Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-16 00:00:00

Позивач ПАТ "Дельта Банк" звернувся до суду з позовом до відповідачів [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] про звернення стягнення на предмет іпотеки, мотивуючи свої вимоги тим, що 22.06.2006 року між ВАТ "Кредитпромбанк", правонаступником якого є ПАТ "Кредитпромбанк", та відповідачем [PERSON] був укладений Кредитний договір № 8_49.28/173/С-П-06 на суму 35000, 00 доларів США із сплатою 10, 66 % річних із строком повернення до 22.06.2016 року. 26.06.2013 року між ПАТ "Кредитпромбанк" та ПАТ "Дельта Банк" був укладений Договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитами, відповідно до якого в порядку, обсязі та на умовах, визначених даним Договором, ПАТ "Кредитпромбанк" передає (відступає) ПАТ "Дельта Банк" права вимоги за кредитними та забезпечувальними договорами, внаслідок чого АТ "Дельта Банк" замінює АТ "Кредитпромбанк" як кредитора (стає новим кредитором) у зазначених зобов"язаннях, а внаслідок передачі від АТ "Кредитпромбанк" до АТ "Дельта Банк" прав вимоги до боржників, до позивача переходить (відступається) право вимагати від боржників повного, належного та реального виконання обов"язків за кредитними та забезпечувальними договорами. З метою забезпечення виконання грошових зобов"язань за вказаним Кредитним договором між ВАТ "Кредитпромбанк", правонаступником якого є ПАТ "Кредитпромбанк", та [PERSON], [PERSON], [PERSON] 22.06.2006 року був укладений Іпотечний договір, відповідно до умов якого відповідачі передали в іпотеку Банку нерухоме майно, а саме квартиру [ADDRESS]. Банк свої зобовязання виконав у повному обсязі, кредит надав, але відповідач свої зобовязання належним чином не виконує, кредит та відсотки в повному обсязі не сплачує, у зв"язку з чим виникла заборгованість у розмірі 349739, 17 грн. На підставі викладеного Банк вимушений звернутися до суду з даним позовом, в якому просить суд стягнути з [PERSON] на користь Банку заборгованість за кредитним договором у розмірі 349739, 17 грн., а також в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором звернути стягнення на предмет іпотеки, що належить на праві власності [PERSON], [PERSON], [PERSON], а також стягнути з відповідачів судові витрати по справі. Ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 17.02.2015 року провадження по цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" до [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] про звернення стягнення на предмет іпотеки в частині позовних вимог до [PERSON] - закрити у звязку із смертю відповідача. В судове засідання представник позивача не з"явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, в своїй заяві просить розглядати справу у його відсутність. Суд вважає можливим розглядати справу у відсутності представника позивача, за наявних у справі матеріалів. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги не визнали, просили відмовити в їх задоволенні. Представник відповідачів у судовому засіданні позовні вимоги не визнав, пояснив, що на даний час діє мораторій на звернення стягнення на житлові приміщення. Крім того, вважає, що у зв"язку із смертю боржника [PERSON] кредитні зобов"язання припинилися, а тому підстав для задоволення позову немає. На підставі викладеного представник відповідачів просив у задоволенні позовних вимог відмовити повністю. Вислухавши пояснення відповідачів, представника відповідачів, вивчивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ПАТ "Дельта Банк" не підлягають задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що 22.06.2006 року між ВАТ "Кредитпромбанк", правонаступником якого є ПАТ "Кредитпромбанк", та [PERSON] був укладений Кредитний договір № 8_49.28/173/С-П-06 на суму 35000, 00 доларів США із сплатою 10, 66 % річних із строком повернення до 22.06.2016 року. 26.06.2013 року між ПАТ "Кредитпромбанк" та ПАТ "Дельта Банк" був укладений Договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитами, відповідно до якого в порядку, обсязі та на умовах, визначених даним Договором, ПАТ "Кредитпромбанк" передає (відступає) ПАТ "Дельта Банк" права вимоги за кредитними та забезпечувальними договорами, внаслідок чого АТ "Дельта Банк" замінює ПАТ "Кредитпромбанк" як кредитора (стає новим кредитором) у зазначених зобов"язаннях, а внаслідок передачі від ПАТ "Кредитпромбанк" до АТ "Дельта Банк" прав вимоги до боржників, до позивача переходить (відступається) право вимагати від боржників повного, належного та реального виконання обов"язків за кредитними та забезпечувальними договорами. З метою забезпечення виконання грошових зобов"язань за вказаним Кредитним договором 22.06.2006 року між ВАТ "Кредитпромбанк", правонаступником якого є ПАТ "Кредитпромбанк", та відповідачами [PERSON], [PERSON] та [PERSON] був укладений Іпотечний договір № 33/173/П/3-06, відповідно до умов якого відповідачі передали в іпотеку Банку предмет