Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-02 00:00:00

Публічним акціонерним товариством комерційний банк "ПриватБанк" подано до суду позов про стягнення з [PERSON] заборгованості в розмірі 22783,80 грн., що виникла з кредитного договору № KGХRRС07930065 від 16.08.2007 року, яка складається з заборгованості по кредиту в сумі 1560,57 грн., заборгованості по відсотках в сумі 8504,65 грн., заборгованості по комісії за користування кредитом в розмірі 270,20 грн., пеня за несвоєчасне виконання зобов'язань в розмірі 10887,25 грн., штраф (фіксована частина) в сумі 500,00 грн. та штраф (процентна складова) в сумі 1061,31 грн. До початку судового засідання представник позивача надав заяву, відповідно до якої позов підтримав, та просив провести розгляд справи за його відсутності. В судове засідання відповідач не з'явився, повідомлявся належним чином. Під час розгляду справи відповідачем [PERSON] подано зустрічну позовну заяву (а.с.57-59), згідно якої він просив визнати недійсним кредитний договір, укладений між ПАТ КБ "ПриватБанк" та [PERSON] № KGХRRС07930065 від 16.08.2007 року. Як на підставу подачі зустрічного позову посилається на вимоги ст. 225 ЦК України, оскільки при укладанні оспорюваного правочину [PERSON] не усвідомлював значення своїх дій та не міг розумно керувати ними. Ухвалою Кіровського районного суду м. Кіровограда від 20.12.2013 року прийнято зустрічну позовну заяву [PERSON] до Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» про визнання недійсним кредитного договору № KGХRRС07930065 від 16.08.2007 року до спільного розгляду з первісним позовом, а вимоги по ним об'єднати в одне провадження. Розглянувши матеріали справи, оцінивши наявні в матеріалах справи та досліджені в судовому засіданні докази, суд встановив наступне. Між публічним акціонерним товариством комерційний банк "ПриватБанк" та [PERSON] укладено договір № KGХRRС07930065 від 16.08.2007 року, за яким відповідач отримав кредит у розмірі 1754,50 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 1,0 % на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом, щомісячної винагороди за надання фінансового інструменту в розмірі 38,60 грн. та єдиноразової винагороди за надання фінансового інструменту в розмірі 159,50 грн., з кінцевим терміном повернення 15.08.2009 року. Згідно висновку судово-психіатричного експерта № 20 від 21.01.2014 року, [PERSON] в момент укладання кредиту 16.08.2007 року страждав на параноїдну шизофренію, безперервний перебіг, депресивно-параноїдний синдром. Враховуючи тривалий час та практично безремісійний перебіг захворювання, наявність маячних ідей, наявність стійких структурних розладів мислення, наявність виражених порушень в емоційно-вольовій сфері, відсутність критичного ставлення до свого стану, станом на 16.08.2007 року [PERSON] не міг усвідомлювати значення своїх дій, розумно керувати ними, при укладанні кредитного договору № KGХRRС07930065 від 16.08.2007 року. Правочин, який дієздатна фізична особа вчинила у момент, коли вона не усвідомлювала значення своїх дій та (або) не могла керувати ними, може бути визнаний судом недійсним за позовом цієї особи, а в разі її смерті - за позовом інших осіб, чиї цивільні права або інтереси порушені. (ч.1 ст. 225 ЦК України). Пленум Верховного суду України в постанові №9 від 06.11.2009 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» роз'яснив судам, що правила статті 225 ЦК України поширюються на ті випадки, коли фізичну особу не визнано недієздатною. однак у момент вчинення правочину особа перебувала у такому стані. коли не могла розуміти значення своїх дій та свідомо керувати ними (тимчасовий психічний розлад, нервове потрясіння, тощо). Недійсний правочин не створює юридичних наслідків (ч. 1ст.216 ЦК України). Зазначений в акті комісійний висновок лікарів психіатрів повністю узгоджується з іншими фактичними обставинами, які в сукупності з висновком психіатричної експертизи, суд приймає як належні і допустимі докази (в розумінні ст.ст.57-60 ЦПК України). Такими доказами є: довідка КЗ «Кіровоградська обласна психіатрична лікарня» від 14.10.2013 року, довідка до акту огляду МСЕК від 07.02.2011 року, в якій зазначено, що [PERSON] є інвалідом другої групи по психічному захворюванню. Таким чином як спеціальним дослідженням, так і іншими очевидними і неупередженими доказами підтверджується факт укладання [PERSON] оспорюваного правочину, у стані, коли він не усвідомлював значення своїх дій та не міг розумно керувати ними. Згідно ч.4 ст.60 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сукупність наведених обставини вказує на обґрунтованість і доведеність вимог [PERSON], тому оспорюваний правочин визнається недійсним. Оспорюваний кредитний договір є недійсним з моменту укладання, тому не може створювати будь-яких юридичних наслідків. Таким чином первісний позов банківської установи є безпідставним і задоволенню не підлягає, оскільки його твердження ґрунтуються на неіснуючих умовах недійсної угоди. Враховуючи те, що вимоги за зустрічним позовом повністю виключають вимоги за первісним позовом, то позовна заява публічного акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" до [PERSON] про стягнення кредитної заборгованості не підлягає задоволенню у зв'язку з визнанням недійсним кредитного договіру № KGХRRС07930065 від 16.08.2007 року, укладеного між публічним акціонерним товариством комерційний банк "ПриватБанк" та [PERSON]. На підставі викладеного,

Outcome: approved