Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-07 00:00:00

Позивач звернувся до суду із вказаним позовом в якому просить стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за кредитним договором № б/н від 29.09.2011 року у розмірі 10999,32 грн. Судові витрати покласти на відповідача. Позовні вимоги мотивовано тим, що відповідач при підписанні анкети-заяви підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Тарифами банку», які викладені на банківському сайті, складає між нею та банком договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві. Відповідно до виявленого бажання відповідачу було відкрито кредитний рахунок та встановлено початковий кредитний ліміт. У подальшому розмір кредитного ліміту збільшився до 5000.00 грн. Щодо встановлення та зміни кредитного ліміту банк керувався п. 2.1.2.3, 2.1.2.4 Договору, на підставі яких відповідач при укладенні договору дав свою згоду щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту та його зміну за рішенням та ініціативою банку. АТ КБ «Приватбанк» свої зобов`язання за договором та угодою виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачеві можливість розпоряджатися кредитними коштами на умовах, передбачених договором, та в межах встановленого кредитного ліміту. Відповідач не надавала своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за борговими зобов`язаннями, що має відображення у розрахунку заборгованості за договором. У зв`язку з зазначеними порушеннями зобов`язань за кредитним договором, відповідач станом на 14.10.2020 року має заборгованість в сумі 10 999,32 грн. З огляду на те, що відповідач ухиляється від виконання вищезазначеного обов`язку за кредитними зобов`язаннями позивач вважає, що його порушене право може бути захищене шляхом стягнення на його користь визначеного розміру заборгованості. У відзиві на позовну заяву відповідач позовні вимоги не визнає та зазначає, що не погоджується із сумою заборгованості. Згідно виписки, наданої позивачем, вбачається три кредитні картки. Однак незрозуміло, яким чином з`явилася інша картка, довідки на підтвердження її належності відповідачеві не надано. Станом на 25.10.2015 року кредитний ліміт картки становив 500 грн., лише 25.10.2018 року його було збільшено до 5000 грн. З вищевказаного незрозуміло, чому заборгованість за тілом кредиту становить 6 889,09 грн. Крім того, позивачем пропущено строк позовної давності, анкету-заяву підписано 29.09.2011 року, а позивач звернувся до суду в 2020 році. Просить суд відмовити в задоволенні позовних вимог повністю. Також відповідач надала до суду заяву про застосування позовної давності. У відповіді на відзив позивач вказує, що для користування кредитним картковим рахунком відповідач отримала кредитну картку, у подальшому розмір кредитного ліміту збільшився до 5 000 грн. Власник картрахунку зобов`язаний слідкувати за витратами коштів в межах платіжного ліміту з метою запобігання виникнення Овердрафту відповідно до п. 1.1.51 Договору. Користуючись кредитними коштами відповідачу були добре відомі і зрозумілі умови договору, а тому її твердження про незнання умов та правил не відповідають дійсним обставинам справи. Даний кредитний продукт має певні особливості та відмінності від інших кредитних договорів. Відповідно по даному договору відкрито картковий рахунок, встановлено кредитний ліміт на картку, видано картку, а сума обов`язкового мінімального щомісячного платежу залежить від суми використаного кредитного ліміту. Розрахунок заборгованості банку проведений автоматизованою системою станом на 14.10.2020 року і в ньому відображено та враховано всі фінансові зобов`язання боржника за умовами договору, а також здійснені боржником платежі на його виконання. Щодо строків позовної давності позивач зазначає, що відповідно до правил користування карткою строк дії картки вказано на лицевій стороні картки (місяць та рік). Картка діє до останнього календарного дня вказаного місяця. Отже строк випущеної картки до останнього дня 06.2022 року. Позивач же вернувся до суду з позовом до відповідача 30.11.2020 року - до спливу строку позовної давності. Стосовно суми заборгованості банком буде підготовлено та направлено до суду уточнену позовну заяву. Згідно заяви про зменшення розміру позовних вимог позивач просить стягнути з [PERSON] заборгованість в розмірі 8859,60 грн. У запереченні відповідач вказує, що матеріали справи не містять підтвердження, що саме ці Витяг з Тарифів та Витяг з Умов розуміла відповідач та погодилася з ними. Надані позивачем правила надання банківських послуг з огляду на їх мінливий характер не можна вважати складовою кредитного договору. Оскільки відповідач не підписувала дані Умови та Правила надання банківських послуг, позовні вимоги необхідно залишити без задоволення. Представник АТ КБ "ПриватБанк" в судове засідання не з`явився, надав клопотання про розгляд справи у відсутність представника позивача. Уточнені позовні вимоги підтримує в повному обсязі просить їх задовольнити з підстав зазначених у позовній заяві. Відповідач в судове засідання не з`явилася, надала заяву про розгляд справи у її відсутність. Дослідивши письмові докази, перевіривши наведені сторонами обставини, суд дійшов висновку, що уточнені позовні вимоги належить задовольнити, зважаючи на таке. [PERSON] звернулася до АТ КБ «Приватбанк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписала заяву № б/н від 29.09.2011 року. Відповідач при підписанні анкети-заяви підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Тарифами