Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-21 00:00:00

25.05.2017 року позивач [PERSON], яка діє в інтересах малолітнього [PERSON], звернулася до суду із позовом до відповідача, в якому просить визнати недійсним правочин щодо одностороннього розірвання Договору купівлі-продажу майнових прав № А4-14 від 16.12.2010 року, укладеного між ТОВ "Полімер-Граніт" продавець, та [PERSON], - покупець, оформленого у вигляді письмового повідомлення № 158 від 06.03.2017 року, направленого на адресу спадкоємця малолітнього [PERSON], [INFO]; визнати за [PERSON], [INFO], право покупця за Договором купівлі-продажу майнових прав № А4-14 від 16.12.2010 року, укладеного між ТОВ "Полімер-Граніт" та його померлим батьком [PERSON] При цьому позивач посилається на те, що 16.12.2010 року між ТОВ "Полімер-Граніт" та [PERSON], який помер 26.09.2012 року, було укладено договір купівлі-продажу майнових прав № А4-14. Вказаний договір ТОВ "Полімер-Граніт" з 06.04.2017 року розірвано з підстав порушення спадкодавцем п. 8.3.1. договору. Позивач зазначає, що ТОВ "Полімер-Граніт" не зверталося до спадкодавця за його життя, та до спадкоємців після його смерті із вимогами сплатити заборгованість, у зв'язку із чим, позивач вважає одностороннє розірвання договору незаконним, тому змушена звернутися до суду із позовом. У судовому засіданні позивач [PERSON], яка діє в інтересах малолітнього [PERSON], та її представник [PERSON] позовні вимоги підтримали та просять задовольнити. При цьому вказали, що у квартирі постійно проживає позивач із сином та оплачують житлово-комунальні послуги. Представник відповідача ТОВ "Полімер-Граніт" - [PERSON] у судовому засіданні підтримала надані письмові заперечення на позовну заяву та просить відмовити у задоволенні позову. При цьому представник вказала, що судовим рішенням встановлено, що спадковою масою після смерті спадкодавця є грошові кошти, а не майнові права за договором. У звязку із чим, представник позивача вважає безпідставними вимоги позивача про визнання недійсним одностороннє розірвання договору. Крім того, представник вказала, що стосовно квартири вже укладено попередній договір купівлі-продажу. Третя особа [PERSON] та її представник [PERSON] у судовому засіданні заперечували проти задоволення позову. При цьому представник вказав, що в матеріалах справи наявне рішення Овідіопольського районного суду Одеської області, яким вставлено факт, що спадковою масою після смерті спадкодавця є грошові кошти, а не майнові права за договором. Також представник вказав, що [PERSON] отримала у нотаріуса свідоцтво на право на спадщину за законом після смерті сина саме на грошові кошти. Третя особа [PERSON], яка діє в інтересах малолітньої [PERSON] [PERSON] у судовому засіданні заперечувала проти задоволення позову. Вислухавши учасників справи, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Як встановлено у судовому засіданні, 16.12.2010 року між ТОВ "Полімер-Граніт" та [PERSON], було укладено договір купівлі-продажу майнових прав № А4-14, за умовами якого продавець продає, а покупець придбає майнові права на об'єкт нерухомості у порядку та на умовах, передбачених даним договором та відповідно до норм ЦК України, які визначають загальні положення про купівлю-продаж /а.с. 9-14/. Відповідно до п. 2.2 Договору, сторони домовилися, що об'єктом нерухомості, майнові права на які передаються за даним договором, є квартира у готовності під ключ, яка розташована в об'єкті будівництва за будівельною адресою: 7 км Овідіопольської дороги, масив № 10, паї 195, 196, 197, Авангардської сільської ради Овідіопольського району Одеської області, по наступним характеристикам: секцій «А4», квартира «№ 14», площа «48,34», кількість житлових кімнат «2», етаж «3». Положеннями п. 3.1 договору визначено, що майнові права на об'єкт нерухомості по даному договору передаються продавцем покупцю шляхом підписання акту. Акт підписується сторонами не пізніше 25 робочих днів з дати