Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-19 00:00:00

Позивач, Люботинське комунальне житлове ремонтно-експлуатаційне підприємство Люботинської міської ради Харківської області, звернувся до суду із позовом, в якому просить в стягнути з [PERSON] заборгованість за надані послуги з утримання будинку та прибудинкової території у розмірі 3017,04 грн., інфляційні втрати у розмірі 436,88 грн. та три відсотки річних у розмірі 129 грн., а всього 3582,92 грн. Позов обґрунтований тим, що відповідач є споживачем послуг, які надає позивач по утриманню будинку та прибудинкової території відповідно до договору від 10.08.2005р. Позивач надає споживачу вказані комунальні послуги, однак відповідач не оплачує у повному обсязі їх вартість, чим порушує умови договору, в зв'язку з чим виникла заборгованість. У добровільному порядку відповідач заборгованість не оплачує, в зв'язку з чим позивач звернувся до суду. Представник позивача в судове засідання не з'явився, про дату та час судового розгляду був повідомлений належним чином, подав заяву, в якій позов підтримав та просив розглядати справу без його участі. Відповідач в судове засідання не з'явилась, про дату та час судового розгляду повідомлена належним чином, подала заяву, в якій просила розглядати справу без її участі. Крім того, відповідачем подано заперечення проти позову, в якому вона просить в задоволенні позову відмовити з огляду на те, що вона не має заборгованості за надані послуги з утримання будинку та прибудинкової території. З надані послуги вона сплачує за тарифом, який був вказаний в договорі від 10.08.2005р. Даним договором не передбачено право позивача в односторонньому порядку змінювати умови договору, а саме розмір щомісячної плати. В розрахунках заборгованості, один з яких доданий до позову, а інший був доданий до попередньо поданої заяви про видачу судового наказу, містяться розбіжності, а саме не вказана сума оплати за липень 2014 року. Також розмір заборгованості, який вказаний позивачем при зверненні до суду не відповідає розміру заборгованості, який вказаний у повідомленні-попередженні від 19.06.2014р., яке було направлено на адресу відповідача. Крім того, позивач безпідставно нарахував позивачу заборгованість за період з 18.06.2014р. по вересень 2014 року, оскільки договір від 10.08.2005р. був розірваний 18.06.2014р., а у новому договору від цієї ж дати позивачем було підроблено підпис відповідача, тому відповідач вважає, що договірні відносини між сторонами припинені. Під час судового розгляду судом встановлено наступне. Згідно рішення виконавчого комітету Люботинської міської ради Харківської області від 14.10.1997р. № 1137 житловий будинок [ADDRESS] передано на баланс Люботинського комунального житлового ремонтно-експлуатаційного підприємства Люботинської міської ради Харківської області. 10 серпня 2005 року між Люботинським комунальним житловим ремонтно-експлуатаційним підприємством Люботинської міської ради Харківської області та [PERSON] був укладений договір про надання послуг на утримання будинку та прибудинкової території, предметом якого є забезпечення виконавцем надання послуг з утримання будинків та прибудинкової території (прибирання прибудинкових територій, санітарно-технічне обслуговування, обслуговування внутрішньо-будинкових мереж, освітлення місць загального користування, поточний ремонт, вивезення побутових відходів) у будинку [ADDRESS]. Споживач, в свою чергу, зобов'язаний своєчасно сплачувати вартість наданих послуг за затвердженими тарифами у строки та на умовах, передбачених цим договором. Згідно п.п. 3, 4 Договору виконавець надає послуги відповідно до затвердженого органом місцевого самоврядування рішення про структуру тарифів, копія якого додається до договору. Розмір щомісячної плати за надані послуги на момент укладення цього договору становить 43,18 грн. Тарифи на послуги з утримання будинків та прибудинкової території протягом періоду, за який заявлено вимогу про стягнення заборгованості, встановлювались рішеннями виконавчого комітету Люботинської міської ради Харківської області № 785 від 26.08.2008р.; № 6 від 10.01.2012р.; № 122 від 10.04.2012р.; № 282 від 11.09.2012р. 18 червня 2014 року між Люботинським комунальним житловим ремонтно-експлуатаційним підприємством Люботинської міської ради Харківської області та [PERSON] був укладений договір про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, предметом якого є забезпечення виконавцем надання послуг з утримання будинків, споруд та прибудинкової території у житловому будинку [ADDRESS]. Споживач, в свою чергу, зобов'язаний своєчасно сплачувати вартість наданих послуг за затвердженими тарифами у строк та на умовах, що передбачені цим договором. Згідно п. 2 Договору виконавець надає послуги відповідно до встановленого рішенням органу місцевого самоврядування тарифу, його структури, періодичності та строків надання послуг, копія якого додається до договору. Розглянувши матеріали справи, повно і всебічно з'ясувавши обставини справи, підтверджені доказами, суд дійшов висновку, що позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Згідно зі статтями 3, 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст.ст. 10, 11 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється виключно на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених ст. 61 цього Кодексу, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору. Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях. За змістом ст. ст. 12, 13 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій відносяться до житлово-комунальних послуг. Пунктом 1 частини першої статті 20 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" передбачене право споживача одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг, при цьому такому праву прямо відповідає визначений пунктом 5 частини третьої статті 20 цього Закону обов'язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Відповідно до п. 2 ст. 10 Закону України "Про приватизацію державного житлового фонду" та Правил користування приміщеннями житлових будинків і прибудинковими територіями власники приватизованого житла в багатоквартирних будинках (до них належать і власники квартир у кооперативних будинках та викуплених квартир) є співвласниками всіх допоміжних приміщень будинку та його технічного обладнання і повинні сплачувати свою частку витрат у загальних квартирах на утримання будинку (житла) та прибудинкової території пропорційно до займаної площі. Послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій зобов'язані сплачувати як квартиронаймачі, так і власники викуплених та приватизованих квартир. Таким чином, згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов'язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Відсутність договору на надання житлово-комунальних послуг сама по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі. Згідно із частиною першою статті 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Позивачем надано суду документи, які підтверджують факт виконання ним робіт по утриманню будинку, а саме: акти по виконанню ремонтних робіт, які підписані мешканцями будинку, акти обстеження димових та вентиляційних каналів, акти проведення дератизації, договори про надання послуг профілактичної дезінфекції, договір між позивачем та АК «Харківобленерго» про постачання електроенергії та довідку про вартість наданої електроенергії по будинку [ADDRESS] за період з січня 2011 року по вересень 2014 року, яка була оплачена позивачем. Таким чином, судом встановлено, що позивачем фактично надаються послуги з утримання житлового будинку та прибудинкової території, де проживає відповідач, згідно структури тарифу, що є додатком до рішення виконавчого комітету № 282 від 11.09.2012р. При цьому, відносини між виконавцем та споживачем у разі незадоволення останнього якістю наданих послуг врегульовані ст. 18 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», згідно якої у разі порушення виконавцем умов договору споживач має право викликати його представника для складення та підписання акта-претензії споживача, в якому зазначаються строки, види, показники порушень тощо. Представник виконавця повинен з'явитися на виклик споживача не пізніше строку, визначеного договором. Акт-претензія складається споживачем та представником виконавця і скріплюється їхніми підписами. У разі неприбуття представника виконавця в погоджений умовами договору строк або необґрунтованої відмови від підписання акта-претензії він вважається дійсним, якщо його підписали не менш як два споживачі. Акт-претензія споживача подається виконавцю, який протягом трьох робочих днів вирішує питання про перерахунок платежів або видає письмово споживачу обґрунтовану письмову відмову в задоволенні його претензій. Відповідачем не надано суду доказів того, що він скористався правом на пред'явлення претензії виконавцю послуг в порядку, встановленому ст. 18 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», а представник виконавця викликався для складання акту-претензії, однак не з'явився, або відмовився від підписання акту-претензії. Стосовно вимог про стягнення інфляційних втрат та трьох процентів річних суд зазначає наступне. Згідно із частиною другою статті 625 ЦК України в разі порушення грошового зобов'язання боржник, який прострочив його виконання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. За змістом цієї норми закону нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов'язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов'язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. Висновок суду ґрунтується на правовому висновку Верховного Суду України, викладеному у Постанові від 01.10.2014р. по справі № 6-113цс14, який, згідно ч. 2 ст. 214 ЦПК України є обов'язковим для застосування. Суд відхиляє доводи відповідача про те, що позивач не мав права нараховувати оплату у розмірі, більшому, ніж вказаний у п. 4 Договору від 10.08.2005р., оскільки, по-перше, у п. 3 Договору передбачено, що вартість тарифу встановлюється рішенням органу місцевого самоврядування, а п. 4 Договору встановлює розмір тарифу на момент укладення договору, по-друге, згідно п. 2 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» встановлення цін/тарифів на житлово-комунальні послуги відповідно до закону віднесено до повноважень органів місцевого самоврядування. Не є обґрунтованими також доводи відповідача про те, що в розрахунках заборгованості та в повідомленні-попередженні містяться розбіжності у розмірах заборгованості, оскільки згідно письмових пояснень позивача, сума боргу, вимога про стягнення якої заявлена у даному позові, визначена з урахуванням трирічного строку позовної давності, в той час як в повідомленні-попередженні вказана загальна сума боргу, починаючи з 2007 року. Суд також відхиляє доводи відповідача, про те, що договір від 10.05.2005р. припинено з 18.06.2014р. за згодою сторін, а у новому договорі від 18.06.2014р. підроблено підпис відповідача, оскільки відповідачем не надано доказів підробки підпису, а також не надано доказів того, що відповідачем оспорювався договір від 18.06.2014р., в зв'язку з чим даний договір приймається судом як діючий. Разом із тим, відповідач не позбавлений можливості оспорити договір у встановленому законом порядку. Таким чином, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню у повному обсязі. Згідно вимог ст. 88 ЦПК України судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved