Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-29 00:00:00

представник позивача в інтересах позивача [PERSON] звернувся до суду з позовом до ПАТ "ОТП Банк", третя особа [PERSON], в якому просив визнати договір про надання споживчого кредиту № 2000604712 від 26.08.2012 року недійсним з наступних підстав. Згідно умов договору ПАТ "ОТП Банк" надає [PERSON] кошти в розмірі 13117,37 грн., які перераховують на користь продавця послуг (відповідно до умов договору) - третій особі [PERSON]. [PERSON] уклала і договір комплексного страхування № 06/07/20000604712 від 26.08.2012 року. Позивач вважає, що при підписанні кредитного договору було порушено її права, а саме: банк надає кредит на придбання товару у Продавця 1 (третьої особи), за таких умов основною умовою укладання такого договору є відповідний договір про придбання товарів, робіт, послуг у Продавця 1 по кредитному договору (третьої особи), однак на момент укладання кредитного договору договір між [PERSON] та [PERSON] укладений не був, зміст спірного договору суперечить ч.2 ст.11 Закону України "Про захист прав споживачів", так як ні перед укладенням договору ні протягом його дії ПАТ "ОТП Банк" не повідомив позивача у письмовій формі про умови надання кредиту, та не надав в повному обсязі інформації про умови кредитування, також позивачу з боку банку не надано жодної інформації, що крім договору кредитування, необхідно укласти договір страхування, в Законі України "Про захист прав споживачів" стосовно підстав визнання договору недійсним, передбачених ч.12 ст.10 вказаного закону передбачено, що якщо після укладення договору стане очевидним, що роботи (послуги), зважаючи на їх ціну (вартість) та характеристики або інші обставини, явно не задовольнятимуть інтереси або вимоги споживача, виконавець зобов'язаний негайно повідомити про це споживача , проте банк не попередив позивача , що його послуги, зважаючи на їх ціну (вартість) явно не задовольнятимуть інтереси та вимоги позивача та не попередив , що вартість кредиту може істотно зрости; ст. 15 ЗУ "Про захист прав споживача" у разі коли надання недоступної, недостовірної, неповної або несвоєчасної інформації про продукцію та про виробника (виконавця, продавця) спричинило придбання продукції, яка не має потрібних споживачеві властивостей, - споживач має право розірвати договір і вимагати відшкодування завданих йому збитків, позивачу з боку банку не надано жодної інформації про те, що окрім договору кредитування, необхідно укласти договір страхування, що збільшує загальну суму сплати; в розділі 3 Договору "Інші умови" містяться лише умови, які регулюють, внесення змін (доповнень) та розірвання договору, лише в односторонньому порядку, лише в інтересах та з боку банку, хоча відповідно до п. 8 ч. 1 ст. 6 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків послуг» договір повинен містити порядок зміни і припинення дії договору, однак договір взагалі не містить порядку зміни договору, який враховував би інтересеси споживача та не містить умови про порядок припинення договору, останній взагалі не містить жодних умов, які б регулювали відповідльність з боку банку за невиконання або неналежне виконання умов договору, а містить лише ряд пунктів відповідальності з боку позичальника. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала, просила задовольнити та пояснила, що запропонували встановити металопластикові вікна, вона погодилася, заміряли вікна, наступного дня поїхала до м.Житомир, де оформляли документи. Кредитний договір та договір страхування вона підписувала особисто, однак з умовами кредитного договору її не знайомили, на другий день після підписання договору вона поїхала в банк та написала заяву про відмову від кредиту. Представник позивача позовні вимоги підтримав з підстав наведених в позовній заяві та просив задовольнити. Представник відповідача ПАТ "ОТП Банк" направив до суду заперечення, в яких просив справу розглядати у відсутності представника відповідача, зазначивши, що позовні вимоги не визнають, просили відмовити в задоволенні позовних вимог, так як договір відповідає всім вимогам чинного законодавства та вимогам, що ставляться до такого типу договорів. Позивачу була надана вичерпна інформація відповідно до п.3.11 щодо послуг, які їй надаються, п.3.15 позивач підтверджує, що їй була надана в письмовій формі та в повному обсязі інформація, передбачена ст.11 Закону України "Про захист прав споживачів", ст. 10 Закону України «Про захист прав споживачів» регулює права споживача у разі порушення умов договору про виконання робіт (надання послуг) і не стосується кредитних правовідносин, які склались між позивачем і відповідачем. Відповідно до ч. 1 ст. 6 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» фінансові послуги відповідно до положень цього Закону надаються суб'єктами господарювання на підставі договору. А суб'єктом господарювання є суб'єкт відносин, який безпосередньо здійснює господарську діяльність, як діяльність у сфері суспільного виробництва, пов'язану з економічними, екологічними та іншими соціальними факторами, які складають добробут суспільства. В даному випадку позивач не наділений статусом суб'єкта господарювання, а тому положення вказаної статті не підлягають застосуванню. Більше того, банківські та інші фінансові послуги, що надаються відповідно до Закону України «Про банки і банківську діяльність» почали вважатись фінансовою послугою у розумінні Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» після змін, внесених Законом № 643-УІІ від 10.10.2013, а договір між позивачем та відповідачем було укладено 26.08.2012 р.. Договір між сторонами підписаний повноваженими особами, він містить всі суттєві умови передбачені законом для договорів і які мають істотне значення, а також які були узгодженні сторонами шляхом звернення позивача з пропозицією щодо