настання останньої із таких подій: здійснення покупцем оплати 100 % вартості майнових прав, яка визначена у п. 4.2 Договору, введення об'єкта нерухомості в експлуатацію та здійснення розрахунків у відповідності до п. 4.4 даного договору. Згідно п. 4.2 Договору, загальна сума, яка передається продавцем покупцю по даному договору становить 38\~672 дол. США, що еквівалентно на день укладання договору становить 309\~376,00 грн. Вказана сума є остаточною та може бути змінена лише у випадках, передбачених даним Договором чи законодавством України. В подальшому, а саме 08.10.2011 року між ТОВ "Полімер-Граніт" та [PERSON], було укладено додаткову угоду № 1 до договору купівлі-продажу майнових прав № А4-14 від 16.12.2010 року /а. с. 15/, за умовами якої, продавець надає покупцю можливість поетапного погашення остаточної вартості майнових прав на обєкт нерухомості протягом 365 днів з моменту введення обєкта будівництва в експлуатацію. 08.10.2011 року між ТОВ "Полімер-Граніт" та [PERSON] було підписано акт прийому-передачі, за яким, продавець передав, а покупець прийняв майнові права на обєкт нерухомості по договору № А4-14, а саме квартиру у готовності під ключ, яка розташована в обєкті будівництва за будівельною адресою: 7 км Овідіопольської дороги, Авангардської сільської ради [ADDRESS] по наступним характеристикам площа «48,34», кількість житлових кімнат «2», поверх «3» /а.с. 16/. Крім того, того ж дня, 08.01.2011 року між ТОВ "Полімер-Граніт" та [PERSON], було укладено договір № А4-14/1 /а. с. 17/. Відповідно до якого, ТОВ "Полімер-Граніт" передає, а [PERSON] прийняв у тимчасове користування обєкт нерухомості - квартиру у готовності під ключ, яка розташована в обєкті будівництва за будівельною адресою: 7 км Овідіопольської дороги, Авангардської сільської ради [ADDRESS] по наступним характеристикам площа «48,34», кількість житлових кімнат «2», етаж «3». [PERSON] підтверджує своє зобовязання погасити заборгованість за майнові права.. Відповідно до п. 2.3 договору № А4-14/1, [PERSON] зобов'язаний нести у повному обсязі витрати, повязані з утриманням обєкта нерухомості. 26.09.2012 року у віці 32 років помер [PERSON], актовий запис № 9254, що вбачається із свідоцтва про смерть серії І-ЖД № 315772, виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті [PERSON] міського управління юстиції /а.с. 8/. Судом встановлено, що після смерті 26.09.2012 року [PERSON] приватним нотаріусом ОМНО [PERSON] заведено спадкову справу № 32/2012, що вбачається із витягу про реєстрацію у спадковому реєстрі /а.с. 18-19, 54/. Листом приватного нотаріуса ОМНО [PERSON] від 03.03.2017 року повідомлено, що спадкоємцями [PERSON], померлого 26.09.2012 року, є мати померлого - [PERSON], малолітня донька - [PERSON], [INFO], та малолітній син [PERSON], [INFO], у рівних частках /а.с. 52/. Зі свідоцтва про народження серії І-ЖД № 310425, вбачається, що [PERSON], [INFO], є сином [PERSON], який помер 26.09.2012 року, та позивача [PERSON] /а.с. 7/. Таким чином, позов предявлено [PERSON] як законним представником [PERSON], [INFO], спадкоємця майна свого батька - [PERSON], який помер 26.09.2012 року. Судом встановлено, що у провадженні Овідіопольського районного суду Одеської області перебувала цивільна справа № 509/1286/16-ц за позовом [PERSON] та [PERSON], від імені та в інтересах малолітньої [PERSON], до [PERSON], як в своїх інтересах, так і в інтересах малолітнього [PERSON], третя особа - ТОВ "Полімер-Граніт", про визнання права власності в порядку спадкування за законом на частку нерухомого майна та стягнення грошових коштів. Так, рішенням Овідіопольського районного суду Одеської області від 22.09.2016 року відмовлено у задоволені позову. Рішенням встановлено, що єдиною спадщиною, яка відкрилась після смерті [PERSON] є грошова сума у розмірі 273\~414,28 грн., яку було сплачено померлим ТОВ "Полімер-Граніт" згідно договору № А4-14 купівлі-продажу майнових прав від 16.12.2010 року. Крім