття арешту з майна боржника арешт з такого майна знімається згідно з постановою виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. У разі виявлення порушення порядку накладення арешту, встановленого цим Законом, арешт з майна боржника знімається згідно з постановою начальника відповідного відділу державної виконавчої служби, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець. Підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є: 1) отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом; 2) надходження на рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця суми коштів, стягнених з боржника (у тому числі від реалізації майна боржника), необхідної для задоволення вимог усіх стягувачів, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів, накладених на боржника; 3) отримання виконавцем документів, що підтверджують про повний розрахунок за придбане майно на електронних торгах; 4) наявність письмового висновку експерта, суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання щодо неможливості чи недоцільності реалізації арештованого майна боржника у зв`язку із значним ступенем його зношення, пошкодженням; 5) відсутність у строк до 10 робочих днів з дня отримання повідомлення виконавця, зазначеного у частині шостій статті 61 цього Закону, письмової заяви стягувача про його бажання залишити за собою нереалізоване майно; 6) отримання виконавцем судового рішення про скасування заходів забезпечення позову; 7) погашення заборгованості із сплати періодичних платежів, якщо виконання рішення може бути забезпечено в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника; 8) отримання виконавцем документального підтвердження наявності на одному чи кількох рахунках боржника коштів, достатніх для виконання рішення про забезпечення позову. У всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду. У сенсі правого розуміння терміну Періодичний платіж - це грошові кошти, що періодично вносяться учасником групи на окремий поточний рахунок адміністратора в банку для оплати поточної ціни товару відповідно до умов договору про адміністрування та внутрішніх правил надання послуг з адміністрування фінансових активів для придбання товарів у групі. Заборгованість за договором позики не носить характеру періодичності, а отже внесені позивачем суми коштів згідно заяв про переказ готівки, за своєю правовою сутністю не були підставою для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника. Враховуючи вищевикладене, а саме те, що позивачем повністю погашена заборгованість за виконавчими листами № 495/3891/13-ц, виданими 20.12.2013 року Білгород-Дністровським міськрайонним судом, проте виконавче провадження, в межах виконання якого накладений арешт на майно боржника завершено та на примусовому виконанні не перебуває, з урахуванням інформації, викладеної в листі № 59514/26-15 від 12.12.2019 року Білгород-Дністровського міськрайонного відділу державної виконавчої служби, виконавець не має можливості самостійно зняти арешт з майна, враховуючи також те, що наявність арешту на майно боржника, накладеного 21.05.2014 року постановою державного виконавця Білгород-Дністровського МР ВДВС ГТУЮ в Одеській області перешкоджає позивачу у реалізації її конституційних прав набуття права власності з усіма його складовими у правому визначенні, з урахуванням того, що іншого способу, окрім як в судовому порядку захистити права позивача не встановлено, суд дійшов висновку, що позовні вимоги [PERSON] до Білгород-Дністровського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області про зняття арешту з майна є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Outcome: approved