іпотеки, а саме квартиру [ADDRESS]. Згідно із ст. 525, 526 ЦК України зобовязання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору і одностороння відмова від зобовязання не допускається. Відповідно до вимог ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов"язання, на вимогу кредитора зобов"язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір не встановлений договором або законом. Згідно із ст. 629 ЦК України Договір є обов"язковим для виконання сторонами. Як вбачається з письмових матеріалів справи, Банк свої зобов"язання виконав у повному обсязі, а [PERSON] зобов"язання за Кредитним договором у повному обсязі не виконав, у зв"язку з чим виникла заборгованість у розмірі 349739, 17 грн. Частиною 2 статті 1054 ЦК України передбачено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Згідно із вимогами ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлено обов"язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 33 Закону України "Про іпотеку" в разі невиконання боржником основного зобовязання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобовязанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Статтею 7 Закону передбачено, що за рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобов"язанням у повному обсязі або в частині. При розгляді справи було встановлено, що [INFO] [PERSON] помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть. Відповідно до ст.. 1 Закону України "Про іпотеку" іпотекою визнається забезпечення виконання зобов"язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотеко держатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов"язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом. Згідно із ч. 5 ст. 3 Закону іпотека має похідний характер від основного зобов"язання і є дійсною до припинення основного зобов"язання або до закінчення строку дії іпотечного договору. Статтею 608 ЦК України передбачено, що зобов"язання припиняється смертю боржника, якщо воно є нерозривно пов"язаним з його особою і у зв"язку з цим не може бути виконано іншою особою. У випадку смерті боржника за кредитним договором його права і обов"язки за цим договором переходять до спадкоємців, які зобов"язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Якщо іпотекодавець не погоджується забезпечувати виконання зобов"язання новим боржником, договір іпотеки на підставі ч. 1 ст. 523 ЦК України припиняється. Слід зазначити, що така правова позиція закріплена і в судовій практиці, зокрема в постанові Судової палати з цивільних справах Верховного Суду України від 17.04.2013 року у справі № 6-18цс13. За таких обставин аналіз наведених норм дає підстави для висновку про те, що у разі смерті боржника за кредитним договором за наявності спадкоємців відбувається заміна боржника у зобов"язанні, який несе відповідальність у межах вартості майна, одержаного у спадщину. Зважаючи на те, що у зв"язку із смертю боржника кредитні зобов"язання припинилися, а в силу того, що іпотека має похідний характер від основного зобов"язання і є дійсною до припинення основного зобов"язання, заявлені позовні вимоги не можуть бути задоволені. Крім того, з 07.06.2014 року набрав чинності Закон України "Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті", відповідно до умов якого не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) нерухоме майно, яке вважається предметом застави або предметом іпотеки згідно із ст.. 5 Закону України "Про іпотеку", якщо таке майно виступає як забезпечення зобов"язань громадянина України (позичальника або майнового поручителя) за споживчими кредитами, наданими йому кредитними установами - резидентами України в іноземній валюті, та за умови, що таке нерухоме житлове майно використовується як місце постійного проживання позичальника/майнового поручителя, за умови, що у позичальника або майнового поручителя у власності не знаходиться інше нерухоме житлове майно і загальна площа такого нерухомого майна не перевищує 140 кв.м. для квартири та 250 кв.м. для жилого будинку. Як встановлено при розгляді справи, відповідачі не є суб"єктами Закону України "Про засади запобігання і протидії корупції", належна їм квартира має загальну площу 57, 00 кв.м., іншого нерухомого майна у власності відповідачів не встановлено. Предмет іпотеки, на який позивач просить звернути стягнення, підпадає під дію Закону України "Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті" та не може бути примусово стягнутий (відчужений) без згоди власника, а згоди власника на звернення стягнення надано не було. Враховуючи те, що протягом дії вказаного вище Закону інші Закони України з питань майнового забезпечення кредитів діють з урахуванням його норм, у суду відсутні підстави для задоволення позову на даний час. Аналізуючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги Банку є безпідставними та необґрунтованими, а тому такими, що не підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed