Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-12 00:00:00

До суду надійшов вищезазначений позов, в якому в обґрунтування позовних вимог зазначено, що відповідачу на підставі права власності належить житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, що розташований за адресою: [ADDRESS] . Між позивачем та відповідачем була досягнута домовленість щодо купівлі-продажу належного останній вказаного домоволодіння, та позивачем передано відповідачу домовлену суму за відчуження належного останній зазначеного вище нерухомого майна у розмірі 45000,00 грн. про що було вчинено відповідну розписку та договір купівлі-продажу від 26 квітня 2021 року. Відповідач був зобов`язаний з`явилися до приватного нотаріуса Троїцького районного нотаріального округу Гапочки Е.Г. для посвідчення договору купівлі-продажу 18 травня 2021 року о 10-00 годині. Однак, з невідомих причин, до нотаріуса не з`явилась, внаслідок чого їй було направлено повідомлення, в якому було запропоновано з`явитися до нотаріуса 17 червня 2021 року. Вказане повідомлення відповідач отримала 23 травня 2021 року, однак з невідомих причин до нотаріуса знову не з`явилися. Відповідачу було повторно запропоновано з`явитися до нотаріуса 08 липня 2021 року, однак на зазначену дату до нотаріуса повторно не з`явилась. На даний час позивач не має можливості оформити вищевказаний правочин у нотаріальному порядку, оскільки відповідач фактично ухиляється від нотаріального посвідчення даного правочину. На підставі викладеного, позивач просить визнати договір купівлі-продажу дійсним та визнати за ним право власності на вказане майно. Ухвалою Троїцького районного суду Луганської області від 26 липня 2021 року відкрито провадження у даній справі. Позивач в судове засідання не з`явився, суду надав заяву, згідно якої просив справу розглянути без його участі, на задоволенні позовних вимог наполягає. Відповідач у судове засідання не з`явилась, суду надала заяву про розгляд справи без її участі, проти задоволення позовних вимог не заперечує. Виходячи з вищевикладеного, а також положень ч.3 ст.211 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України), суд вважає, що судовий розгляд справи можливий за відсутності осіб, які беруть участь у справі. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть учать у справі, у відповідності до вимог ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання технічними засобами не здійснюється. Суд, дослідивши надані письмові докази в їх сукупності, приходить до такого. Судом було встановлено, що відповідач [PERSON] , після смерті [PERSON] , набула у власність житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що розташований в [ADDRESS] , що підтверджується копією свідоцтва про право на спадщину за законом серії та номер 790, виданого 08.12.2020 (а.с. 16). Згідно копії витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 08.12.2020 (а.с.17) та копії технічного паспорту садибного (індивідуального) житлового будинку, виданого Троїцьким КП БТІ 26 червня 2018 року (а.с.18-22), житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що розташований в [ADDRESS] складається: «А;а;r» - житловий будинок; «Б;б» - літня кухня; «В» - сарай; «Г» - сарай; «Д» - сарай; «Е» - убиральня; «Є» - сарай; «Ж» - сарай; «Пг» - погріб; «1-4» - огорожа; «5» - водопровід. Між позивачем [PERSON] та відповідачем [PERSON] було укладено договір купівлі-продажу житлового будинку, за яким [PERSON] купив, а [PERSON] продала житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що розташований в [ADDRESS] (а.с.4-6). Згідно п. 10 Договору відповідач була зобов`язана з`явитися до приватного нотаріуса Троїцького районного нотаріального округу Гапочки Е.Г. для посвідчення договору купівлі-продажу 18 травня 2021 року о 10-00 годині (а.с.5). Однак, з невідомих причин, до нотаріуса не з`явилися, внаслідок чого їй було направлено повідомлення, в якому було запропоновано з`явитися до нотаріуса 17 червня 2021 року. Вказане повідомлення відповідач отримала 23.05.2021 (а.с.7), однак з невідомих причин до нотаріуса знову не з`явилась. Відповідачу було повторно запропоновано з`явитися до нотаріуса 01.07.2021, про що остання була повідомлена під особистий підпис, однак на зазначену дату до нотаріуса повторно не з`явилась (а.