Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-23 00:00:00

Фізична особа-підприємець [PERSON] звернувся з позовною заявою до [PERSON] , в якому просить стягнути з останнього збитки в порядку регресу, і свої вимоги обґрунтовує тим, що між ПрАТ «Страхова компанія «ВУСО» та [PERSON] було укладено поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземного транспорту № АМ/3087447, за яким страховик зобов"язується відшкодувати шкоду заподіяну страхувальником життю, здоров"ю та майнупотерпілих при експлуатації забезпеченого транспортного засобу, а саме автомобіля "ЗАЗ" державний реєстраційний номер " [NUMBER] ". Так, 04.09.2018 року в м. Волноваха мала місце дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля "ЗАЗ" державний реєстраційний номер « [NUMBER] » під керуванням [PERSON] та автомобіля «Мітсубісі» державний реєстраційний номер « [NUMBER] », під керуванням [PERSON] . Внаслідок вищевказаної дорожньо-транспортної пригоди, транспортному засобу «Мітсубісі» державний реєстраційний номер « [NUMBER] » було завдано механічних ушкоджень, а власнику вказаного автомобіля - матеріального збитку. Відповідно до Постанови Волноваського районного суду Донецької області від 04.10.2018 року, [PERSON] було визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 , ст.124 КУпАП. ПрАТ «СК «ВУСО» визнало вказану подію страховим випадком та відповідно до страхового акту № 10639-24 від 06.11.2018 року, здійснило виплату страхового відшкодування на користь потерпілого у розмірі 23 940,53 грн., що підтверджується платіжним дорученням. Також зазначають, що транспортний засіб є джерелом підвищеної небезпеки, а відтак на підставі ч.2 ст.1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Статтею 1191 ЦК України передбачено, що особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Як вбачається з вищенаведеного, право регресної вимоги виникло у ПрАТ «СК «ВУСО» з моменту виплати страхового відшкодування, тобто 06 листопада 2018 року, що підтверджується платіжним дорученням . В розумінні ст.38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», ст.ст. 1166, 1187, 1191 ЦК України, у Відповідача виникло зобов`язання відшкодувати ПрАТ «СК «ВУСО» завдані збитки в порядку регресу в розмірі сплаченого останнім страхового відшкодування за Полісом №АЕ/7890397. 20.12.2019 року, між ПрАТ «СК «ВУСО» (Первісний кредитор) та Фізичною особою-підприємцем [PERSON] (Новий кредитор) укладено Договір № 20/12/2019 про відступлення права вимоги (надалі - Договір), відповідно до якого Первісний кредитор відступає (передає), а Новий кредитор (Позивач) отримує право вимоги відшкодування у порядку регресу збитків завданих Первісному кредитору по договорам страхування, перелік яких наведений у Додатку №1 до Договору. В тому числі, Новий кредитор отримав право вимоги відшкодування у порядку регресу збитків у вигляді виплаченого страхового відшкодування за Полісом № АМ 3087447. Згідно п.1 ч.2 ст.11 ЦК України, підставами виникнення цивільних прав і обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Так, відповідно до ч.1 ст.512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передавши ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), а згідно зі ст.514 цього Кодексу до нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Таким чином, до Позивача перейшло право вимоги щодо стягнення з Відповідача вищевказаної суми боргу. З метою досудового врегулювання спору, Відповідачеві було направлено Вимогу про відшкодування збитків в порядку регресу. Ніяких дій зі сторони Відповідача проведено не було, щодо погашення заборгованості в добровільному порядку, а відтак, Позивач змушений звертатись до суду за захистом своїх прав та законних інтересів у спосіб, який передбачений нормами ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», ЦК України (п.8 ч.2 ст.16), що узгоджується з умовами договору (Полісу) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності . Позивач ФОП [PERSON] та його представник -адвокат Самойленко П.М. в судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялися відповідно до вимог чинного законодавства, подали заяви про розгляд справи за їх відсутності, на задоволенні позову наполягають, не заперечували про винесення заочного рішення у разі неявки відповідача. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про дату, час і місце судового засідання був повідомлений відповідно до вимог чинного законодавства. Про причини неявки суд не повідомив і на підставі частини 3 ст. 131 ЦПК України суд вважає, що він не з`явився у судове засідання без поважних причин. Зі згоди позивача та представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ч. 4 ст. 223 ЦПК України. Згідно ст. 223 ЦПК України, їх неявка у судове засідання не перешкоджає розгляду справи по суті. Відповідно до ст. 247 ч. 2 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 4 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України), кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Судом встановлено, що між ПрАТ «Страхова компанія «ВУСО» та [PERSON] було укладено поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземного транспорту № АМ/3087447, за яким страховик зобов"язується відшкодувати шкоду заподіяну страхувальником життю, здоров"ю та майнупотерпілих при експлуатації забезпеченого транспортного засобу, а саме автомобіля "ЗАЗ" державний реєстраційний номер " [NUMBER] ".(а.с.15-17) Так, 04.09.2018 року в м. Волноваха мала місце дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля "ЗАЗ" державний реєстраційний номер « [NUMBER] » під керуванням [PERSON] та автомобіля «Мітсубісі» державний реєстраційний номер « [NUMBER] », під керуванням [PERSON] (а.с.26-27). Із наявної у матеріалах справи постанови Волноваського районного суду Донецької області від 04.10.2018 року вбачається, що [PERSON] визнано винним у вчиненні правопорушень, передбачених ст. 124 КУпАП, накладено стягнення у вигляді штрафу в сумі 340 грн., за ч.1 ст. 130 КУпАП накладено стягнення у вигляді штрафу у розмірі 10200,00 грн. з позбавленням права керування усіма видами транспортних засобів строеом на 1 рік, також у вказаній постанові зазначено, що у судовому засідання [PERSON] свою провину у скоєному правопорушення визнав повністю, щиро розкаювався (а.с. 24,25). З вищевказаної постанови Волноваського районного суду Донецької області також вбачається, що 04.09.2018 року о 13.30 год., керуючи автомобілем марки ЗАЗ 11027» реєстраційний номер [NUMBER] , по провулку Ринковому зі сторони вул. Геологів, 41 у м. Волноваха Донецької області, [PERSON] не стежив за дорожньою обстановкою, відвлікся від керування транспортним засобом та скоїв зіткнення з автомобілем Митсубиси номерний знак [NUMBER] під керуванням [PERSON] , чим порушив п.2.3-б ПДД УКраїни, та скоїв правопорушення передбачене ст. 124 КУпАП. Внаслідок вказаної ДТП транспортні засоби отримали механічні ушкодження. В той же час, [PERSON] , керував автомобілем в стані алкогольного сп"яніння, чим порушив п.2.9-а ПДР України та скоїв правопорушення передбачене ч.1 ст. 130 КУпАП. Вказані постанови набрали законної сили 16.10.2018 року. ПрАТ «СК «ВУСО» визнало вказану подію страховим випадком та відповідно до страхового акту № 10639-24 від 06.11.2018 року, здійснило виплату страхового відшкодування на користь потерпілого у розмірі 23 940,53 грн., що підтверджується платіжним дорученням.(а.с.36) Також судом встановлено, що 20.12.2019 року, між ПрАТ «СК «ВУСО» (Первісний кредитор) та Фізичною особою-підприємцем [PERSON] (Новий кредитор) укладено Договір № 20/12/2019 про відступлення права вимоги (надалі - Договір), відповідно до якого Первісний кредитор відступає (передає), а Новий кредитор (Позивач) отримує право вимоги відшкодування у порядку регресу збитків завданих Первісному кредитору по договорам страхування, перелік яких наведений у Додатку №1 до Договору. В тому числі, Новий кредитор отримав право вимоги відшкодування у порядку регресу збитків у вигляді виплаченого страхового відшкодування за Полісом № АМ 3087447.(а.с.9-14). Відповідно до положень ч. 6 ст. 82 ЦПК України, вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Відповідно до п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 березня 1992 року «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», шкода підлягає відшкодуванню в повному об`ємі особою, що її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина даної особи. Таким чином, в судовому засіданні встановлено, що саме порушення відповідачем [PERSON] вимог Правил дорожнього руху України знаходиться в причинному зв`язку з дорожньо-транспортною пригодою, внаслідок якої автомобіль марки «Мітсубисі» реєстраційний номер [NUMBER] під керуванням [PERSON] , отримав механічні пошкодження, тобто вищевказана дорожньо-транспортна пригода сталася з вини відповідача . Вказана постанова Волноваського районного суду Донецької області від 04.10.2018 року, згідно ч. 6 ст. 82 ЦПК України, є обов`язковою для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалена постанова суду. Статтею 1166 ЦК України встановлено, що шкода, завдана майну фізичної чи юридичної особи, відшкодовується у повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до частини другої статті 1187 ЦК України шкода, заподіяна джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір оренди, підряду тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Згідно пункту 22.1 статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» № 1961 - ІV від 01.07.2004 року (надалі - Закон № 1961- ІV), при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Відповідно до розрахунку вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля "Мітсубісі" реєстраційний номер [NUMBER] згідно даним наданих СК «ВУСО» складає 23 940,53 грн. (а.с. 34). Згідно страхового акту № 10639-24 по Полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АМ/3087447 від 08.03.2018 сума страхового випадку становить 23 940,53 грн. (а.с. 36). Відповідно до абз. «г» п. п. 38.1.1. п. 38.1. ст. 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регрес ний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, якщо він не повідомив страховика у строки і за умов, визначених у підпункті 33.1.2 пункту 33.1 статті 33 цього Закону. Згідно з положенням підпункту 33.1.4 пункту 33.1 статті 33 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання дорожньо-транспортної пригоди, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати), водій транспортного засобу, причетний до такої пригоди, зобов`язаний невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання дорожньо-транспортної пригоди, письмово надати страховику, з яким укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ), повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого МТСБУ зразка, а також відомості про місцезнаходження свого транспортного засобу з поважних причин не мав змоги виконати зазначений обов`язок, він має підтвердити це документально. Відповідно до правового висновку Верховного суду України, який міститься у постанові від 13.02.2014 року неузгодженість нумерації підпунктів пункту 33.1 статті 33 та підпунктів пункту 38.1 статті 38 Закону, після внесених до них змін Законом України від 17 лютого 2011 року № 3045-VI «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо дорожньо-транспортних пригод та виплати страхового відшкодування», не може обмежувати встановлене статтею 38 Закону право страховика подати регрес ний позов до страхувальника у разі недотримання строків і умов повідомлення страховика про дорожньо-транспортну пригоду, а тому й не може бути підставою для відмови в задоволенні такого позову. Частина 1 статті 1191 ЦК України передбачає, що особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. У зв`язку з тим, що Відповідач письмово не повідомив Позивача про настання страхової події протягом трьох робочих днів після настання ДТП, то після виплати страхового відшкодування на користь потерпілої особи, у Позивача виникло право вимоги до Відповідача про відшкодування завданої шкоди (в порядку регресу). 27.12.2019 року та 25.01.2020 року відповідачу було направлено вимогу про відшкодування завданої майнової шкоди в досудовому порядку (а.с. 37-38), про те дана вимога залишилася поза увагою останнього. Згідно з ч. 1 ст. 11 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Відносини у сфері обов`язкового страхування цивільної правової відповідальності власників наземних транспортних засобів врегульовано Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 01 липня 2004 року № 1961-IV (далі - Закон) та загальними нормами цивільного права. Згідно вимог ст. 993 ЦК України та вимог ст. 27 Закону України «Про страхування», до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Також у судовому засіданні встановлено, що ПрАТ СК «ВУСО» виконало свій обов`язок по виплаті страхового відшкодування [PERSON] , а саме шкоду, завдану внаслідок пошкодження його транспортного засобу з вини відповідача. Відповідно до ст. 81 ч. 1, ч. 6 ЦПК України, що кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, установлених ст.82 ЦПК України. Доказування не повинно ґрунтуватися на припущеннях. Доказами в розумінні ст.76 ЦПК України є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд установлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, висновків експертів. Таким чином, зібрані по справі докази, оцінені судом належним чином кожен окремо щодо їх достовірності та допустимості, а також їх достатність та взаємний зв`язок у сукупності, встановлені судом обставини свідчать про те, що позовні вимоги Фізичної особи-підприємця [PERSON] до [PERSON] про відшкодування збитків в порядку регресу в розмірі 23 940 грн. 53 коп., є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, у зв`язку із задоволенням позову, з відповідача в користь позивача слід стягнути понесені позивачем судові витрати у розмірі 840 грн. 80 коп. та понесені витрати на правову допомогу в розмірі 10 757,60 грн..

Outcome: approved