Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-17 00:00:00

16.08.2017 Комунальне підприємство «Харківводоканал» (надалі КП «Харківводоканал», Позивач) звернулося до суду з вищевказаним позовом до [PERSON] , в якому просив стягнути з відповідача суму заборгованості за послуги з централізованого постачання холодної води та водовідведення, з урахуванням індексу інфляції та 3% річних, в загальному розмірі 7771 грн. 02 коп. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що відповідач по справі мешкає за адресою: [ADDRESS] та є споживачем послуг з централізованого водопостачання та водовідведення шляхом відкриття абонентського особового рахунку № [NUMBER] . Протягом тривалого часу відповідач не здійснює оплату за надані позивачем послуги, внаслідок чого у нього утворилася заборгованість у розмірі 7771 грн. 02 коп., яка складається з наступного: за надані послуги з централізованого водопостачання за період з 01.12.1999 по 30.04.2017 в розмірі 4535,86 грн., та за надані послуги з централізованого водовідведення за період з 01.12.1999 по 30.04.2017 в розмірі 2344,02 грн. Також, відповідачу нараховано 768,32 грн. індекс інфляції за час прострочення та 3% річних від простроченої суми в розмірі 122,82 грн. Посилаючись на вказані обставини, а також на вимоги Закону України Про житлово-комунальні послуги, Закону України Про питну воду та питне водопостачання № 2918 від 10.01.2002, п.18 Постанови Кабінету Міністрів України № 630 від 21 липня 2005 року Про затвердження Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної і гарячої води і водовідведення, позивач просив позов задовольнити. Ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 26.09.2017 відкрито провадження у вказаній справі. Представник позивача комунального підприємства «Харківводоканал» в судовому засіданні підтримав доводи позовної заяви та просив задовольнити позов в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні заперечував проти позову, вважав його необґрунтованим і бездоказовим. Через канцелярію суду подав письмові заперечення у яких зазначив, що Позивач комунальне підприємство "Харківводоканал" в порушення чинного законодавства незаконно зазначив у позовній заяві конфіденційну інформацію про відповідача, а саме: у позовній заяві та додатках до неї міститься конфіденційна інформація про [PERSON] , зокрема: адреса місця проживання, дата народження, склад сім`ї, а також конфіденційна інформація про майновий стан. Відповідач стверджує, що такої інформації позивачу, ні в якому вигляді не надавав, а також не надавав своєї згоди на збирання (отримання), зберігання, використання та поширення цієї інформації про себе. Відповідач вважає, що документи (докази), які містять конфіденційну інформацію про нього, одержані представником Позивача з порушенням порядку, встановленого законом, з незаконних джерел, тобто, всі документи, подані представником Позивача до суду, які містять разом з його прізвищем адресу місця його проживання (інші свідчення про нього) не є доказами по справі. На думку відповідача, відповідно до ст. 19 Закону України "Про житлово-комунальні послуги", виключним доказом існування договірних (цивільно-правових) відносин між КП "Харківводоканал" та [PERSON] , може бути письмовий договір, укладений з дотриманням вимог, викладених в ст.ст. 26 - 29 Закону України "Про житлово-комунальні послуги", при тому, що обов`язок "підготувати та укласти із споживачем договір на надання житлово- комунальних послуг з визначенням відповідальності за дотримання умов його виконання згідно з типовим договором" покладений на виконавця послуг - Позивача (п.п. З п. 2 ст, 21 Закону України "Про житлово-комунальні послуги"). Серед додатків до позовної заяви КП "Харківводоканал" від 15 серпня 2017 року відсутній договір між КП "Харківводоканал" та [PERSON] про надання послуг з централізованого водопостачання та водовідведення, немає посилань на такий договір (номер, дата і місце укладення договору) ні в тексті позовної заяви, ні в додатках до неї, позивачем взагалі не наведені будь-які докази існування цивільно-правових (договірних) відносин між КП "Харківводоканал" та [PERSON] та якихось прав КП "Харківводоканал" стосовно підстав і предмету позову. Відповідач наголошує, що водопостачання та водовідведення без договору є порушенням з боку КП "Харківводоканал" Ліцензійних умов провадження господарської діяльності з централізованого водопостачання та водовідведення, затверджених Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг 22.03.2017 № 307, (п.