Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-08 00:00:00

Позивач звернувся у суд з вищевказаним позовом. Посилається на те, що 23.05.2008 р. між [PERSON] та ПАТ КБ "Приватбанк" було укладено кредитний договір № MKTWGA0000000834, згідно якого відповідач отримав кредит у розмірі 29089.30 доларів США, зі сплатою 1.25 % на місяць на суму залишку кредиту, терміном до 23.05.2018 р. В якості забезпечення виконання зобовязань по вказаному кредитному договору між кредитором та позичальником 23.05.2008 р. будо укладено договір іпотеки, а також договір поруки між ним та банком, за яким він виступив як солідарний боржник у випадку невиконання чи неналежного виконання зобовязання за вищевказаним кредитним договором. Відповідно до договору поруки він поручався перед кредитором за виконання [PERSON] зобовязання за кредитним договором у сумі 26053.57 доларів США, у строк з 23.05.2008 р. по 23.05.2018 р., зі сплатою 15% річних, у період сплати з 1 по 5 число кожного місяця. Пунктом 12 договору поруки визначено, що порука за цим договором припиняється після закінчення 5 років з дня настання терміну повернення кредиту за кредитним договором, який за кредитним договором був визначений 23.05.2018 р. Однак, 22.06.2016 р. між [PERSON] та банком було укладено додаткові угоди за № 1 до кредитного договору № MKTWGA0000000834 та договору іпотеки від 23.05.2008 р., зі змісту яких убачається, що змінено валюту кредиту з долара США на гривню, кінцевий термін погашення кредитної заборгованості змінено на 06.06.2021 р. та збільшено відсоткову ставку до 18 річних. З викладеного вбачається, що всупереч вимогам чинного законодавства було змінено зобовязання за договором поруки без згоди поручителя, чим самим збільшився обсяг його відповідальності. Позивач та його представник у судове засідання не зявилися. Представник позивача надав суду заяву про розгляд справи у його відсутності. Позовні вимоги підтримує посилаючись на обставини викладені у позовній заяві. Представник ПАТ КБ "Приватбанк" у судове засідання не зявився. Надав до суду заперечення, в яких зазначив, що не визнає позов у повному обсязі, оскільки вимоги позивача є не обґрунтованими. Відповідно до укладеного кредитного договору № MKTWGA0000000834 від 23.05.2008 р. [PERSON] отримав кредит на суму 29089.3 доларів США, зі сплатою за користування кредитом у розмірі 1.25 % на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом, на термін до 23.05.2018 р. В забезпечення виконання зобовязань по вищевказаному кредитному договору між банком та позивачем 23.05.2008 р. було укладено договір поруки. Відповідно до п. 2 договору поруки від 23.05.2008 р. поручитель відповідає перед кредитором за невиконання зобовязань за кредитним договором, в тому розмірі, що і боржник, включаючи сплату кредиту, відсотків за користування кредитом, комісії, винагород, штрафів, пені та інших платежів, відшкодування збитків. Крім цього, в п. 4 договору поруки зазначено, що у випадку невиконання боржником зобовязань за кредитним договором, боржник та поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники. Твердження позивача про зміну обсягу відповідальності шляхом збільшення відсоткової ставки без отримання на те його згоди безпідставне, оскільки зміна розміру відсоткової ставки передбачена п. 2.3.1. кредитного договору, в якому зокрема передбачено право банку на зміну ставки в односторонньому порядку. При чому повідомлення про це поручителя не передбачено. Згідно п. 3 договору поруки поручитель ознайомлений з умовами кредитного договору та був згодний з ними. Ніяких зауважень щодо умов кредитного договору з боку поручителя до Приватбанку не надходило. Просить у задоволенні позову відмовити. Відповідач [PERSON] у судове засідання не зявився. Надав суду заяву про розгляд справи у його відсутності. Позов визнає та просить його задовольнити. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України в разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. З огляду на викладене та те, що сторони в судове засідання не з'явилися, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Розглянувши матеріали справи суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити виходячи з наступного. В судовому засіданні встановлено, що 23.05.2008 р. між ПАТ КБ "Приватбанк" та [PERSON] укладено кредитний договір № MKTWGA0000000834, згідно з яким позичальнику надані кредитні кошти в сумі 29089.30 доларів США, на строк з 23.05.2008 р. по 23.05.2018 р. Позичальник зобов'язався кожен місяць частинами повертати кредитні кошти та сплачувати проценти у розмірі 1.25 річних на суму залишку заборгованості за кредитом (п. 8.1.). На виконання зобов'язань боржника за вказаним кредитним договором між банком та [PERSON] в цей же день 23.05.2008 р. був укладений договір поруки. Предметом договору поруки є надання поруки поручителем перед кредитором за виконання [PERSON] зобовязань за кредитним договором від 23.05.2008 р. № MKTWGA0000000834, згідно якого кредитор надав боржнику кредит в сумі 26053.57 доларів США, а боржник повинен виконати зобовязання з повернення кредиту з 23.05.2008 р. по 23.05.2018 р. включно, та зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 15 % за місяць у період сплати з "1" по "5" число кожного місяця. Згідно із частиною першою статті 553, частиною першою статті 554 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. У разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. За змістом указаних норм матеріального права поручитель, хоча й пов'язаний із боржником певними зобов'язальними відносинами, є самостійним суб'єктом у відносинах із кредитором. Поручитель, зокрема, має право висувати заперечення проти кредитора і в тому разі, коли боржник від них відмовився або визнав свій борг (частина друга статті 555 цього Кодексу). 22.06.2016 р. між банком та [PERSON] було укладено додаткову угоду № 1 до кредитного договору № MKTWGA0000000834 від 23.05.2008 р. Пунктом 1.2. додаткового договору змінено валюту кредиту за договором з долара США на гривню. У звязку з чим, заборгованість позичальника становить 342071.54 грв. Відповідно до п. 1.5. додаткової угоди за користування кредитом позичальник зобовязаний сплачувати банку відсотки в розмірі 18 річних у строк, зазначений в графіку погашення кредиту. Згода [PERSON] на внесення зазначених змін і доповнень до основного договору отримана не була, це питання з поручителем не узгоджувалось. 