Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-24 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON], ПП "Геопростір", відділу Держземагенства у м.Яремче, Івано-Франківської регіональної філії ДП "Центр земельного кадастру", Яблуницької сільської ради про визнання недійсним державного акту на право власності на земельну ділянку. Свої вимоги мотивує тим, що 20.08.2012 року відділом Держкомзему в м.Яремче відповідачу [PERSON] видано державний акт на право власності на земельну ділянку площею 0,1002 га, яка розташована в [ADDRESS]. Даний акт вважає таким, що виданий з порушенням чинного земельного законодавства та на підставі, на його думку, сфальсифікованих документів, оскільки [PERSON] за виготовленням державного акта до ПП "Геопрострір" та відділу Держземагенства в м. Яремче із відповідними заявами не зверталася і її підписи є підробленими. Окрім того вважає, що ПП "Геопростір" порушило вимоги Наказу Державного комітету України по земельних ресурсах №43 від 04.05.1999 року "Про затвердження Інструкції про порядок складання, видачі, реєстрації і зберігання державних актів на право приватної власності на землю, право колективної власності на землю, право власності на землю і право постійного користування землею, договорів на право тимчасового користування землею (в тому числі на умовах оренди) та договорів оренди землі", і виготовило державний акт із зміною вихідних даних, а також із зміною відповідних дирекційних кутів даної земельної ділянки, в результаті чого сталося накладення земельної ділянки відповідача на земельну ділянку, яка належить йому на праві приватної власності і яка також розташована в [ADDRESS] та використовується ним для комерційної діяльності. ДП "Центр державного земельного кадастру" отримавши від відділу Держкомагенства всю технічну документацію, виготовлену ПП "Геопростір" на земельну ділянку [PERSON] в своєму висновку вказав, що дана земельна ділянка не накладається на його земельну ділянку, що не відповідає дійсності і в зв'язку з чим він змушений звернутися до суду за захистом своїх прав. В одному із проведених судових засідань позивач, а в подальшому і його представник в судовому засіданні заявлені позовні вимоги підтримали в повному обсязі з підстав, наведених в позовній заяві, зазначивши, що 20.08.2012 року відділом Держкомзему в м. Яремче Івано-Франківської області було видано [PERSON] державний акт серії [NUMBER] на право власності на земельну ділянку площею 0,1002 га для ведення особистого селянського господарства, що розташована на території [ADDRESS]. Вказаний державний акт зареєстрований у Книзі реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 261100001001251, кадастровий номер земельної ділянки [NUMBER]. Відповідач [PERSON] набула право спільної часткової власності на вказану земельну ділянку на підставі договору купівлі-продажу частини земельної ділянки від 29.08.2008 року і дана земельна ділянка межує з його земельною ділянкою і призначена для ведення особистого селянського господарства. Після продажу [PERSON] спірної земельної ділянки він розпочав виготовлення державного акту на ту частину земельної ділянки, яка залишилася в нього. Однак зробити цього не має можливості, так як має місце накладення земельної ділянки [PERSON] на його земельну ділянку, державний акт на земельну ділянку [PERSON] вважає повністю сфабрикованим, оскільки остання за виготовленням такого документа на належних установ чи організацій не зверталася, підписи за неї вчинені іншими особами, які мають намір заволодіти його земельною ділянкою, а оспорюваний ним державний акт на ім'я [PERSON] був виготовлений із зміною вихідних даних та відповідних дирекційних кутів, наслідком чого і має місце накладання земельних ділянок одна на одну. Враховуючи викладене просить визнати недійсним державний акт на право власності на земельну ділянку площею 0,1002 га від 20.08.2012 року, серія [NUMBER], зареєстрований в книзі записів реєстрації актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за №261100001001251 від 20.08.2012року, кадастровий номер земельної ділянки: [NUMBER], виданого на ім'я [PERSON] Представники відповідача [PERSON] в судовому засіданні заявлений позивачем позов не визнали, суду пояснили, що їх довірителька набула право спільної часткової власності на земельну ділянку площею 0,1002 га в [ADDRESS] відповідно до договору купівлі-продажу від 29.08.2008 року. Вказана земельна ділянка відповідача межує із земельною ділянкою площею 0,1172 га, і яка належить позивачу та розташована в [ADDRESS], для ведення особистого селянського господарства. За замовленням [PERSON] було виготовлено техдокументацію із землеустрою по переоформленню державного акта та виготовлення нового державного акта на право власності на землю та присвоєно новий кадастровий номер [NUMBER]. Дана техдокументація оформлена на підставі та у