Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-05 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з вищевказаним позовом, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що він є землекористувачем земельної ділянки площею 0,1250 га, що розташована за адресою: [ADDRESS] . Зазначена ділянка була надана позивачу згідно рішення виконкому Зеленівської селищної ради №23 від 04.08.1992 року. Відповідно до заяви та договору на виконання топографо-географічних робіт у відповідності з рішенням Зеленівської селищної ради №3258 від 21.03.2008 року в квітні 2008 року ДП «Херсонгеоінформ» виконало роботи по розробці технічної документації щодо складання державного акту на право власності на земельну ділянку площею 0,1049 га для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд за адресою: [ADDRESS] . При оформлені межі земельної ділянки були враховані площі та межі суміжних земельних ділянок по [ADDRESS] - [PERSON] , по [ADDRESS] - [PERSON] та по [ADDRESS] - [PERSON] , на які видані державні акти на право власності у 1997 році. За результатами виконаних робіт, встановлено площу земельної ділянки позивача по [ADDRESS] , яка становить 0,1049 га. З вищенаведеного виходить, що фактично теперішній розмір земельної ділянки позивача (0,1049 га) менший, аніж зазначений розмір у рішенні виконкому Зеленівської селищної ради №23 від 04.08.1992 року (0,1250 га). По сусідству із земельною ділянкою позивача, а саме за адресою [ADDRESS] , знаходиться земельна ділянка відповідача [PERSON] [PERSON] не може вільно користуватися своєю земельною ділянкою, оскільки її частина знаходиться на ділянці відповідача. У зв`язку з цим, позивач просить усунути перешкоди у користуванні земельною ділянкою позивача шляхом визначеним судово-технічною експертизою. Стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати. Ухвалами Дніпровського районного суду м.Херсона від 11.01.2016 року, 11.02.2016 року та 24.02.2016 року позовна заява була залишена без руху. Ухвалою Дніпровського районного суду м.Херсона від 10.03.2016 року відкрито провадження у справі. У зв`язку з ліквідацією Суворовського, Дніпровського, Комсомольського районних судів м.Херсона та утворенням Херсонського міського суду Херсонської області відповідно до Указу Президента України від 19 січня 2016 року № 15/2016 «Про ліквідацію та утворення місцевих загальних судів», вказана справа передана до Херсонського міського суду Херсонської області до провадження судді Майдан С.І. 05.12.2016 року представника відповідача [PERSON] - [PERSON] надав до суду заперечення, згідно якого вважає, що позовні вимоги [PERSON] є незаконними, безпідставними та необґрунтованими, а тому необхідно відмовити позивачу в задоволенні позову в повному обсязі. Зазначив, що на підставі рішення Зеленіської селищної ради від 04.11.1997 року №47 [PERSON] було передано в приватну власність земельну ділянку площею 0,1118 га за адресою [ADDRESS] для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських будівель. Позивач був власником земельної ділянки в [ADDRESS] , а не 0,1250 га. Дана земельна ділянка належала йому на підставі державного акту на право власності на землю серії ЯЖ №596927, виданого Зеленівською селищною радою 23.10.2009 року саме на площу 0,1049 га. Відповідність даної земельної ділянки площі підтверджується також Актом про встановлення (відновлення) зовнішніх меж земельної ділянки від 24.12.2008 року, який підписаний позивачем та суміжними землекористувачами, який затверджений селищним головою та начальником управління містобудування та архітектури м.Херсона. В даному акті також міститься запис, що [PERSON] підтверджує достовірність інформації про суміжників та достовірність їх підписів. Позивач попереджений, що можливі в майбутньому витрати пов`язані із виникненням та ліквідацією претензій по межі земельної ділянки, будуть віднесені за його рахунок. Позивачем не було надано жодного належного та допустимого доказу в рахунок обґрунтування ним обставин, зазначених в позові, щодо належності йому на праві власності, або користування його земельною ділянкою, а тому позовні вимоги не підлягають задоволенню. Позовні вимоги позивача також є неконкретизованими, не зрозуміло яким чином треба усунути перешкоди в користуванні земельною ділянкою. Відповідачем надані суду ряд належних та допустимих доказів, які свідчать про те, що ним не були порушені права позивача щодо володіння та користування його земельною ділянкою в тому обсязі та в тих межах, які були ним зазначені в позові зокрема: 23.04.2014 року та 20.10.2016 року топографом ДП «Херсонгеоінформ» [PERSON] , разом із землевласником третьою особою [PERSON] , інженером-землевпорядником Зеленівської селищної ради [PERSON] , виконано перенесення в натуру меж земельної ділянки площею 0,1118 га по [ADDRESS] та було складено Акт обстеження земельної ділянки від 20.10.2016 року, де було встановлено, що межа земельної ділянки [PERSON] по [ADDRESS] із земельною ділянкою [ADDRESS] , яка на даний час належить [PERSON] , відповідає даним їх обмірів на момент приватизації цих земельних ділянок відповідно до технічної документації щодо складання державних актів на право власності на земельні ділянки позивача та відповідача [PERSON] , та на момент укладання договорів купівлі-продажу земельних ділянок [PERSON] та [PERSON] . Отже, фактичний розмір меж земельних ділянок, які належали відповідачам та позивачу, відповідає тим межам, що зазначені в Державних Актах на право власності на земельні ділянки, а також кадастровому плану. Крім того, позивач не є власником земельної ділянки на момент пред`явлення позову та на момент його розгляду, та є неналежним позивачем по справі, оскільки не має право вимоги на усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою, тому необхідно відмовити у задоволені позову. 12.12.2016 року позивач надав до суду позовну заяву про уточнення позовних вимог, в якій зазначив, що згідно рішення виконавчого комітету Зеленівської селищної ради Дніпровського району м.Херсона №23 від 04.08.1992 року позивачу було виділено земельну ділянку під індивідуальне будівництво, площею 0,125 га за адресою: [ADDRESS] . Згідно п.4-4 цього рішення земельна ділянка під індивідуальне будівництво, площею 0,125 га за адресою: [ADDRESS] , була виділена [PERSON] . Проте, через 5 років, згідно рішення виконавчого комітету Зеленівської селищної ради від 04.11.1997 року, та ж сама земельна ділянка під індивідуальне будівництво за адресою: [ADDRESS] , була передана у власність [PERSON] , а згідно того ж рішення земельну ділянку площею 0,15 га за адресою [ADDRESS] , передано у власність [PERSON] . Документально підтвердженої інформації щодо дотримання вимог закону при проведенні приватизації земельних ділянок громадянами [PERSON] та [PERSON] у позивача не має. Позивач зазначив, що з 1992 року по 2014 рік користувався земельною ділянкою, розмір якої ніколи не змінювався і обґрунтовано вважав, що менший розмір площі земельної ділянки, зазначений ДП «Херсонгеоінформ» в технічній документації, відповідає фактичному початковому розміру земельної ділянки. Жодного рішення або документу про зменшення розміру виділеної позивачу у 1992 році земельної ділянки не існує. Згідно відповіді Державної податкової інспекції у м.Херсоні Головного управління Міндоходів у Херсонській області від 22.08.2014 року, [PERSON] здійснює оплату земельного податку за земельну ділянку загальною площею 0,125 га, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Влітку 2014 року [PERSON] самовільно зніс огорожу, згідно розмітки на місцевості, яку виконав землевпорядник ще у 1992 році. Після чого [PERSON] встановив бетону огорожу, відібравши у позивача частину ділянки шириною близько 4 метрів та довжиною 50 метрів. З моменту приватизації відповідачами [PERSON] та [PERSON] своїх земельних ділянок у 1997 році, до 2014 року до [PERSON] ніяких претензій з приводу фактично існуючих на той час меж земельних ділянок ніхто не заявляв. У зв`язку з викладеним, позивач просить визнати недійсним та скасувати Державний акт на право власності на земельну ділянку, виданий [PERSON] на підставі рішення Зеленівської селищної ради Дніпровського району м.Херсона №47 від 04.11.1997 року, зареєстрований в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю, та скасувати державну реєстрацію зазначеної земельної ділянки; визнати недійсним та скасувати Державний акт на право власності на земельну ділянку, виданий [PERSON] на підставі рішення Зеленівської селищної ради Дніпровського району м.Херсона №47 від 04.11.1997 року, зареєстрований в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю, та скасувати державну реєстрацію зазначеної земельної ділянки; визнати недійсним та скасувати Державний акт на право власності на земельну ділянку, площею 0,1049 га, виданий [PERSON] на підставі рішення Зеленівської селищної ради Дніпровського району м.Херсона №258 від 21.03.2008 року, зареєстрований в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю, та скасувати державну реєстрацію зазначеної земельної ділянки; поновити стан земельної ділянки, площею 0,125 га за адресою: [ADDRESS] , який існував до порушення прав, з моменту її виділення позивачу, згідно рішення Зеленівської селищної ради Дніпровського району м.Херсона №23 від 04.08.1992 року. 23.03.2017 року представник відповідача [PERSON] - [PERSON] надала до суду заяву про застосування строків позовної давності. Зазначила, що позивачем земельну ділянку за адресою: [ADDRESS] , було отримано у приватну власність, згідно державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯЖ №596927, виданого Зеленівською селищною радою 23.10.2009 року та зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі. Крім цього, позивачем було здійснено відчуження зазначеної земельної ділянки, що підтверджується договором купівлі-продажу земельної ділянки від 23.01.2014 року. Таким чином, саме із дати отримання державного акту на спірну земельну ділянку, почав спливати термін позовної давності щодо будь-яких претензій [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Відповідач вважає, що до позовної заяви [PERSON] необхідно застосувати строк позовної давності та відмовити у задоволені позову. 20.03.2017 року Виконавчий комітет Зеленівської селищної ради надав до суду заперечення, згідно якого просив відмовити в задоволенні позовних вимог в зв`язку з безпідставністю та необґрунтованістю в повному обсязі. Заперечув стосовно задоволення позовних вимог, так як вважав, що позовні вимоги позивача є незаконними, безпідставними та необґрунтованими, оскільки позивач не надав суду необхідних та допустимих належних доказів, якими мотивує обставини, викладені в позовній заяві, тому необхідно відмовити позивачу в задоволені позову в повному обсязі. По-перше, на час звернення до суду [PERSON] не є власником земельної ділянки по [ADDRESS] . Згідно договору купівлі-продажу від 23.01.2014 року [PERSON] продав [PERSON] земельну ділянку площею 0,1049 га по [ADDRESS] . Даний договір купівлі-продажу посвідчений приватним нотаріусом Херсонського міського нотаріального округу Комаренко А.М. На момент вчинення правочину продавець усвідомлював значення своїх дій, а конкретно [PERSON] за власною волею продав земельну ділянку площею 0,1049 га по [ADDRESS] , яку він отримав в приватну власність в порядку реалізації права на безоплатну приватизацію, що підтверджує державний акт серії ЯЖ № 596927 від 23.10.2009. По-друге, рішенням виконавчого комітету Зеленівської селищної ради від 04.08.1992 № 23 [PERSON] була виділена земельна ділянка площею 0,1250 га для індивідуального будівництва жилого будинку по [ADDRESS] без виготовлення землевпорядної документації. На підставі рішення селищної ради від 21.03.2008 року № 258 гр. [PERSON] надавався дозвіл на розробку технічної документації із землеустрою щодо передачі у власність земельної ділянки площею 0,1250 га для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд по [ADDRESS] . ДП «Херсонгеоінформ» на момент розроблення технічної документації із землеустрою щодо складання державного акту на право власності на зазначену земельну ділянку згідно матеріалів геодезичного обміру визначило фактичну площу земельної ділянки у розмірі 0,1049 га по [ADDRESS] . По-третє, відповідно до ст.256 ЦК України, позовна давність-це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Отже, позивач [PERSON] довідався про порушення свого права не пізніше 2009 року, а звернувся до суду із позовною вимогою про визнання недійсними державних актів на земельні ділянки після того як, він не має ніякого відношення до спірної земельної ділянки, та, окрім того, пропустивши строк позовної давності. По-четверте, визнання недійсним державного акту на право власності на землю як правовстановлюючого документа без оспорення рішення, що надало право на отримання цього акту та визнання дій щодо цього факту незаконними не передбачено законом. Звернувшись до суду з даним позовом [PERSON] не оспорював підстави видачі відповідачам державних актів на право власної на земельні ділянки, а обмежився лише доводами, що видача державних актів на його думку є порушенням вимог Закону. Відповідачі [PERSON] , [PERSON] на законних підставах отримали державні акти на право власності на земельні ділянки по [ADDRESS] та [ADDRESS] . [PERSON] в подальшому реалізував це право шляхом відчуження земельної ділянки по [ADDRESS] на користь іншої особи [PERSON] . Також, останній у відповідності до чинного законодавства та на підставі договору купівлі-продажу земельної ділянки від 25.10.2013 року замовив в ДП «Херсонгеоінформ» відведення в натурі меж земельної ділянки площею 0,1118 га по [ADDRESS] . 23.05.2017 року третя особа з самостійними вимогами [PERSON] подала до суду позов до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, Виконавчий комітет Зеленівської селищної ради Дніпровського району м.Херсона, Херсонське державне підприємство «Херсонгеоінформ», Головне управління Держгеокадастру у Херсонській області про визнання недійсними та скасування державних актів про право власності на земельні ділянки. Свої вимоги обґрунтувала тим, що згідно рішення виконавчого комітету Зеленівської селищної ради Дніпровського району м.Херсона №23 від 04.08.1992 року [PERSON] було виділено земельну ділянку під індивідуальне будівництво, площею 0,125 га за адресою: [ADDRESS] . Згідно п.4-4 цього рішення земельна ділянка під індивідуальне будівництво, площею 0,125 га за адресою: [ADDRESS] , була виділена [PERSON] . Проте, через 5 років, згідно рішення виконавчого комітету Зеленівської селищної ради від 04.11.1997 року, та ж сама земельна ділянка під індивідуальне будівництво за адресою: [ADDRESS] , була передана у власність [PERSON] , а згідно того ж рішення земельну ділянку площею 0,15 га за адресою [ADDRESS] , передано у власність [PERSON] [PERSON] отримано відповідь з ДП "Херсонгеоінформ" №1/34 від 03.01.2015 року, згідно якої: ''...