п. 18 п. 2.1 розд. 2 Ліцензійних умов), що є адміністративним правопорушенням, передбаченим статтею 164 Кодексу України про адміністративні правопорушення. Відповідач зазначає, що в позовній заяві КП "Харківводоканал" вказано, що [PERSON] , є споживачем послуг з централізованого водопостачання та водовідведення "шляхом відкриття абонентського особового рахунку № [NUMBER] ", при цьому позивач не вказує на нормативний документ, який визначає порядок "відкриття абонентського особового рахунку" та не пояснює як факт "відкриття абонентського особового рахунку" створює для відповідача цивільні права та обов`язки. Також відповідач звертає увагу суду та заявляє, що розрахунок так званого "боргу" в позовній заяві КП "Харківводоканал" і додатках до неї представлений за час, який виходить за межі строку позовної давності, встановленого ст. 257 ЦК України. Представником КП «Харківводоканал» надано відповідь на відзив (заперечення), у якій позивач відхиляє мотиви, викладені у запереченнях, зазначивши, що відсутність договору не свідчить про відсутність у відповідача зобов`язань по сплаті за надані послуги водопостачання та водовідведення; нарахування за послуги централізованого водопостачання та водовідведення за адресою відповідача проводяться у відповідності до встановлених норм водоспоживання і водовідведення, затверджених рішенням виконкому Харківської міської ради народних депутатів «Про встановлення та застосування норм водоспоживання і водовідведення, та порядку розрахунків» від 09.04.1997 № 256 (зі змінами від 29.12.2000 за № 1886, від 20.09.2006 № 721) тощо. Суд, заслухавши доводи представника позивача та заперечення проти позову відповідача, дослідивши наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності, приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав. Як визначено ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідного до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У відповідності до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Статтями 77, 78 ЦПК України визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Судом встановлено, що відповідач по справі зареєстрований за адресою : [ADDRESS] (а.с.22). Згідно до звідної картки абонента розрахунку суми заборгованості, у зв`язку з не сплатою відповідачем наданих КП «Харківводоканал» послуг, у нього утворилась заборгованість у розмірі 7771 грн. 02 коп., яка складається з наступного: за надані послуги з централізованого водопостачання за період з 01.12.1999 по 30.04.2017 в розмірі 4535,86 грн., та за надані послуги з централізованого водовідведення за період з 01.12.1999 по 30.04.2017 в розмірі 2344,02 грн. Також у відповідності до положень ст. 625 ЦК України відповідачу нараховано 768,32 грн. індекс інфляції за час прострочення та 3% річних від простроченої суми в розмірі 122,82 грн. Відповідно до ст. 68 ЖК України плата за комунальні послуги повинна вноситись квартиронаймачем своєчасно. Відповідно до п. 18 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 № 630, споживачі зобов`язані оплачувати комунальні послуги. Розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць. Плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим. Оплата за надані послуги вноситься щомісячно, згідно норм і тарифів встановлених обласними державними адміністраціями. Порядок формування та затвердження цін і тарифів на житлово-комунальні послуги встановлені ст. 31 Закону України «Про житлово-комунальні послуги». До повноважень позивача не входить зменшення або збільшення тарифів, встановлених для оплати наданих послуг. Нарахування здійснюються на підставі тарифів встановлених Постановами Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики і комунальних послуг. Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Відповідно до ст. 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Загальні умови виконання зобов`язання передбачені статтею 526 ЦК України. Згідно цієї правової норми зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, а також їхні права та обов`язки визначені Законом України «Про житлово-комунальні послуги» від 24.06.2004 № 1875-IV. Згідно ст. 4 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», законодавство України у сфері житлово-комунальних послуг базується на Конституції України і складається з нормативно-правових актів у галузі цивільного, житлового законодавства, цього Закону та інших нормативно-правових актів, що регулюють відносини у сфері житлово-комунальних послуг. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» комунальні послуги - це результат господарської діяльності, спрямованої на задоволення потреби фізичної чи юридичної особи у забезпеченні холодною та гарячою водою, водовідведенням, газо- та електропостачанням, опаленням, а також вивезення побутових відходів у порядку, встановленому законодавством. Виконавцем житлово-комунальних послуг є суб`єкт господарювання, предметом діяльності якого є надання житлово-комунальної послуги споживачу відповідно до умов договору. Споживачем житлово-комунальних послуг вважаться фізична чи юридична особа, яка отримує або має намір отримати житлово-комунальну послугу. Згідно ст.ст. 20, 32 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Розмір плати за комунальні послуги розраховується виходячи з розміру затверджених цін/тарифів та показань засобів обліку або за нормами, затвердженими в установленому порядку. Оскільки відповідач не здійснюють належну сплату за надані послуги, вона підлягає стягненню в судовому порядку. Суд не погоджується із твердженнями відповідача стосовно того, що позивач незаконно, без дозволу відповідача обробляє його персональні дані. Відносини по захисту персональних даних в Україні регулюються Конституцією України та Законом України «Про захист персональних даних». Так ч. 2 ст. 32 Конституції України встановлює, що не допускається вбирання, зберігання, використання та поширення конфіденційної інформації про особу без її згоди, крім випадків, визначених законом, і лише в інтересах раціональної безпеки, економічного добробуту та прав людини. Припис п. 2 ч. 1 ст. 11 Закону України «Про захист персональних даних» визначає, що підставою для обробки персональних даних окрім згоди фізичної особи на обробку її персональних даних є дозвіл на обробку персональних даних, наданий володільцю бази персональних даних відповідно до закону виключно для здійснення його повноважень. Припис ч.5 ст. 6 Закону України «Про захист персональних даних» визначає, що, обробка персональних даних повинна здійснюватися для конкретних і законних цілей, визначених за згодою суб`єкта персональних даних, або у випадках, передбачених законами України, у порядку, встановленому законодавством. За приписом ч.5 ст. 6 Закону України «Про захист персональних даних», не допускається обробка даних про фізичну особу без її згоди, крім випадків, визначених законом, і лише в інтересах національної безпеки, економічного добробуту та прав людини. В свою чергу, виходячи з положень статті 13 Закону України «Про житлово- комунальні послуги» до житлово-комунальних послуг належать, зокрема послуги з централізованого постачання холодної та гарячої води, водовідведення, газо- та електропостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо. Ураховуючи зазначені норми, отримання від суб`єктів персональних даних письмової згоди на обробку їх персональних даних в процесі споживання такими суб`єктами житлово-комунальних послуг не є обов`язковим, оскільки дозвіл на обробку їх персональних даних виконавцем або виробником відповідних послуг, наданий законом виключно для здійснення його повноважень. Водночас, будь-які дії володільця бази персональних даних виходять за межі дозволу, наданого володільцю відповідно до закону виключно для здійснення його повноважень, повинні здійснюватися за згодою суб`єкта персональних даних. Володілець бази персональних даних, який здійснює обробку персональних даних, на підставі проведеного аналізу законодавства, відповідно до якого здійснюються його повноваження щодо обробки персональних даних в сфері комунальних послуг, самостійно визначає підстави виникнення права на використання персональних даних фізичних осіб - споживачів. Процес надання та споживання комунальних послуг передбачає обробку учасниками відповідних правовідносин персональних даних у обсязі, достатньому для звернення до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Суд не погоджується із запереченнями відповідача стосовно того, що виключним доказом існування договірних (цивільно-правових) відносин між КП "Харківводоканал" та [PERSON] , може бути письмовий договір. Відсутність договору, не свідчить про відсутність у відповідача зобов`язань по сплаті за надані послуги водопостачання та водовідведення. Так згідно ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», встановлено, що споживач - фізична чи юридична особа, яка отримує або має намір отримати житлово-комунальну послугу. Комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на задоволення потреби фізичної чи юридичної особи у забезпеченні холодною та гарячою водою, водовідведенням. Відповідачем не надано доказів, що підтверджують ненадання їм послуг комунальних послуг водопостачання і водовідведення і доказів того, що вона не є споживачем послуг. Відповідно до п. 1 та 5 ч. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов`язаний укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем на основі типового договору та оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Згідно зі ст. 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах. Учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є: власник, споживач, виконавець, виробник, при чому виробник послуг може бути і їх виконавцем. За приписами п. 3 ч. 2 ст. 21 вищевказаного закону виконавець зобов`язаний підготувати та укласти із споживачем договір на надання житлово-комунальних послуг з визначенням відповідальності за дотримання умов його виконання згідно з типовим договором, а відповідно до п.1 ч.3 ст. 20 Закону споживач зобов`язаний укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем на основі типового договору. Таким чином, законодавством передбачений двосторонній обов`язок, в тому числі і фактичних споживачів, щодо укладання договору про надання житлово-комунальних послуг. Підприємством виконані вимоги законодавства в частині укладання договору, підготовлено договір «Про надання послуг з централізованого водопостачання та водовідведення» на підставі типового та повідомлено всіх споживачів про необхідність його укладання через засоби масової інформації, а також КП «Харківводоканал» щомісяця надсилає споживачам квитанції про сплату заборгованості в якій також зазначається про необхідність укладання вищенаведеного договору. Відповідачем не здійснено жодних заходів спрямованих на укладання договору, чим порушено норми діючого законодавства, а саме п. 1 ч. 3 ст. 20 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги», споживач зобов`язаний укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем на основі типового договору. Відповідач частково виконує зобов`язання щодо оплати отриманих послуг централізованого водопостачання та водовідведення, що свідчить про наявність конклюдентних дій сторін, а саме відповідач отримував надані позивачем послуги та частково їх оплачував, а позивач надавав та продовжує надавати послуги. Апеляційним судом Харківської області приведено узагальнення практики Верховного суду України щодо особливостей розгляду справ про стягнення плати за комунальні послуги. З огляду на правові висновки Верховного суду України, які відповідно до ст. 360-7 ЦПК України, є обов`язковими, споживач зобов`язаний укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем на основі типового договору відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги». Таким чином, в разі відмови на оплату таких послуг споживачем з посиланням на відсутність укладеного договору такі посилання не беруться до уваги, оскільки споживачі зобов`язані сплатити за житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Відсутність договору на надання житлово-комунальних послуг саме по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг в повному обсязі (Постанова Верховного суду України від 30.10.2013 у справі 6-59цс13). Факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі (постанова ВСУ від 20.04.2016 по справі № 640-2951цс15). Отже, відсутність письмового договору не свідчить про відсутність договірних відносин та відсутності у відповідача зобов`язань по оплаті отриманих послуг з централізованого холодного водопостачання та водовідведення. На думку суду, незгода відповідача щодо існування заборгованості, її розрахунком також є безпідставними, оскільки будь-якими доказами зворотного не підтверджено, свого розрахунку, що спростовує розрахунки позивача, не надано. Так, рішенням виконкому Харківської міської ради «Про внесення змін до рішення виконавчого комітету Харківської міської ради від 23.12.1998 № 1407 «Про визначення виконавців послуг в житловому фонді міста» (зі змінами від 16.05.2012 № 286) КП «Харківводоканал» визначено виконавцем послуг з централізованого холодного водопостачання та водовідведення. Відповідно до ч. 2 ст. 32 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» розмір оплати за комунальні послуги розраховується виходячи з розміру затверджених цін/тарифів та показників приладів обліку або за нормами, затвердженими в установленому порядку. Норми встановлюються відповідно до Методики визначення нормативів постачання питної води населенню, затвердженої наказом Держжитлокомунгоспу України від 27.09.2005 № 148, зареєстрованої у Мін`юсті 17.10.2005 за № 121/11490, з урахуванням ступеня благоустрою житла, впливу кліматичних та екологічних факторів, забезпечення населеного пункту водними ресурсами. Нарахування за послуги централізованого водопостачання та водовідведення за адресою: [ADDRESS] проводяться у відповідності до встановлених норм водоспоживання і водовідведення, затверджених Рішенням виконавчого комітету Харківської міської Ради народних депутатів «Про встановлення та застосування норм водоспоживання і водовідведення, та порядку розрахунків» від 09.04.1997 № 256 (зі змінами від 29.12.2000 за № 1886, від 20.09.2006 № 721), які для житлових будинків квартирного типу з водою та каналізацією (з ванною) та ЦГВ складають: на послуги централізованого холодного водопостачання - 8,1 м3/особу на місяць, послуги централізованого водовідведення - 11,1 м3/особу на місяць. Відповідно до ч. 1 ст. 144 Конституції України органи місцевого самоврядування в межах повноважень, визначених законом, приймають рішення, які є обов`язковими до виконання на відповідній території. Відповідно до ч. 10 ст. 59 ЗУ «Про місцеве самоврядування в Україні» акти органів та посадових осіб місцевого самоврядування з мотивів їхньої невідповідності Конституції або законам України визнаються незаконними в судовому порядку. Оскільки рішення виконкому Харківської міської Ради народних депутатів «Про встановлення та застосування норм водоспоживання і водовідведення, та порядку розрахунків» від 09.04.1997 № 256 (зі змінами від 29.12.2000 за № 1886, від 20.09.2006 № 721 не було визнано в судовому порядку незаконним, воно підлягає безумовному виконанню усіма споживачами на території м. Харкова. Отже, позивач просить стягнути з відповідача суму виниклої заборгованості, що утворилась за надані послуги з централізованого водопостачання за період з 01.12.1999 по 30.04.2017 в розмірі 4535,86 грн., та за надані послуги з централізованого водовідведення за період з 01.12.1999 по 30.04.2017 в розмірі 2344,02 грн. Відповідач заявив, що розрахунок боргу в позовній заяві КП "Харківводоканал" і додатках до неї представлений за час, який виходить за межі строку позовної давності, встановленого ст. 257 ЦК України. Відповідно до положень ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. З врахуванням положень ст. 267 ЦК України суд застосовує позовну давність до заявлених вимог, оскільки про це зазначив відповідач по справі у поданій ним заяві. Згідно ч. 5 ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. 14.02.2014 Дзержинським районним судом м. Харкова був виданий судовий наказ № 638/1105/15-ц (пр. № 2-Н/638/467/14) за заявою комунального підприємства «Харківводоканал» про видачу судового наказу про стягнення з [PERSON] заборгованості за надані послуги з центрального водопостачання та водовідведення за період з 01.09.2009 по 31.12.2013 у розмірі 3803,95 грн. Ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 25.06.2014 вищевказаний судовий наказ було скасовано. Згідно ч. 2 ст.264 ЦК України позовна давність переривається у разі пред`явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач. Виходячи з наведеного, суд не може прийняти до уваги заяву представника позивача стосовно переривання строку позовної давності, у зв`язку з тим, що позивач звертався до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення з відповідача суми заборгованості, яка в подальшому була скасована, та позивач не скористався своїм правом подання позову до суду з вимогами до позивача, у визначений законом строк, після скасування судового наказу. Таким чином, звернувшись 16.08.2017 до суду з даним позовом, позивач в цей час здійснив своє право на захист своїх порушених прав у серпні 2017 року. Виходячи з вищезазначеного, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню та з відповідача підлягає стягненню заборгованість в межах строку позовної давності за період з 01.09.2014 по 30.04.2017, в загальному розмірі 2831 грн. 82 коп., з яких заборгованість з централізованого водопостачання за період в розмірі 1621,97 грн., а також за надані послуги з централізованого водовідведення в розмірі 1209,85 грн. Також, згідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Таким чином, до стягнення з відповідача за період з 01.09.2014 по 30.04.2017 підлягає стягненню 3% річних в загальному розмірі 107,64 грн., а також індекс інфляції в загальному розмірі 642,32 грн. Таким чином, загальна сума, що підлягає стягненню з відповідачів на користь КП «Харківводоканал» становить 3 581 грн. 78 коп. (три тисячі п`ятсот вісімдесят одна грн. 78 коп.). Крім того, відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 1921 грн. 00 коп. На підставі викладеного та

Outcome: partial