Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-08 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства "Всеукраїнський акціонерний банк" про визнання недійсним Договору кредитної лінії № 01/08-SME від 29.08.2008 року. Мотивуючи вимоги тим, що 29.08.2008 року між ВАТ "Всеукраїнський [PERSON]", що в подальшому перейменовано в ПАТ "Всеукраїнський [PERSON]" та позивачем був укладений Договір кредитної лінії № 01/08-SME. Відповідно до п.1.1 Кредитного договору банк зобов'язався надати позичальнику грошові кошти у вигляді не відновлювальної кредитної лінії з лімітом в сумі 70000,00 доларів США, що складає еквівалент 339199,00 грн. за курсом НБУ на момент укладення договору. Додатковою угодою № 1 від 29.08.2008 року було визначено, що на виконання умов кредитного договору, банк надає Транш кредиту у сумі 30000,00 доларів США на строк до 29.08.2018 року. Згідно п.1.2 Кредитного договору визначено цільове використання кредиту на споживчі цілі. Відповідно до п.1.3 Кредитного договору, кредитні кошти надаються строком по 29 серпня 2018 року. Згідно п.1.4. та 1.4.1. Кредитного договору за користування кредитними коштами встановлюється плата в розмірі 16,0% процентів річних та за обслуговування кредиту встановлюється щорічна плата в розмірі 5 % процентів від залишку суми заборгованості. Додатковою угодою № 2 від 22.11.2008 року сторони домовилися викласти п.1.4 Кредитного договору в наступній редакції: "1.4. за користування кредитними коштами встановлюється плата в розмірі 18,0% процентів річних". Зазначає, що укладаючи з позичальником кредитний договір в іноземній валюті банк свідомо порушував норми матеріального права, а саме порушив вимоги ст.ст. 6, 192, 524, 628, 1059, 1068, 626, 533, 638, 632, 509, 92, 1054, 640 ЦК України, ст. ст. 47, 49, 55 ЗУ "Про банки і банківську діяльність", ст. 19,11, 18 ЗУ "Про захист прав споживачів", що згідно ст. 203, 215, 227, 230, 229 ЦК України є підставою для задоволення позову. 23.12.2015 року позивач подала заяву про збільшення позовних вимог, в якій просить визнати недійсним Договір кредитної лінії № 01/08- SME від 29.08.2008 року, визнати недійсним додаткові договори до Договору кредитної лінії № 01/08- SME від 29.08.2008 року, а саме: Додатковий договір № 1 від 29.08.2008 року, Додатків договір № 2 від 22.11.2008 року, Додатковий договір № 3 від 28.05.2009 року, Додатковий договір № 4 від 01.10.2009 року, визнати недійсним Іпотечний договір від 29.08.2008 року, який укладений між ВАТ Всеукраїнський [PERSON] та позивачем, судові витрати покласти на відповідача (а.с.31, том 1). В судове засідання позивач не зявилася, про час та місце розгляду справи повідомлена згідно ч.5 ст. 76 ЦПК України. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, просила задовольнити. Представник відповідача в судове засідання повторно не зявився. Причини неявки суду не повідомлені, про час та місце розгляду справи відповідач повідомлений згідно ч.1 ст. 76 ЦПК України, що підтверджується розпискою про вручення судової повістки ( том 4 а. с. 75). В судовому засіданні 05 січня 2016 року представник відповідача просив відмовити у задоволені позовних вимог з підстав викладених у запереченнях ( том 1 а. с. 93-97). Суд ухвалив судове засідання провести у відсутності сторін, які не зявилися у судове засідання. Вислухавши представника позивача, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що в задоволенні позовних вимог необхідно відмовити у повному обсязі з наступник підстав. Судом встановлено, що 29.08.2008 року між ВАТ "Всеукраїнський [PERSON]", що в подальшому перейменовано в ПАТ "Всеукраїнський [PERSON]" та [PERSON] був укладений Договір кредитної лінії 01/08- SME, відповідно до умов якого [PERSON] надав позичальнику грошові кошти у вигляді не відновлювальної кредитної лінії з лімітом в сумі 70000,00 доларів США, що складає еквівалент 339199,00 грн. за курсом НБ України на момент укладення даного договору, в порядку і на умовах, визначених договором. Відповідно до п.1.2 договору цільове використання кредиту споживчі потреби. Відповідно до п. 1.3 договору кредитні кошти надавалися строком по 29 серпня 2018 року. Згідно п.1.4. та 1.4.1. Кредитного договору за користування кредитними коштами встановлюється плата в розмірі 16,0% процентів річних та за обслуговування кредиту встановлюється щорічна плата в розмірі 5 % процентів від залишку суми заборгованості. Згідно п.1.5 договору в якості забезпечення виконання позичальником своїх зобовязань щодо погашення Кредиту, сплати процентів за його користування, інших платежів, передбачених даним Договором, а також можливих штрафних санкцій, позичальник укладає з Банком у зазначені нижче строки Іпотечний договір трикімнатної квартири, що знаходиться за адресою [ADDRESS] загальною площею 88,4 кв.м. (а.с.11-14, том 1). Відповідно до Додаткової угоди від 29 серпня 2008 року до Договору кредитної лінії № 01/08- SME від 29.08.2008 року ВАТ "Всеукраїнський [PERSON]" на виконання умов Договору кредитної лінії № 01/08- SME від 29.08.2008 року надав [PERSON] транш кредиту в сумі 30000 доларів США 00 процентів на строк до 29.08.2018 року, всі інші умови Договору кредитної лінії № 01/08- SME залишились без змін (а.с.15, том 1). Згідно Додаткової угоди № 2 від 22.11.2008 року до Договору кредитної лінії № 01/08- SME від 29.08.2008 року сторони домовилися викласти підпункт 1.4 Договору кредитної лінії № 01/08- SME від 29.08.2008 року в наступній редакції: "1.4. за користування кредитними коштами встановлюється плата в розмірі 18,0% процентів річних. 1.4.1 За обслуговування Кредиту встановлюється щорічна плата в розмірі 0,5% процентів від суми заборгованості" (а.с.16, том 1). Відповідно до Додаткового договору № 3 від 28.05.2009 року до Кредитного договору № 01/08- SME від 29.08.2008 року, відповідно до п.1 в період дії акції, а саме з дня укладення сторонами даного Додаткового договору до 01 липня 2009 року, позичальник зобовязується переукласти/пролонгувати на новий строк передбачені Основним договором договори страхування з погодженими банком страховими компаніями та на умовах, що задовольняють [PERSON] як вигодонабувача за такими договорами та передбачені Основним договором і додатковими договорами/угодами до нього. Згідно п.2 Додаткового договору, за умовами здійснення позичальником переукладення/пролонгацію всіх належних договорів страхування в строки та в порядку, що зазначені в п.1 даного Додаткового договору, пункти Основного договору, якими встановлюється порядок нарахування та розміри штрафів за невиконання та/або неналежне виконання позичальником умов Основного договору, зокрема за порушення умов щодо забезпечення дійсності договорів страхування, вважаються такими, що призупинили свою дію для порушень, що мають/матимуть місце на дату укладення цього Додаткового договору і до 01 липня 2009 року, а банк відповідно не нараховуватиме та не вимагатиме від позичальника сплати таких штрафних санкцій з підстав, що мали місце до зазначеної дати. Згідно п.3 Додаткового договору якщо передбачені Основним договором договори страхування не будуть переукладені/пролонговані станом на 01 липня 2009 року, банк отримує право застосувати штрафні санкції в повному обсязі відповідно до умов основного договору за всі випадки неналежного виконання зобовязань. Згідно п.4 Додаткового договору основний договір продовжує свою дію на умовах, що не суперечать умовам, встановленим даним Додатковим договором, і сторони підтверджують свої зобовязання за ним (а.с.32, том 1). Відповідно до Додаткового договору № 4 від 01.10.2009 року до Кредитного договору № 01/08- SME від 29.08.2008 року, відповідно до п.1 в період дії акції, а саме з дня укладення сторонами даного Додаткового договору до 31 грудня 2009 року, позичальник зобовязується переукласти/пролонгувати на новий строк передбачені Основним договором договори страхування з погодженими банком страховими компаніями та на умовах, що задовольняють [PERSON] як вигодонабувача за такими договорами та передбачені Основним договором і додатковими договорами/угодами до нього. Згідно п.2 Додаткового договору, за умовами здійснення позичальником переукладення/пролонгацію всіх належних договорів страхування в строки та в порядку, що зазначені в п.1 даного Додаткового договору, пункти Основного договору, якими встановлюється порядок нарахування та розміри штрафів за невиконання та/або неналежне виконання позичальником умов Основного договору, зокрема за порушення умов щодо забезпечення дійсності договорів страхування, вважаються такими, що призупинили свою дію для порушень, що мають/матимуть місце на дату укладення цього Додаткового договору і до 31 грудня 2009 року, а банк відповідно не нараховуватиме та не вимагатиме від позичальника сплати таких штрафних санкцій з підстав, що мали місце до зазначеної дати. Згідно п.3 Додаткового договору якщо передбачені Основним договором договори страхування не будуть переукладені/пролонговані станом на 31 грудня 2009 року, банк отримує право застосувати штрафні санкції в повному обсязі відповідно до умов основного договору за всі випадки неналежного виконання зобовязань (а.