Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-11 00:00:00

07 квітня 2014 року позивач ПАТ КБ «Приватбанк» звернувся до Хотинського районного суду Чернівецької області з позовом до [PERSON] про звернення стягнення. В обґрунтування своїх вимог позивач вказав на те, що відповідно до укладеного між сторонами договору № СVX0GA00000109 від 05.03.2008 року, [PERSON] 05.03.2008 року отримала кредит у розмірі 16822.50 доларів США зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 12.00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, з кінцевим терміном повернення 06.03.2018 року. Згідно умов зазначеного договору погашення заборгованості повинно здійснюватися в наступному порядку: щомісяця в період сплати, позичальник повинен надавати банку грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за кредитом, яка укладається із заборгованості за кредитом, за відсотками, комісією, а також інші витрати. У порушення зазначених норм закону та умов договору третя особа зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконала, що призвело до збитків позивача, які мають вираз у залученні позивачем вільних коштів до страхового резерву, створеного в забезпечення простроченої заборгованості позичальника та нести витрати по сплаті податків та інших обов'язкових платежів з цих коштів. У зв'язку з зазначеними порушеннями зобов'язань за кредитним договором [PERSON] станом на 28.03.2014 року допустила заборгованість - 11721,18 (Долар США), що за курсом 10,85 відповідно до службового розпорядження НБУ від 28.03.2014 року складає 127174,87 гривень, яка складається з наступного: 9880,98 (Долар США) - заборгованість за кредитом; 960,78 (Долар США) - заборгованість по процентам за користування кредитом; 29,98 (Долар США) - заборгованість по комісії за користування кредитом;269,35(Долар США) - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором; а також штрафи відповідно до договору: 23,04 (Долар США) - штраф (фіксована частина), 557,05 (Долар США) - штраф (процентна складова). В забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» і відповідач [PERSON] 05.03.2008 року уклали договір іпотеки № СVX0GA000000109, згідно якого відповідач надала в іпотеку нерухоме майно, а саме: будинок, загальною площею 67,80, житловою площею 48.90 кв.м., який розташований за адресою: [ADDRESS]. Майно належить відповідачу [PERSON] на праві власності на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно. Обумовлена сторонами договору іпотеки, ціна предмету іпотеки дорівнює 108322,50 гривень. Земельна ділянка розташована за адресою : [ADDRESS]. Згідно з ч. 2 в ст. 39 Закону України «Про іпотеку» одночасно з рішенням про звернення стягнення на предмет іпотеки, суд за заявою іпотекодержателя вправі винести рішення про виселення мешканців, якщо предметом іпотеки є житловий будинок або житлове приміщення, а також згідно з ч. 1 ст. 40 ЗУ «Про іпотеку» та ст. 109 ЖК України - звернення стягнення на передачу в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення є підставою для виселення всіх мешканців. Відповідач підлягає виселенню з житла, яке є предметом іпотеки, розташованого за адресою: [ADDRESS]. Позивач просив в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № СVX0GA00000109 від 05.03.2008 року, в розмірі 11721,18 (Долар США), що за курсом 10.85 грн. відповідно до службового розпорядження НБУ від 28.03.2014 року складає 127174,87 гривень звернути стягнення на будинок загальною площею 67,80, житловою площею 48.90 кв.м., та земельну ділянку яка розташовані за адресою: [ADDRESS], шляхом продажу вказаного предмету іпотеки ПАТ КБ «ПриватБанк» (49094, м. Дніпропетровськ, вул. Набережна Перемоги, 50, код ЄДРПОУ 14360570) з укладанням від імені відповідача договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою-покупцем, з отриманням витягу з Державного реєстру прав власності, з отриманням дублікатів правовстановлюючих документів на нерухомість у відповідних установах, підприємствах або організаціях незалежно від форм власності та підпорядкування, з можливістю здійснення ПАТ КБ «ПриватБанк» всіх передбачених нормативно-правовими актами держави дій, необхідних для продажу предмету іпотеки. Виселити [PERSON], [INFO] та інших осіб які зареєстровані та/або проживають у житловому будинку розташованому за адресою: [ADDRESS], а також позивач просить стягнути з відповідачів судові витрати. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі, в первісному вигладі просив позов задовольнити та просила стягнути в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № СVX0GA00000109 від 05.03.2008 року, в розмірі 11721,18 доларів США та просила виселити [PERSON] із житлового будинку та вказала що вказаний житловий будинок не використовується як житло. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явилась. Представник відповідача [PERSON] - в судовому засіданні позов не визнала, просила відмовити в задоволенні позовних вимог. Посилалася на ЗУ " Про мараторій". Вивчивши та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги ПАТ КБ «ПриватБанк» про звернення стягнення підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ч.1 ст. 527 ЦК України, боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту. Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до ст. 623 ЦК України боржник, який порушив зобов'язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки. Згідно ст. 629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами. Згідно ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Частиною 2 ст. 1050 ЦК України передбачено, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього кодексу. Як встановлено судом, відповідно до укладеного між сторонами договору № СVX0GA00000109 від 05.03.2008 року, [PERSON] 05.03.2008 року отримала кредит у розмірі 16822.50 доларів США зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 12.00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, з кінцевим терміном повернення 06.03.2018 року. Згідно умов зазначеного договору погашення заборгованості повинно здійснюватися в наступному порядку: щомісяця в період сплати. Позичальник повинен надавати Банку грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за кредитом, яка складається із заборгованості за кредитом, за відсотками, комісією, а також інші витрати. Також судом встановлено, що в рахунок забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» і відповідач [PERSON] 05.03.2008 року уклали договір іпотеки № СVX0GA000000109, згідно якого відповідач надала в іпотеку нерухоме майно, а саме: будинок, загальною площею 67,80, житловою площею 48.90 кв.м., який розташований за адресою: [ADDRESS]. Майно належить відповідачу [PERSON]. на праві власності на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно. Обумовлена сторонами договору іпотеки, ціна предмету іпотеки дорівнює 108322,50 гривень.Земельна ділянка розташована за адресою : [ADDRESS]. Як вбачається із матеріалів справи [PERSON] зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконала. У зв'язку з зазначеними порушеннями зобов'язань за кредитним договором [PERSON] станом на 28.03.2014 року допустила заборгованість - 11721,18 (Долар США), що за курсом 10,85 відповідно до службового розпорядження НБУ від 28.03.2014 року складає 127174,87 гривень, яка складається з наступного: 9880,98 (Долар США) - заборгованість за кредитом; 960,78 (Долар США) - заборгованість по процентам за користування кредитом; 29,98 (Долар США) - заборгованість по комісії за користування кредитом;269,35(Долар США) - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором; а також штрафи відповідно до договору: 23,04 (Долар США) - штраф (фіксована частина), 557,05 (Долар США) - штраф (процентна складова). Відповідно до ч. 2 ст. 1054 та ч. 2 ст. 1050 ЦК України наслідками порушення боржником зобов'язання щодо повернення чергової частини суми кредиту є право заявника достроково вимагати повернення всієї суми кредиту. У відповідності до п.п. 18.1, 18.2 договору іпотеки, укладеного між сторонами, ПАТ КБ «Приватбанк» має право у випадку невиконання основного зобов'язання, задовольнити свої вимоги за рахунок предмета іпотеки шляхом його реалізації у спосіб визначений цим договором та чинним законодавством України.. Відповідно до ст. 575 ЦК України іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи. Згідно зі ст. 589 ЦК України, у разі невиконання зобов'язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави. За рахунок предмета застави заставодержатель має право задовольнити в повному обсязі свою вимогу, що визначена на момент фактичного задоволення, включаючи сплату процентів. У відповідності до ст. 590 ЦК України, звернення стягнення на предмет застави здійснюється за рішенням суду, якщо інше не встановлено договором або законом. У разі часткового виконання боржником зобов'язання, забезпеченого заставою, право звернення на предмет застави зберігається в первісному обсязі. Згідно ст. 592 ЦК України, заставодержатель має право вимагати дострокового виконання зобов'язання, забезпеченого заставою, а якщо його вимога не буде задоволена, звернути стягнення на предмет застави у випадках, встановлених договором. У відповідності до ст. 12 Закону України «Про іпотеку», у разі порушення іпотекодавцем обов'язків, встановлених іпотечним договором, іпотекодержатель має право вимагати дострокового виконання основного зобов'язання, а в разі його невиконання - звернути стягнення на предмет іпотеки. Згідно ст.ст. 33, 35 Закону України «Про іпотеку» у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю письмову вимогу про усунення порушення у не менш ніж тридцятиденний строк. У цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов'язань та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі розпочати звернення на предмет іпотеки. Із матеріалів справи вбачається, що відповідачу [PERSON] надсилалися повідомлення про порушення забезпеченого обтяження зобов'язання з розрахунком заборгованості. В даному повідомленні позивач повідомив вищевказаним особам про непогашену заборгованість за кредитним договором № СV0WGA00000109 від 05.03.2008 року, та запропонував на протязі 30 календарних днів погасити заборгованість за вищевказаним кредитним договором, та попередив, що у разі невиконання вимоги банку та непогашення заборгованості на протязі 30 календарних днів, банк розпочне звернення стягнення на заставлене майно. Однак, відповідач [PERSON] на дані повідомлення не відреагувала, та на сьогоднішній день має непогашену заборгованість. Таким чином, оскільки [PERSON], порушила умови кредитного договору, добровільно в строк не сплатила заборгованість за договором забезпеченим іпотекою, то суд вважає за необхідне звернути стягнення на предмет іпотеки, а саме: земельну ділянку та житловий будинок, загальною площею 67,80 кв.м., житловою площею 48,90 кв.м. які знаходиться у [ADDRESS]. Згідно з ч. 2 ст. 39 Закону України «Про іпотеку» одночасно з рішенням про звернення стягнення на предмет іпотеки суд за заявою іпотекодержателя вправі винести рішення про виселення мешканців, якщо предметом іпотеки є житловий будинок або житлове приміщення, а також згідно з ч.1 ст. 40 ЗУ «Про іпотеку» та с. 109 ЖК України - звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення є підставою для виселення всіх мешканців. Відповідач підлягає виселенню з житла, яке є предметом іпотеки розташованого за адресою: [ADDRESS] Крім того, відповідно до ст. 6 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», громадяни України, іноземці та особи без громадянства реєструють своє місце проживання. В статті 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» встановлено, що реєстрація - це внесення відомостей до паспортного документа про місце проживання або місце перебування із зазначенням адреси житла особи та внесенням цих даних до реєстраційного обліку відповідного органу. Таким чином, реєстрація фіксує офіційне місце проживання особи. За цією адресою особа має право проживати, на неї надсилаються офіційні документи, відповідно до даних про реєстрацію нараховуються усі комунальні послуги і таке інше. Наявність осіб, зареєстрованих по квартирі, на яку звертається, негативно відобразиться на її ціні, а також буде перешкоджати реалізації цього предмета іпотеки. Згідно ч. 1 ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання здійснюється на підставі остаточного рішення суду про позбавлення права власності або права користування житловим приміщенням про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Згідно ст. 1 ЗУ "Про мараторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті" не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) нерухоме житлове майно, яке вважається предметом застави згідно із статтею 4 Закону України "Про заставу" та/або предметом іпотеки згідно із статтею 5 Закону України "Про іпотеку", якщо таке майно виступає як забезпечення зобов'язань громадянина України (позичальника або майнового поручителя) за споживчими кредитами, наданими йому кредитними установами - резидентами України в іноземній валюті, та за умови, що: таке нерухоме житлове майно використовується як місце постійного проживання позичальника / майнового поручителя або є об'єктом незавершеного будівництва нерухомого житлового майна, яке перебуває в іпотеці, за умови, що у позичальника або майнового поручителя у власності не знаходиться інше нерухоме житлове майно; загальна площа такого нерухомого житлового майна (об'єкта незавершеного будівництва нерухомого житлового майна) не перевищує 140 кв. метрів для квартири та 250 кв. метрів для житлового будинку; Згідно довідки за № 395 від 30.10.2014 року виданої виконавчим комітетом Санковецької сільської ради Хотинського району Чернівецької області, вбачається що [PERSON] періодично проживає в будинку за адресою: [ADDRESS]. Згідно довідки за № 113 від 19.06.2014 року виданої виконавчим комітетом Санковецької сільсткої ради Хотинського району Чернівецької області вбачається, що за адресою [ADDRESS] зареєстрованих та проживаючих немає. Враховуючи вищевикладене суд приходить до висновку, що житловий будинок що розташований за адресою: [ADDRESS] не використовується як місце постійного проживання [PERSON], доказів того що вказаний будинок використовується як місце проживання суду не надано, за таких обставин вказане нерухоме житлове майно не підпадає під дію ЗУ "Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті." Відповідно до ч. 1 ст. 61 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Зазначені обставини сторонами в судовому засіданні не оспорювалися, дійсно кредитний договір та договір іпотеки були укладені та підписані зазначеними сторонами. Відповідно до ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому досліджені наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Результати оцінки доказів суд відображає і рішенні, в якому наводяться мотиви їх прийняття чи відмови у прийняття. За таких обставин, суд приходить до висновку, що позовні вимоги Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПРИВАТБАНК» до [PERSON] про звернення стягнення підлягають задоволенню. Згідно ст. 88 ЦПК України з відповідачів на користь позивача підлягають стягненню сплачені та документально підтверджені судові витрати в розмірі 243,60 гривень. На підставі викладеного,

Outcome: approved