с. 8). Позивач зазначає, що даний час він не має можливості оформити вищевказаний правочин у нотаріальному порядку, оскільки відповідач фактично ухиляється від нотаріального посвідчення даного правочину. Відповідно до ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Згідно зі ст.203 ЦК України, волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Згідно зі статтею 655 ЦК України за договором купівлі-продажу, одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Згідно зі ст.334 ЦК України, право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передання майна, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст.638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Згідно до частини 3 статті 640 ЦК України вбачається, що договір, що підлягає нотаріальному посвідченню, є укладеним з дня такого посвідчення. Статтею 657 ЦК України встановлено, що договір купівлі-продажу житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню, крім договорів купівлі - продажу майна, що перебуває в податковій заставі. Суд звертає увагу на те, що з 1 січня 2013 року набрав чинності Закон України "Про внесення змін до Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" та інших законодавчих актів", яким частину третю статті 640 ЦК викладено в новій редакції, згідно з якою договір, що підлягає нотаріальному посвідченню, є укладеним із дня такого посвідчення, а з частини другої статті 657 ЦК виключено слова "та державної реєстрації". Таким чином, з цього часу не передбачено державної реєстрації правочину, якщо в договорі не передбачено інше. Аналогічна позиція викладена в пункті 2 листа ВССУ від 28 січня 2013 року № 24-150/0/4-13 Суд враховує положення абз. 4 п. 13 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.2009 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними», яким передбачено, що у зв`язку з недодержанням вимог закону про нотаріальне посвідчення правочину договір може бути визнано дійсним лише з підстав, встановлених статтями 218 та 220 ЦК. Так, згідно з ч. 2 ст. 220 ЦК України, якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається. Крім того, вказана правова позиція висловлена у постанові Верховного суду України від 06.09.2017 по справі № 6-1288цс17. Згідно вказаної постанови, відповідно до ч. 1 ст. 220 ЦК України у разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним. Згідно із ч. 2 ст. 220 ЦК України, якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається. Відповідно до ч. 3 ст. 640 ЦК України в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, договір, що підлягає нотаріальному посвідченню, є укладеним з дня такого посвідчення. Пленум Верховного Суду України в п. 13 постанови «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» від 6 листопада 2009 року № 9 роз`яснив, що вирішуючи спір про визнання правочину, який підлягає нотаріальному посвідченню, дійсним, судам необхідно враховувати, що норма ч. 2 ст. 220 ЦК України не застосовується щодо правочинів, які підлягають і нотаріальному посвідченню, і державній реєстрації, оскільки момент вчинення таких правочинів відповідно до ст.ст. 210, 640 ЦК України пов`язується з їх державною реєстрацією, тому вони не є укладеними і не створюють прав та обов`язків для сторін. Статтею 657 ЦК України в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, встановлено, що договір купівлі-продажу житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню, крім договорів купівлі-продажу майна, що перебуває в податковій заставі. Однією з умов застосування ч. 2 ст. 220 ЦК України та визнання правочину дійсним в судовому порядку є встановлення судом факту безповоротного ухилення однієї із сторін від нотаріального посвідчення правочину та втрата стороною можливості з будь-яких причин нотаріально посвідчити правочин. У даному випадку між сторонами мають місце саме зазначені вище правовідносини. З огляду на вищезазначене, оскільки сторони домовились щодо усіх істотних умов укладеного між ними правочину купівлі-продажу вищевказаного нерухомого майна, фактично відбулося повне виконання правочину, даний правочин відповідає дійсній волі сторін, що підтверджується матеріалами справи, однак підстави для нотаріального посвідчення вказаного правочину відсутні з незалежних від позивача зазначених вище обставин. Вказаний правочин на даний час не потребує державної реєстрації, а тому порушене право позивача підлягає захисту у судовому порядку. На підставі ст. 328, 334, 638, 655 ЦК України,

Outcome: approved