с.33, том 1). Відповідно до Іпотечного договору від 29.08.2008 року [PERSON] з метою забезпечення належного виконання зобовязання, що випливають з кредитного договору передає, а ВАТ "Всеукраїнський [PERSON]" приймає в іпотеку в порядку і на умовах за даним договором, нерухоме майно, а саме: трикімнатну квартиру зі всіма обєктами функціонально повязаними з цим нерухомим майном, загальною площею 88,4 кв.м., житловою площею 38,6 кв.м, що знаходиться за адресою: [ADDRESS]. Нерухоме майно передається в іпотеку разом з усіма його при належностями (а. с. 34-38, том 1). Згідно висновку експерта за результатами проведення судово-економічної експертизи Чернігівського відділення КНДІСЕ № 1989/16-24 від 12.01.2017 року ( том 4 а. с. 35-60) по першому питанню в межах наданих на дослідження документів, враховуючи умови кредитного договору № 01/08-SME від 29.08.2008 року щодо надання кредитної лінії з лімітом в сумі 70000,00 доларів США, документально і нормативно не підтверджується розрахунок сукупної вартості кредиту в розмірі 65068,76 дол. США, наведений банком на а. с. 207-208, том 2. В межах наданих на дослідження документів, враховуючи умови кредитного договору щодо надання кредитної лінії з лімітом в сумі 70000,00 дол. США, при умові застосування диференційного платежу, документально та нормативно підтверджується сукупна вартість кредиту за договором кредитної лінії № 01/08- SME від 29.08.2008 року в розмірі 65066,26 дол. США. Причини розбіжностей наведено в дослідницькій частині. В межах наданих на дослідження документів, враховуючи видачу кредиту в розмірі 30000,00 дол. США при умові застосування диференційного платежу, документально підтверджується сукупна вартість кредиту за договором кредитної лінії № 01/08-SME від 29.08.2008 року в розмірі 31420,59 дол. США. Причини викладено в дослідницькій частині. По другому питанню в межах наданих на дослідження документів, враховуючи умови кредитного договору № 01/08- SME від 29.08.2008 року щодо надання кредитної лінії з лімітом в сумі 70000,00 дол. США при умові застосування диференційного платежу, документально і нормативно не підтверджується розрахунок реальної процентної ставки у розмірі 18,74% наведені банком на а. с. 207-208, том 2. В межах наданих на дослідження документів, враховуючи умови кредитного договору, при умові застосування диференційного платежу, документально та нормативно підтверджується реальна відсоткова ставка в розмірі 18,46%. В межах наданих на дослідження документів, враховуючи видачу кредиту в розмірі 30000,00 дол. США при умові застосування диференційного платежу, документально підтверджується реальна відсоткова ставка в розмірі 19,21%. Номінальна процентна ставка вказує процент до тіла кредиту та не включає ряд інших платежів, які сплачуватиме позичальник. За умовами договором кредитної лінії № 01/08- SME від 29.08.2008 року номінальна процентна ставка становить 16% річних Реальна процентна ставка використовується для розрахунку сукупної вартості кредиту з урахуванням прямих і непрямих витрат на запозичення Розрахунок реальної процентної ставки, крім номінальної процентної ставки за кредит та банківських комісій, періодичності виплати процентів, строку кредиту, враховує непрямі (повязані) витрати. Причини викладено в дослідницькій частині. По третьому питанню в межах компетенції експерта-економіста видача кредиту шляхом перерахування кредитних коштів на поточний рахунок відповідає законодавству, внутрішнім актам ВАТ "Всеукраїнський [PERSON]", яке в подальшому перейменовано в ПАТ "Всеукраїнський [PERSON]" та умовам договору кредитної лінії № 01/08- SME від 29.08.2008 року, в тому числі у валюті доларах США. Неоднозначні дані Додатку № 2 до Договору кредитної лінії № 01/08- SME від 29.08.2008 року (а.