відповідності до техдокументації [PERSON] та при поділі земельної ділянки на дві окремі площа та межі було погоджено із усіма суміжними землекористувачами, в тому числі і з позивачем та сільською радою. Встановлення меж земельної ділянки в натурі здійснювалося на підставі розробленої та затвердженої техдокументації із землеустрою, яка відповідає п.2.8 Інструкції. Одночасно із виготовленням технічної документації на земельну ділянку, яка належить [PERSON], цій земельній ділянці було присвоєно новий кадастровий номер, що передбачено Тимчасовим порядком присвоєння кадастрового номера земельній ділянці, відповідно до якого замовник або розробник звертається з відповідним пакетом документів в регіональне відділення Держземагенства, яке за результатами перевірки в разі відповідності всіх даних визначає кадастровий номер земельної ділянки з врахуванням п.п.8,9 Тимчасового порядку та вносить до обмінного файла відомості про кадастровий номер земельної ділянки. Відсутність будь-яких зауважень до обмінних файлів Адміністратора автоматизованої системи вказує на те, що жодних перетинів з іншими ділянками при реєстрації земельної ділянки [PERSON] не було виявлено, її земельна ділянка та земельна ділянка [PERSON] є суміжними на не накладаються одна на одну, в зв'язку з чим просять в позові відмовити. Представник відповідача - Держземагенства в м.Яремче в судове засідання не з'явився, натомість направив суду заяви, в яких просить розглянути справу в їх відсутність, надав суду письмове заперечення проти позову, в якому зазначив, що позивачем не вказано які саме вимоги наказів Держкомзему України №43 від 04.05.1999 року та №376 від 18.05.2010 року і ким саме з відповідачів порушено; справжність підписів [PERSON] в матеріалах землевпорядної документації не оспорювалося, її права при цьому не порушувалися, наміри заволодіти майном позивача є надуманими і нічим не підтвердженими; згідно відомостей Національної кадастрової системи накладок (перетинів) земельної ділянки [PERSON] із земельною ділянкою [PERSON] немає; адміністратором автоматизованої системи Івано-Франківської регіональної філії ДП "Центр ДЗК" було проведено перевірку обмінного файла і за відсутності зауважень внесено відомості до автоматизованої системи державного земельного кадастру. Тому просить в позові відмовити. Представник відповідача - ПП "Геопростір" в судове засідання також не з'явився, направив суду заяву, в якій просить розглянути справу в їх відсутність, позовні вимоги заперечує, та зазначив, що ПП "Геопростір" розробляло технічну документацію з виготовлення державного акту на право власності на земельну ділянку [PERSON], яка виготовлена на підставі укладеного між [PERSON] та [PERSON] договору купівлі-продажу частини земельної ділянки. Івано-Франківською регіональною філією ДП "Центр ДЗК" було проведено перевірку обмінного файла вказаної земельної ділянки за кадастровим номером [NUMBER] і за відсутності зауважень внесено відомості до автоматизованої системи державного земельного кадастру. Будь-які зауваження щодо наявності можливих перетинів земельної ділянки [PERSON] із суміжними земельними ділянками були відсутні, згідно відомостей публічної кадастрової карти накладок (перетинів) земельної ділянки [PERSON] із земельною ділянкою [PERSON] немає. Також просить в позові відмовити. Представник відповідача - ДП "Центр державного земельного кадастру" Івано-Франківська регіональна філія - в судове засідання не з'явився, також направив суду заяву, в яких просить розглянути справу в їх відсутність, просить в позові відмовити, оскільки Івано-Франківська регіональна філія ДП "Центр ДЗК", ні її структурні підрозділи не були розробником технічних документацій на вказані земельні ділянки, а державний акт з кадастровим номером [NUMBER] на право власності на земельну ділянку площею 0,1002га на ім'я [PERSON] видавався відділом Держзземагенства в м.Яремче. Вважають, що філія своїми діями не спричинила несприятливих наслідків для прав чи інтересів позивача, тому просить в позові відмовити. Представник відповідача Яблуницької сільської ради в судовому засіданні позовні вимоги визнав, суду пояснив, що державний акт на право власності на земельну ділянку [PERSON] був виданий з порушенням порядку його виготовлення. В техдокументації на вказану земельну ділянку не зазначено, що вона погоджена з представниками сільської ради. Після розподілу позивачем [PERSON] земельної ділянки, яка складала 0,21 га і частину якої він відчужив [PERSON], проводилося комісійне обстеження і було складено акт погодження меж, який був затверджений рішенням сесії сільської ради і в якому було чітко прописано межі земельних ділянок. Яким чином в даний час ці межі змістилися і частина земельної ділянки [PERSON] накладається на земельну ділянку [PERSON] - пояснити не може. На їх думку, відповідачем [PERSON] та відповідними державними органами порушено п.1.12 Наказу Держкомзему України №43 від 04.05.1999 року при виготовленні технічної документації та не виконано вимоги п.2.8 Наказу Держкомзему України №376 від 18.05.2010 року "Про затвердження інструкції про встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) та їх закріплення межовими знаками", що є грубим порушенням вимог діючого законодавства, а тому не заперечує проти задоволення позову. Суд вислухавши пояснення сторін по справі, дослідивши письмові докази, представлені сторонами на виконання вимог ст.60 ЦПК України і які сторони вважають достатніми для обґрунтування і заперечення своїх позовних вимог та з"ясувавши фактичні обставини справи приходить до висновку, що позов не підлягає до задоволення з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 81 Земельного кодексу України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі: а) придбання за договором купівлі-продажу, ренти, дарування, міни, іншими цивільно-правовими угодами; б) безоплатної передачі із земель державної і комунальної власності; в) приватизації земельних ділянок, що були раніше надані їм у користування; г) прийняття спадщини; ґ) виділення в натурі (на місцевості) належної їм земельної частки (паю). Згідно ст. 125 Земельного кодексу України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Документом, що посвідчує право власності на земельну ділянку чи право постійного користування земельною ділянкою, за змістом ст. 126 Земельного кодексу України (в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин) є державний акт. Судом встановлено, що [PERSON] є власником земельної ділянки в [ADDRESS], площею 0,1002 га з цільовим призначенням - для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер [NUMBER], що підтверджується Державним актом на право власності на земельну ділянку [NUMBER]. Вказана земельна ділянка площею 0,1002 га придбана відповідачем [PERSON] у позивача по справі [PERSON] 29.08.2008 року згідно договору купівлі-продажу земельної ділянки, який на даний час є належним, дійсним. Факт належного придбання відповідачем земельної ділянки ніким не оспорюється. Зі змісту договору купівлі-продажу земельної ділянки від 29.08.2008 року вбачається, що [PERSON] був належним землевласником і володів даною земельною ділянкою на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку [NUMBER], виданого Яблуницькою сільською радою на підставі договору купівлі-продажу земельної ділянки від 11 березня 2003 року та зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та направо постійного користування землею, договорів оренди землі 29.08.2003 року за № 000015, кадастровий номер [NUMBER]. Відповідно до п. 1.13. Інструкції про порядок складання, видачі, реєстрації і зберігання державних актів на право власності на земельну ділянку і право постійного користування земельною ділянкою та договорів оренди землі, затвердженої наказом Державного Комітету України по земельних ресурсах 04.05.1999 року за №43, складання державного акта на право власності на земельну ділянку та на право постійного користування земельною ділянкою при передачі земельної ділянки, що була раніше надана громадянам, підприємствам, установам, організаціям і об'єднанням громадян всіх видів, у постійне користування або при переоформленні правоустановних документів на ці земельні ділянки, проводиться після відновлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) та закріплення їх довгостроковими межовими знаками встановленого зразка за затвердженою відповідною технічною документацією. Порядок встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) та їх закріплення межовими знаками безпосередньо врегульовано Інструкцією про встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) та їх закріплення межовими знаками, затв. Наказом Державного комітету України із земельних ресурсів №376 від 18.05.2010року (надалі Інструкція). Відповідно до п.4.1 Інструкції встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) та їх закріплення межовими знаками здійснюється при повній (частковій) втраті в натурі (на місцевості) межових знаків, а також при розгляді земельних спорів між власниками суміжних земельних ділянок, а згідно п.4.3. Інструкції встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) та їх закріплення межовими знаками здійснюється на підставі раніше розробленої та затвердженої відповідно до вимог ст.186 ЗК України документації із землеустрою. У випадку відсутності такої документації розробляється технічна документація із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі. Відповідно до вимог ст. 107 ЗК України основою для відновлення меж є дані земельно-кадастрової документації. Із наявної в матеріалах справи копії технічної документації із землеустрою земельної ділянки [PERSON], оригінал якої оглянуто та перевірено в судовому засіданні, вбачається, що