Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-15 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до СП ТОВ "Світловодськпобут", з урахуванням уточнень, викладених у заяві від 25.05.2017 року, просить стягнути з відповідача заборгованість по заробітній платі в розмірі 8631,84 грн., вихідну допомогу в розмірі 24045,84 грн., компенсацію за невикористані дні щорічної відпустки в розмірі 4071,30 грн., та середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні. В обґрунтування своїх вимог зазначає, що він працював у СП ТОВ "Світловодськпобут" і був звільнений 16.11.2016 року на підставі ч. 3, ст. 36 КЗпП України в зв'язку з невиконанням власником умов колективного договору. При його звільненні відповідачем не був проведений розрахунок. Оскільки з дня його звільнення і по теперішній час розрахунок з ним не проведений, тому відповідно до вимог ст.117 КЗпП України відповідач має сплатити середній заробіток за весь час затримки. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив їх задовольнити посилаючись на обставини та докази що їх стверджують. Представник відповідача у судовому засіданні позов не визнав у повному обсязі та у своїх запереченнях вказав, що за даними бухгалтерського обліку підприємства, заборгованість по заробітній платі станом на 31.12.2016 р. перед позивачем відсутня. Період затримки розрахунку, на думку відповідача становить 135 робочих днів. Заслухавши доводи сторін, з'ясувавши обставини справи, перевіривши докази, суд дійшов такого висновку. Судом встановлено, що позивач працював у СП ТОВ "Світловодськпобут" та був звільнений 16.11.2016 року на підставі ч. 3, ст. 36 КЗпП України в зв'язку з невиконанням власником умов колективного договору. (а.с. 3) З довідки про заборгованість СП ТОВ «Світловодськпобут» по виплаті заробітної плати перед [PERSON] встановлено, що станом на 01.12.2016 року заборгованість складала 36748,98 грн. 16 грудня 2016 року заборгованість у розмірі 6928 грн. 50 була перерахована на рахунок позивача виконавчою службою. У грудні 2016 року була нарахована компенсація за затримку виплати заробітної плати у розмірі 188 грн. 94 коп.(а.с. 21) З розрахункового листка за листопад 2016 року (а.с.47) вбачається, що до складу заборгованості, яка склалася на 1 грудня 2016 року окрім заробітної плати входить вихідна допомога у сумі 24045,84 та компенсація за невикористану відпустку. Таким чином станом на 31.12.2016 року [PERSON] не виплачена заробітна плата у сумі 30009 грн. 42 коп. Обгрунтовуючи свої заперечення у частині відсутності заборгованості по заробітній платі відповідач посилається на ту обставину, що згідно наказу № 134 з позивача було утримано неправомірно виплачену заробітну плату в розмірі 30009,42 грн.( а.с.46). Суд не може погодитись з такими доводами відповідача, оскільки ним не надано належних та допустимих доказів виплати зазначеної суми заборгованості [PERSON] За таких обставин суд приходить до переконання що позов у частині стягнення на користь позивача [PERSON] заборгованості по заробітній платі у сумі 30009 грн. 42 коп. у тому числі вихідної допомоги та компенсації за невикористану відпустку підлягає задоволенню. Вирішуючи питання щодо стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку, суд виходить з того що відповідно до частини першої статті 117 КЗпП України у разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки зазначені в статті 116 КЗпП України, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Частиною другою зазначеної статті передбачено, що при наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган сплачує зазначене відшкодування лише у разі коли спір вирішено на користь працівника. Тобто для покладення на власника або уповноваженого ним органу відповідальності відповідно до ст. 117 КЗпП України закон вимагає наявність наступних умов: вини власника або уповноваженого ним органу, відсутності спору щодо розміру належних звільненому працівникові або вирішення спору на користь працівника. Статтею 116 КЗпП України передбачено, що при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. В судовому засіданні встановлено, і даний факт не заперечується сторонами, що з позивачем не був проведений розрахунок у день його звільнення та на даний час відповідач має заборгованість по заробітній платі перед позивачем. Беручи до уваги зазначені обставини суд приходить до переконання, що позовні вимоги позивача в частині покладання на відповідача відповідальності за затримку розрахунку при звільненні, а саме стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку підлягають задоволенню, а саме з дня звільнення позивача та по день ухвалення судового рішення. Визначаючи розмір середнього заробітку, який підлягає стягненню з відповідача, суд виходить з такого. Період затримки розрахунку середнього заробітку суд визначає з дня звільнення позивача, тобто з 16.11.2016 року та по день ухвалення судового рішення. Відповідно до щорічного розрахунку норм тривалості робочого часу, за період з 16.11.2016 року по березень 2016 року кількість робочих днів складає 95 днів, а саме листопад 2016 року -11 днів, грудень 2016 року - 22 дні; січень 2017 року - 20 днів; лютий 2017 року - 20 днів; березень 2017 року - 22 дні. Відповідно до наказів № 32 від 13.02.2017 року, № 34 від 20.02.2017 року; № 37 від 13.03.2017 року; № 41 від 07.04.2017 року про використання робочого часу (а.с.84-88) кількість робочих днів складає 61 день, а саме квітень 2017 року - 14 днів; травень 2017 року - 13 днів; червень 2017 року - 13 днів; липень 2017 року -14 днів; серпень 2017 року - 7 днів. Всього кількість робочих днів складає 156. З довідки вбачається, що середньоденна заробітна плата працівника [PERSON] складає 381 грн. 68 коп. ( а.с. 22). Таким чином, суму компенсації середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача суд визначає у розмірі 59542,08 грн.( 156 день х 381,68 грн.) Судові витрати у справі суд розподіляє між сторонами у відповідності до положень ч. 1 ст. 88 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: partial