с.207-209, т.2), Додатку № 1 Графіку № 1 до кредитного договору № 01/08 - SME від 29.08.2008 року (а.с.206, т.2), Додатку № 1 Графік № 2 до Договору кредитної лінії № 01/08- SME від 29.08.2008 року (а.с.210, т.1) наведені в дослідницькій частині. По четвертому питанню, документально підтверджується видача кредиту у розмірі 30000,00 доларів США. Згідно зі ст. 627 та відповідно до ст. 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Відповідно до ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Частиною 1 ст. 628 ЦК України встановлено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін та погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є укладений, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору (ч.1 ст. 638 ЦК України). За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти (ч.1 ст. 1054 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені ч. ч. 1- 3, 5 та 6 ст. 203 цього Кодексу. Згідно ст. 203 ЦК України, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчиняться у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Позивачем визначено декілька підстав для визнання правочину недійсним за ч.1 ст. 215, ч.1 ч.3 ст. 203 ЦК України: Відсутність у банка та позичальника індивідуальної ліцензії, виданої Національним банком України на використання іноземної валюти при здійсненні платежів за договором, до цих правовідносин застосовується норма ст. 227 ЦК України. З наданої до суду копії банківської ліцензії № 35 ВАТ "Всеукраїнського [PERSON] Банку", дозволу № 35-1, додатку до дозволу № 35-1 ( том 1 а. с. 88-90) вбачається, що банк мав генеральну ліцензію на використання іноземної валюти на території України, а тому відсутні підстави для визнання правочину недійсним у зв'язку з відсутністю у юридичної особи, відповідного дозволу (ліцензії). Умови договору щодо сплати щомісячних платежів не відповідають вимогам ст. 533 ЦК України, з причини того, що сума платежів визначена в доларах США, та в силу ч.1 ст. 203, ч.1 ст. 215 ЦК України є підставою для визнання правочину недійсним. Згідно зі статтею 192 ЦК України законним платіжним засобом, обовязковим до приймання за номінальною вартістю на всій території України, є грошова одиниця України гривня. Іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом. Відповідно до частини другої статті 533 ЦК України, якщо в зобовязанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті в гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Грошове зобовязання має бути виконане у гривнях. Використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за зобовязаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом (частини перша та третя статті 533 ЦК України). Враховуючи, що предмет договору сторони визначили у вигляді грошового еквіваленту в іноземній валюті, банк має генеральну ліцензію на використання іноземної валюти на території України, тому суд не визнає порушення банком положень ст. ст. 192, 533 ЦК України і наявність підстав для визнання правочину недійсним з цих підстав. Детальний розпис загальної вартості кредиту для споживача є істотною умовою договору про надання споживчого кредиту. Сукупна вартість кредиту це загальна ціна кредитного договору. Ціна договору є його істотною умовою, проте позичальник не був ознайомлений з детальним розписом сукупної вартості кредиту на суму 30000 доларів США, що є грубим порушенням прав позичальника. В обґрунтування заперечення зазначених позовних вимог відповідачем наданий доказ повідомлення про умови споживчого кредитування від 29 серпня 2008 року із підписом позичальника ( том 2 а. с. 213-214), яке підтверджує ознайомлення позивача з істотними умовами договору. При укладенні правочину банком не дотримані положення п. д), п. є), п. и), п. і) ч.2 ст. 11, ч.5 ст. 11, ч.5 ст. 18, ч.2 ст. 19, ч.6 ст. 19 Закону України "Про захист прав споживачів", що є підставами визначеними ч.1 ст. 203, ч.1 ст. 229, ч.1 ст. 230 ЦК України для визнання правочину недійсним. Враховуючи, що суду не надано належних та допустимих доказів порушення банком умов ст. ст. 11, 18, 19 Закону України "Про захист прав споживачів", в редакції на момент вчинення правочину, в судовому засіданні встановлено, що [PERSON] була ознайомлена з умовами Договору кредитної лінії № 01/08-SME від 29.08.2008 року, доказів помилки щодо природи правочину, прав та обов'язків сторін, таких властивостей і якостей речі, які значно знижують її цінність або можливість використання за цільовим призначенням або доказів навмисного введення банком в оману позичальнику щодо обставин, які мають істотне значення, суду не надано, тому судом не встановлені правові підстави для визнання правочину недійсним з підстав визначених ч.1 ст. 229, ч.1 ст. 230 ЦК України. Банком при укладенні кредитного договору порушено регламент ч. 3 ст. 509 ЦК України щодо ґрунтування зобов'язання на засадах добросовісності, розумності та справедливості і такі дії банку є несправедливими, а саме банком не надано у письмовій формі всю інформацію по кредиту, не надано інформацію для свідомого вибору послуги. при укладенні кредитного договору позичальник не брав на себе валютні ризики та не надавав своєї згоди на зміну умов договору. Відповідно до п. 10 ч.3 ст. 18 Закону України "Про захист прав споживачів" визначено несправедливість умов договору. Проте дані обґрунтування позовних вимог спростовуються п. 2.9.3 Договору кредитного лінії № 01/08-SME від 29.08.2008 року, згідно якого підписанням цього договору позичальник стверджує, що він попереджений про можливі коливання курсів валют відносно національної валюти та погоджується нести валютні курсові ризики, що можуть виникнути під час купівлі іноземної валюти з метою погашення кредиту. Оскільки при укладанні кредитного договору позичальнику не надавались для ознайомлення документи, які підтверджували повноваження Чернігівської філії ВАТ "ВіЕйБі Банк" на укладання кредитного договору, а також не надавалась довіреність, яка підтверджувала повноваження особи, яка підписала кредитний договір, тому відповідно до ч.3 ст. 92, ч.2 ст. 203 ЦК України є підстави для визнання правочину недійсним. З дослідженої в судовому засіданні копії довіреності виконуючого обов'язки голови правління ВАТ "Всеукраїнського [PERSON] Банку" [PERSON] на уповноваження заступника директора з корпоративного бізнесу Чернігівської філії ВААТ "ВіЕйБі Банк" [PERSON] на здійснювати від імені ВАТ "ВіЕйБі Банк" дій в т. ч. на укладання кредитних договорів, договорів іпотеки ( том 1 а. с. 227-228) вбачається про наявність у представника банку необхідного обсягу цивільної дієздатності при вчиненні оспорюваного правочину. 29 серпня 2008 року банк не надав документ виконання умов кредитного договору у доларах США та передачі їх у власність позичальнику. Відповідно ст. ст. 640, 1046 ЦК України та Інструкції НБ України № 566 банк зобов'язаний підтверджувати виконання умов договору надання кредиту (операції банку) первинним документом бухгалтерського обліку, який повинен бути узгоджений або підписаний позичальником. Цього банком не було зроблено. Документ передачі у власність доларів США позичальник не підписувала та не узгоджувала з банком. З копії заяви на видачу готівки № 67172 від 29.08.2008 р. ( том 1 а. с. 87) з особистим підписом отримувача, вбачається, що банком виконані зобов'язання згідно умов договору. Враховуючи встановлені в судовому засіданні обставини і досліджені докази, суд приходить до висновку про відсутність правових підстав визначених ч.1 ст. 215, частин 1-3 ст. 203 ЦК України для задоволення позовних вимог [PERSON] в частині визнання недійсним Договору кредитної лінії № 01/08-SME від 29.08.2008 року. Позовні вимог в частині визнання недійсним додаткових договорів, визнання недійсним іпотечного договору, позивач обґрунтувала, як похідними від Договору кредитної лінії № 01/08-SME від 29.08.2008 року. Оскільки судом не встановлені підстави для визнання недійсним Договору кредитної лінії № 01/08-SME від 29.08.2008 року, враховуючи обґрунтування позовних вимог в частині недійсності Додаткового договору № 1 від 29.08.2008 року, Додаткового договору № 2 від 22.11.2008 року, Додаткового договору № 3 від 28.05.2009 року, Додаткового договору № 4 від 01.10.2009 року, Іпотечного договору від 29.08.2008 року, суд не визнає правових підстав визначених ч.1 ст. 215 ЦК України для визнання оспорюваних правочинів недійсними, а тому відмовляє у задоволенні позовних вимог повністю. Згідно ст. 88 ЦПК України судові витрати не відшкодовуються.

Outcome: dismissed