вказана документація із землеустрою відповідає вимогам ст.186 ЗК України і містить всі документи, передбачені пунктом 2.8 Інструкції щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості). Пунктами 2.3., 2.4. Інструкції визначено, що межі земельних ділянок, що передаються або надаються у власність чи у користування, відновлюються або переносяться в натуру (на місцевість) за наявними планово-картографічними матеріалами. Крайні поворотні точки кожної межі закріплюються довгостроковими межовими знаками встановленого зразка. Перенесення в натуру (на місцевість) або відновлення всіх поворотних точок меж земельної ділянки здійснюється геодезичними методами з прив'язкою не менше двох характерних закріплених поворотних точок до пунктів державної геодезичної мережі та до твердих точок на місцевості. Здійснюється кадастрова зйомка земельної ділянки з наступним вирахуванням координат поворотних точок меж (у державній або умовній системі координат) і площі ділянки. За результатами виконаних робіт складається кадастровий план земельної ділянки. Відповідно до пункту 2.6. Інструкції про встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) та їх закріплення межовими знаками, затвердженої наказом Державного Комітету України по земельних ресурсах 18.05.2010 року за №376 (в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин), виконавці для спрощення створення зйомочної основи, необхідної для виконання робіт з встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), можуть отримувати у встановленому законодавством порядку відомості про наявні пункти державної геодезичної мережі та геодезичних мереж згущення з Державного картографо-геодезичного фонду у відповідній системі координат; каталоги координат та викопіювання з чергового кадастрового плану в актуальному стані. Як вбачається з технічної документації із землеустрою по переоформленню Державного акту та підготовки до видачі нового Державного акту на право власності на землю [PERSON] такі каталоги координат були використані землевпорядною організацією при встановленні меж земельної ділянки та внесено дані до обмінних файлів, які є електронним документом на земельну ділянку, і який містить координати поворотних точок, площу, угіддя, цільове призначення, підставу набуття ділянки у власність, дані про власника, дані про виконавця робіт із землеустрою, інформацію про суміжних землевласників, дані про правовстановлюючі документи на земельну ділянку та ін. Дана технічна документація із землеустрою та обмінний файл на спірну земельну ділянку були предметом перевірки відділу Держкомзему у м. Яремче та адміністратора автоматизованої системи ДЗК - Івано-Франківською регіональною філією Центру ДЗК. За результатами перевірки відділу Держкомзему техдокументація із землеустрою на земельну ділянку [PERSON] відповідає умовам надання земельної ділянки згідно із дозволом на розробку документації із землеустрою в частині її правового режиму, кількісних та якісних характеристик, дані обмінного файлу відповідають документації із землеустрою, дані про земельну ділянку відповідають черговому кадастровому плану. За результатами перевірки Івано-Франківської регіональної філії Центру ДЗК обмінний файл відповідає вимогам, установленим до його структури, змісту та формату, зауваження щодо наявності можливих перетинів земельної ділянки [PERSON] із суміжними земельними ділянками відсутні. Відомості внесені до автоматизованої системи. Посилання сторони позивача про незаконну зміну кадастрового номера земельної ділянки відповідача не узгоджуються з положеннями п. 14-4 Тимчасового порядку присвоєння кадастрового номера земельній ділянці, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 18 серпня 2010 р. №749 (в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин), відповідно до якого у разі коли під час погодження та затвердження документації із землеустрою виникла потреба у внесенні змін до відомостей про земельну ділянку, внесених до автоматизованої системи, визначений кадастровий номер анулюється. Анульований кадастровий номер не може бути присвоєний іншій земельній ділянці. Відповідно до статті 16-17 Порядку Територіальний орган Держземагентства також присвоює і кадастровий номер ділянці, яка передана у власність і не потребує державної реєстрації. При цьому відділ Держземагенста перевіряє наявність технічної документації на таку ділянку в архіві. Якщо така документація із землеустрою відсутня, то згідно із п.