Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-01 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом. В обґрунтування своїх позовних вимог зазначив, що перебував у шлюбі із відповідачкою [PERSON], від якого [INFO] народилася дочка [PERSON]. Рішенням Хорольського районного суду від 05.06.2015 року з нього стягуються аліменти на користь вказаної відповідачки на утримання дитини [PERSON], [INFO], у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно. В позові вказує, що на даний час його матеріальний стан суттєво погіршився, він ніде не працює, не має постійного доходу і заробітку, оскільки не може влаштуватись на роботу, часто хворіє, пребуває на обліку в Хорольській ЦРЛ з діагнозами: хронічна виразкова хвороба шлунку, ерозивний езофагіт, недостатність кардії, грижа стравохідного отвору діафрагми, гіпертонічна хвороба І ст., остеохондроз шийно-грудного відділу хребта, тому не має можливості сплачувати визначений судом розмір аліментів. Також наголосив на тому, що на його утриманні знаходиться батько [PERSON], який є інвалідом 1-ї групи. В зв'язку з вищевказаним просить суд зменшити розмір аліментів на утримання дочки [PERSON], визначивши його в твердій грошовій сумі в розмірі 350 грн., але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити з підстав, визначених в позовній заяві. Також зазначив, що він, хоч і працює 1,5 років в охоронній агенції "Універсал", проте там отримує не фіксовану зарплату, а залежно від виробітку, крім того з 22.03.2015 року йому припинено виплату допомоги по безробіттю. Вказав також, що його стан здоров'я погіршився, про що свідчить його діагноз, вказаний в довідці Хорольської ЦРЛ від 15.12.2015 року, Відповідачка [PERSON] в судовому засіданні проти позову заперечила, просила відмовити в його задоволенні, посилаючись на те, що матеріальний стан відповідача не змінився, а навіть покращився, так як він розлучився з нею і пішов з родини, він позмінно працює в охоронній агенції "Універсал", утримує себе, батьки йому також допомагають, зменшення аліментів на утримання [PERSON] призведе до порушення прав цієї дитини. Також вказувала, що стан здоров'я позивача з літа 2015 року не погіршився, оскільки зазначені ним хвороби в нього були діагностовані ще раніше - до винесення рішення Хорольським районним судом про стягнення з позивача аліментів в розмірі ? частини всіх його доходів, в зв'язку з чим просила відмовити в задоволенні позову повністю. Заслухавши пояснення позивача, відповідачки, дослідивши та належно оцінивши наявні в матеріалах справи докази, суд приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що рішенням Хорольського районного суду Полтавської області від 05.06.2015 року з позивача на користь колишньої дружини - відповідачки [PERSON], на утримання дитини [PERSON], [INFO], стягуються аліменти у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно. З пояснень в судовому засіданні позивача та відповідачки, а також з наявної в матеріалах справи копії судового рішення від 05.06.2015 року та з дослідженої в судовому засіданні цивільної справи № 548/774/15-ц судом встановлено, що під час розгляду Хорольський районним судом Полтавської області цивільної справи за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів відповідач [PERSON] позов визнавав, був згоден платити аліменти на утримання дочки [PERSON] до її повноліття в розмірі 1/4 частини всіх своїх видів заробітку, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Суд враховує, що при ухваленні вищевказаного рішення про стягнення аліментів у розмірі 1/4 частини всіх доходів, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на користь [PERSON], суд прийняв до уваги, як це передбачено ст. 182 СК України, стан здоров'я позивача, його сімейний стан та матеріальне становище платника аліментів. Статтею 192 СК України передбачено, що розмір стягуваних аліментів може бути змінено судом в разі зміни матеріального або сімейного стану платника або одержувача аліментів, їх стану здоров'я. У відповідності до вимог ч.1 ст.60 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 1 ст. 18 Конвенції про права дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20.11.1989 