Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-05 00:00:00

У липні 2017 року позивач публічне акціонерне товариство комерційний банк "ПриватБанк" (далі - ПАТ КБ "ПриватБанк") звернулося до суду в порядку цивільного судочинства з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовував тим, що 16 грудня 2011 року між ПАТ КБ "ПриватБанк" та [PERSON] укладено кредитний договір №б/н, відповідно до умов якого позивачем видано відповідачеві кредитну картку, відкрито картковий рахунок та надано кредит у сумі 2000,00 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку. Процентна ставка за користування кредитом становила 36,00% річних на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Повернення кредиту повинно було здійснюватись шляхом сплати щомісячних платежів у розмірі та в порядку, визначеному договором. Сторони визначили, що договір складається з заяви позичальника, Умов та правил надання банківських послуг, правил користування платіжною карткою, тарифів обслуговування кредитних карт "Універсальна". Проте позичальник не дотримується умов кредитного договору, не сплачує кредит, проценти за користування ним у розмірі та порядку, визначеному договором. Станом на 30 червня 2017 року загальна сума заборгованості [PERSON] становила 14066,82 грн, в тому числі заборгованість зі сплати кредиту (основного боргу) у сумі 1991,33 грн, заборгованість зі сплати процентів за користування кредитом у сумі 10929,54 грн, штраф за неналежне виконання зобов'язань за договором у сумі 1146,04 грн. З цих підстав ПАТ КБ "ПриватБанк" просило стягнути з [PERSON] на його користь заборгованість за кредитним договором у сумі 14066,82 грн та судовий збір у сумі 1600,00 грн. Представник позивача у судовому засіданні позов свого довірителя підтримав, просив суд його задовольнити. Відповідач та її представники у судовому засіданні проти позову заперечували, стверджували, що [PERSON] кредитний договір не укладала. Крім цього, позивач просила суд застосувати до вимог ПАТ КБ "ПриватБанк" позовну давність. Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши матеріали справи, зібрані у справі докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Ч. 1 ст. 626 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Згідно з ст. 6, ч. 1 ст. 627 та ч. 1 ст. 628 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до ч. 1 ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією зі сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. За приписами ч. 1, ч. 2 ст. 639 ЦК України договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Судом встановлено, що 16 грудня 2011 року [PERSON] підписала анкету-заяву про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг в ПАТ КБ "ПриватБанк", в якій указано, що вона разом з пам'яткою клієнта, Умовами та правилами надання банківських послуг, а також тарифами складає між банком та нею договір про надання банківських послуг. Підписавши вказану анкету-заяву, позивач була повідомлена про зміст Умов та правил надання банківських послуг ПАТ КБ "ПриватБанк" та про розміщення їх тексту на офіційному сайті ПАТ КБ "ПриватБанк" (www.privatbank.ua), а також про тарифи банку, які були надані їй для ознайомлення у письмовому вигляді, про що зазначено у самій анкеті-заяві (а. с. 105-106). Матеріали справи містять наданий ПАТ КБ "ПриватБанк" витяг з Умов та правил надання банківських послуг (а. с. 9-32). Аналізуючи вказані вище положення законодавства України, а також враховуючи фактичні обставини справи, суд дійшов висновку про те, що [PERSON], підписавши анкету-заяву, погодилася з тим, що дана заява разом із Умовами та правилами надання банківських послуг складає договір приєднання, згідно копії анкети-заяви про приєднання до умов та правил надання банківських послуг, що свідчить про дотримання форми договору, визначеної законом (така правова позиція суду узгоджується з правовим висновком Верховного Суду, викладеного у постанові від 19 березня 2018 року у справі №263/13449/16-ц). За умовами укладеного між ПАТ КБ "ПриватБанк" та [PERSON] кредитного договору від 16 грудня 2011 року №б/н банком видано відповідачеві кредитну картку [NUMBER], відкрито картковий рахунок