12.12.2008 р. був прийняти Закон України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо заборони банкам змінювати умови договору банківського вкладу та кредитного договору в односторонньому порядку", яким ЦК України доповнено статтею 1056-1. Згідно цієї статті розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Встановлений договором розмір процентів не може бути збільшений банком в односторонньому порядку. Умова договору щодо права банку змінювати розмір процентів в односторонньому порядку є нікчемною". Цим же законом було доповнено статтю 1061 четвертою частиною. Відповідно до цієї норми умова договору щодо права банку змінювати розмір процентів на строковий вклад в односторонньому порядку є нікчемною". Статтю 55 Закону України "Про банки і банківську діяльність" було доповнено частиною четвертою такого змісту: "Банкам забороняється в односторонньому порядку змінювати умови укладених з клієнтами договорів, зокрема, збільшувати розмір процентної ставки за кредитними договорами або зменшувати її розмір за договорами банківського вкладу (крім вкладу на вимогу), за винятком випадків, встановлених законом". З правової позиції Верховного Суду України викладеній у постанові від 26.09.2012 р. убачається, що якщо умовами кредитного договору, щодо яких сторони дійшли згоди під час його укладення, передбачено право банку в односторонньому порядку збільшувати розмір процентної ставки за користування кредитом у разі настання певних умов з додержанням встановленої кредитним договором процедури повідомлення позичальника, то збільшення банком розміру процентної ставки за цим кредитним договором в односторонньому порядку є правомірним, за умови, що рішення банку про таку зміну розміру процентної ставки було прийнято до набрання чинності Законом України від 12 грудня 2008 року № 661 "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо заборони банкам змінювати умови договору банківського вкладу та кредитного договору в односторонньому порядку". Додаткова угода до кредитного договору № MKTWGA0000000834 між ПАТ КБ "Приватбанк" і [PERSON] була укладена після набрання чинності Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо заборони банкам змінювати умови договору банківського вкладу та кредитного договору в односторонньому порядку" та без згоди поручителя [PERSON] Таким чином, банком самостійно збільшено обсяг відповідальності поручителя в односторонньому порядку, а тому не може створювати ніяких обовязків для поручителя. За положеннями частини першої статті 559 ЦК України порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов'язання, а також у разі зміни зобов'язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності. До припинення поруки призводять такі зміни умов основного зобов'язання без згоди поручителя, які призвели до збільшення обсягу відповідальності останнього. Збільшення відповідальності поручителя внаслідок зміни основного зобов'язання виникає в разі: підвищення розміру процентів; відстрочення виконання, що призводить до збільшення періоду, за який нараховуються проценти за користування чужими грошовими коштами; установлення (збільшення розміру) неустойки; встановлення нових умов щодо порядку зміни процентної ставки в бік збільшення тощо. Пунктом 22 постанови Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ "Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин" № 5 від 30.03.2012 р. роз'яснено, що відповідно до частини першої статті 559 ЦК припинення договору поруки пов'язується зі зміною забезпеченого зобов'язання за відсутності згоди поручителя на таку зміну та за умови збільшення обсягу відповідальності поручителя. При цьому обсяг зобов'язання поручителя визначається як умовами договору поруки, так і умовами основного договору, яким визначено обсяг зобов'язань боржника, забезпечення виконання яких здійснює поручитель. Проте якщо в договорі поруки передбачено, зокрема, можливість зміни розміру процентів за основним зобов'язанням і строків їх виплати тощо без додаткового повідомлення поручителя та укладення окремої угоди, то ця умова договору стала результатом домовленості сторін (банку і поручителя), а отже, поручитель дав згоду на зміну основного зобов'язання. Якщо в договорі поруки такі умови сторонами не узгоджені, а з обставин справи не вбачається інформованості поручителя і його згоди на збільшення розміру його відповідальності, то відповідно до положень частини першої статті 559 ЦК порука припиняється у разі зміни основного зобов'язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності. У цьому випадку поручитель має право на пред'явлення позову про визнання договору поруки припиненим. Таким чином, у зобов'язаннях, в яких беруть участь поручителі, збільшення кредитної процентної ставки навіть за згодою банку та боржника, але без згоди поручителя або відповідної умови в договорі поруки не дає підстав покладення на останнього відповідальності за невиконання або неналежне виконання позичальником своїх зобов'язань перед банком. Отже, згода поручителя на збільшення обсягу його відповідальності має бути очевидною і наданою в спосіб, передбачений договором поруки. Порушення цих умов унаслідок яких збільшується відповідальність поручителя відповідно до частини першої статті 559 ЦК України тягне припинення поруки. У пункті 13 договору поруки чітко визначена необхідність узгодження з поручителем змін і доповнень за цим договором в письмовому вигляді шляхом укладення відповідно додаткової угоди. Отже, збільшення банком з 22.06.2016 р. процентної ставка за користування кредитом без укладення додаткової угоди з поручителем призвело до збільшення обсягу відповідальності поручителя [PERSON] За таких обставин суд вважає, що позов слід задовольнити. У відповідності до ст. 88 ЦПК України з відповідачів слід стягнути на користь позивача судові витрати у рівних частках. Тому,

Outcome: approved