Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-19 00:00:00

Позивач КП „Генічеське БТІ„ ХОР звернулося до суду з позовом, в якому просять стягнути на їх користь з відповідачки [PERSON] заборгованність по поверненню позики в сумі 7599 гривень, та безпідставно отримані кошти по заробітній платі в сумі 1750 гривень 18 копійок. В судовому засіданні представник позивача за дорученням [PERSON] уточнила заявлені позовні вимоги та просила стягнути з відповідачки на користь позивача заборгованність по поверненню позики згідно оборотної відомості по 377 рахунку в сумі 5759 гривень. Заявлені та уточнені позовні повністю підтримала та в обгрунтування їх пояснила, що відповідачка [PERSON] працювала на посаді архіваріуса КП „Генічеське БТІ" ХОР з 10.03.2004 року, потім виконувала обов"язки касира підприємства. Наказом від 22.09.2015 року №50 була звільнена за власним бажанням. Згідно наказу від 05.12.2015 року №68 КП „Генічеське БТІ" ХОР була проведена інвентаризація підприємства в ході якої було встановлено, що заборгованність [PERSON] перед КП „Генічеське БТІ" ХОР станом на 01 жовтня 2015 року становить 7509 гривень 18 копійок, яка складається з боргу по надлишково отриманої заробітної плати в сумі 1750 гривень 18 копійок та заборгованності коштів у формі позик в сумі 5759 гривень. Не зважаючи на численні усні та письмові звернення КП „Генічеське БТІ" ХОР (лист №1575 від 15.12.2015, лист №27 від 13.01.2016 року) до відповідача повернути борг, відповідачка до сих пір ухиляється від сплати зазначеного боргу. У відповідності до п.4.6 Статуту виробничі, трудові і економічні відносини трудового колективу з адміністрацією Бюро, питання охорони праці, соціального розвитку участі працівників у використанні прибутку регулюються колективним договором. Колективним договором, який укладено між адміністрацією „Генічеське БТІ" та колективом від 28 квітня 2006 року передбачалось, що підприємство може видавати безпроцентну позику працівникам бюро в разі потреби (хвороби, покупка нерухомості) у розмірі 4-х окладів з погашенням її в один рік. Відповідачка [PERSON], перебуваючи на посаді касира отримувала позику від підприємства, яка передбачена колективним договором. Позика повинна була повертатися шляхом стягнення з заробітної плати працівника. Згідно видаткового касового ордеру №120 від 01.03.2013 року відповідачем [PERSON] отримано 700 гривень, видаткового ордеру №426 від 28.11.2013 року отримано 5000 гривень, видаткового ордеру №78 від 07.03.2014 року отримано 1100 гривень. Наказом №40 від 31.12.2014 року про мінімізацію витрат, дію п.п.3.15,3.16 призупинено було до покращення фінансової ситуації на підприємстві. Однак згідно видаткового касового ордеру №150 від 19.06.2015 року відповідачем було отримано позику в сумі 1800 гривень. Згідно відомостей Книги оборотних відомостей по товаро-матеріальним рахункам, прибуткових та видаткових касових ордерів, рахунок 377 та згідно довідки №378 від 17.05.2017 року станом на 01.10.2015 року на момент звільнення відповідачки заборгованність перед підприємством по заробітній платі, в результаті надлишково отриманої становить 1750 гривень 18 копійок, несплачений борг за надану позику становить 5759 гривень. Загальна заборгованність становить відповідачки перед підприємством 7509 гривень 18 копійок і станом на момент видачі довідки, а саме 17.05.2017 року загальна заборгованність не зменшилась і становить 7509 гривень 18 копійок, тому звернулися до суду для примусового стягнення, оскільки добровільно не повертаються кошти, просила задовольнити позов. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з"явилася, хоча належним чином була повідомлена про день, час і місце слухання справи, та не повідомила про причину неявки, тобто не з"явилась без поважних причин, надала до суду 15.05.2017 року письмову заяву про слухання справи у її відсутності та про не визнання позовних вимог. Просила відмовити в задоволені позовних вимог, оскільки взяті грошові кошти у формі позики були повернуті в касу підприємства із заробітної плати відповідно до умов колективного договору. Суд вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши надані ним докази, та письмові заперечення відповідачки викладені в заяві, вважає встановленими наступні факти і відповідні ним правовідносини. Позивачка [PERSON] з 10.03.2004 року працювала на посаді архіваріуса КП „ Генічеське БТІ" ХОР, а потім виконувала обов"язки касира. 22 вересня 2015 року згідно поданої заяви була звільнена наказом №50 від 22.09.2015 року за власним бажанням. За час роботи у позивача КП „Генічеське БТІ" ХОР згідно видаткових касових ордерів отримала позику: №120 від 01.03.2013 року в сумі 700 гривень, №426 від 28.11.2013 року 5000 гривень, №78 від 07.03.2014 року 1100 гривень, №150 від 19.06.2015 року 1800 гривень. Дану позику отримала на підставі п.3.15 колективного договору укладеного між адміністрацією Генічеського БТІ та колективом за 2006 рік, згідно якого передбачено, що підприємство може видавати безпроцентну позику працівникові бюро у разі потреби (хвороба, покупка нерухомості) у розмірі 4-х окладів з погашенням її в один рік. Згідно п.1.1 Статуту позивач є комунальним підприємством спільної власності територіальних громад області, самостійний госпрозрахунковий статутний суб"єкт, який має права юридичної особи та здійснює виробничу діяльність з метою одержання прибутку. Поточне управління Бюро здійснює начальник, який серед іншого несе персональну відповідальність за станом діяльності Бюро. У відповідності до п.4.9 Статуту виробничі, трудові і економічні відносини трудового колективу з адміністрацією Бюро, питання охорони праці, соціального розвитку участі працівників у використанні прибутку регулюються колективним договором. Наказом №40 від 31.12.2014 року про мінімізацію витрат начальника КП „Генічеське БТІ" ХОР дію п.п.3.15,3.16 було призупинено до покращення фінансової ситуації на підприємстві. Станом на час звільнення із займаної посади у відповідачки [PERSON] перед підприємством залишився борг неповернутої позики на суму 5759 гривень та заборгованність по заробітній платі в сумі 1750 гривень 18 копійок, яка надлишково отримана відповідачкою, що підтверджується довідкою підприємства №378 від 17.05.2017 року, яка видана суду згідно відомостей нарахування заробітної плати за 2015 рік по [PERSON] На вимогу ст.60 ЦПК України щодо обов"язку сторони довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог, позивачем надано належні докази, які підтверджують наявність заборгованності відповідачки перед позивачем. Відповідачкою наявність боргу не спростована. У відповідності до ст.1049 ЦК України визначено, що за договором позики на позичальникові лежить зобов"язання повернути суму позики у строк та в порядку, що передбачено договором. Статтею 1046 ЦК України договір позики є укладеним з моменту передання грошей. На підтвердження укладення договору позики може бути розписка позивальника або інший документ (ст.1047 ч.2 ЦК України). Підтвердження позики є видаткові касові ордери. Відповідачкою [PERSON] в письмовій заяві не заперечувалась отримання позики, однак заперечувалось наявність боргу, шляхом не повернення, однак доказів на підтвердження заперечень суду не надано. Згідно ст. 1212 ЦК України, грошові кошти, безпідставно набуті будь-якою особою, мають бути повернуті їх належному власникові. Підстави для повернення безпідставно набутих коштів відповідачем полягають у недобросовісності з боку відповідача як набувача таких коштів. Дані обставини найшли своє підтвердження в судовому засіданні. З урахуванням вищезазначеного суд вважає, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню. На підставі викладеного і

Outcome: approved