Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-28 00:00:00

28.12.2016 року позивач звернувся до суду з вищезазначеним позовом. В обґрунтування змінених позовних вимог, поданих до суду 18.08.2017 року, позивач посилається на те, що він багато років проживає у кватирі [ADDRESS] і є користувачем газу за зазначеною адресою. В той же час він є співвласником квартири [ADDRESS]. Фактично він з дружиною проживає у квартирі [ADDRESS], де і потребує газ, а син у квартирі [ADDRESS]. Рахунки за споживання газу надходили по квартирі [ADDRESS], виходячи з того, що в ній зареєстровані 3 особи, по 100 грн. 17 коп. з кожного. Таким чином, виходячи з норм Закону України "Про захист прав споживачів" між позивачем та відповідачем існують договірні відносини по обом квартирам. Однак, 18 січня 2016 року подачу газу у квартиру [ADDRESS] було припинено. Після відключення квартири [ADDRESS] від газопостачання, позивач деякий час не сплачував, однак після надходження попередження про те, що у зв'язку з "заборгованістю" буде відключено газ і від квартири [ADDRESS], він був змушений сплатити запропоновану суму. Рішенням Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 19 квітня 2017 року відповідача було зобов'язано повернути сплачену суму. Однак, на даний час зазначене рішення не виконано. Незважаючи на його неодноразові звернення до відповідача з вимогою проведення перерахунку та повернення зайве сплаченої суми, йому досі зазначені суми не повернуті. Зазначені дії відповідача призвели до значних хвилювань та завдання моральної шкоди, яку він оцінює у 5 000 грн. З урахування зазначеного просить зобов'язати відповідача повернути зайво сплачені суми та стягнути на його користь на відшкодування моральної шкоди 5 000 грн. В судове засіданні позивач не з'явився, надав суду пояснення, відповідно до яких просив розглядати справи у його відсутність. Представник відповідача у судове засідання не з'явився, позовних вимог не визнав та заперечував проти їх задоволення, просив розглянути справу у його відсутність. Дослідивши матеріали справи, суд приходить висновку про відмову в задоволенні позовних вимог, виходячи з наступного. Судом встановлено та матеріалами справи підтверджується, що позивач є власником квартири [ADDRESS], на підставі договору купівлі - продажу від 14.07.1995 року, який був посвідчений Сьомою Дніпропетровською державною нотаріальною конторою за реєстровим №1-4807. Крім того, позивач, його дружина [PERSON] та син [PERSON] є власниками квартири [ADDRESS], на підставі свідоцтва про право власності на житло від 23 грудня 1998 року. Згідно довідки КЖЕП №9 від 10.12.2012 року, та довідки про склад сім'ї та місце реєстрації від [ADDRESS].07.2016 року, зазначені вище особи зареєстровані за адресою: [ADDRESS]. Як вбачається з заяви - приєднання від 09.08.2016 року, дружина позивача - [PERSON] приєдналась до умов договору постачання природного газу побутовим споживачем (кв.[ADDRESS]). Рішенням Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська у справі №200/21938/16ц від 19.04.2017 року, позовні вимоги [PERSON] задоволено частково. Зобов'язано ТОВ «Дніпропетровськгаз збут» повернути [PERSON] сплачені ним 20 січня 2016 року на особовий рахунок № [NUMBER] цьому товариству грошові кошти у сумі 3202 гривні 20 копійок. У задоволенні позовних вимог у іншій частині позову - відмовлено. Рішенням апеляційного суду Дніпропетровської області від 07 вересня 2017 року зазначене вище рішення Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська скасовано, у задоволені позовних вимог відмовлено. Згідно зі ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Відповідно до вимог ст. 10, 59, 60, 61 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень крім випадків, встановлених цим Кодексом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ч. 3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській, або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказується при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлені ці обставини. Згідно з роз'ясненнями, викладеними в п. 26 постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 12.06.2009 року «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», під час судового розгляду предметом доказування є факти, якими обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення і підлягають встановленню при ухваленні рішення. Наявність чи відсутність наведених обставин та можливість встановлення відповідних фактів суд вирішує відповідно до положень ст.ст.10, 11, 27, 57-60 ЦПК України, за якими сторони при вирішенні справи зобов'язані довести перед судом ті обставини, на які вони посилаються як на підстави їх вимог. Як встановлено судом апеляційної інстанції під час перегляду рішення Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 19 квітня 2016 року, "з часу отримання квартири у власність до 18.01.2016 р. [PERSON] отримував послуги з газопостачання, заяви про відмову від отримання послуг від позивача на адресу відповідача не надходило. Таким чином, між сторонами фактично склалися договірні відносини, за якими одна сторона - відповідач, свої обов'язки по постачанню газу виконувала, а інша сторона - позивач, від виконання своїх обов'язків по оплаті послуг фактично відмовилась. Слід зауважити на те, що об'єктом газофікації відкривається особовий рахунок за об'єктом споживання послуг та у раз зміни власника об'єкту (квартири, будинку) не змінюється. Тобто, кошти сплачуються не на рахунок конкретної фізичної особи, а на рахунок конкретної квартири, будинку. Позивачем не оспорюється як наявність заборгованості, так і її розмір. З довідки відповідача вбачається, що після внесення [PERSON] оплати, заборгованість була списана. Таким чином, підстави для повернення коштів у розмірі 3202,20 грн., сплачених за особовим рахунком [NUMBER], який відкрито за адресою: [ADDRESS] та значиться за попереднім власником [PERSON] відсутні". Таким чином, судом було встановлено відсутність підстав для повернення сплаченої, "зайво" як вважає позивач, суми. Крім того, позивачем не надано суду належних та допустимих доказів на підтвердження як того, що відповідач вимагав позивача під загрозою відключення постачання газу сплатити суму в розмірі 3 806 грн. 46 коп., так і того що зазначена сума була сплачена позивачем. З урахуванням зазначеного суд дійшов до висновку про відсутність правових підстав для задоволення вимог про зобов'язання повернути суму. Як передбачено ст.23 Цивільного кодексу України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Оскільки судом не встановлено порушення відповідачем прав позивача, а вимоги про відшкодування моральної шкоди є похідними від вимог про зобов'язання повернути кошти, заявлені вимоги задоволенню не підлягають. Відповідно до ст.88 ЦПК України судовий збір слід віднести за рахунок держави. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed