Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-26 00:00:00

Представник позивачки [PERSON] [PERSON] звернувся до суду з заявою, у якій просить ухвалити додаткове рішення суду про стягнення судового збору в сумі 243 грн. 60 коп. за позовну вимогу немайнового характеру, яка задоволена додатковим рішенням Чернігівського районного суду від 19 лютого 2014 року, та витрат на правову допомогу у розмірі 2 000 грн. 00 коп., яку понесла позивачка. У судовому засіданні представники позивачки [PERSON] [PERSON] та [PERSON] підтримали заявлені вимоги та просили їх задовольнити, посилаючись на обставини, викладені у заяві. Позивачка [PERSON] та представники ТОВ " Агро- Профіт" у судове засідання не з'явились, про причини неявки суд не повідомили, про розгляд справи повідомлені своєчасно та належним чином, від них не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи. Їх неявка не перешкоджає розгляду питання. Рішенням Чернігівського районного суду від 06 лютого 2014 року позовні вимоги [PERSON] задоволено частково. Визнано за [PERSON] право на звільнення з ТОВ " АГРО-ПРОФІТ" на підставі ч.3 ст. 38 КЗпП України. Змінено формулювання причини звільнення [PERSON] з ТОВ " АГРО-ПРОФІТ" та визнано вважати її звільненою за власним бажанням на підставі ч.3 ст. 38 КЗпП України, зобов'язавши ТОВ " АГРО-ПРОФІТ" внести відповідні зміни до трудової книжки [PERSON]. Стягнуто з ТОВ " АГРО- ПРОФІТ" на користь [PERSON] вихідну допомогу у сумі 34 837 грн. 20 коп. ( сума зазначена без утримання податків та інших обов'язкових платежів). Стягнуто з ТОВ " АГРО- ПРОФІТ" на користь [PERSON] середній заробіток за час вимушеного прогулу у сумі 30 201 грн. 71 коп. ( сума зазначена без утримання податків та інших обов'язкових платежів). В іншій частині в задоволенні позовних вимог відмовлено. Додатковим рішенням від 18 лютого 2014 року змінено дату звільнення [PERSON] з ТОВ " АГРО-ПРОФІТ" з 24 жовтня 2013 року на 25 жовтня 2013 року та зобов'язано ТОВ " АГРО-ПРОФІТ" внести відповідні зміни до трудової книжки [PERSON]. Відповідно до частини першої статті 220 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою осіб, які беруть участь у справі, чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Відповідно до ч.3 статті 88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно задоволеної чи відхиленої частини вимог. У такому випадку судовий збір за немайнову вимогу у сумі 243 грн. 60 коп. підлягає стягненню з відповідача на користь держави. Відповідно до ст. 79 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи, до яких згідно ч.3 п.2 зазначеної статті належать і витрати на правову допомогу. Згідно квитанції № 3 від 17 лютого 2014 року, яка надана представником позивачки 17 березня 2014 року прийнято від позивачки [PERSON] грошові кошти в сумі 2000 грн. 00 коп. за надання правової допомоги. Враховуючи, що питання про стягнення витрат на правову допомогу не заявлялось у ході судового розгляду, не досліджувалось судом та не надавались докази щодо розміру судових витрат, до калькуляції витрат включено і витрати на виконання дій в інтересах позивачки після постановлення рішення суду, суд вважає, що це питання не може бути вирішено додатковим рішенням. У такому випадку, на думку суду, позивачка не позбавлена можливості звернутись до суду з самостійним позовом. На підставі викладеного,

Outcome: approved