Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-25 00:00:00

Публічне акціонерне товариство Комерційний банк "ПриватБанк" (далі - ПАТ КБ "ПриватБанк") звернулось до суду з позовом про стягнення з відповідача суми боргу за кредитним договором №DNH4KS30900974 від 07.09.2006 року. Обґрунтовуючи вимоги позивач в своїй позовній заяві вказував на те, що відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана відповідачем заява разом з Умовами надання кредиту фізичним особам «Розстрочка» складає між ним та банком договір №DNH4KS30900974 від 07.09.2006 року, відповідно до якого відповідач отримав 07.09.2006 року кредит у розмірі 6031,36 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 25,08% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. У звязку з порушенням зобовязань за кредитним договором відповідач станом на 06.12.2016 року має заборгованість за вказаним кредитним договором в розмірі 76571,09 грн., з яких: 6031,36 грн. - заборгованість за кредитом; 41590,78 грн. - заборгованість зі сплати процентів за користування кредитом; 28948,95 грн. пеня за несвоєчасність виконання зобовязань за договором. При цьому позивач зазначив, що рішенням Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 30.09.2013 року з відповідача на користь позивача стягнута заборгованість за вказаним кредитним договором, яка виникла станом на 03.07.2013 року у розмірі 43876,13 грн.. Враховуючи наведене позивач вказує, що заборгованість відповідача станом на 06.12.2016 року, з урахуванням винесеного рішення суду від 30.09.2013 року, становить 34829,71 грн., яка складається з 32694,96 грн. заборгованості за кредитним договором та штрафів відповідно до 5.3 Умов та правил надання банківських послуг у розмірі 500,00 грн. - штраф (фіксована частина) та у розмірі 1634,75 грн. - штраф (процентна складова). Позивач просить задовольнити його позовні вимоги в повному обсязі в розмірі 34829,71 грн. та стягнути з відповідача понесені ним судові витрати в розмірі 1600,00 грн. Представник позивача в судове засідання не зявився, надав до суду заяву, в якій просив розглянути справу без його участі, не заперечував проти винесення заочного рішення по справі. Суд вважав за можливе розглянути справу у відсутності представника позивача, що відповідає вимогам ст. 169 ЦПК України. Відповідач в судове засідання не зявився, про час і місце розгляду справи був письмово належним чином повідомлений, про що в матеріалах справи мається поштове повідомлення. Причину своєї неявки суду не повідомив. Відповідно до ч.1 ст.224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. У звязку з викладеним, враховуючи, що представник позивача не заперечував проти розгляду справи у відсутність відповідача, суд вважає можливим розглянути справу у відсутність відповідача по матеріалам, які є в наявності в справі і постановити заочне рішення, направивши за місцем мешкання відповідача копію рішення суду для відома. Дослідивши матеріали справи судом встановлено наступне. Між сторонами склалися кредитні правовідносини. Визначення поняття зобов'язання міститься у ч. 1 ст. 509 ЦК України. Відповідно до цієї норми зобов'язання - це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Згідно з нормою ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (ст. 611 ЦК України). Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків (ч. 1 ст. 626 ЦК України). Договір є обов'язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України). Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 ЦК України). Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України). Одним із видів порушення зобов'язання є прострочення - невиконання зобов'язання в обумовлений сторонами строк. При цьому в законодавстві визначаються різні поняття як "строк дії договору", так і "строк (термін) виконання зобов'язання" (ст.ст. 530, 631 ЦК України). Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Наслідки прострочення позичальником повернення позики визначено у ст. 1050 ЦК України. Якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу (ч. 2 ст. 1050 ЦК України). Зі статуту публічного акціонерного товариства комерційного банку "Приватбанк" (а.с.16) вбачається, що ПАТ КБ "Приватбанк" є правонаступником закритого акціонерного товариства комерційного банку "Приватбанк". З матеріалів справи вбачається, що при укладенні 07.09.2006 року договору споживчого кредиту № DNH4KS30900974 між ЗАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON], останній надав згоду, що заява разом із запропонованими банком Умовами надання споживчого кредиту фізичним особам, тарифами складає між позичальником і банком кредитний договір, засвідчивши її своїм підписом (а.с.7-11). Відповідно до укладено договору споживчого кредиту («Розстрочка») (Стандарт) №DNH4KS30900974 від 07.09.2006 року, позичальнику надано споживчий кредит у сумі 6031,36 грн. строком на 24 місяців - з 27.07.2006 року по 08.09.2008 року з умовами сплати за користування кредитом відсотків у розмірі 2,09% на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом, в обмін на зобовязання позичальника поверненню кредиту, сплати процентів в обумовлених у заяві та умовах про надання споживчого кредиту фізичним особам строки, а також сплати комісії, яка зазначена в умовах (а.