Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-17 00:00:00

[PERSON] 17.06.2014 року звернувся до Жмеринського міськрайонного суду з цим позовом із вимогою стягнення на користь ПАТ "Дельта Банк" з відповідача [PERSON] заборгованості за укладеним між сторонами кредитним договором №001-01102-240312 від 24.03.2012 року в сумі 6388,28 грн. та судового збору в розмірі 243,60 грн., посилаючись на неналежне виконання відповідачем власних зобов'язань за вказаним правочином. Представник позивача ПАТ "Дельта Банк", будучи належно повідомленим про час та місце розгляду справи, до суду не з'явився, однак, в прохальній частині позовної заяви просив провести розгляд справи без його участі, про відмову від позову чи зміну позовних вимог надалі не заявляв. Відповідач [PERSON] належним чином повідомлявся про час та місце розгляду справи в порядку ч.5 ст.74 ЦПК України, в судове засідання черговий раз не з'явився, про причини неявки суду не повідомив, заяв про відкладення розгляду справи з поважних причин, чи розгляд справи у його відсутності не представив. Виходячи з наведеного суд дійшов висновку про можливість постановлення рішення в порядку заочного розгляду справи, так як відповідно ч.4 ст.169 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню з наступних підстав. Даний спір належить до категорії цивільно-правових спорів позовного провадження загальної підсудності, що за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем проживання відповідача (а.с.15) є підсудним Жмеринському міськрайонному суду. Згідно положень ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти; до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 ЦК України, якщо інше не встановлено параграфом 2 і не випливає із суті кредитного договору. Відповідно до змісту ч.1 ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом; розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Згідно ч.1 ст.1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно ст.1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу; якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов'язаний сплатити неустойку відповідно до статей 549-552 цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути поверну-ті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу; якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Згідно ст.610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). У відповідності до ч.1 ст.611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; сплата неустойки. Згідно ч.1 ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до положень ч.1,2 ст.614 ЦК України особа, яка порушила зобов'язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом; особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов'язання; відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов'язання. В судовому засіданні установлено, що ПАТ "Дельта Банк" та [PERSON] уклали кредитний договір №001-01102-240312 від 24.03.2012 року, що підтверджується копією останнього (а.с.5-6) відповідно до розділу 1 якого останньому було надано грошові кошти на придбання позичальником майна в загальній сумі 5796,00 грн. на строк 12 місяців, з кінцевим терміном повернення та сплати всіх плат не пізніше ніж 23.03.2013 року. Відповідно до п.2.1. договору днем надання кредиту вважається день зарахування суми кредиту на позичковий рахунок. У відповідності до п.2.3. кредитного договору процентна ставка за кредитом є фіксованою. За користування кредитом позичальник сплачує кредитору проценти, виходячи зі ставки: 5,00% річних. Згідно п.2.5. Договору за обслуговування кредитної заборгованості позичальник сплачує кредитору плату в розмірі 2,25% в місяць. Уразі порушення позичальником суми заборгованості за цим договором, а саме: заборгованості за кредитом, до розміру, який менший ніж один процент від суми виданих грошових коштів за цим договором, кредитор має право нараховувати плату за обслуговування кредитної заборгованості з дати такого погашення. Відповідно до п.2.8. вказаного договору за надання кредиту позичальник сплачує кредитору комісію, що складає 3,50% від частини суми кредиту, зазначеної в п.1.1. цього договору, що надається на придбання позичальником майна. Згідно п.6.2. Договору при порушенні позичальником зобов'язань, передбачених цим договором, в тому числі: при порушенні цільового використання кредиту або порушенні позичальником строків сплати платежу більш ніж на 1 місяць, кредитор має право, зокрема, вимагати від позичальника дострокового повернення в повному обсязі кредиту, сплати процентів за його користування та плати за обслуговування кредитної заборгованості, а також сплати можливих штрафних санкцій, передбачених цим договором. У відповідності до п.6.6. кредитного договору в разі порушення позичальником строків сплати платежів, які включають заборгованість за кредитом, заборгованість по сплаті процентів та плати за обслуговування кредитної заборгованості за цим договором, кредитор має право з наступного календарного дня за передбаченим цим договором днем сплати платежу нарахувати позичальнику та стягнути з останнього штрафні санкції в розмірі 10.00% від суми невиконаного зобов'язання, але не менше та/або не більше 150 гривень. З представленого позивачем розрахунку (а.с.4) вбачається, що відповідачем [PERSON] в порушення особистих зобов'язань не у повній мірі здійснювались платежі за кредитним договором №001-01102-240312 від 24.03.2012 року стосовно щомісячної сплати обов'язкового мінімального платежу, оскільки за ним станом на 12.04.2014 року рахується заборгованість в межах заявлених позовних вимог на суму 6388,28 грн., яка складається з боргу за кредитом в сумі 4842,19 грн, заборгованості за відсотками в сумі 111,58 грн. та боргу за комісіями в сумі 1434,51 грн. Вказані докази суд приймає до уваги, так як вони зібрані із дотриманням вимог закону, ніким не спростовуються та не суперечать один одному. Відповідачем не представлено суду будь-яких доказів щодо здійснення ним інших платежів в рахунок виконання власних зобов'язань за вказаним договором кредиту, а отже, не доведено відсутність своєї вини у його невиконанні, що згідно вимог закону є обов'язком особи, яка порушила зобов'язання. Таким чином, з урахуванням встановлених в судовому засіданні обставин справи щодо наявності простроченої заборгованості відповідача [PERSON] перед позивачем із погашення кредитного боргу, заборгованості за відсотками, що виникла з вини позичальника, вимоги позивача є справедливими, так як заявлені до стягнення суми узгоджуються з представленим розрахунком заборгованості станом на 12.04.2014 року, не суперечать вимогам закону та відповідають положенням кредитного договору, не спростовані безпосередньо відповідачем ні в який спосіб, а тому заявлена сума боргу підлягає стягненню з останнього на користь позивача в межах заявлених позовних вимог. Також відповідно обсягу задоволення позовних вимог слід стягнути з відповідача на користь позивача документально підтверджені витрати із сплати судового збору в розмірі 243,60 грн. (а.с.1). Враховуючи викладене,

Outcome: approved