Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-28 00:00:00

АТ КБ "Приватбанк" звернулося до Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. Позов мотивований тим, що між ПАТ КБ "Приватбанк", правонаступником якого є АТ КБ"Приватбанк" та [PERSON] укладено договір № б/н від 04.12.2015, за умовами якого відповідач отримав кредит у розмірі 5000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. У зв`язку з тим, що відповідач порушив умови договору щодо погашення кредиту, станом на 15.08.2019 року у нього виникла заборгованість в сумі 12784,28 грн., яку позивач просить стягнути. Ухвалою суду від 02.09.2019 року у даній справі відкрито спрощене позовне провадження. Відповідачу визначено п`ятнадцятиденний строк з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі для подання відзиву на позовну заяву. Відповідач у встановлений судом строк відзив на позовну заяву та клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін не подав, а тому суд, у відповідності до ч. 5 ст. 279 ЦПК України, вважає за можливе розглянути дану справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. Суд, дослідивши наявні у справі матеріали та оцінивши докази в їх сукупності, дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що 04.12.2015 року між ПАТ КБ "Приватбанк", правонаступником якого є АТ КБ "Приватбанк" та [PERSON] було укладено кредитний договір № б/н, у відповідності до якого відповідач отримав кредит у розмірі 5000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Даний Кредитний договір складається з Анкети-Заяви, Витягу з Тарифів обслуговування кредитних карт "Універсальна, 30 днів пільгового періоду", а також Умов та правил надання банківських послуг. При укладенні договору сторони керувалися ч. 1 ст. 634 ЦК України, згідно якої договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Відповідно до ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Підтвердженням укладення договору № б/н від 04.12.2015 року є заява відповідача. Відповідно до даної заяви відповідач ознайомився з Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також тарифами банку, про що свідчить його підпис в даній заяві. Відповідно до ст.ст. 526, 530 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, в строк, що встановлений у договорі. Згідно ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно із п. 3 ч. 1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: сплата неустойки. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Згідно із ч. ч. 1, 2 ст. 551 ЦК України предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Відповідно до п. 1.1.3.2.4 Умов та правил надання банківських послуг, банк має право змінювати тарифи, а також інші умови обслуговування рахунків. При цьому банк, за винятком випадків зміни розміру наданого кредиту (кредитного ліміту), зобов`язаний не менше ніж за 7 днів до введення змін проінформувати клієнта, зокрема у виписці за картрахунком, згідно п. 1.1.3.1.9 цього договору. Якщо протягом 7 днів Банк не одержав повідомлення від клієнта про незгоду зі змінами, то вважається, що клієнт приймає нові умови. Право зміни розміру наданого на платіжну картку кредиту (кредитного ліміту) банк залишає за собою в однобічному порядку, за власним рішенням банку та без попереднього повідомлення клієнта. Згідно із п. 2.1.1.2.4 Умов та правил надання банківських послуг, підписання цього договору є прямою і безумовною згодою клієнта щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту, встановленого банком. Відповідно до п .п. 2.1.1.5.5-2.1.1.5.7 Умов та правил надання банківських послуг, клієнт зобов`язаний погашати заборгованість по кредиту, відсоткам за його використання, по перевитраті платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим договором. У разі невиконання зобов`язань за договором, на вимогу банку виконати зобов`язання з повернення кредиту (у тому числі простроченого кредиту і овердрафту), оплати винагороди банку. Власник зобов`язаний стежити за витратою коштів в межах кредитного ліміту з метою попередження виникнення овердрафту. Відповідно до п. 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг, при порушенні клієнтом строків платежів по кожному з грошових зобов`язань, передбачених цим договором, більше ніж на 30 днів клієнт зобов`язаний сплатити банку штраф, розмір якого встановлено тарифами договору. Тарифами обслуговування кредитних карт "Універсальна, 30 днів пільгового періоду" визначено, що штраф за порушення строків платежів за будь-яким із грошових зобов`язань становить 500 грн. + 5 % від суми заборгованості за кредитним лімітом, з урахуванням нарахованих і прострочених процентів і комісій. В порушення даних норм та умов договору, відповідач не виконала взятих на себе зобов`язань і станом на 04.12.2015 року у ним виникла заборгованість, яка згідно розрахунків наданих позивачем, становить 12784,28 грн., з яких: заборгованість за тілом кредиту - 4208,68 грн.; заборгованість за простроченим тілом кредиту - 2534,42 грн; заборгованість на нарахування відсотків - 0,00 грн; заборгованість за пенею за прострочення зобов`язань - 4016,00 грн; нарахована пеня за несвоєчасність сплати боргу на суму від 100 грн - 940,21 грн., а також штрафи відповідно до п. 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500,00 грн. - штраф (фіксована частина), 584,97 грн. - штраф (процентна складова). При цьому, суд враховує, що у відповідності до положень статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Згідно зі статтею 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Враховуючи вищевикладене та відповідно до статті 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення - строків виконання грошових зобов`язань за кредитним договором, свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. Такий правовий висновок зроблено Верховним Судом України у постанові від 21 жовтня 2015 року в справі № 6-2003цс15 та постанові Верховного Суду від 03 жовтня 2018 року у справі № 366/1358/16-ц. Таким чином, позовні вимоги в частині стягнення пені та штрафу (фіксована частина) задоволенню не підлягають. З огляду на викладене, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову Судові витрати підлягають розподілу відповідно до ст. 141 ЦПК України. На підставі викладеного та

Outcome: partial