Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-24 00:00:00

У червні 2014 року КП „Прилукитепловодопостачання" звернулось до суду з позовом, в якому просило стягнути з [PERSON] заборгованість за житлово-комунальні послуги у розмірі 5636 грн. 67 коп., а також 243 грн. 60 коп. судового збору. Свої вимоги позивач обґрунтовував тим, що відповідач є споживачем послуг КП „Прилукитепловодопостачання" в житловому приміщенні за адресою: [ADDRESS]. Станом на 01.05.2014 року заборгованість [PERSON] за комунальні послуги становить 5636 грн. 67 коп., в зв'язку з чим і просив стягнути вказану суму з відповідача. Рішенням Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 10 липня 2014 року в задоволенні позову відмовлено. В апеляційній скарзі КП „Прилукитепловодопостачання" просить скасувати зазначене рішення суду і ухвалити нове рішення про задоволення його позовних вимог, посилаючись на його незаконність, невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи та порушенням судом норм матеріального та процесуального права. КП „Прилукитепловодопостачання" вказує, що у грудні 2005 року відповідач самовільно відключився від централізованого опалення, не маючи на це жодного дозволу, дозвіл він отримав тільки 16 вересня 2013 року. Апелянт зазначає, що єдиною підставою для зняття нарахування є тільки затверджений комісією акт про відключення квартири від мереж ЦО і ГВП, який у відповідача відсутній. Заслухавши суддю-доповідача, пояснення відповідача, який просив залишити рішення суду без змін, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, суд приходить до наступного висновку. Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що з грудня 2005 року позивач фактично не надавав відповідачу жодних послуг з теплопостачання, тому не вправі вимагати від нього плати за ненадану послугу. Такий висновок суду не ґрунтується на матеріалах справи та не відповідає вимогам закону. По справі встановлено, що КП „Прилукитепловодопостачання" є надавачем комунальних послуг, зокрема послуг з централізованого опалення, постачання холодної води та водовідведення. Згідно договору №2155 від 02 листопада 2004 року, укладеного між КП „Прилукитепловодопостачання" та [PERSON], підприємство зобов'язувалось надавати споживачеві, а також іншим особам, які фактично проживають у квартирі [ADDRESS], послуги з водопостачання, теплопостачання, водовідведення, гарячого водопостачання, а споживач зобов'язувався щомісяця здійснювати оплату за споживання і користування послугами на умовах цього договору. У грудні 2005 року [PERSON] самовільно відключився від мереж централізованого опалення і з цього часу опалення квартири та гаряче водопостачання здійснювалось автономно його власним котлом, що також підтверджується актом обстеження житлового будинку по [ADDRESS] від 29.12.2009 року (а.с.20). Відповідач у лютому 2014 року звернувся до позивача з заявою про виготовлення проекту та технічних умов на відключення від мереж ЦО і ГВП, проте йому було відмовлено в зв'язку з наявністю заборгованості за житлово-комунальні послуги в сумі 5320,64 грн. Відповідно до Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України №630 від 21 липня 2005 року, споживачі можуть відмовитися від отримання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води. Відключення споживачів від мереж централізованого опалення здійснюється в порядку, що затверджується центральним органом виконавчої влади з питань житлово-комунального господарства. Самовільне відключення від мереж ЦО, водопостачання і водовідведення забороняється. Порядком відключення окремих приміщень житлових будинків від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води при відмові споживачів від централізованого теплопостачання, затвердженим наказом Міністерства будівництва, архітектури та житлово-комунального господарства України №4 від 22 листопада 2005 року, (в редакції, чинній на час відключення відповідача від мереж централізованого опалення) було встановлено, що для вирішення питання відключення окремих приміщень житлового будинку від мереж ЦО власник, наймач (орендар) повинен звернутися до Комісії з відповідною письмовою заявою. Комісія після вивчення наданих власником документів приймає відповідне рішення, яке оформлюється протоколом і при позитивному рішенні заявнику надається перелік організацій, до яких слід звернутися для отримання технічних умов для розробки проекту індивідуального (автономного) теплопостачання і відокремлення від мережі ЦО. Проект індивідуального (автономного) теплопостачання і відокремлення від мережі ЦО виконує проектна або проектно-монтажна організація на підставі договору із заявником. Проект узгоджується з усіма організаціями, які видали технічні умови на підключення будинку до зовнішніх мереж. Відключення приміщень від внутрішньобудинкових мереж ЦО і ГВП виконується монтажною організацією, яка реалізує проект. По закінченні робіт складається акт про відключення будинку від мереж ЦО і ГВП і в десятиденний термін подається заявником до Комісії на затвердження. Після затвердження акта на засіданні Комісії сторони переглядають умови договору про надання послуг з централізованого опалення. З матеріалів справи вбачається, що [PERSON] відключився від мереж централізованого опалення та встановив опалювальний прилад без дотримання вищезазначеної процедури. Апеляційний суд враховує, що єдиною підставою для зняття споживача з обліку і припинення відповідних нарахувань є акт про відключення, затверджений відповідною Комісією, проте суду не надано такого акту, тому проведене відключення без дотримання відповідної процедури є самовільним, і, відповідно, позивач не вправі припинити нарахування оплати послуг з теплопостачання, а відповідач має нести відповідальність перед надавачем послуг. Як вбачається з взаєморозрахунку по абоненту [NUMBER] [ADDRESS] (а.с. 3-7) розмір заборгованості з 01.06.2011 року по 01.05.2014 року складає 5636,67 грн., з яких 2613,62 грн. значиться борг на початок періоду - червень 2011 р. Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки - ст.257 ЦК України. Перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права - ч.1ст.261 ЦК України. Згідно ч.ч.3, 4 ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Оскільки КП „Прилукитепловодопостачання" звернулось до суду з позовом у червні 2014 року, а відповідачем було подано заяву про застосування строку позовної давності, то позивачем пропущено строк позовної давності про стягнення заборгованості за період до червня 2011 року. Відповідачем розрахунок позивача щодо розміру заборгованості не спростовано. Враховуючи викладене, з [PERSON] на користь КП „Прилукитепловодопостачання" підлягає стягненню заборгованість за житлово-комунальні послуги за період з червня 2011 року по травень 2014 року в сумі 3023 грн. 05 коп. (5636 грн. 67 грн. - 2613 грн. 62 коп.). Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 243 грн. 60 коп. у відшкодування судового збору.

Outcome: partial