Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-25 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулась до суду з позовною заявою до [PERSON] про зміну розміру аліментів. Свої позовні вимоги позивачка обґрунтовує тим, що сторони мають спільну неповнолітню дитину - [PERSON] , [INFO] , яка перебуває на утриманні позивачки. Рішенням Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 16.11.2015 року було стягнуто з відповідача на користь позивачки аліменти у розмірі 800,00 грн. щомісячно на утримання спільної неповнолітньої дитини. Оскільки іншої матеріальної допомоги відповідач на утримання дитини не надає, витрати на забезпечення належного рівня життя дитини кожного року збільшуються, позивачка просить змінити розмір стягнення аліментів та стягувати з відповідача аліменти у розмірі ј частини усіх видів заробітку (доходів) щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. В судове засідання позивачка [PERSON] не з`явилась, однак надала на адресу суду заяву, згідно якої просила розглядати справу у її відсутність, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просить їх задовольнити. В судове засідання відповідач [PERSON] не з`явився, однак надав на адресу суду заяву, згідно якої просив відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі, тому що він несе витрати зі сплати комунальних послуг за житло та надав довідку, що підтверджують його доходи. Згідно ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши письмові докази, приходить до висновку про необхідність задоволення вимог позивачки з наступних підстав. Судом встановлено та матеріалами справи підтверджується, що сторони мають спільну неповнолітню дитину - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується Свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданого 16.03.2012 року Виконавчим комітетом Миколаївської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області, актовий запис №09. Згідно довідки про реєстрацію місця проживання особи, виданої Виконавчим комітетом Шабівської сільської ради, спільна дитина [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . Рішенням Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 16.11.2015 року було стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти у розмірі 800,00 грн. щомісяця на утримання спільної неповнолітньої дитини. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. В силу ст.180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Зі змісту ст. 182 СК України вбачається, що вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів, наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч.2 ст.182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. На даний час спільна дитина сторін - [PERSON] , згідно Довідки №1091 від 11.09.2020 року, виданою Шабівської сільською радою проживає з позивачкою та знаходиться на її утриманні. Частиною 3 ст. 181 СК України передбачено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Частина перша статті 192 СК України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки). Отже, у спірних правовідносинах підлягає застосуванню не тільки ст. 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (ст. 182 "Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів", ст. 183 "Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини", ст. 184 "Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі"). Така позиція висловлена у постанові Верховного Суду України від 05 лютого 2014 року за результатами розгляду цивільної справи №6-143цс13. Виходячи з критеріїв розумності та справедливості, зважаючи на зміни у законодавстві щодо мінімального розміру аліментів на дитину, який має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, суд вважає, що позовні вимоги слід задовольнити повністю та змінити спосіб стягнення аліментів, встановлених рішенням Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 16.11.2015 року і стягувати з відповідача аліменти на користь позивачки на утримання спільної малолітньої дитини у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) відповідача, щомісячно, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, оскільки такий розмір аліментів є необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Суд критично відноситься до тверджень відповідача про те, що він сплачує комунальні послуги за житло та не має змоги платити аліменти у більшому розмірі, адже відповідач є людиною працездатного віку, має стабільний дохід та зобов`язаний утримувати власну дитину до її повноліття. З роз`яснень п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» вбачається, що відповідно до ст. 192 СК розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. Частиною першою статті 141 ЦПК України визначено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки при зверненні до суду позивачка була звільнення від сплати судового збору, з відповідача підлягає до стягнення судовий збір у розмірі 840,80 грн. на користь держави.

Outcome: approved