Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-11 00:00:00

21.06.2016 року до суду надійшла позовна заява ПАТ "Альфа-Банк" про стягнення з відповідача [PERSON] 45659,33 грн. заборгованості за кредитним договором та судових витрат. Позивач свої вимоги обґрунтовує наступними обставинами. 20.05.2013 року Публічне акціонерне товариство "Альфа-Банк" та [PERSON] уклали кредитний договір № 500373229. Відповідно до умов договору, позивач зобов'язується надати відповідачеві кредит у сумі 50000,00 грн., на строк з 20.05.2013 року до 21.05.2015 року. Відповідно до умов договору, відповідач зобов'язується в порядку та на умовах, що визначені Договором повертати Кредит, виплачувати проценти за користування Кредитом, сплачувати неустойки та інші передбачені платежі в сумі, строки та на умовах, що передбачені договором та додатком № 1 - графіком погашення кредиту. Позивач свої зобов'язання за договором виконав, надавши відповідачеві кредит у сумі 50000,00 грн. У порушення умов договору, відповідач, свої зобов'язання належним чином не виконав, в результаті чого станом на 21.04.2016 року загальна сума заборгованості відповідача по кредитному договору складає 45659,33 грн. Позивач наполягає на виникненні у нього права вимагати від [PERSON] повернення всієї суми, просить суд стягнути з відповідача вказану заборгованість. Позивача було належним чином повідомлено про дату, час та місце розгляду цивільної справи, представник позивача в судове засідання не прибув, але надав до суду заяву щодо розгляду справи без його участі, в якій не заперечував проти заочного розгляду справи (а.с. 23). Відповідача [PERSON] було належним чином повідомлено про дату, час та місце розгляду цивільної справи (а.с. 29). Однак відповідач в судове засідання не прибув, про наявність поважних для цього причин суд не повідомив, заперечень проти вимог позивача не висунув. З огляду на це, суд вважає за можливе здійснювати заочний розгляд цієї цивільної справи за правилами гл. 8 розділу ІІІ ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, з'ясувавши всі обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, що мають значення для вирішення справи по суті, встановивши такі фактичні дані та відповідні їм правовідносини, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 20.05.2013 року Публічне акціонерне товариство "Альфа-Банк" та [PERSON] уклали кредитний договір № 500373229. (а.с. 6) Відповідно до умов договору, позивач зобов'язується надати відповідачеві кредит у сумі 50000,00 грн., на строк з 20.05.2013 року до 21.05.2015 року. Відповідно до умов договору, відповідач зобов'язується в порядку та на умовах, що визначені Договором повертати Кредит, виплачувати проценти за користування Кредитом, сплачувати неустойки та інші передбачені платежі в сумі, строки та на умовах, що передбачені договором та додатком № 1 - графіком погашення кредиту. (а.с. 7-8,9) Позивач свої зобов'язання за договором виконав, надавши відповідачеві кредит у сумі 50000,00 грн. У порушення умов договору, відповідач, свої зобов'язання належним чином не виконав, в результаті чого станом на 21.04.2016 року загальна сума заборгованості відповідача по кредитному договору складає 45659,33 грн., яка складається з: заборгованості за кредитом - 31509,17 грн., по комісії - 14150,16 грн. (а.с. 20) За змістом ст. 11 ЦК України підставою виникнення цивільних прав та обов'язків є, зокрема, договір. Згідно із ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь іншої сторони (кредитора) певну дію або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Відповідно до ст.ст. 526, 527, 530 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до вимог договору та вимог закону. За загальним правилом одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускаються (ст.ст. 525, 526 ЦК України). В ст. 599 ЦК України зазначено, що зобов'язання припиняється його належним виконанням. Відповідно до ст. 549 Цивільного кодексу України та умов Договору, у разі невиконання, чи несвоєчасного виконання зобов'язань в частині повернення кредиту та/або сплати процентів, комісій згідно з умовами Договору, Відповідач зобов'язаний сплатити Позивачу неустойку (штраф, пеня). Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Відповідно до ст. 550 Цивільного кодексу України Право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов'язання. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк зобов'язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Позичальник зобов'язаний повернути позику у строк та у порядку, що встановлені договором (ст. 1049 ЦК України). Відповідач не надав позивачеві грошових коштів на погашення заборгованості за кредитним договором, зобов'язання належним чином не виконав. Отже, у банку виникло право вимагати від [PERSON] повернення суми кредиту. Наведене дозволяє дійти висновку про обґрунтованість вимог позивача та задоволення позову. З приводу вимоги позивача про відшкодування понесених ним судових витрат суд зазначає таке. Згідно із ст. 79 ЦПК України судовий збір включено до складу судових витрат. Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. ПАТ Альфа-Банк при поданні позову сплачено в дохід держави судовий збір у розмірі 1378,00 грн., що підтверджено наданим позивачем меморіальним ордером № 1441636 від 31.05.2016 року (а.с. 3). За цих обставин суд приходить до висновку про стягнення з відповідача на користь позивача суми судового збору.

Outcome: approved