укладання договору та погодження відповідачем на укладання такого договору. Таким чином, вважали, що кредитний договір є справедливим і зрозумілим, не порушує прав Позивача і повністю відповідає вимогам ЦКУ, Закону України «Про захист прав споживачів. Вимоги, встановлені ч.1 ст.203 ЦКУ сторонами дотримані повністю. Договір підписаний позивачем, є дійсним і обов'язковим до виконання. Грошові кошти відповідно до умов договору кредиту позивачем отримано шляхом перерахування за його дорученням на рахунок продавця. Третя особа [PERSON] в судове засдіання не з`явився, будучи належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи. Дослідивши матеріали справи, всебічно та повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне. 26 серпня 2012 року між [PERSON] (замовник) та фізичною особою-підприємцем [PERSON] (виконавець) було укладено Договір, за умовами якого виконавець зобов'язався виконати роботи по виготовленню конструкцій, а замовник зобов'язався оплатити та прийняти вироби та роботу (п. 1 Договору). Вартість виробів складає 13117,00 грн. (п. 2.1 Договору) (а.с. 17). 26 серпня 2012 року між [PERSON] та ПАТ «ОТП Банк» було укладено Договір про надання споживчого кредиту № 2000604712 (далі - Кредитний договір) на загальну суму 18039 грн. 62 коп., за умовами якого [PERSON] отримує кредит та зобов'язується повернути його у строки, встановлені цим договором, сплатити проценти за користування кредитними коштами та виконати інші обов'язки, покладені на неї вказаним договором (а.с.13-16). Сторони погодили п.1.2.1, п.1.2.3 договору, що підставою для перерахування коштів продавцям є оригінал даного договору, банк протягом 3 робочих днів з дати отримання оригіналу примірника даного договору, зобов'язується перерахувати кошти продавцю, а [PERSON] зобов'язалася повністю повернути банку суму отриманого кредиту відповідно до графіка погашення заборгованості (а.с.13). 26 серпня 2012 року ПАТ "Страхова компанія "Кардіф" ( страховик ) та [PERSON] (страхувальник) уклали договір комплексного страхування майнових інтересів, що не суперечать закону і пов"язані із життям, здоров"ям та працездатністю страхувальника або невиконання страхувальником своїх фінансових зобов"язань за кредитним договором внаслідок втрати доходу від трудової діяльності з причини вимушеного безробіття (а.с.19-21). У ст. 627 ЦК України закріплений принцип свободи договору, згідно якого сторони вільні в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності і справедливості. Відповідно до ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Зі змісту оспорюваного Кредитного договору вбачається, що позичальник підтверджує, що перед укладенням цього Договору банк повідомив її у письмовій формі про особу та місце знаходження Банку, кредитні умови (зокрема, щодо можливої суми кредиту; строку, на який кредит може бути одержаний; мети, для якої кредит може бути використаний тощо); позичальнику надана вичерпна інформація про послуги, що йому надаються та повністю роз`яснені всі питання, що має позичальник по даному договору (п.3.11). Крім того, в п. 3.15 г Кредитного договору зазначено, що підписанням цього договору Позичальник (тобто, позивач) підтверджує, що Банк надав Позичальнику в письмовій формі та в повному обсязі інформацію, передбачену ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» . Таким чином, порушень вимог ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів», яка визначає права споживача в разі придбання ним продукції у кредит, з огляду на вказані положення Кредитного договору суд не вбачає. Згідно п. 2.4. Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, банки зобов'язані отримати письмове підтвердження споживача про ознайомлення з вищенаведеною інформацією. Таке підтвердження міститься у самому Кредитному договорі, оскільки своїм підписом під Кредитним договором позивач підтвердила, що вона ознайомлена з його умовами та іншою інформацією і отримала оригінал примірника Кредитного договору . Позивач стверджує, що наступного дня після підписання кредитного договору подала до банку заяву про відмову від кредиту, однак належних доказів на підтвердження вказаної обставини позивачем та її представником суду надано не було. Відповідно до ст. 60 ЦПК України - Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Посилання позивача на відсутність в оспорюваному договорі положень про відповідальність банку за порушення зобов'язань, не може бути взятим до уваги, оскільки законом не визначено таку умову в якості істотної. У разі порушення банком договірних зобов'язань та відсутності у договорі умови, яка б встановлювала відповідальність банку за таке порушення, настають правові наслідки, встановлені законом, у зв'язку з чим, невключення сторонами вказаної умови до кредитного договору не може бути підставою для визнання такого правочину недійсним. Суд вважає безпідставним посилання позивача на ст.ст. 10,15 Закону України "Про захист прав споживачів", в частині не надання їй інформації щодо необхідності укладення договору страхування, так як із змісту договору комплексного страхування видно, що договір страхування укладений страхувальником [PERSON] з її власного волевиявлення, з умовами страхування та правилами ознайомлена та згодна, що підтверджується її особистим підписом. Окрім того, у кредитному договорі зазначено, що послуги із добровільного страхування, позичальник купує у продавця 2 із залученням кредитних коштів Банку. Враховуючи вимоги ЦК України, Закону України «Про захист прав споживачів», суд вважає, що Кредитний договір, укладений між позивачем та відповідачем ПАТ «ОТП Банк» відповідає вимогам законодавства та вільному волевиявленню сторін, а тому не знаходить підстав для визнання вказаного договору недійсним та приходить до висновку, що позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Outcome: dismissed