Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-27 00:00:00

Публічне акціонерне товариство "Універсал Банк" звернулося до Ірпінського міського суду Київської області із позовом до [PERSON] про стягнення заборгованостіза кредитним договором, в якому зазначив, що на підставі договору кредиту № 06/2861к-07-02 від 12.12.2007 року між ВАТ "Універсал Банк", правонаступником якого є ПАТ "Універсал Банк" та [PERSON], останній отримав кредит у розмірі 8\~770,00 доларів США за умови повернення кредиту у повному обсязі не пізніше 11.12.2012 року зі сплатою відсотків в розмірі 12 % річних. Позивач умови договору кредиту виконав, а саме надав кредит в сумі 8\~770,00 доларів США, проте відповідачем не виконуються умови договору і станом на 10.11.2015 року заборгованість складає 4\~390, 82 доларів США, з яких: заборгованість по кредиту 1\~777, 03 доларів США; відсотки 1208, 19 доларів США; пеня 1405,60 доларів США. Просив стягнути з [PERSON] заборгованість за кредитним договором № 06/2861к-07-02 від 12 грудня 2007 року станом на 10.11.2015 року в сумі 4390, 82 доларів США. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні просив відмовити у задоволенні позову і застосувати строк позовної давності, а також просив прийняти до уваги довідку від 19.03.2010 року про відсутність заборгованості по кредитному договору № 06/2861к-07-02 від 12 грудня 2007 року. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] дійсно уклав договір кредиту № 06/2861к-07-02 від 12 грудня 2007 року з ВАТ "Універсал Банк", правонаступником якого є ПАТ "Універсал Банк", і отримав кредит у розмірі 8\~770,00 доларів США строком до 11.12.2012 року з зі сплатою відсотків в розмірі 12 % річних (а. с. 14). З квітня 2010 року відповідач припинив сплачувати кошти за кредитним договором, чим порушив його умови (а. с. 10-11). Відповідно до ст.256 ЦК позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інте\-ресу. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови в позові (ч.4 ст.267 ЦК). Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у 3 роки (ст.257 ЦК). Для окремих видів вимог законом встановлено спеціальну позовну давність. Зокрема, ч.2 ст.258 ЦК передбачає, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). За загальним правилом, перебіг загальної та спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч.1 ст.261 ЦК). Для обчислення позовної давності застосовуються загальні положення про обчислення строків, що містяться у ст.ст. 252255 ЦК. При цьому початок перебігу позовної давності повязується не стільки зі строком дії (припиненням дії) договору, скільки з певними моментами (фактами), які свідчать про порушення прав особи (ст.261 ЦК). За змістом цієї норми, початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення в зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. Судом встановлено, що перебіг строку позовної давності почався з дня проплати останнього платежу 19.03.2010 року, однак позов предявлений до суду тільки 01.12.2015 року, тобто з порушенням строку позовної давності. Не вирішення судом питання про можливість застосування позовної давності може свідчити про порушення права на справедливий суд, закріпленого у ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», яка набрала чинності для України 11 вересня 1997 року, передбачено, що кожен має право на розгляд його справи судом. Сплив позовної давності, відповідно до ч. 4 ст. 267 ЦК України, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Відповідно до ч. 5 ст. 267 ЦК України якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту. В свою чергу, представник позивача не просив суд визнати причини пропуску позовної давності поважними. Суд не приймає до уваги ксерокопію довідки від 19.03.2010 року № 056/134 про те, що станом на 19.03.2010 року кредит згідно кредитного договору № 06/2861к-07-02 від 12 грудня 2007 року, отриманий в ПАТ "Універсал Банк" сплачений повністю, оскільки, вона не засвідчена належним чином. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed