Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-08 00:00:00

Представник позивача в позовній заяві просив стягнути з відповідача \~на користь позивача 21624,77\~\~грн. боргу за кредитним договором, в тому числі 17656,42 грн. заборгованості по тілу кредиту, 1,66 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом, 3966,69 грн. комісії, а також просив стягнути на користь позивача 243,60 грн. витрат по сплаті судового збору. Представник позивача в судове засідання не з'явився. Надіслав заяву, в якій позовні вимоги підтримав повністю та просив розглянути справу без його участі. Не заперечував щодо винесення заочного рішення у разі неявки відповідача у судове засідання. Відповідач ні в попереднє, ні в судове засідання не з'явився, хоча був належним чином повідомлений про час, дату та місце судового засідання. Конверт з судовою повісткою повернувся до суду з відміткою "за зазначеною адресою не проживає" (а.с.42, 48). Відповідно до інформації адресно-довідкового сектору УДМС України у Вінницькій області відповідач значиться зареєстрованим за адресою, що вказана в позовній заяві (а.с.39). Відповідно до ч.5 ст. 74 ЦПК України судова повістка разом із розпискою, а у випадках, встановлених цим Кодексом, разом з копіями відповідних документів надсилається поштою рекомендованим листом із повідомленням або через кур'єрів за адресою, зазначеною стороною чи іншою особою, яка бере участь у справі. У разі ненадання особами, які беруть участь у справі, інформації щодо їх адреси, судова повістка надсилається фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. Згідно з ч.4 ст.169 ЦПК України, якщо немає відомостей про причину неявки відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних в ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Відповідно до ч.1 ст.224 цього ж Кодексу у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Тому суд вважав за можливе розглянути справу у відсутність відповідача, та згідно з ст.169 ЦПК України винести заочне рішення, про що постановив відповідну ухвалу. Згідно з ч.2 ст.197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось, оскільки розгляд справи відповідно до положень цього Кодексу здійснювався судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до такого. Як видно з матеріалів справи, 09 квітня 2013 року між Публічним акціонерним товариством "ОТП Банк" та відповідачем був укладений договір про надання споживчого кредиту № [NUMBER], згідно з яким банк зобовязався надати позичальнику на придбання товару і послуг кредиту на загальну суму 19893,76 грн. строком на 36 місяців, а позичальник зобов'язався своєчасно погашати кредит та сплачувати фіксовану процентну ставку за користування кредитом із розрахунку 0,01% річних та виконувати інші зобов'язання згідно з цим договором. Дата остаточного повернення кредиту 09 квітня 2016 року (а.с.4-10). Відповідно до ст.509 ЦК України між ПАТ "ОТП Банк" та відповідачем виникло зобов'язання правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші, тощо) або утриматись від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання цього обов'язку. Позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором (ч.1 ст.1048 ЦК України). Згідно з копією договору факторингу №21/07/14 від 21 липня 2014 року (а.с.11-15) ПАТ "ОТП Банк" відступив своє право вимоги до відповідача, який значиться в додатку до договору факторингу (а.с.15). Сторони даного договору погодили, що до позивача перейшли всі права грошової вимоги, які належали банку за кредитним договором. Відповідно до ч.1 ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов'язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов'язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). У зв'язку з неналежним виконання відповідачем зобов'язань за вищезазначеним кредитним договором станом на 31 березня 2015 року по підрахункам банку виникла заборгованість по поверненню тіла кредиту в сумі 17656,42\~грн., заборгованість за процентами в сумі 1,66 грн., та комісія в сумі 3966,69 грн., а всього 21624,77 грн. (а.с.17). Відповідно до вимог ст.525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання не допускається. Зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного Кодексу (ст.526 ЦК України). Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Згідно зі ст.625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором (ч.1 ст.1049 ЦК України). Відповідно до ч.1 ст. 1082 ЦК України боржник зобов'язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Таке повідомлення було надіслано відповідачу позивачем 24 липня 2014 року (а.с. 16). Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про задоволення позову повністю. Згідно з ч.1 ст.88 ЦПК України, стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Тому судові витрати позивача в сумі 243,60 грн. (а.с.1) підлягаються стгяненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved