Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-01 00:00:00

30 вересня 2021 року [PERSON] звернулася до Слов`янського міськрайонного суду Донецької області з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю «Фінпром Маркет», треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Остапенко Євген Михайлович, Нікольський відділ державної виконавчої служби у Маріупольському районі Донецької області Східного міжрегіонального управління юстиції (м.Харків), про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню. Свої позовні вимоги позивачка обґрунтувала тим, що з її пенсії проводяться відрахування відповідно до виконавчого напису приватного нотаріуса про стягнення з неї боргу на користь ТОВ «Фінпром Маркет». Виконавчий напис вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Є. М., зареєстрований в реєстрі за № 582259, відповідно до якого запропоновано стягнути з неї заборгованість на користь ТОВ «Фінпром Маркет» у розмірі 18430 грн. 86 коп.. Однак, при його вчиненні, нотаріус не врахував та не перевірив факту наявності чи відсутності спору щодо заборгованості, крім того розрахунок розміру грошових стягнень зроблено відповідачем одноособово, без урахування думки та позиції позивачки та не відповідає дійсності, оскільки у неї немає заборгованості перед ТОВ «Фінпром Маркет». Посилаючись на наведені обставини та положення ст. 88 Закону України "Про нотаріат", позивачка просить визнати виконавчий напис № 582259 від 27 листопада 2020 року таким, що не підлягає виконанню. Позивачка [PERSON] та її представник - адвокат Король Т. В., будучи належним чином повідомленими про місце, дату та час розгляду справи, у судове засідання не з`явилися, подали до суду заяви про розгляд справи у їх відсутності, на задоволенні позовних вимог наполягали, проти ухвалення заочного рішення у справі не заперечували. Треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору, представник Нікольського ВДВС у Маріупольському районі Донецької області, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Остапенко Є. М. повідомлені належним чином про дату та час розгляду цивільної справи, в судове засідання не з`явилися, про причини неявки суд не повідомили, з клопотаннями про розгляд справи у їх відсутності не зверталися. Відповідно до ч. 7 ст. 128 ЦПК України, у разі ненадання особами, які беруть участь у справі, інформації щодо їх адреси, судова повістка надсилається: юридичним особам та фізичним особам - підприємцям - за адресою місцезнаходження (місця проживання), що зазначена в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань. Під час розгляду справи, судом приймалися усі передбачені діючим законодавством заходи щодо належного повідомлення представника відповідача про місце, день та час розгляду справи. Судом були спрямовані судові повістки за адресою місцезнаходження ТОВ «Фінпром Маркет», що зазначена в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань. Однак представник відповідача, будучи повідомленим у встановленому законом порядку (належним чином) про час і місце судового розгляду справи, не використав наданого законом права на безпосередню участь у судовому засіданні, та не з`явився у судове засідання без повідомлення причин, не подав відзив, заяв про відкладення судового засідання, чи розгляд справи у його відсутності від нього до суду не надходило. Відповідно до ч. 3 ст. 131 ЦПК України, учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин. Відповідно до ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання представника відповідача, якого належним чином повідомлено про дату, час і місце засідання, не перешкоджає розгляду справи. З огляду на викладене, оскільки відповідач, будучи повідомленим належним чином про дату, час і місце судового засідання не з`явився у судове засідання без повідомлення причин неявки, не подав відзив, суд приходить до переконання, що у суду відсутні підстави для відкладення розгляду справи, а тому, зі згоди позивача, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних та доказів із постановленням заочного рішення. В ході розгляду справи судом було розв`язано заяви та клопотання сторін та прийнято процесуальні рішення. Ухвалою суду від 04 жовтня 2021 року, позовну заяву [PERSON] до ТОВ «Фінпром маркет» про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню залишено без руху. Ухвалою суду від 04 жовтня 2021 року, заяву позивачки [PERSON] про забезпечення позову задоволено та забезпечено позов [PERSON] про визнання виконавчого напису нотаріуса, таким, що не підлягає виконанню, шляхом зупинення стягнення у виконавчому провадженні ВП №65110218, відкритому на підставі виконавчого напису № 582259від 27листопада 2020 року, вчиненого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Є. М.. Ухвалою суду від 04 листопада 2021 року у справі прийнято до розгляду позовну заяву та відкрито загальне позовне провадження. Ухвалою суду від 02 грудня 2021 року закрито підготовче провадження та призначено цивільну справу для розгляду справи по суті. Ухвалою суду від 02 грудня 2021 року вирішено розгляд справи із постановленням заочного рішення. Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню з огляду на такі встановлені у судовому засіданні обставини та відповідні ним докази. Відповідно до супровідного листа Нікольського ВДВС у Маріупольському районі Донецької області, на адресу позивачки була направлена постанова про відкриття виконавчого провадження від 19 квітня 2021 року, винесена під час примусового виконання виконавчого напису № 582259 від 27 листопада 2020 року, вчиненого приватним нотаріусом приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Є. М.. Відповідно до постанови Нікольського ВДВС у Маріупольському районі Донецької області про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника, прийнятої начальником відділу Нікольського ВДВС у Маріупольському районі Донецької області 11 травня 2021 року на підставі виконавчого напису № 582259 від 27 листопада 2020 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Є. М., з [PERSON] на користь ТОВ «Фінпром Маркет» стягнута заборгованість в розмірі 18430 грн. 86 коп.. Також, постановою звернено стягнення на доходи боржника [PERSON] , які вона отримує у Великоновосілківського об`єднаного управляння ПФУ Донецької області, за змістом постанови звернуто стягнення на доходи [PERSON] у розмірі 20 % до виплати загальної суми боргу 20532 грн. 95 коп., яку надіслано до виконання до Великоновосілківського об`єднаного управляння ПФУ Донецької області. Згідно із кредитним договором зі страхуванням життя позичальника № 344/4424КСLА від 30 квітня 2012 року, укладеним між [PERSON] та представником ПАТ «Платинум Банк», позивачка отримала кредит у розмірі 6773 грн. 66 коп. від ПАТ «Платинум Банк». За змістом кредитного договору погашення позичальником за кредитом здійснюється щомісяця рівними платежами в сумі 568 грн. 00 коп. Дата повернення кредиту 30 жовтня 2013 року. Згідно із квитанціями, позивачкою здійснювались платіжні операції погашення боргу за кредитним договором № 344/4424КСLА від 30 квітня 201221, а саме: 21 травня 2012 року, 25 червня 2012 року, 27 липня 2012 року, 27 серпня 2012 року, 28 вересня 2012 року, 29 жовтня 2012 року, 29 листопада 2012 року, 27 грудня 2012 року, січень 2013 року, 27 лютого 2013 року, 29 березня 2013 року, 29 квітня 2013 року, 29 травня 2013 року, 29 червня 2013 року, 29 липня 2013 року, 29 серпня 2013 року, 29 вересня 2013 року в сумі по 568 грн. 00 коп., та 26 жовтня 2013 року в сумі 432 грн. 17 коп. Відповідно до виконавчого напису № 582259, вчиненого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Є. М., звернено стягнення з [PERSON] , яка є боржником за кредитним договором 32270/0005ХSGF від 20 березня 2013 року, укладеним з ПАТ «Платинум Банк», правонаступником якого є ТОВ «Фінпром Маркет». Крім того із вказаного виконавчого напису вбачається, що строк платежу за кредитним договором 32270/0005ХSGF від 20 березня 2013 року настав. Стягнення заборгованості проводиться за період з 21 лютого 2018 року по 27 листопада 2020 року. Сума заборгованості складає: за тілом кредиту 12630 грн. 30 коп., за нарахованими та несплаченими процентами 5750 грн. 56 коп., плата за вчинення виконавчого напису нотаріусом 50 грн. 00 коп., тому загальна сума, що підлягає стягненню складає 18430 грн. 86 коп.. Судом досліджені представлені на виконання ухвали суду Нікольським ВДВС у Маріупольському районі Донецької області матеріали виконавчого провадження на підставі яких відкрито виконавче провадження про стягнення з [PERSON] заборгованості у копіях: кредитний договір №32270/0005ХSGF від 20 березня 2013 року, укладений між [PERSON] та ПАТ «Платинум Банк» щодо отримання кредиту в розмірі 10000 грн. 00 коп.; заява ТОВ «Фінпром маркет» від 22 лютого 2021 року на вчинення виконавчого напису, підписана представником відповідача; виконавчий напис № 582259 від 27 листопада 2020 року, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Є. М.. копія виписки з ЄДР юридичних осіб ТОВ «Фінпром маркет». Відповідно до статті 18 ЦК України, нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно з частиною першої статті 1 Закону України "Про нотаріат", нотаріат в Україні - це система органів і посадових осіб, на які покладено обов`язок посвідчувати права, а також факти, що мають юридичне значення, та вчиняти інші нотаріальні дії, передбачені цим Законом, з метою надання їм юридичної вірогідності. Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом "Про нотаріат" та іншими актами законодавства України (частина перша статті 39 Закону "Про нотаріат"). Цим актом є, зокрема, Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року № 296/5 (далі - Порядок вчинення нотаріальних дій, Порядок). Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія (пункт 19 статті 34 Закону України "Про нотаріат"). Правовому регулюванню процедури вчинення нотаріусами виконавчих написів присвячена Глава 14 Закону України "Про нотаріат" та Глава 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій. Так, згідно із статтею 87 Закону України "Про нотаріат" для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Статтею 88 Закону України "Про нотаріат" визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті Закону нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Порядок вчинення нотаріальних дій містить такі самі правила та умови вчинення виконавчого напису (пункти 1, 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Згідно із підпунктом 2.1 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису. У разі якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача (підпункт 2.2 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Крім того, підпунктами 3.2, 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку передбачено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 (далі - Перелік документів). При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. При цьому цей Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі України "Про нотаріат" та Порядку вчинення нотаріальних дій. При цьому стаття 50 Закону України "Про нотаріат" передбачає, що нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти. За результатами аналізу вищенаведених норм можна дійти наступних висновків. Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України "Про нотаріат"). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Нотаріус вирішує питання про вчинення виконавчого напису на підставі документів, наданих лише однією стороною, стягувачем, і не зобов`язаний запитувати та одержувати пояснення боржника з приводу заборгованості для підтвердження чи спростування її безспірності. Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. З огляду на наведене та з урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України "Про нотаріат", захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає у тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи у частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. Тому суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Вказана правова позиція висловлена Верховним Судом України у постанові від 05 липня 2017 року у справі № 6-887цс17. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України "Про нотаріат" у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника у повному обсязі й установити і зазначити у рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Саме така правова позиція висловлена Верховним Судом у Постанові від 06 травня 2020 року по справі № 320/7932/16-ц. Законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів. В обґрунтування позову [PERSON] посилається, зокрема, на те, що вимоги ТОВ «Фінпром Маркет» неправомірні, оскільки заборгованості не існує. Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Всі вищезазначені підстави свідчать про відсутність ознак безспірності заборгованості за кредитними правовідносинами, що виникли між сторонами. Тому, суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно із Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі, суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. (Постанова Великої Палати Верховного Суду від 27 березня 2019 року у справі № 137/1666/16). Суд виходить з вимог ст. ст. 12, 81 ЦПК України, відповідно до яких цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, відповідно до ч. 1 ст. 89 ЦПК України. Відповідач у судове засідання не з`явився, не скористався своїми процесуальними правами сторони в процесі і не надав належних доказів, які спростовують доводи позивача. Аналізуючи наведені норми чинного законодавства України в сукупності з дослідженими матеріалами справи, суд приходить до висновку, що в даному випадку відповідачем не підтверджено безспірності заборгованості [PERSON] перед ТОВ «Фінпром Маркет». За таких обставин суд приходить до висновку, що оспорюваний виконавчий напис підлягає визнанню таким, що не підлягає виконанню. Отже, на думку суду, у даному випадку, нотаріус при вчиненні оспорюваного виконавчого напису не переконався належним чином у безспірності розміру сум, що підлягають стягненню за виконавчим написом, чим порушив норми Закону України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Крім того, згідно із позицією ВСУ, яка викладена Великою палатою Верховного Суду у справі № 826/20084 від 20 червня 2018 року, вчинення нотаріусом виконавчого напису за відсутності надання йому особою, яка звертається із відповідною заявою про вчинення виконавчого напису, необхідних оригіналів нотаріальних договорів чи їх дублікатів має наслідком визнання такого виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача підлягають стягненню витрати, понесені позивачем по оплаті судового збору. Позивачем при зверненні до суду із зазначеним позовом було сплачено 908 грн. 00 коп. судового збору та судовий збір за подачу заяви про забезпечення позову у розмірі 454 грн.00 коп., тому з огляду на задоволення позовних вимог з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у сумі 1362 грн. 00 коп.. З огляду на викладене витрати понесені позивачем при розгляді цивільної справи підлягають стягненню з відповідача у повному обсязі. На підставі наведеного,

Outcome: approved