Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-27 00:00:00

24.02.2016 року представник ПАТ "АКБ "Капітал" звернувся до Жовтневого районного суду м. Маріуполя з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, посилаючись на те, що відповідно до укладеного кредитного договору № 1/12/Р3GК/07-07-11/0454 від 07.08.2013 року, укладеного між ПАТ "АКБ "Капітал" та [PERSON]І, останньому був наданий споживчий кредит у розмірі 1031,10 гривень, зі строком користування з 27.08.2013 року по 26.08.2015 року включно, зі сплатою за користування кредитом процентної ставки у розмірі 25 % річних та щомісячної комісії по кредиту у розмірі 0,5 % від первісної суми кредиту. Свої зобовязання з повернення кредиту відповідач належним чином не виконував, у звязку з чим станом на 08.02.2016 року перед банком утворилася заборгованість за користування кредитними коштами у розмірі 15828,57 гривень, з них: заборгованість з повернення кредиту 3565,35 гривень, заборгованість по сплаті процентів за користування кредитними коштами 1075,84 гривень, заборгованість по сплаті комісії по кредиту 702,24 гривень, пеня за прострочення основної судної заборгованості 4548,53 гривень, пеня за несплачені проценти 921,06 гривень, штраф 5015,55 гривень. Вищевказану суму заборгованості просив стягнути з відповідача на користь банку, а також стягнути витрати по сплаті судового збору у розмірі 1378,00 гривень. Представник позивача ПАТ "АКБ "Капітал" надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутністю, позовні вимоги підтримав з підстав, викладених у позові, наполягав на їх задоволенні, не заперечував проти заочного розгляду справи. Відповідач у судове засідання не зявився, про день та час слухання справи повідомлявся належним чином. Причину неявки суду не повідомив, заяву про розгляд справи у його відсутність суду не надав. За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність відповідача та ухвалити заочне рішення відповідно до ст. 224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступних підстав: Судом встановлено, що відповідно до укладеного кредитного договору № 1/12/Р3GК/07-07-11/0454 від 07.08.2013 року, укладеного між ПАТ "АКБ "Капітал" та [PERSON]І, останньому був наданий споживчий кредит у розмірі 1031,10 гривень, зі строком користування з 27.08.2013 року по 26.08.2015 року включно, зі сплатою за користування кредитом процентної ставки у розмірі 25 % річних та щомісячної комісії по кредиту у розмірі 0,5 % від первісної суми кредиту. Свої зобовязання з повернення кредиту відповідач належним чином не виконував, у звязку з чим станом на 08.02.2016 року перед банком утворилася заборгованість за користування кредитними коштами у розмірі 15828,57 гривень, з них: заборгованість з повернення кредиту 3565,35 гривень, заборгованість по сплаті процентів за користування кредитними коштами 1075,84 гривень, заборгованість по сплаті комісії по кредиту 702,24 гривень, пеня за прострочення основної судної заборгованості 4548,53 гривень, пеня за несплачені проценти 921,06 гривень, штраф 5015,55 гривень. У відповідності до ст. 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 614 ЦК України особа, яка порушила зобовязання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно із ч. 2 ст. 615 ЦК України одностороння відмова від зобовязання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобовязання. Відповідно до змісту ст.ст. 610, 612 ЦК України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання. Боржник вважається таким, що прострочив виконання, якщо він не виконав його у строк, передбачений умовами договору або встановлений законом. У відповідності до статті 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк зобов'язується надати кредит позичальнику в розмірі й на умовах передбачених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит і сплатити відсотки. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 Цивільного кодексу, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. На підставі п. 1 ст. 1049 Цивільного кодексу України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Факт виконання ПАТ "АКБ "Капітал" умов кредитного договору підтверджується матеріалами справи. Таким чином, у судовому засідання встановлено, що позивач свої зобовязання за даним кредитним договором виконав. Згідно ст. 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Відповідно до п. 5.1 Кредитного договору за порушення строків повернення кредиту та/або сплати процентів за користування кредитними коштами банк має право вимагати від позичальника сплати пені у розмірі 0,5% від суми простроченої заборгованості за кожен день прострочення платежу. Відповідно до п. 5.2 Кредитного договору, у випадку порушення позичальників строків сплати процентів за користування кредитними коштами, банк має право вимагати від позичальника сплати штрафу у розмірі 50% від суми наданого кредиту. Однак, згідно ст. 2 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» на час проведення антитерористичної операції забороняється нарахування пені та/або штрафів на основну суму заборгованості із зобовязань за кредитними договорами та договорами позики з 14 квітня 2014 року громадянам України, які зареєстровані та постійно проживають або переселилися у період з 14 квітня 2014 року з населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція, а також юридичним особам та фізичним особам - підприємцям, що провадять (провадили) свою господарську діяльність на території населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція. Банки та інші фінансові установи, а також кредитори зобовязані скасувати зазначеним у цій статті особам пеню та/або штрафи, нараховані на основну суму заборгованості із зобовязань за кредитними договорами і договорами позики у період проведення антитерористичної операції. Згідно Розпорядження КМУ № 1275-р від 02.12.2015 року «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, та визнання такими, що втратили чинність, деяких розпоряджень Кабінету Міністрів України», в переліку міст, де проводиться антитерористична операція, зазначене місто Маріуполь. Так, враховуючи, що відповідач зареєстрований та постійно проживає в місті Маріуполі, нарахування штрафів на суму заборгованості за кредитним договором від 27.08.2013 року укладеним з [PERSON], є неправомірним. У звязку з вищевикладеним, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача про стягнення з відповідача пені за прострочення основної судної заборгованості у розмірі 4548,53 гривень, пені за несплачені проценти у розмірі 921,06 гривень та штрафу у розмірі 5015,55 гривень, не підлягають задоволенню. Враховуючи, що [PERSON] умови кредитного договору не виконує, внаслідок чого утворилася заборгованість, з відповідача слід стягнути на користь позивача: заборгованість з повернення кредиту 3565,35 гривень, заборгованість по сплаті процентів за користування кредитними коштами 1075,84 гривень, заборгованість по сплаті комісії по кредиту 702,24 гривень, а всього 5343,43 гривень, задовольнивши позов частково. У задоволенні решти позовних вимог слід відмовити. Згідно ч.1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Як вбачається з квитанції про сплату судового збору, розмір судових витрат складає 1378,00 гривень, а тому з відповідача на користь позивача слід стягнути судові витрати за сплату судового збору пропорційну до розміру задоволених позовних вимог (позовні вимоги підлягають задоволенню на: 5343,43 гривень ?100% : 15828,57 гривень ціни позову = 34 %), тобто 34 % від ціни позову (34 % ? 1378,00 гривень :100% = 468,52 гривень), що складає 468,52 гривень. На підставі ст.ст. 526, 610, 612, 614, 615, 651, ст. 1049, ст. 1054 ЦК України,

Outcome: partial