Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-02 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовом і в обґрунтовування заявлених позовних вимог пояснив, що він протягом більше ніж 26 років працював на шахті у шкідливих умовах, що підтверджується копією з трудової книжки. У 2012 році, під час праці на ВП "Шахтобудівельницьке управління" ДП "Свердловантрацит» його було взято на облік до ВВД Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України м. Свердловську, оскільки за висновком МСЕК від 04.05.2012 року йому первинно з 26.04.2012 року встановлено 30 % стійкої втрати професійної працездатності безстроково, у зв'язку з професійним захворюванням. На теперішній час позивач отримує страхові виплати від фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Свердловську , пов'язані з наявністю у нього професійного захворювання. Професійне захворювання набуте під час роботи на шахті, завдає йому моральну шкоду, що полягає у наступному. Через професійне захворювання, він отримав незворотні наслідки у стані свого здоров'я. В результаті отриманого професійного захворювання його працездатність суттєво обмежена, що прямо вплинуло на його життєві плани та трудові перспективи. Зокрема тривале лікування порушило його професійні плани, оскільки він отримав незворотні наслідки захворювання, та втратив можливість продовжувати працювати і отримувати гідну заробітну плату, так як більша частина робочих професій пов'язаних з видобутком вугілля для позивача закрита у зв'язку із невідповідністю фізичного стану здоров'я вимог, що пред'являються до працівників. Крім того, йому за висновками МСЕК протипоказана праця у підземних умовах. Все це позначилось не тільки на його здоров'ї, а також на його психіці. Позивач постійно знаходиться в пригніченому стані через те, що можливості повного відновлення здоров'я вже не має. Усі ці фактори викликають в нього негативні емоції й переживання. Порушено його нормальні життєві зв'язки та доводиться докладати додаткових зусиль для організації свого життя. Нестача коштів на лікування додає душевних страждань від безсилля та безсилля ліків допомогти йому позбавитися болі, постійно відчуває наслідки професійного захворювання, позбавлений можливості займатися домашніми справами навіть такими, що потребують незначних фізичних зусиль. У зв'язку із браком повітря, який обумовлений наявним у нього професійним захворюванням позивач погано засинає вночі, іноді відчуває нестерпні позиви до кашлю, що призводить до того, що просинається серед ночі та тривалий час не може заснути, а зранку дуже погано себе відчуває. Тому він постійно відчуває дискомфорт в особовому житті. Факт первинного встановлення стійкої втрати працездатності за висновком МСЕК 04.05.2012 року відповідно до ч. 1 ст. 61 ЦПК України не підлягав доказуванню. Ч. 1 ст. З Конституції України передбачено, що людина, її життя і здоров'я, визнаються в України найвищою соціальною цінністю. Відповідно до ч. 1,2 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4)у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Відповідно до ст. 237-1 КЗпП України відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику проводиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль організації свого життя". Виходячи із принципу справедливості, як того вимагає ст. 41 Конвенції про захист прав людини і основних свобод, позивач вважає що на його користь підлягає стягненню з відповідача сума на відшкодування моральної шкоди в розмірі 35 000 гривень. Пунктом 27 ст. 77 Закону України від 20.12.2005 року "Про Державний бюджет України на 2006 рік" та пунктом 22 ст. 71 Закону України "Про Державний бюджет України на 2007 рік зупинено дію абзацу 4 ст., підпункту "є" пункту 1 частини першої ст. 21, ч. З ст. 28 та ч. 3 ст. 34 Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань, які спричинили втрату працездатності" № 1105-ХІ/, якими обов'язок відшкодування моральної шкоди покладено на Фонд соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань. Законом України"Про внесення змін до Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань, які спричинили втрату працездатності" від 23.02.2007 року № 717-V, що набрав чинності 30.03.2007 року виключено ч. 3 ст. 34 Закону № 1105-ХІ/, яка передбачала право потерпілого на відшкодування моральної шкоди за рахунок Фонду. Тобто, з моменту внесення вищевказаних змін до діючого законодавства України, особи яким встановлено стійку втрату професійної працездатності, позбавлені