того, рішенням встановлено, що [PERSON], яка діє в інтересах малолітнього [PERSON], із заявою прийняття спадщини після смерті [PERSON], померлого 26.09.2012 р. до нотаріальної контори не зверталася, хоча була повідомлена нотаріусом про відкриття спадкової справи. Судом встановлено, що за життя спадкодавець [PERSON], який помер 26.09.2012 в порядку ст. ст. 328,331,392 ЦК України та Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» не набув право власності на спірну квартиру, яка розташована за будівельною адресою : Одеська область, Овідіопольський район, Авангардівська с/р, ж/м «Добрий», вул. Торгова, 7, секція А4, кв. 14 і відповідно, вказана квартира не входить до спадкової маси, яка може бути успадкована будь-ким з кола спадкоємців, враховуючи, що всі сторони судового процесу не заперечували того факту, що право власності на спірну квартиру до цього часу ні за ким не зареєстроване. Разом із тим, у рішенні зазначено, що рішенням Малиновського райсуду м. Одеси від 02.06.2014 р., залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Одеської області від 11.07.2014 р. та ухвалою ВССУ від 11.08.2014 р. у задоволенні позову [PERSON] до [PERSON], [PERSON], яка діє в інтересах малолітньої доньки [PERSON] про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу та визнання права спільної сумісної власності відмовлено, у задоволенні позову 3-ої особи з самостійними вимогами [PERSON] до [PERSON], [PERSON], [PERSON], яка діє в інтересах малолітньої доньки [PERSON] про стягнення боргу відмовлено. Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Таким чином, обставини, встановлені рішенням Овідіопольського районного суду Одеської області від 22.09.2016 року у справі № 509/1286/16-ц не підлягають доказуванню в даному судовому провадженні. Матеріали справи містять свідоцтво про право на спадщину за законом, видане 06.08.2015 року приватним нотаріусом ОМНО [PERSON], реєстровий номер № 529. Свідоцтво видане [PERSON] на 1/3 частку у спадщині після смерті [PERSON], а саме на грошові кошти у розмірі 273\~414,28 грн., які сплачено померлим ТОВ "Полімер-Граніт", згідно договору № А4-14 /а.с. 53/. З урахуванням встановлених рішенням Овідіопольського районного суду Одеської області від 22.09.2016 року у справі № 509/1286/16-ц обставин щодо того, єдиною спадщиною, яка відкрилась після смерті [PERSON] є грошова сума у розмірі 273\~414,28 грн., а також приймаючи до увагу чинність свідоцтва про право на спадщину за законом № 529, видане [PERSON] на 1/3 частку грошових коштів у розмірі 273\~414,28 грн., суд приходить до висновку, що дійсно, спадковою масою після смерті [PERSON] є грошові кошти у розмірі 273\~414,28 грн., які сплачено померлим ТОВ "Полімер-Граніт", згідно договору № А4-14, а не майнові права за вказаним договором. Судом встановлено, що 06.03.2017 року ТОВ "Полімер-Граніт" направляло на адресу спадкоємців померлого [PERSON] листи, з повідомленням про розірвання договору купівлі-продажу майнових прав № А4-14 від 29.11.2016 року. Так, вказані листи отримано 10.03.2017 року адвокатом [PERSON], який діє на представництво інтересів [PERSON] /а.с. 38/, 28.03.2017 року [PERSON] /а.с. 40/. Крім того, 06.03.2017 року ТОВ "Полімер-Граніт" направляло на адресу спадкоємців померлого [PERSON] листи, з повідомленням про необхідність отримання грошових коштів у розмірі 91\~138,09 грн. кожний, звернувшись до 01.04.2017 року в офіс ТОВ "Полімер-Граніт" /а.с. 39, 41/. Разом із тим, 10.07.2017 року ТОВ "Полімер-Граніт" зверталося до начальника служби у справах дітей [PERSON] міської ради в Київському районі із заявою про внесення боргу на депозит нотаріусу. Мотивуючи тим, що мати спадкоємця отримала свідоцтва на право на спадщину за законом, проте [PERSON] та [PERSON], які є законними представниками дітей спадкоємця не отримали належну дітям частку у спадщині /а.с. 42/. Згідно із ст. 190 ЦК України майном як особливим обєктом вважаються окрема річ, сукупність речей, а також майнові права та обовязки. Майнові права є неспоживною річчю та визнаються речовими правами. Статтею 1217 ЦК України передбачено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на обєкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку - є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку. Якщо за життя спадкодавець не набув права власності на житловий будинок, земельну ділянку, то спадкоємець також не набуває права власності у порядку спадкування. До спадкоємця переходять лише визначені майнові права, які належали спадкодавцеві на час відкриття спадщини. Для набуття права власності у встановленому законодавством порядку спадкоємець повинен здійснити дії, які необхідні для набуття права власності на визначене нерухоме майно, зокрема на житловий будинок, іншу споруду. Частиною 1 статті 1220 ЦК України передбачено, що спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Нормами статті 1221 ЦК України передбачено місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. У відповідності з ч. 1 ст. 1222 ЦК України, спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Частиною 1 статті 1241 ЦК України передбачено, що малолітні, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатна вдова (вдівець) та непрацездатні батьки спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом (обов'язкова частка). Розмір обов'язкової частки у спадщині може бути зменшений судом з урахуванням відносин між цими спадкоємцями та спадкодавцем, а також інших обставин, які мають істотне значення. До обов'язкової частки у спадщині зараховується вартість речей звичайної домашньої обстановки та вжитку, вартість заповідального відказу, встановленого на користь особи, яка має право на обов'язкову частку, а також вартість інших речей та майнових прав, які перейшли до неї як до спадкоємця. Будь-які обмеження та обтяження, встановлені у заповіті для спадкоємця, який має право на обов'язкову частку у спадщині, дійсні лише щодо тієї частини спадщини, яка перевищує його обов'язкову частку. Відповідно до ст. 608 ЦК України, зобов'язання припиняється смертю боржника, якщо воно є нерозривно пов'язаним з його особою і у зв'язку з цим не може бути виконане іншою особою. Зобов'язання припиняється смертю кредитора, якщо воно є нерозривно пов'язаним з особою кредитора. Положеннями ст. 651 ЦК України визначено, що зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. У разі односторонньої відмови від договору у повному обсязі або частково, якщо право на таку відмову встановлено договором або законом, договір є відповідно розірваним або зміненим. Пунктом 8.3.1 договору від 16.12.2010 року регламентовано, що договір може бути розірвано у разі порушення покупцем строків оплати майнових прав відповідно до п. 4.3 договору більш ніж на 30 днів. Суд погоджується із доводами сторони відповідача, що після смерті 26.09.2012 року [PERSON] та до березня 2017 року спадкоємці не зверталися до ТОВ "Полімер-Граніт" із пропозиціє виконати умови договору від 16.12.2010 року та погасити борг за договором. У звязку із чим, суд не вбачає підстав для визнання одностороннього ТОВ "Полімер-Граніт" розірвання договору неправомірним. Доводи сторони позивача з посиланням на проживання у квартирі та оплату житлово-комунальних послуг, на підтвердження чого суду надано відповідні квитанції /а.с. 65-115/, суд не приймає до уваги, так як вказана квартира не входить до спадкової маси після смерті [PERSON] Таким чином, враховуючи, що судом встановлений факт правомірності дій ТОВ "Полімер-Граніт" щодо одностороннього розірвання договору купівлі-продажу майнових прав № А4-14 від 16.12.2010 року, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача про визнання за [PERSON], [INFO], права покупця не підлягають задоволенню, так як необґрунтовані та недоведені. Проаналізувавши встановлені обставини, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] не підлягають задоволенню у повному обсязі.

Outcome: dismissed