п. 2 статті 17 Порядку Держземагенство інформує власника (користувача) такої ділянки або уповноважену ним особу про необхідність розроблення технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості). Визначення та присвоєння кадастрового номера земельній ділянці у такому разі здійснюються відповідно до абзацу десятого пункту 11, пунктів 12 - 143, абзацу другого пункту 144 цього Тимчасового порядку на підставі заяви про державну реєстрацію земельної ділянки, до якої додаються документи, зазначені в абзацах третьому - шостому пункту 11 цього Тимчасового порядку, документ, що посвідчує право на земельну ділянку. Земельній ділянці [PERSON] було присвоєно кадастровий номер [NUMBER], так як з 2006 року діє нове програмне забезпечення, яке ідентифікує земельні ділянки за кадастровими зонами та кадастровими кварталами, а тому відбулась зміна кадастрового номеру ділянки, оскільки саме такою є технічна можливість внесення даних до Автоматизованої системи. Таким чином суд прийшов до висновку, що присвоєння кадастрового номеру земельній ділянці [PERSON] не суперечить нормам матеріального права, які регулюють такі відносини. Згідно пункту 2.8 Інструкції про встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) та їх закріплення межовими знаками, затвердженої наказом Державного Комітету України по земельних ресурсах 18.05.2010 року за №376 (в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин) технічна документація із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) включає: - пояснювальну записку, яка містить опис місця розташування земельної ділянки, відомості про власника (користувача) земельної ділянки, відомості про виконавця (виконавців), реквізити відповідних ліцензій, необхідних для виконання робіт, відомості про власників (користувачів) суміжних земельних ділянок, стислий опис виконаних робіт; - технічне завдання на встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) (додаток 1); - копію документа, що посвідчує фізичну особу, або копію свідоцтва про державну реєстрацію юридичної особи; - копію документа, що посвідчує право на земельну ділянку (у разі його наявності); - матеріали польових топографо-геодезичних робіт; - план меж земельної ділянки, складений за результатами кадастрової зйомки, на якому відображаються зовнішні межі земельної ділянки із зазначенням власників (користувачів) суміжних земельних ділянок, усі поворотні точки меж земельної ділянки, лінійні проміри між точками по межах земельної ділянки, межі вкраплених земельних ділянок із зазначенням їх власників (користувачів). На бажання замовника замість плану меж земельної ділянки може складатися кадастровий план земельної ділянки; - перелік обмежень у використанні земельної ділянки і наявні земельні сервітути; - у разі необхідності документ, що підтверджує повноваження особи діяти від імені власника (користувача) земельної ділянки при встановленні меж земельної ділянки в натурі (на місцевості); - акт прийомки-передачі межових знаків на зберігання, який включається до документації із землеустрою після виконання робіт із встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) та закріплення їх межовими знаками. З оглянутої в судовому засіданні технічної документації на спірну земельну ділянку, яка виготовлена на замовлення [PERSON], вбачається, що всі складові, перелічені у наведеній Інструкції, вказана технічна документація містить в собі, а долучена довіреність, на підставі якої діяли представники замовників, спростовують твердження позивача про те, що відповідач не підписувала свою документацію. Тому суд відхиляє доводи сторони позивача про невідповідність технічної документації на спірну земельну ділянку чинному законодавству та невідповідність підписів [PERSON] на документах, які наявні в ній, оскільки вони не узгоджуються з нормами матеріального та процесуального права, які регулюють спірні правовідносини. Із наданих сторонами доказів вбачається, що накладок земельної ділянки [PERSON] та [PERSON] не має, тому в цій частині твердження позивача є необґрунтованим. Як передбачено ч.1 ст.3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Частиною 2 даної статті визначені способи захисту цивільних прав та інтересів. Відповідно до положень ст.ст. 10, 11, 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Докази надаються сторонами та іншими особами, що беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування (ч.ч.2,3 ст. 58 ЦПК). Крім того, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування (ч.2 ст. 59ЦПК). Стороною позивача не надано суду затвердженої технічної документації із землеустрою на свою земельну ділянку, так само як і відсутні відомості про прийняття обмінних файлів на його земельну ділянку. Враховуючи все вищезазначене, суд прийшов до висновку, що в задоволенні позовних вимог [PERSON] слід відмовити в повному обсязі у звязку із недоведеністю позовних вимог. На підставі ст. ст. 12, 106, 107, 125, 126, 152, 186 ЗКУкраїни, п.п. 2.8, 4.1, 4.3 Інструкції про встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) та їх закріплення межовими знаками; п.п. 10, 14-1, 14-4 Постанови КМ від 31.08.2010 року №749 "Про затвердження Тимчасового порядку присвоєння кадастрового номера земельній ділянці",

Outcome: dismissed