права на відшкодування моральної шкоди за рахунок Фонду. Конституційний суд України у своєму рішенні від 08.10.2008 року у справі № 1-32/2008 зазначені зміни до Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань, які спричинили втрату працездатності" визнав такими, що відповідають Конституції України з огляду на те, що право громадян на відшкодування моральної шкоди не порушено, оскільки ст. 1167 ЦК України та ст. 237-1 КЗпП України громадянам надано право на відшкодування моральної шкоди за рахунок власника підприємства або уповноваженого ним органа. Так, відповідно до Акту розслідування хронічного професійного захворювання № 3 щодо наявності у позивача професійного захворювання, було складено 08.02.2012 року ВП "Шахтобудівельницьке управління» ДП «Свердловантрацит", в якому зазначені шкідливі умови праці. Згідно змісту зазначеного акту, основною причиною розвитку професійного захворювання, було: відсутність ефективних засобів боротьби з пилом, індивідуального та колективного захисту, багатократний вплив вугільного та породного пилу на органи дихання у концентрації, перевищуючий ПДК. Тобто роботодавцем не встановлено на належному рівні безпечні умови праці. Відповідно до ст. 5 ЦК України акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності. Акт цивільного законодавства не має зворотної дії у часі, крім випадків, коли він пом'якшує або скасовує цивільну відповідальність особи. Якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювалися актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав та обов'язків, що виникли з моменту набрання ним чинності. Як вбачається з рішення Конституційного суду України № 1-рп/99 від 09.02.1999 року, яке відповідно до Конституції України є обов'язковим до виконання на території України, остаточним і оскарженню не підлягає, принцип закріплений у частині першій ст. 58 Конституції України, за якою дію нормативно-правового акту в часі треба розуміти так , що вона починається з моменту набрання актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, підчас дії якого вони настали або мали місце. На момент початку правовідносин по відшкодуванню шкоди не були чинними положення Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності", що передбачали обов'язок Фонду провести страхову виплату за моральну шкоду за наявності заподіяння такої шкоди. За змістом цих статей у разі стійкої втрати професійної працездатності право на отримання потерпілим страхових виплат, в тому числі і виплати за моральну шкоду, настає з дня встановлення МСЕК стійкої втрати професійної працездатності. Виходячи із принципу розумності та справедливості відповідно до об'єму та часу спричинення позивачеві моральної шкоди та враховуючи тяжкість вимушених змін у його життєвих стосунках, неможливість відновлення попереднього стану, моральну шкоду він оцінює у розмірі 35 000 тис. грн. Позивач просить суд стягнути з державного підприємства "Свердловантрацит" на його користь моральну шкоду, спричинену пережитими фізичними та моральними стражданнями у зв'язку з набуттям професійного захворювання у розмірі 35 000 грн. Позивач у судовому засіданні підтримав заявлені позовні вимоги , наполягав на їх задоволенні і пояснив , що він починаючи з 1979 року по 2011рік працював на підприємствах вугільної промисловості у якості електрослюсаря підземного та прохідника 5 розряду, працював з повним робочим днем під землею на ВП "Шахтобудівельницьке управління" ДП «Свердловантрацит», потім 17.03.2011 року був звільнений у зв,язку з виходом на пенсію. Під час роботи електрослюсарем підземним та прохідником на "Шахтобудівельницьке управління" ДП «Свердловантрацит» отримав професійне захворювання антракосилікоз І- стадії, і йому було встановлено втрату професійної працездатності 30% , із них 20% - по антракосілікозу первично з 26.04.2012 року безстроково і 10% повторно у зв.язку з трудовим каліцтвом від 08.09.2005 року , так як він працював під землею, то бракувала повітря , була велика запиленість, підвищена температура та вологість , також у зв,язку з професійним захворюванням, трудовим каліцтвом і втратою професійної працездатності змінився уклад його життя , так як він погано спить , просипається від того , що нічим дихати , у нього виникає кашель, віддишка, він фактично по господарству, так як раніше не може робити, зараз вже не може обробляти огород, носити воду, клопотання про проведення по справі судово-психологічної експертизи він не бажає заявляти

Outcome: partial