Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-27 00:00:00

Позивач ПАТ «Страхова компанія «АРКС» 12.09.2019 р. звернувся до суду з позовом до [PERSON] , в якому просив стягнути з відповідача в порядку суброгації 61031,08 грн. та суму сплаченого судового збору у розмірі 1921,00 грн. Обґрунтовуючи підстави звернення до суду з позовом до [PERSON] посилається на наступне. Так, 18.04.2018 р. між ПАТ Страхова компанія АХА Страхування (у подальшому змінено назву на ПАТ Страхова компанія АРКС ) та ТОВ ОТП Лізинг (страхувальник) був укладений поліс №1206а8юб, що засвідчує факт укладання Генерального договору страхування наземного транспорту №1200а8юб від 28.03.2018 р., згідно якого ПАТ Страхова компанія АХА Страхування взяло на себе зобов`язання компенсувати будь-яке пошкодження або знищення автомобіля марки Тoyota Land Сruiser 200, д.н.з. [NUMBER] , кузов № [NUMBER] , його окремих частин чи додаткового обладнання внаслідок ДТП. 13.09.2018 р. о 21 год. 10 хв., в м. Києві по вул. Велика Васильківська, 57, сталася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортних засобів: автомобіля марки Тoyota Land Сruiser 200, д.н.з. [NUMBER] , що належить ТОВ "ОТП Лізинг" та автомобіля марки «Форд», д.н.з. [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] , цивільно-правова відповідальність якого застрахована в ТДВ «СК «Ю.ЕС.АЙ.» згідно полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АМ/3627736. Постановою Печерського районного суду м. Києва від 18.02.2019 р., [PERSON] було визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. Згідно з умовами Договору, на підставі страхових актів №АХА2416239, №АХА2425924 було визначено суму страхового відшкодування на підставі розрахунків страхового відшкодування в розмірі 157989,88 грн. та 2041,20 грн., виплата якого підтверджується платіжними дорученнями №504284 від 10.10.2018 р. та №514453 від 15.11.2018 р. Таким чином, ПАТ «Страхова компанія «АХА Страхування» виконало свої зобов`язання перед страхувальником згідно умов Договору. Відповідно до умов полісу ОСЦПВ №АМ/3627736 розмір франшизи становить 1000 грн. Згідно до лімітів полісу ОСЦПВ №АМ/3627736 ліміт за шкоду завдану майну в результаті ДТП становить 100000 грн. Відповідно до Звіту №271 про оцінку вартості матеріального збитку, завданого власнику автомобіля Тoyota Land Сruiser 200, д.н.з. [NUMBER] , вартість матеріального збитку, становить 251533,06 грн. Враховуючи умови полісу №АК/2123803 та положення Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», ТДВ «СК «Ю.ЕС.АЙ.» сплатило на користь АТ «СК «АХА Страхування» шкоду в межах ліміту його відповідальності за заявленими страховим випадком в сумі 99000 грн. Таким чином залишок невідшкодованої суми матеріальної шкоди становить 61031,08 грн. (157989,88+2041,20-99000=61031,08). В звязку з чим позивач звернувся до суду та просив стягнути з відповідача в порядку суброгації вказану суму та судові витрати у розмірі 1921 грн. Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 18.09.2019 р., відкрито спрощене позовне провадження в цивільній справі за позовом Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АРКС» до [PERSON] про відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної внаслідок ДТП в порядку суброгації, та призначено судове засідання для розгляду справи по суті в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Представник позивача в судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи позивача було повідомлено належним чином, надіслав заяву, відповідно до якої представник просить розгляд справи проводити за його відсутності, проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про розгляд справи повідомлявся належним чином, про причини своєї неявки суд не повідомив, будь-яких клопотань, письмових пояснень/відзиву щодо заявлених позовних вимог від відповідача до суду не надійшло. Згідно вимог ст. 280 ЦПК України, якщо відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання та не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Виходячи з цього, суд, вважає за можливе ухвалити заочне рішення у справі на підставі наявних доказів, проти чого не заперечує представник позивача. Вивчивши матеріали справи, судом встановлені наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч. 1 ст. 16 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з вимогами п.п. 1, 2, 3 ч. 1 ст. 264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин. Частиною 1 ст. 