с.7). З заяви позичальника №DNH4KS30900974 від 07.09.2006 року, яка є складовою частиною кредитного договору, вбачається, що погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: щомісяця в період сплати, за який приймається період з «7» по «14» число кожного місяця, Позичальник повинен надавати Банку грошові кошти (щомісячний платіж) у сумі 323,20 грн. для погашення заборгованості за Кредитом, яка складається із заборгованості за кредитом, відсотків, винагороди, комісії, а також інших витрат згідно з Умовами (а.с.7). Згідно п.4.2 Умов, при порушенні Позичальником зобовязань із погашення Кредит, Позичальник сплачує Банку відсотки за користування Кредитом у подвійному розмірі від розміру зазначеному у тарифах та заяві. Пунктом 4.3 Умов надання споживчого кредиту фізичним особам передбачено, що кошти, отримані від Позичальника для погашення заборгованості по Кредиту, насамперед направляються для відшкодування витрат/збитків Банку згідно п.3.2.11, 3.3.8 цих Умов, далі пені, далі простроченої комісії по Кредиту, далі простроченої винагороди, далі прострочених відсотків по Кредиту, далі простроченої заборгованості за Кредитом, частина суми, що залишилася направляється на погашення заборгованості за кредитом, далі комісії, далі винагороди, далі відсотків, далі кредиту. Остаточне погашення заборгованості за Кредитом виконується не пізніше дати, зазначеної у Заяві. Сума остаточного погашення заборгованості може відрізнятися від суми щомісячного платежу. При несплаті винагороди, комісії згідно Заяви, відсотки і або частини Кредиту до останнього дня Періоду сплати, вони вважаються простроченими. Розрахунком заборгованості (а.с.5-6) підтверджується, що розмір заборгованості відповідача за кредитним договором № DNH4KS30900974 від 07.09.2006 року станом на 06.12.2016 року становить 76571,09 грн., яка складається з: заборгованості за кредитом - 6031,36 грн.; заборгованості зі сплати процентів за користування кредитом - 41590,78 грн.; заборгованості з пені 28948,95 грн. (станом на 06.12.2016 року нараховано пені в розмірі 40907,74 грн., з них 11958,79 грн. пені погашено, в т.ч. списано банком). З копії рішення Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 30.09.2013 року, яке набрало законної сили 11.10.2013 року (а.с.4), вбачається, що з [PERSON] на користь ПАТ КБ "Приватбанк" вказаним рішенням суду стягнута заборгованість за договором № DNH4KS30900974, яка утворилась станом на 03.07.2013 року в розмірі 43876,13 грн., яка складається з: - \~\~6031,36 грн. - заборгованість за кредитом; - \~\~15602,61 грн. - заборгованість по відсоткам за користування кредитом; - \~\~19676,63 грн. пеня за несвоєчасність виконання зобовязань за договором; - \~\~500,00 грн. штраф ( фіксована частина); - \~\~2065,53 грн. штраф ( процентна складова). Позивач в своєму позові просить стягнути з відповідача суму заборгованості у розмірі 34829,71 грн., яка виникла станом на 06.12.2016 року. При цьому позивач зазначає, що складовими вказаної суми є: 32694,96 грн. це різниця заборгованості яка виникла станом на 06.12.2016 року і заборгованістю, яка була стягнута за рішенням Добропільського міськрайонного суду від 30.09.2013 року, не вказуючи при цьому з цього ж вона складається; 500,00 грн. штраф ( фіксована частина), відповідно до п.5.3 Умов та правил надання банківських послуг; 1634,75 грн. штраф ( процентна складова), відповідно до п.5.3 Умов та правил надання банківських послуг. Представник позивача в судове засідання не з»являвся, незважаючи на визнання судом його явки обов»язковою. Розрахунок позивача щодо існування станом на 06.12.2016 року у відповідача за кредитним договором заборгованості в сумі 32694,96 грн. (що розрахована позивачем як різниця заборгованості, що виникла станом на 06.12.2016 року і заборгованістю, яка була стягнута за рішенням Добропільського міськрайонного суду від 30.09.2013 року) суд вважає не вірним. Враховуючи вказане, виходячи з письмових матеріалів наявних в матеріалах справи, суд вважає, що заборгованість відповідача за вказаним кредитним договором станом на 06.12.2016 року складається з суми пені за період з 03.07.2013 року по 06.12.2016 року та суми процентів за користування кредитом за період з 03.07.2013 року по 06.12.2016 року, що сукупно становить суму в розмірі 35260,49 грн. та суми штрафів, передбачених п.5.3 Умов надання споживчого кредиту фізичним особам («Рострочка») («Стандарт»). До вказаного висновку суд приходить виходячи з такого розрахунку. Виходячи зі змісту вищевказаного рішення суду від 30.09.2013 року (а.с.4) та розрахунку заборгованості станом на 06.12.2016 року (а.с.5-6), шляхом математичних розрахунків, суд вважає, що заборгованість [PERSON] за договором №DNH4KS30900974 від 07.09.2006 року станом на 06.12.2016 року становить: 25988,17 грн. (41590,78 - 15602,61) - заборгованість зі сплати процентів за користування кредитом за період з 03.07.2013р. по 06.12.2016р., де 41590,78 грн. це сума нарахованих процентів за користування кредитом станом на 06.12.2016 року (а.с.6 зворотній бік); 15602,61 грн. це сума нарахованих станом на 03.07.2013 року процентів за користування кредитом, яка стягнута за рішенням суду від 30.09.2013 року (а.с.4). 9272,32 грн. (40907,74 - 19676,63 11958,79 грн.) - пеня за несвоєчасність виконання зобовязань за договором за період з 03.07.2013р. по 06.12.2016 року , де 40907,74 грн. це сума нарахованої пені станом на 06.12.2016 року (а.с.6 зворотній бік); 19676,63грн. це сума нарахованої пені станом на 03.07.2013 року, яка стягнута за рішенням суду від 30.09.2013 року (а.с.4); 11958,79 грн. це сума пені нарахованої станом на 06.12.2016 року, яка погашена, в т.ч.списана (а.с.6 зворотній бік). Відповідно до вимог ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, при цьому доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно з вимогами ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних або юридичних осіб, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Проаналізувавши зібрані та дослідженні по справі докази, виходячи з того, що суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог, суд прийшов до висновку, що вимоги позивача про стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором підлягають частковому задоволенню виходячи з такого. Судом встановлено, що відповідач є зареєстрованим за адресою Донецька обл.., м.Білозерське, вул..Південна, 7/22 з 16.11.2011 року, що підтверджується копією паспорта відповідача (а.с.12) та повідомленням з виконавчого комітету Білозерської міської ради №02/02-139 від 08.02.2017р. (а.с.20). Враховуючи наведене, суд вважає, що на договірні правовідносини між сторонами у справі розповсюджується дія Закону України від 2 вересня 2014 року № 1669-VII «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції». Відповідно до ст. 2 Закону України від 2 вересня 2014 року № 1669-VII «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції», на час проведення антитерористичної операції забороняється нарахування пені та/або штрафів на основну суму заборгованості із зобов'язань за кредитними договорами та договорами позики з 14 квітня 2014 року громадянам України, які зареєстровані та постійно проживають або переселилися у період з 14 квітня 2014 року з населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція, а також юридичним особам та фізичним особам - підприємцям, що проводять (провадили) свою господарську діяльність на території населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція. Згідно з Переліком населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, затвердженим розпорядженням Кабінету Міністрів України від 02 грудня 2015 року №1275-р, до таких населених пунктів віднесено і м.Білозерське Донецької обл.., де зареєстрований відповідач. Враховуючи наведене, суд вважає, що позовні вимоги в частині стягнення пені за період з 14.04.2014 року по 06.12.2016 року та штрафів задоволенню не підлягають на підставі ст..2 ЗУ «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції». Також не підлягає стягненню штрафи, які нараховані відповідно до 5.3 Умов та Правил надання банківських послуг, так як вони нараховані після 14.04.2014 року. Таким чином, розмір пені, який підлягає стягненню з позивача становить 1685,33 грн. виходячи з наступного розрахунку: 40907,74 грн. 19676,63 грн. 19545,78 грн., де: 40907,74 грн. пеня нарахована станом на 06.12.2016 року 19676,63 грн. пеня нарахована станом на 03.07.2013 року 19545,78 грн. - пеня нарахована в період з 15.04.2014 року по 06.12.2016 року (40907,74 грн 21361,96 грн.), тобто в період дії ЗУ від 2 вересня 2014 року № 1669-VII «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції». Пеня в розмірі 1685,33 грн. є такою, що нарахована в період з 03.07.2013 року по 14.04.2014 року. Зважаючи на викладене, позовні вимоги позивача підлягають задоволенню в розмірі 27673,50 грн., з яких: 25988,17 грн. - заборгованість зі сплати процентів за користування кредитом за період з 03.07.2013р. по 06.12.2016р.; 1685,33 грн. - пеня за несвоєчасність виконання зобовязань за договором за період з 03.07.2013р. по 14.04.2014 року. В решті позовних вимог ПАТ КБ «Приватбанк» необхідно відмовити. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд виходить з наступного. Згідно ч. 1\~ст. 88 ЦПК України\~стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Згідно п.36 постанови Пленуму ВССУ № 10 від 17.10.2014 року «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» вбачається, що вимога пропорційності присудження судових витрат при частковому задоволенні позову (частина перша статті 88 ЦПК) застосовується незалежно від того, за якою ставкою сплачено судовий збір, (наприклад, його сплачено за мінімальною ставкою, визначеною Законом\~№ 3674-VI). Враховуючи вищевказані положення ЦПК України, а також розяснення постанови Пленуму ВССУ № 10 від 17.10.2014 року «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах», суд вважає, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в сумі 1271,26 гривень, пропорційно до розміру задоволених позовних вимог (79,45 %). Решту судового збору в сумі 328,74 гривень слід залишити за позивачем.

Outcome: approved