Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-01 00:00:00

У липні 2016 року публічне акціонерне товариство "ІМЕКСБАНК" \~(далі ПАТ\~"ІМЕКСБАНК") звернулося до суду з позовом. Банк просив стягнути з відповідача заборгованість за договором про надання кредиту, яка \~утворилась станом на 5 липня 2016 року, в загальній сумі 87641,34 грн., в тому числі: заборгованість за кредитом 48593,13 грн., заборгованість за відсотками 15129,45грн., пеня за прострочення платежів відповідно до умов кредитного договору - 23918,76 грн. В обґрунтування заявлених вимог зазначав, що 18 грудня 2012 року між ПАТ "ІМЕКСБАНК" та [PERSON] укладено договір приєднання №ЖА-121216/12/1, за умовами якого позивач надав відповідачу кредитні кошти в розмірі 67615,95 грн. для придбання автомобіля зі сплатою 19,92% річних за користування кредитом, з остаточним терміном повернення 17 грудня 2017 року згідно з графіком, що визначений додатком № 1. В забезпечення кредиту 21 грудня 2012 року між ПАТ "ІМЕКСБАНК" та відповідачем був укладений договір застави автомобіля, придбаного відповідачем за кредитні кошти. Рішенням Романівського районного суду Житомирської області від 15 травня 2017 року в задоволенні позову Публічного акціонерного товариства «ІМЕКСБАНК» відмовлено. У поданій апеляційній скарзі Банк, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить зазначене рішення суду скасувати та ухвалити нове про задоволення позову. На думку апелянта, висновки суду не відповідають обставинам справи. Вважає, що витребування оригіналів договору приєднання ЖА-121216/12/1 від 18 грудня 2012 року із додатками, вимоги про дострокове повернення кредиту за вищевказаним договором та договору застави автомобіля є безпідставним. Розглянувши справу в межах доводів, викладених в апеляційній скарзі, суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Відмовляючи в задоволенні позову суд першої інстанції виходив з того, що відсутні оригінали договорів. Проте, з таким висновком суду погодитись неможливо. Так, з матеріалів справи вбачається, що 18 грудня 2012 року між позивачем та відповідачем був укладений договір приєднання №ЖА-121216/12/1. За умовами договору Банк надав відповідачу кредит у розмірі 67615,95 грн. для придбання автомобіля, вказаного у Додатку №2 до Договору зі сплатою 19,92% річних за користування кредитом. При цьому сторони погодили, що кредит та відсотки сплачуються з 18 по 18 число щомісяця. Свою згоду з умовами договору відповідач засвідчив власним підписом. Факт укладення договору та його дійсність відповідач не заперечує. Відповідно до п.2.1. Договору приєднання, позичальник підтверджує, що він попередньо ознайомлений у письмовій формі з умовами надання кредиту, в тому числі вартістю кредиту, його особливостями, перевагами та недоліками, інформацією про сукупну вартість кредиту з урахуванням реальної процентної ставки та значення абсолютного подорожчання кредиту, вартості, видів та предметів супутніх послуг, а також попередньо ознайомлений у письмовій формі з умовами відкриття та обслуговування поточного рахунку, позичкового рахунку, Тарифами Банку, будь-якою іншою інформацією, надання якої вимагає чинне в Україні законодавство, в тому числі інформацією, надання якої передбачене законодавством України та нормативними документами НБУ, які йому роз?яснені, зрозумілі, не потребують додаткового тлумачення та з якими він цілком згодний, що він отримав свій примірник цього Договору та додатків до нього в дату його укладення; що він ознайомлений з Договором кредитування автомобілів в системі АТ «Імексбанк», який оприлюднений на Інтернет-сторінці Банку за електронною адресою w.w.w.imexbank.ua та які йому роз?яснені, зрозумілі та з якими він цілком згодний (а.с.7 на звороті). Також у рахунок забезпечення належного виконання зобов'язань кредитного договору між сторонами 21 грудня 2012 року був укладений договір застави, який посвідчений приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу [PERSON] Згідно із п. 14.3. якого відповідач, передав в заставу банку транспортний засіб марки ВАЗ, модель: 212140, рік випуску: 2012, тип ТЗ: легковий універсал В, державний номерний знак [NUMBER]. Документом, що посвідчує право власності заставодавця на майно, є свідоцтво реєстрації транспортного засобу\~\~№САО 484742 \~від 20 грудня 2012 року. Відповідно до п.14.5 договору застави рухомого майна сторони визначили, що заставна вартість предмету застави складає\~\~84950 тис. грн., плюс нараховані проценти та винагороди, а також інші суми, що можуть підлягати сплаті Позичальником за кредитним договором. Відповідач також не заперечує ту обставину, що за кредитні кошти ним був придбаний транспортний засіб, який переданий в заставу Банку. За змістом ч.1 ст.61 ЦПК обставини, визнані сторонами, не підлягають доказуванню. Крім того, відповідачем не поставлено під сумнів та надано доказів про те, що надані позивачем та належним чином засвідчені копії угод суперечать змісту примірників угод, які передані йому, або не відповідають узгодженим сторонами умовам. Тому, витребування оригіналів договорів та відмова в позові у зв»язку із їх ненаданням, на думку суду, є безпідставними. Відповідно до ст.ст.1049,1050,1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. За змістом ст. 526 ЦК зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Оскільки відповідач взяті на себе зобов»язання щодо повернення кредитних коштів не виконує, то такий обов»язок слід покласти на нього за рішенням суду. Як вбачається із розрахунку заборгованості, станом 5 липня 2016 року її загальний розмір становить 87641,34 грн., в тому числі: заборгованість за кредитом 48593,13 грн., заборгованість за відсотками 15129,45 грн., а також пеня за прострочення платежів відповідно до умов кредитного договору - 23918,76 грн. Зазначений розрахунок відповідачем не спростований. А тому в рахунок погашення заборгованості стягненню з відповідача в примусовому порядку підлягає саме вказана вище сума. За наведених обставин та відповідно до п.3 ч.1 ст.309 ЦПК оскаржуване рішення підлягає скасуванню з ухваленням нового про задоволення позову.

Outcome: approved