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Судом встановлено, що 18.04.2018 р. між ПАТ Страхова компанія АХА Страхування (у подальшому змінено назву на ПАТ Страхова компанія АРКС) та ТОВ "ОТП Лізинг" (страхувальник) був укладений поліс №1206а8юб, що засвідчує факт укладання Генерального договору страхування наземного транспорту №1200а8юб від 28.03.2018 р., згідно якого ПАТ Страхова компанія АХА Страхування взяло на себе зобов`язання компенсувати будь-яке пошкодження або знищення автомобіля марки Тoyota Land Сruiser 200, д.н.з. [NUMBER] , кузов № [NUMBER] , його окремих частин чи додаткового обладнання внаслідок ДТП. 13.09.2018 р. о 21 год. 10 хв., в м. Києві по вул. Велика Васильківська, 57, сталася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортних засобів: автомобіля марки Тoyota Land Сruiser 200, д.н.з. [NUMBER] , що належить ТОВ "ОТП Лізинг", та автомобіля марки «Форд», д.н.з. [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] . Постановою Печерського районного суду м. Києва від 18.02.2019 р., [PERSON] було визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. Згідно звіту про оцінку транспортного засобу № 271 від 29.09.2018 р. вартість відновлювального ремонту транспортного засобу Тoyota Land Сruiser 200, д.н.з. [NUMBER] , становить 251533,06 грн. Як випливає з наданих позивачем рахунків № ВДиС-0043049 від 25.09.2018 р. та № ВДиС-0045608 від 11.10.2018 р. ТОВ «ВІДІ Автострада» вартість відновлювального ремонту транспортного засобу Тoyota Land Сruiser 200, д.н.з. [NUMBER] склала 160031,08 грн (157989,88 +2041,20). Згідно двох платіжних доручень №504284 від 10.10.2018 р. на суму 157989,88 грн. та №514453 від 15.11.2018 р. на суму 2041,20 грн.., позивач сплатив ТОВ "ОТП Лізинг" вказану суму страхового відшкодування. Цивільно-правова відповідальність відповідача [PERSON] за шкоду, заподіяну майну третіх осіб внаслідок експлуатації транспортного засобу «Форд», д.н.з. [NUMBER] на момент ДТП була застрахована ТДВ «СК «Ю.ЕС.АЙ.» за полісом №АМ/3627736. ТДВ «СК «Ю.ЕС.АЙ.» було сплачено ПАТ «Страхова компанія «АХА Страхування» шкоду в межах ліміту його відповідальності за заявленими страховим випадком в сумі 99000 грн. за мінусом франшизи у сумі 1000 грн Позивачем заявлена до стягнення з відповідача як винуватця ДТП шкода у розмірі 61031,08 грн. що являє собою різницю між сумою виплаченого потерпілому страхового відшкодування та відшкодованою страховиком відповідача сумою (157989,88+2041,20-99000). Частиною першою статті 1166 ЦК України визначено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до статті 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Згідно зі статтею 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме, шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Відповідно до статті 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Згідно ст. 980 ЦК України предметом договору страхування можуть бути майнові інтереси, які не суперечать закону і пов`язані, в тому числі, з володінням, користуванням і розпоряджанням майном (майнове страхування). Відповідно до ст. 9 Закону України «Про страхування» страхове відшкодування - це страхова виплата, яка здійснюється страховиком у межах страхової суми за договором майнового страхування і страхування відповідальності при настанні страхового випадку. Згідно ст. 4 Закону України «Про страхування» страхування транспортного засобу належить до майнового страхування. За змістом п. 3 ст. 20 Закону України «Про страхування» при настанні страхового випадку страховик зобов`язаний здійснити страхову виплату або виплату страхового відшкодування у передбачений договором строк. Відповідно до ст. 993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Таким же чином врегульовано дане питання і в статті 27 Закону України «Про страхування». У постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 жовтня 2018 року у справі №760/15471/15-ц в аналогічних правовідносинах зроблено висновок про те, що за вимогами статті 27 Закону України «Про страхування» та статті 993 ЦК України до страховика потерпілого переходить право вимоги до завдавача шкоди у деліктному зобов`язанні у межах виплаченого потерпілому страхового відшкодування. Після такої виплати деліктне зобов`язання не припиняється. У ньому відбувається заміна кредитора: до страховика потерпілого переходить право вимоги, що належало цьому потерпілому в деліктному зобов`язанні, у межах виплаченого йому страхового відшкодування. Такий перехід права вимоги є суброгацією. Згідно з пунктом 27 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №4 від 01.03.2013 р. «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди завданої джерелом підвищеної небезпеки» при вирішенні спорів про право зворотної вимоги страховика суди повинні розрізняти поняття «регрес» та «суброгація». Наприклад, у випадку суброгації відбувається лише заміна осіб у вже наявному зобов`язанні (заміна активного суб`єкта) зі збереженням самого зобов`язання. У такому разі страхувальник передає свої права страховикові на підставі договору і сприяє реалізації останнім прийнятих суброгаційних прав. У випадку регресу одне зобов`язання замінює собою інше, але переходу прав від одного кредитора до іншого не відбувається. Деліктне зобов`язання виникає з факту завдання шкоди (зокрема, майнової) і триває до моменту її відшкодування потерпілому в повному обсязі особою, яка завдала шкоду (статті 11, 599, 1166 ЦК України). Сторонами деліктного зобов`язання зазвичай виступають потерпілий (кредитор) і заподіювач шкоди (боржник). Разом з тим, правила регулювання таких зобов`язань допускають можливість відшкодування завданої потерпілому шкоди не безпосередньо заподіювачем, а іншою особою за умови, що законом передбачено такий обов`язок іншої особи, хоч вона шкоди й не заподіювала. При цьому за статтею 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Отже, після виконання особою, що не завдавала шкоди, свого обов`язку з відшкодування потерпілому шкоди, завданої іншою особою, потерпілий одержує повне задоволення своїх вимог, і тому первісне деліктне зобов`язання припиняється його належним виконанням (стаття 599 ЦК України). Статтею 1 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" визначено, що страхувальники - це юридичні особи та дієздатні громадяни, що уклали із страховиками договори обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю, майну третіх осіб під час експлуатації наземного транспортного засобу. Статтею 6 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" (надалі Закону), страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого. Відповідно до ст.1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Згідно з п. 22.1 ст. 22 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", при настанні страхового випадку страховик відповідно до страхової суми відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. У відповідності з вимогами ст.29 Закону України Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством. Судом враховано правові висновки, викладені Великою Палатою Верховного Суду в постанові від 04 липня 2018 року у справі № 755/18006/15-ц про те, що відповідно до статті 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Відтак, відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у статті 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування Оскільки на момент дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність відповідача як володільця транспортного засобу була застрахована за договором страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів ТДВ «СК «Ю.ЕС.АЙ.» за полісом №АМ/3627736, ліміт відповідальності за шкоду, заподіяну майну третіх осіб - 100000 грн., франшиза - 1000 грн.) з відповідача підлягає стягненню різниця між фактичним розміром шкоди, сплаченої позивачем і страховою виплатою за договором страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, а саме: 61031,08 грн. (розмір шкоди, відшкодований позивачем 160031,08) - 99000 грн. (ліміт за шкоду майну за полісомМ/3627736, з урахування франшизи у розмірі 1000 грн.) = 61031,08 грн. Враховуючи викладене вище, виплату позивачем страхового відшкодування власнику пошкодженого транспортного засобу внаслідок ДТП за умовами укладеного з ним договору добровільного страхування, яка мала місце з вини відповідача, суд приходить до висновку про обґрунтованість вимог позивача. Згідно вимог ст. ст. 76, 77, 79, 80 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Відповідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. За результатами судового розгляду, суд дійшов висновку, що позивач належними та допустимими доказами довів наявність обставин, на які він посилається як на підставу своїх позовних вимог. Відповідач в судове засідання не з`явився, відзиву щодо заявлених позовних вимог, будь-яких пояснень/заперечень щодо стягнення суми в порядку суброгації та в спростування зазначеного позивачем, суду надано не було. Згідно з ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку про задоволення вимог позивача та стягнення з відповідача матеріальної шкоди, завданої в результаті ДТП, у розмірі 61031,08 грн. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір у розмірі 1921,00 грн. підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved