Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-21 00:00:00

позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідачів відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області (ВПВР УДВС ГТУЮ у Львівській області), Товариства з обмеженою відповідальністю „Факторингова компанія „Омега" (ТзОВ „ФГ „Омега") про звільнення майна з-під арешту. Позов обґрунтовано тим, що 20.07.2005 між АТ „Кредит Банк (Україна) та [PERSON] укладено кредитний договір №3367/З та між АТ „Кредит Банк (Україна) та позивачем [PERSON] - договір поруки для забезпечення виконання зобов'язань. Крім цього, для забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором банк та позичальник уклали договір іпотеки від 11.03.2008, предметом якого є квартира [ADDRESS] 14.03.2008 між ВАТ „Кредобанк" та [PERSON] укладено кредитний договір №7883/Р, для забезпечення виконання зобов'язань за яким 17.03.2008 укладено договір іпотеки, предметом якого також є вищевказана квартира. 13.08.2009 для забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором №7883/Р між ВАТ „Кредобанк" та [PERSON] укладено договір поруки. Рішенням Сихівського районного суду м. Львова від 29.12.2010 стягнуто солідарно з [PERSON] та [PERSON] заборгованість за вищевказаними кредитними договорами. У подальшому, протягом 2011-2013 років укладено договори факторингу шляхом купівлі права грошової вимоги, в тому числі за вказаними кредитними договорами, а також договори про відступлення прав вимоги за вказаними договорами іпотеки, у зв'язку з чим стягувача у виконавчому провадженні з примусового виконання виконавчого листа №2-3121/10, виданого на підставі судового рішення від 29.12.2010 замінено на ТзОВ „Факторингова компанія „Омега". 28.05.2014 державним виконавцем ВПВР УДВС ГТУЮ у Львівській області виконавчий документ повернуто стягувачеві у зв'язку з відсутністю у боржника майна, на яке може бути звернуто стягнення. 07.11.2014 між ТзОВ „Факторингова компанія „Омега" та [PERSON] укладено договір купівлі-продажу предмета іпотеки іпотекодаржателем від свого імені. У квітні 2017 року, вирішуючи питання про реалізацію майна, позивачу [PERSON] нотаріусом повідомлено, що на все належне їй на праві власності майно накладено арешт постановою державного виконавця ВПВР УДВС ГТУЮ у Львівській області ВП №26947344 від 23.05.2012, зареєстрований в Єдиному реєстрі заборон відчуження об'єктів нерухомого майна за №12532391 від 23.05.2012. Разом з тим, після продажу предмета іпотеки іпотекодержателем від свого імені ТзОВ „Факторингова компанія „Омега" втратила право вимоги за вищевказаними кредитними договорами, а строк пред'явлення виконавчого листа №2-3121 до виконання закінчився. Існування ж арешту на все майно позивача [PERSON] позбавляє її права розпоряджатися таким майном, а у знятті такого арешту ВПВР УДВС ГТУЮ у Львівській області відмолено. Представник позивача [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі, надав пояснення, аналогічні змісту позовної заяви та письмовим поясненням від 23.10.2018. Зокрема, у письмових поясненнях додатково зазначив, що предмет позову у цій справі не стосується предмету позову у справах за позовами [PERSON] 20.08.2018 позивач [PERSON] звернулася до ВПВР УВС ГТУЮ у Львівській області з заявою про зняття арешту з майна, проте, у задоволенні такої було відмовлено. Про неможливість зняття арешту органом ДВС [PERSON] дізналася лише з відповіді від 25.04.2018. Крім цього, незважаючи на фактичну відсутність майна у позивачки, арешт на даний час існує і надалі порушує права останньої. Також вважає, що єдиним ефективним способом захисту своїх прав є звернення до суду саме з таким позовом. Просить суд позов задоволити. Представник відповідача ВПВР УДВС ГТУЮ у Львівській області в судовому засіданні позов визнав частково та пояснив, що механізм зняття арешту з майна боржника врегульовано ст. 59 Закону України „Про виконавче провадження", частиною 4 передбачено вичерпний перелік підстав, за яких державний виконавець має право зняти такий арешт. У всіх інших випадках арешт може бути знятий виключно судом. Не заперечив того, що арешт на майно позивачки на дщаний час є безпідставним. Представник відповідача ТзОВ „Факторингова компанія „Омега" в судове засіданні не з'явився, про час та місце розгляду повідомлений належним чином, тому суд вирішив розглядати справу за його відсутності. У поданому відзиві на позов від 04.08.2018р. ТзОВ „Факторингова компанія „Омега" позов заперечив, зазначивши, що Верховним Судом відкрите касаційне провадження у справі за позовом [PERSON] до ТзОВ „ФГ „Омега", [PERSON], приватного нотаріуса Барбуляк Х.М. про визнання недійсним договору купівлі-продажу предмета іпотеки. Крім цього, у Сихівському районному суді м. Львова розглядаються дві справи щодо визнання недійсним того ж договору. У разі визнання договору недійсним сума заборгованості перед стягувачем ТзОВ „ФГ „Омега" вважатиметься неповернутою боржником. Крім цього, звертаючись з таким позовом та зазначаючи про порушення права власності, позивачеві необхідно було надати докази, яким саме майном перешкоджає розпоряджатися накладений в ході виконавчого провадження арешт. Також відповідач вважає, що позивачем пропущено строк звернення до суду, оскільки повернення виконавчого документа стягувачу відбулося 28.05.2014, у якій не йшлося про арешт, а інформацію про арешт можна відслідкувати у реєстрі виконавчих проваджень. Крім цього, жодних доказів сплати чи стягнення суми виконавчого збору, витрат виконавчого провадження тощо до позовної заяви позивачем не долучено. Також відповідач вважає, що питання про зняття арешту з майна може стосуватися інших осіб, оскільки арештоване майне одночасно перебуває в заставі ряду банків. Заслухавши пояснення сторін, з'ясувавши дійсні обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що 20.07.2005 між АТ „Кредит Банк (Україна) та [PERSON] укладено кредитний договір №3367/З та між АТ „Кредит Банк (Україна) та позивачем [PERSON] - договір поруки для забезпечення виконання зобов'язань за вказаним кредитним договором. 11.03.2008 для забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором АТ „Кредит Банк" та позичальник [PERSON] уклали договір іпотеки, предметом якого є квартира [ADDRESS] Крім цього, 14.03.2008 між ВАТ „Кредобанк" та [PERSON] укладено Кредитний договір №7883/Р, для забезпечення виконання зобов'язань за яким 17.03.2008 укладено договір іпотеки, предметом якого є вищевказана квартира. 13.08.2009 також для забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором №7883/Р між ВАТ „Кредобанк" та [PERSON] укладено договір поруки. Рішенням Сихівського районного суду м. Львова від 29.12.2010 стягнуто солідарно з [PERSON] та [PERSON] на користь ПАТ „Кредобанк" заборгованість за вищевказаними кредитними договорами. Також судом встановлено, що протягом 2011-2013 років укладено ряд договорів факторингу шляхом купівлі права грошової вимоги за вищевказаними кредитними договорами, а також договори про відступлення прав вимоги за договорами іпотеки, у зв'язку з чим стягувача у виконавчому провадженні з примусового виконання виконавчого листа №2-3121, виданого на підставі судового рішення від 29.12.2010, замінено на ТзОВ „Факторингова компанія „Омега". 28.05.2014 державним виконавцем ВПВР УДВС ГТУЮ у Львівській області виконавчий документ повернуто стягувачеві у зв'язку з відсутністю у боржника майна, на яке може бути звернуто стягнення, а здійснені державним виконавцем заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними. Крім цього, в ході виконавчого провадження постановою державного виконавця ВПВР УДВС ГТУЮ у Львівській області ВП №26947344 від 23.05.2012 на все належне на праві власності позивачеві [PERSON] майно накладено арешт, зареєстрований в Єдиному реєстрі заборон відчуження об'єктів нерухомого майна за №12532391 від 23.05.2012. ВПВР УВС ГТУЮ у Львівській області листом від 25.04.2018 повідомив позивача [PERSON] про те, що правові підстави для зняття арешту з майна саме відділом примусового виконання рішень відсутні, покликаючись при цьому на ст. 59 Закону України „Про виконавче провадження", згідно з якою, у всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду. 07.11.2014 між ТзОВ „Факторингова компанія „Омега" та [PERSON] укладено договір купівлі-продажу предмета іпотеки іпотекодержателем від свого імені. 20.08.2018 позивач [PERSON] звернулася до ВПВР УВС ГТУЮ у Львівській області з заявою про зняття арешту з майна, проте, у задоволенні такої заяви відмовлено. Відповідно до ст. 41Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Статтею 317 ЦК України передбачено, що власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ст. 321 ЦК України право власності є непорушним; ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Статтею 391 ЦК України передбачене право власника майна вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Арешт всього нерухомого майна позивача [PERSON] на даний час продовжує існувати, незважаючи на відсутність будь-якого виконавчого провадження. При цьому, стягувачем виконавчий документ повторно до виконання не пред'являвся та строк пред'явлення такого до виконання закінчився. Статтею 36 Закону України „Про іпотеку" передбачено, що після завершення позасудового врегулювання будь-які наступні вимоги іпотекодержателя щодо виконання боржником основного зобов'язання є недійсними. Таким чином, після продажу предмета іпотеки іпотекодержателем від свого імені ТзОВ „Факторингова компанія „Омега" втратила право вимоги за вищезазначеними кредитними договорами. Враховуючи зазначені обставини суд дійшов висновку, що передбачені законом підстави для існування арешту відсутні. При цьому, суд враховує, що незважаючи на фактичну відсутність майна позивачки, такий арешт порушує її права, оскільки у разі набуття нею нерухомого майна таке з моменту його державної реєстрації буде обтяжено зазначеним арештом, який існує поза межами будь-яких виконавчих проваджень. Інші доводи сторони відповідача ТзОВ „Факторингова компанія „Омега" щодо безпідставності позовних вимог не спростовують вищевказаних висновків суду. Зокрема, нерозглянуті судові справи за позовами позичальника за кредитними договорами, [PERSON], відсутність у позовній заяві конкретного переліку майна, яким перешкоджає розпоряджатися накладений в ході виконавчого провадження арешт, відсутність відомостей щодо сплати чи стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, можливих штрафів, не можуть бути підставою для продовження існування арешту майна [PERSON], оскільки такий арешт на даний час не переслідує жодної, передбаченої законом, мети. Строк звернення до суду не пропущено, оскільки через існування арешту порушення прав позивача триває. Судом також не встановлено обставин, які б могли свідчити, що питання про зняття арешту з майна [PERSON] може стосуватися прав чи обов'язків інших осіб. Відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідачів на користь позивача необхідно стягнути витрати, понесені у зв'язку зі сплатою судового збору, у розмірі 704, 80 грн., по 352,40 грн. з кожного з відповідачів. На підставі статті 41 Конституції України, статей 317, 321, 391 ЦК України, статті 36 Закону України «Про іпотеку», та

Outcome: approved