року, ратифікованою Україною 27.02.1991 року, держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. В судовому засіданні встановлено, що з часу винесення рішення суду про стягнення аліментів у позивача майновий стан не погіршився, оскільки незважаючи на те, що позивачу з 22.03.2015 року припинено виплату допомоги по безробіттю, він, як і раніше, продовжує працювати неофіційно в охоронній агенції "Універсал" та отримує стабільний дохід залежно від виробітку від 800 грн. до 1 500 грн., що підтвердив в судовому засіданні і сам позивач. Також судом встановлено, що не покращився майновий стан і відповідачки та особи, на уутримання якої стягуються аліменти, що стверджується довідкою про доходи відповідачки № 00000000034 від 22.01.2016 року. Наявну в матеріалах справи довідку поліклінічного відділу Хорольської центральної районної лікарні про перебування позивача на диспансерному обліку з приводу ішемічної хвороби серця, суд не приймає як доказ того, що у позивача погіршився стан здоров'я з часу винесення рішення суду від 05.06.2015 року, оскільки в судовому засіданні під час огляду медичної картки № 15367/05 амбулаторного хворого [PERSON] встановлено, що хвороби, зазначені позивачем, були діагностовані в нього задовго до рішення суду про стягнення із позивача аліментів на утримання дочки [PERSON] Посилання позивача на вказану довідку, суд вважає формальною причиною, яку відшуковує позивач для зменшення розміру аліментів на утримання своєї дитини. Твердження позивача про те, що він має нерегулярний дохід, суд не приймає до уваги, так як вони спростовуються поясненнями в судовому засіданні самого позивача про те, що він неофіційно протягом півтора року працює охоронцем в охоронній агенції "Універсал", де щомісячно отримує заробітну плату від 800 грн. до 1 500 грн., таким чином позивач має систематичну роботу, від виконання якої отримує постійний заробіток. На переконання суду, офіційне непрацевлаштування позивача (при наявності постійнооплачуваної роботи) не може слугувати підставою для зменшення розміру аліментів. В судовому засіданні також не зна йшла підтвердження та обставина, що на утриманні у позивача перебуває непрацездатний батько [PERSON], який потребує періодичного лікування, так як батько, хоч і є непрацездатним, проте отримує пенсію по інвалідності і, зі слів самого позивача, навіть допомагає йому платити частину аліментів на утримання дитини. Крім того позивач не є єдиною дитиною, а має ще сестру, яка проживає в м. Полтава та мав батька-інваліда і на час визначення йому судом аліментів в червні 2015 року. Таким чином, суд вважає, що позивачем не надано доказів, які свідчать, що з часу винесення останнього рішення суду мало місце погіршення його майнового стану, чи стану здоров'я, чи покращення майнового стану отримувача аліментів, що є підставою для зменшення розміру аліментів на утримання неповнолітньої дочки. Відмовляючи в задоволенні позову, суд, перш за все виходить з інтересів дитини, яка, у випадку визначення аліментів в твердій грошовій сумі в розмірі 350 грн., з урахуванням доходів матері та стрімкого підвищення рівня інфляції, буде позбавлена захисту і піклування, які необхідні для її благополуччя, як це визначено у ст. 3 Конвенції про права дитини, та передбаченого ст. 8 Закону України "Про охорону дитинства" права на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Суд констатує, що позивач не має інших аліментних зобов'язань, є працездатним, має постійну роботу та постійний заробіток, а тому визначений розмір аліментів рішенням суду від 05.06.2015 року, на переконання суду, не ставить позивача в тяжке матеріальне становище, є збалансованим між збереженням права дитини на належне матеріальне утримання батьком та рівнем доходу платника аліментів. На підставі викладеного, суд приходить до твердого переконання, що обраний позивачем вид цивільно-правового захисту свого права у формі зменшення розміру стягуваних аліментів задоволенню не підлягає, у зв'язку із необґрунтованістю та безпідставністю позовних вимог. У зв'язку з відмовою в задоволенні позову судові витрати відповідно ч. 1 ст. 88 ЦПК покласти на позивача.

Outcome: dismissed