та надано кредит у сумі 2000,00 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку. Процентна ставка за користування кредитом становила 36,00% річних на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Повернення кредиту повинно було здійснюватись шляхом сплати щомісячних платежів у розмірі та в порядку, визначеному договором (а. с. 9-25). У подальшому [PERSON] видано ще одну кредитну картку [NUMBER] та відкрито картковий рахунок. Згідно з ч. 1 ст. 1054 ЦК України кредитодавець зобов'язується за кредитним договором надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Кредитні кошти в обсязі, визначеному договором, були надані ПАТ КБ "ПриватБанк" відповідачеві [PERSON], які вона використала у повному обсязі (а. с. 123, 124, 127-132). П. 2.1.1.5.5 Умов та правил надання банківських послуг передбачено обов'язок позичальника погашати заборгованість із сплати кредиту, відсотків за користування ним, за перевитрати платіжного ліміту, комісії за користування кредитом. Договір є обов'язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України). За змістом ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно з ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі) у строк та в порядку, що встановлені договором. Однак [PERSON] систематично не виконує взяті на себе за кредитним договором зобов'язання щодо своєчасного та у повному обсязі погашення кредиту, відсотків за його користування, допустила заборгованість зі сплати кредиту (основного боргу) у розмірі 1991,33 грн, зі сплати процентів за користування кредитом у розмірі 10929,45 грн. Наведені обставини підтверджуються розрахунком заборгованості за кредитним договором від 16 грудня 2011 року №б/н, випискою по особовому рахунку позичальника (а. с. 6, 127-132). Згідно зі ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). За приписами ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якшо він не приступив до виконання зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. За змістом ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Ч. 1 ст. 550 ЦК України визначено, що право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов'язання. Згідно з п. 2.1.1.7.6. Умов та правил надання банківських послуг у разі порушення позичальником строків платежів по кожному з грошових зобов'язань, передбачених цим договором більш ніж на 30 днів, позичальник зобов'язаний сплатити кредитодавцю штраф у розмірі 500,00 грн та 5% від суми заборгованості про кредитному ліміту з урахуванням нарахованих та прострочених комісій. Штраф за неналежне виконання позичальником зобов'язань за кредитним договором складає 1146,04 грн (500,00 грн (фіксована частина) + 646,04 грн (процентна складова) = 1146,04 грн). За положеннями п. 1.1.7.12. Умов та правил надання банківських послуг банку кредитний договір діє протягом 12 місяців з моменту його підписання. Якщо протягом цього строку жодна зі сторін не повідомить іншу сторону про припинення дії договору, він автоматично пролонгується такий же строк. Зважаючи на те, що сторонами справи не надано доказів на підтвердження того, що після спливу 12 місяців з моменту укладення кредитного договору від 16 грудня 2011 року №б/н, будь-яка зі сторін повідомляла у належній формі іншу сторону про припинення дії договору, суд вважає, що строк дії указаного кредитного договору не припинився. Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу. З аналізу наведених законодавчих норм вбачається, що пред'явленням вимоги до позичальника є як направлення йому вимоги про дострокове погашення заборгованості за кредитним договором, так і пред'явлення до нього позову. П. п. 2.1.1.4.2., 2.1.1.4.6. Умов та правил надання банківських послуг банку надано право вимагати дострокового виконання боргових зобов'язань в разі невиконання боржником своїх боргових та інших обов'язків за кредитним договором. Судом встановлено, що позичальник [PERSON] прострочила сплату частини кредиту, процентів за користування ним, що надає право кредитодавцю вимагати у позичальника дострокового повернення кредиту, процентів за користування ним та інших платежів. Позивач реалізував своє право на дострокове стягнення усієї заборгованості за кредитним договором від 16 грудня 2011 року №б/н шляхом звернення до суду з позовом до позичальника, що відповідає нормі ст. 1050 ЦК України. За положеннями з ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Отже, стягненню з [PERSON] на користь ПАТ КБ "ПриватБанк" підлягає заборгованість за кредитним договором від 16 грудня 2011 року №б/н у сумі 14066,82 грн, в тому числі заборгованість зі сплати кредиту (основного боргу) у сумі 1991,33 грн, заборгованість зі сплати процентів за користування кредитом у сумі 10929,54 грн, штраф за неналежне виконання зобов'язань за договором у сумі 1146,04 грн. Щодо твердження відповідача та її представників про пропуск позивачем строку для звернення до суду з позовом слід зазначити таке. Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Тобто, позовна давність - це встановлений законом строк, протягом якого особа, право якої порушено, може вимагати примусового здійснення або захисту свого права шляхом подання позовної заяви до суду. Згідно ст. 257 ЦК України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін (ч. 1 ст. 269 ЦК України). За умовами кредитного договору від 16 грудня 2011 року №б/н відкрито карткові рахунки, видано кредитні картки [NUMBER] (строк дії - до березня 2015 року), [NUMBER] (строк дії - до лютого 2018 року) встановлено кредитний ліміт, а сума обов'язкового мінімального щомісячного платежу залежить від суми використаного кредитного ліміту. Таким чином, [PERSON] надано кредит у формі поновлюваної кредитної лінії. Такий кредит надається банком клієнту в межах встановленого ліміту заборгованості, який використовується повністю або частинами і поновлюється в міру погашення раніше виданого кредиту. Клієнт, використавши та сплативши заборгованість за кредитною лінією, може знову користуватися нею у межах строку дії картки. Ч. 1 ст. 261 ЦК України визначено, що перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Позовна давність, відповідно до ч. 1 ст. 260 ЦК України, обчислюється за загальними правилами визначення строків, встановленими ст. ст. 253-255 цього Кодексу. Строк як часова категорія характеризується не тільки початковим, а й кінцевим моментом. Відповідно до ч. 1 ст. 254 ЦК України строк, обчислюваний роками, спливає у відповідні місяць і число останнього року цього строку, а коли він обчислюється місяцями, то у відповідне число останнього місяця строку. У своїй постанові від 18 червня 2014 року у справі №6-61цс14 Верховний Суд України зробив правовий висновок, що за договором про надання банківських послуг (позичальник отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку), яким встановлено щомісячні платежі погашення кредиту та кінцевий строк повного погашення кредиту, перебіг трирічного строку позовної давності (ст. 257 ЦК України) щодо місячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі - після закінчення кінцевого строку повного погашення кредиту (ст. 261 ЦК України). З розрахунку заборгованості за кредитом вбачається, що її нарахування здійснювалось з серпня 2014 року, банк звернувся до суду з позовом у липні 2017 року. Останній платіж на виконання умов договору відповідач здійснила у листопаді 2014 року. Відтак, строк позовної давності щодо вимог повернення кредиту та сплати процентів за користування ним ПАТ КБ "ПриватБанк" не пропущено. Повно та всебічно дослідивши обставини справи, оцінивши зібрані докази у сукупності, суд вважає, що позов слід задовольнити, стягнути з [PERSON] на користь ПАТ КБ "ПриватБанк" заборгованість за кредитним договором від 16 грудня 2011 року №б/н у сумі 14066,82 грн, що складається з суми боргу зі сплати кредиту (основного боргу) у сумі 1991,33 грн, заборгованості зі сплати процентів за користування кредитом у сумі 10929,45 грн, штрафу за неналежне виконання позичальником зобов'язань за кредитним договором у сумі 1146,04 грн. Відповідно до ст. 141 ЦПК України суд присуджує з відповідача на користь позивача судовий збір у сумі 1600,00 грн. З огляду на вищенаведене, відповідно до ст. ст. 15, 16, 258, 267, 526, 530, 533, 536, 549, 550, 610, 612, 625, 626-628, 634, 639, 1049, 1050, 1054, 1055 Цивільного кодексу України, та,

Outcome: approved