банку», які викладені на банківському сайті, складає між нею та банком договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві. При укладанні Договору сторони керувались ч. 1 ст. 634 ЦК України. Згідно цієї статті ЦК договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Позивачем надана до суду копія анкети-заяви від 29.09.2011 року, з якої чітко вбачається наступна інформація: персональні дані, адреса проживання, та інша додаткова інформація необхідна для отримання кредитної картки. Відповідачем вказана інформація про себе заповнена особисто, також з копії анкети-заяви чітко вбачається, що [PERSON] висловила згоду про укладення договору шляхом отримання кредитної картки "Універсальна", зарплатна та депозит. Особистим підписом засвідчила, що " Я згоден з тим, що ця заява, разом із Пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами становить між мною та Банком Договір про надання банківських послуг. Я ознайомився і згоден з Умовами та Правилами надання банківських послуг та Тарифами банку, які були надані мені для ознайомлення в письмовому вигляді". Також до матеріалів позовної заяви долучено "Довідку про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної карки», з якої вбачається, що Відповідачу 25.12.2015 року встановлено кредитний ліміт 500 грн., 25.10.2018 року кредитний ліміт збільшено до 5 000 грн. Тобто, сторонами при укладенні договору були обговорені усі істотні умови. Крім того, вищезазначені Умови і Правила надання банківських послуг, а також Тарифи банку є загальнодоступною інформацією, яка розміщена у відділеннях Банку та на офіційному сайті Банку. Приймаючи до уваги те, що за ч. 1 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, то відсутність підпису Відповідача в Умовах, при наявності її письмового свідчення про те, що вона ознайомлена у письмовому вигляді та згодна з Умовами та Тарифами, що Заява разом із Умовами та Тарифами складають договір про надання банківських послуг, не є підставою вважати, що Умови укладені поза межами договору та є не допустимими доказами. Відповідач підписанням Анкети-заяви позичальника приєдналася до Умов та Правилами надання банківських послуг. Заява разом з Умовами та Тарифами є договором про надання банківських послуг. Позивач надав виписку з карткового рахунку, де чітко прослідковується, що відповідачу було встановлено кредитний ліміт та вбачається, що відповідач користувалася грошима, а отже й отримала кредитну картку, оскільки проведення вказаних операцій є неможливим без наявності картки. З розрахунку заборгованості та наданої виписки про рух коштів чітко вбачається, що позивач частково сплачувала заборгованість за договором. Виписка по картковому рахунку та розрахунок заборгованості, є належними та допустимими доказами по справі. V Пунктом 21 Пленуму ВССУ №5 від 30.03.2012 року "Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин" роз`яснено, що Договір про відкриття кредитної лінії є одним із видів кредитного договору, а кредитна лінія - однією із форм її кредитування, в якій у межах встановленого ліміту здійснюється видача і погашення кредиту кількома частинами (траншами). Оскільки в цьому договорі передбачено всі істотні умови, необхідні для кредитного договору, то зобов`язання з надання кредиту є дійсним із моменту укладення кредитного договору - договору про відкриття кредитної лінії. Оскільки, банк надав кошти шляхом встановлення кредитного ліміту, таким чином між банком і відповідачем було укладено договір, який ніким не оспорений, а отже є всі законні підстави для стягнення заборгованості з відповідача. Згідно до ст. 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. В матеріалах справи відсутні будь-які належні докази погашення кредитної заборгованості за договором. Враховуючи норми закону та докази що містяться в матеріалах справи можна дійти висновку, що правовідносини між сторонами тривають й належним чином зобов`язання не виконані та кредитором не прийняті. На момент укладення кредитного договору обидві сторони мали необхідний обсяг цивільної дієздатності, волевиявлення учасників було вільним та відповідало їхній внутрішній волі, що підтверджено власноручними підписами; правочин був спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним, зокрема надання кредиту Позичальнику. Статтею 627 ЦК України встановлено, що відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договорів, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Відповідно до ч. 3 ст. 6 ЦПК України, сторони в договорі можуть відступити від положень актів цивільного законодавства і врегулювати свої відносини на власний розсуд. Кредитний договір укладений із Відповідачем складається із: Анкети-Заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг, Умов та Правил надання банківських послуг та Тарифів Банку. Щодо встановлення та зміни кредитного ліміту. В заяві - анкеті клієнта, зазначено початкову суму кредитного ліміту, однак, умовами договору визначено (п. 2.1.2.3.), що Банк має право в будь-який момент збільшити, зменшити або анулювати кредитний ліміт. Пунктом 2.1.2.4. УіП встановлено, що підписання цього договору є прямою та безумовною згодою клієнта щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту, встановленого банком. встановлення певної суми кредитного ліміту не є фінансовою операцією, що вимагає документального підтвердження. Відповідальність клієнта наступає в момент використання кредитного ліміту - як тільки клієнт самостійно підтверджує проведення операції в рахунок ліміту шляхом введення ПІН-коду (в банкоматах) або підписанням чека (розрахунок через Р08-термінал торгової точки), саме в цей момент здійснюється перехід коштів у володіння позичальникові. При проведенні претензійно-позовних заходів ключову роль відіграє заборгованість клієнта (сума фактично отриманих коштів та нарахована плата за користування ними), а не сума стартового кредитного ліміту по карті. Тому належним доказом зняття коштів з карткового рахунку клієнта є виписка. Згідно ст. 257 ЦК України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін (ч.І ст. 259 ЦК України). Необхідно звернути увагу, що даний кредитний продукт має певні особливості та відмінності від інших кредитних договорів. Безпосередньо в загально прийнятих договорах істотні умови мають чіткий строк виконання та точний щомісячний платіж визначений чітко в грошових одиницях - ануітет, тощо. Відповідно по даному договору відкрито картковий рахунок, встановлено кредитний ліміт на картку, видано картку, а сума обов`язкового мінімального щомісячного платежу залежить від суми використаного кредитного ліміту. Кредитна картка є поновлювальною кредитною лінією, тобто це кредит, що надається банком клієнту в межах встановленого ліміту заборгованості, який використовується повністю або частинами і поновлюється в міру погашення раніше виданого кредиту. Клієнт, використавши та погасивши заборгованість за кредитною лінією, може знову користуватися нею у межах строку дії картки. Статтею 261 ЦК України встановлено, що за зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. Верховний суд України неодноразово висловлювався відносно сроку виконання зобов`язань по кредитам, що надаються у вигляді встановленого кредитного ліміту на кредитні картки, а саме 19.03.2014 року справа № 6-14цс14 та 18.06.2014 року справа №661 цс 14 «Відповідно до правил користування платіжною карткою, які є складовою кредитного договору, картка діє в межах визначеного нею строку. За таким договором, що визначає щомісячні платежі погашення кредиту та кінцевий строк повного погашення кредиту перебіг позовної давності (ст. 257 ЦК України) щодо місячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі зі спливом останнього дня місяця дії картки (ст. 261 ЦК України), а не закінченням строку дії договору." Відповідно до Правил користування карткою строк дії картки вказано на лицевій стороні Картки (місяць та рік). Картка діє до останнього календарного дня вказаного місяця. Отже, строк випущеної картки до останнього дня 06.2022 року. Позивач же звернувся до суду з позовом до відповідача 07.12.2020 року - до спливу строку позовної давності. У звязку з цим, обставини, на які відповідач посилається, не відповідають дійсності, а строк позовної давності позивачем дотримано при зверненні до суду. Також необхідно зауважати, що згідно виписки по рахунку, вбачається, що відповідач до певного часу належним чином виконувала свої зобовязання за кредитом, що свідчить про те, що відповідач знала про умови кредитування та визнала свої зобовязання за Договором. Тому посилання відповідача про те, що вона не була ознайомлена з умовами кредитування не має прийматись судом до уваги. Наведені докази є належними та допустимими, оскільки отримані у встановленому законом порядку, містять інформацію щодо предмету доказування, узгоджуються між собою, не заперечуються сторонами та не викликають сумніву щодо їх достовірності. Відповідно до статті 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Відповідно до частин першої та другої статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках. На час розгляду справи суду не надано доказів виконання відповідачем обов`язку визначеного Договором щодо повернення суми кредиту та процентів за користування ним, а отже вона є такою, що прострочила виконання зобов`язання. Ураховуючи фундаментальні принци цивільного судочинства, а саме змагальність та диспозитивність, суд визнає обґрунтованим наданий позивачем Розрахунок заборгованості за договором, оскільки він відповідає обставинам справи. Отже, наведені обставини свідчать про те, що права позивача, за захистом яких мало місце звернення до суду, порушені неправомірною поведінкою відповідача, яка свідомо ухиляється від виконання взятих на себе договірних зобов`язань, внаслідок чого позивач позбавлений можливості отримати те на що він розраховував вступаючи у відповідні договірні відносини. Засади змагальності та диспозитивності встановлюють, що обов`язок доказування обставин, які мають значення для справи, покладається на сторону, яка заявляє про них, а ризик настання наслідків вчинення або невчинення відповідної процесуальної дії несе сторона (частини третя та четверта статті 12, частина перша статті 81 ЦПК України). Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, а доказування не може грунтуватись на припущеннях (частини перша та шоста статті 81 ЦПК України). Відповідач не надала доказів, які б спростували твердження позивача щодо дотримання строку позовної давності. Таким чином, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення зменшених позовних вимог, оскільки відповідач на час розгляду справи не виконала зобов`язань за кредитним договором, а відповідні вимоги заявлені позивачем в межах строку позовної давності. У відповідності до частини першої, пункту 1 частини другої статті 141 ЦПК України судові витрати у вигляді сплаченого позивачем судового збору в розмірі 2102 грн слід покласти на відповідача у зв`язку з повним задоволення позову.

Outcome: approved