Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-19 00:00:00

Від Публічного акціонерного товариства "Центренерго" в особі відокремленого підрозділу Зміївської теплової електричної станції до суду надійшла позовна заява до [PERSON] про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги станом на 30.06.2018 в розмірі 15\~325 грн 30 к. На обґрунтування позовної заяви представник позивача [PERSON] послався на Статут та Положення про Зміївську ТЕС, якими передбачено здійснення позивачем, крім іншого, господарської діяльності щодо надання послуг з центрального опалення, водопостачання та водовідведення. Згідно рішення Комсомольської селищної ради від 02.08.2013 № 732-VІ позивач є постачальником та виконавцем житлово-комунальних послуг (послуг з центрального опалення, центрального постачання холодної та гарячої води, централізованого водовідведення) на території смт Слобожанське (колишнє Комсомольське) Зміївського району Харківської області терміном на 2013-2017 рр. Відповідно до п. 1.2 та п. 1.3 "Порядку визначення виконавця житлово-комунальних послуг", затвердженого наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства від 25.04.2005, № 60, виконавцем послуг з централізованого опалення та послуг з централізованого постачання гарячої води для об'єктів усіх форм власності є суб'єкт господарювання з постачання теплової енергії (теплопостачальна організація). Виконавцем послуг з централізованого постачання холодної води та послуг з водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем) для об'єктів усіх форм власності є суб'єкт господарювання, що провадить господарську діяльність з централізованого водопостачання та водовідведення. Між Зміївською ТЕС ПАТ "Центренерго" та відповідачем склалися фактичні договірні відносини з приводу надання комунальних послуг на підставі відкритого особового рахунку №\~4073. З січня 2013 року до червня 2018 року позивачем надавалися послуги з централізованого опалення, централізованого постачання холодної та гарячої води, централізованого водовідведення за особовим рахунком №\~4073, на якому обліковується житлове приміщення, а саме квартира №\~73 будинку №\~3 (гуртожиток № 7) по вул. Лермонтова смт\~Слобожанське (Комсомольське) Зміївського району Харківської області, у якій зареєстрована та проживає відповідач [PERSON] Відповідач прострочила виконання свого зобов'язання та станом на 30.06.2018 заборгованість, з урахуванням індексу інфляції та 3% річних, складає 15\~325 грн 30 к. (сума основного боргу - 10\~983 грн 42 к.; інфляційні нарахування - 3 627 грн 80 к.; 3% річних - 714 грн 08\~к.), що підтверджується відповідними розрахунками. Наявність не виконаних зобов'язань з боку відповідача стала підставою для звернення до суду з цим позовом. Ухвалою Зміївського районного суду Харківської області від 03.10.2018 прийнято позовну заяву та відкрито провадження у справі у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи, призначено справу до розгляду у відкритому судовому засіданні в залі суду на 14.11.2018. 14.11.2018 судовий розгляд відкладено, зв'язку з відпусткою судді. 18.12.2018 судовий розгляд відкладено з причин нез'явлення відповідача та призначено нове судове засідання. 21.01.2019 відповідач [PERSON] подала заяву про застосування строку позовної давності, в якій зазначила, що позовна заява підлягає задоволенню тільки в частині стягнення заборгованості, інфляційних нарахувань та відсотків за прострочення за останні три роки, в межах строку позовної давності, на застосуванні якої вона наполягала. Відповідно до наданого позивачем розрахунку особовому рахунку № 4073 заборгованість за період з січня 2013 року по 30 червня 2018 року становить 10 983 грн 42 к.; заборгованість з урахуванням інфляційних та 3% річних становить 15\~325 грн 30 к. З урахуванням того, що за захистом своїх порушених прав пов'язаних із несплатою нею платежів за житлово-комунальні послуги за період з 01.01.2013 по 30.06.2018 позивач звернувся тільки 10.09.2018, тобто з пропуском трирічного строку позовної давності, у задоволенні вимог в частині стягнення з неї заборгованості за поточними платежами за житлово-комунальні послуги за період з 01.01.2013 по 10.09.2015 по яким строк давності закінчився, судом повинно бути відмовлено (а. с. 37). 22.01.2019 представник позивача [PERSON] подав заяву про судовий розгляд справи за відсутності представника позивача, підтримав позовні вимоги у повному обсязі з підстав, викладених у позовній заяві. Крім того, у відповіді на відзив на позовну заяву представник позивача стверджував про відсутність підстав для застосування позовної давності (а. с. 42-50). 29.01.2019 за клопотанням представника позивача в судовому засіданні оголошено перерву. 20.03.2019 під час судового розгляду представник позивача [PERSON] підтримав позовні вимоги у повному обсязі з підстав, викладених у позовній заяві. Заперечував проти заяви відповідача про застосування позовної давності. Водночас пояснив, що у відповіді на відзив ним надано розрахунок заборгованості, яка підлягає стягненню з відповідача у разі застосування судом позовної давності до частини позовних вимог. Відповідач [PERSON] позов визнала частково, відмовити у частині позову з підстави пропуску строку позовної давності. Водночас, відповідач пояснила, що у вересні, листопаді та грудні 2017 року нею було сплачено кожного разу по 500 грн. на погашення заборгованості з оплати комунальних послуг. Вислухавши представника позивача та відповідача, дослідивши письмові докази, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд дійшов наступного: Частинами 1, 3 статті 13 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Відповідно до статей 76-81 Цивільного процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Під час судового розгляду встановлено наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Так, згідно довідки Комсомольської селищної ради Зміївського району Харківської області №2530/02-19 від 19.09.2018 [PERSON] зареєстрована по [INFO] з 11.03.2004 (а. с. 20). Даними рішення Комсомольської селищної ради №732-VІ від 02.08.2013 підтверджується, що ПАТ "Центренерго" Зміївська ТЕС є постачальником та виконавцем житлово-комунальних послуг з централізованого опалення, централізованого постачання холодної та гарячої води, централізованого водовідведення на території смт Комсомольське Зміївського району Харківської області (а. с. 15). З наданих позивачем розрахунків платежів за житлово-комунальні послуги по особовому рахунку №4073, відкритому на ім'я [PERSON], вбачається, що з 01.01.2013 до 30.06.2018 вона не в повному розмірі здійснювала оплату наданих послуг, станом на 30.06.2018 розмір заборгованості за надані послуги складає 15 325 грн 30 к., у тому числі: сума основного боргу - 10 983 грн 42 к., на яку здійснено інфляційні нарахування - 3 627 грн 80 к. та нараховано 3% річних - 714 грн 08 к. За період з 01.09.2014 до 30.06.2018 розмір заборгованості за надані послуги складає 11 266 грн 78 к., у тому числі: сума основного боргу - 8 963 грн 30 к., на яку здійснено інфляційні нарахування - 1 868 грн 28 к. та нараховано 3% річних - 435 грн 20 к. (а. с. 6-14, 43-49). З копій квитанцій по сплату за житлово-комунальні послуги від 24.05.2013, 25.09.2017, 30.11.2017 вбачається, що [PERSON] було сплачено на погашення заборгованості за житлово-комунальні послуги 63 грн 50 к., 500 грн 00 к. та 500 грн 00 к. (а. с. 56, 57). Відповідачем не заперечувалося, а також підтверджено документально, що вона проживає в [INFO], де їй надавалися позивачем послуги з централізованого опалення, централізованого постачання холодної та гарячої води, з централізованого водовідведення. Відповідно до частин 1, 2 статті 509 Цивільного кодексу України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Згідно зі статтею 11 Цивільного кодексу України, цивільні права і обов'язки виникають з дій осіб, передбачених актами цивільного законодавства. Підставами для виникнення цивільних прав і обов'язків, крім договору, можуть бути і інші юридичні факти (наприклад, фактичне надання житлово-комунальних послуг). Цивільні права і обов'язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства, органів державної влади або органів місцевого самоврядування. Відповідно до частини 1 статті 14 Цивільного кодексу України цивільні обов'язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Положеннями пунктів 18, 20, 21 "Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення" затверджених Постановою КМУ №630 від 21.07.2005 (далі - Правила) врегульовано, що розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць. Плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим, якщо договором не встановлено інший строк. Плата за надані послуги вноситься споживачем відповідно до показань засобів обліку води і теплової енергії або затверджених нормативів (норм) споживання на підставі платіжного документа (розрахункової книжки, платіжної квитанції тощо) або відповідно до умов договору на встановлення засобів обліку. У разі відсутності у квартирі (будинку садибного типу) та на вводах у багатоквартирний будинок засобів обліку води і теплової енергії плата за надані послуги справляється згідно з установленими нормативами (нормами) споживання: з централізованого постачання холодної та гарячої води і водовідведення - з розрахунку на одну особу та на ведення особистого підсобного господарства; з централізованого опалення - з розрахунку за 1 кв. метр (куб. метр) опалюваної площі (об'єму) квартири (будинку садибного типу) та додатково за перевищення розрахункової потужності приладів опалення (радіаторів) згідно із законодавством. Згідно статті 525 Цивільного кодексу України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов на допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Також, відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 625 Цивільного кодексу України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три відсотки річних від простроченої суми, якщо інший розмір відсотків не встановлений договором або законом. Відповідно до пункту 5 частини 3 статті 20 Закону України "Про житлово-комунальні послуги", споживач зобов'язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Відповідно до статті 67 Житлового кодексу України плата за \~комунальні \~послуги (водопостачання, газ, теплова енергія та інші послуги) береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. Позивачем надано докази виникнення між сторонами правовідносин у зв'язку з наданням позивачем комунальних послуг та наявності з боку відповідача невиконаних зобов'язань щодо оплати спожитих житлово-комунальних послуг. Доказів, які б спростовували зазначену суму заборгованості або обов'язок щодо її погашення, відповідачем не надані. Щодо заяви відповідача про застосування позовної давності судом враховано, що строк виконання кожного щомісячного зобов'язання відповідно до ч. 3 ст. 254 ЦК України спливає у відповідне число останнього місяця строку. Перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок (ст. 253 ЦК України). Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови в позові (частина четверта статті 267 ЦК України). Згідно зі ст.ст. 257, 258 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Відповідно до ст. 261 ЦК України, перебіг загальної і спеціальної позовної давності відповідно починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. За зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. За змістом цієї норми початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення в зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. Оскільки плата за надані житлово-комунальні послуги вноситься щомісячно, то право позивача вважається порушеним з моменту неотримання чергового платежу, а отже і початок перебігу позовної давності за кожний черговий платіж починається з моменту порушення строку його погашення. Відповідно до ст. 264 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов'язку. Позовна давність переривається у разі пред'явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач. Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується. З наданого позивачем розрахунку заборгованості, правильність якого не заперечувалася відповідачем, вбачається, що [PERSON] сплативши у вересні, листопаді та грудні 2017 року по 500 грн. на погашення загальної суми заборгованості, без вказівки періоду оплати, вчинила дії, що свідчать про визнання нею боргу за житлово-комунальні послуги, внаслідок чого перебіг позовної давності перервався. З часу внесення останнього платежу в грудні 2017 року перебіг позовної давності почався заново і станом на 10.09.2018 року (дата подання позову до суду) трирічний строк позовної давності не закінчився, тому заява відповідача про застосування позовної давності задоволенню не підлягає. \~ \~ \~ \~За таких обставин позовна заява про стягнення з [PERSON] на користь Публічного акціонерного товариства "Центренерго" в особі відокремленого підрозділу Зміївської теплової електричної станції 15\~325 грн 30 к. заборгованості за житлово-комунальні послуги станом на 30.06.2018, з урахуванням інфляційних втрат та 3% річних є обґрунтованою і підлягає задоволенню. Згідно зі статтею 141 Цивільного процесуального кодексу України з відповідача належить стягнути на користь позивача витрати по сплаті судового збору.

Outcome: approved