відповідно до заяви та договору на виконання топографо-геодезичних робіт гр. [PERSON] , та у відповідності з рішенням Зеленівської селищної ради №258 від 21.03.2008 p., в квітні 2008 року ДП "Херсонгеоінформ виконало роботи по розробці технічної документації щодо складання державного акта на право власності на земельну ділянку площею, 0,1049 га для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд за адресою: [ADDRESS] . При формуванні межі земельної ділянки по [ADDRESS] були враховані площі та межі суміжних ділянок по [ADDRESS] гр. [PERSON] , по [ADDRESS] гр. [PERSON] та по [ADDRESS] гр. [PERSON] , на які видані державні акти на право власності у 1997 році. За результатами виконаних робіт встановлено площу земельної ділянки по [ADDRESS] , яка становить 0,1049 га. Межа земельної ділянки встановлена не по фактичному місцезнаходженню, але погоджена землекористувачем гр. [PERSON] та із сумісними землекористувачами, про що складено відповідний акт, який додається". Копій документів з документації по оформленню в приватну власність земельної ділянки гр. [PERSON] до відповіді не надали, посилаючись на конфіденційність інформації, згідно Закону України "Про інформацію". Таким чином, документально підтверджена інформація щодо дотримання вимог закону при проведенні приватизації земельних ділянок громадянами [PERSON] та [PERSON] у третьої особи відсутня. Зазначила, що з 1992 до 2014 року [PERSON] користувався земельною ділянкою, розмір якої ніколи не змінювався і обґрунтовано вважав, що менший розмір площі земельної ділянки, зазначений ДП "Херсонгеоінформ" в технічній документації, відповідає фактичному початковому розміру земельної ділянки. Жодного рішення або документу про зменшення розміру виділеної [PERSON] у 1992 році земельної ділянки не існує. Згідно договору купівлі-продажу №53 від 23.01.2014 року, посвідченому приватним нотаріусом Херсонського міського нотаріального округу Комаренко А.М., третя особа [PERSON] придбала дану земельну ділянку у свого батька - [PERSON] . Право власності на дану земельну ділянку [PERSON] зареєстровано державним реєстратором Комаренко А.М. 23.01.2014 p., індексний номер 10206977. Згідно відповіді Державної податкової інспекції у м.Херсоні Головного управління Міндоходів у Херсонській області від 22.08.2014 року, [PERSON] здійснював оплату земельного податку за земельну ділянку загальною площею 0,125 га, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Громадянин [PERSON] в ДПІ у м. Херсоні ГУ Міндоходів у Херсонській області не є платником орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності. Влітку 2014 року [PERSON] самовільно зніс огорожу, яку встановив сам відразу після отримання земельної ділянки, площею 0,125 га, згідно розмітки на місцевості, яку виконав землевпорядник ще у 1992 році. Після чого [PERSON] встановив бетону огорожу, відібравши у неї частину, ділянки шириною близько 4 метрів та довжиною 50 метрів. Тоді [PERSON] заявив про те, що саме зазначена частина земельної ділянки не належить [PERSON] , і таким чином остання дізналася про порушення її майнових прав. З моменту приватизації відповідачами [PERSON] та [PERSON] своїх земельних ділянок у 1997 році, до 2014 року до батька [PERSON] - [PERSON] ніяких претензій з приводу фактично існуючих на той час меж земельних ділянок ніхто не заявляв. У зв`язку з цим, третя особа просила визнати недійсним та скасувати Державний акт на право власності на земельну ділянку (серія та номер невідомі) виданий: - [PERSON] на підставі рішення Зеленівської селищної ради Дніпровського району м. Херсона №47 від 04.11.1997 року, зареєстрований в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю, та скасувати державну реєстрацію зазначеної земельної ділянки; - [PERSON] на підставі рішення Зеленівської селищної ради Дніпровського району м. Херсона №47 від 04.11.1997 року, зареєстрований в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та скасувати державну реєстрацію зазначеної земельної ділянки; - [PERSON] на земельну ділянку, площею 0,1049 га, на підставі рішення Зленівської селищної ради Дніпровського району м. Херсона №258 від 21.03.2008 року, зареєстрований в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та скасувати державну реєстрацію зазначеної земельної ділянки. Поновити стан земельної ділянки, площею 0,125 га, за адресою: [ADDRESS] , який існував до порушення прав, з моменту її виділення позивачу - [PERSON] , згідно рішення Зеленівської селищної ради Дніпровського району м. Херсона №23 від 04.08.1992 року. Судові витрати покласти на [PERSON] . Ухвалою суду від 30.05.2017 року позов третьої особи [PERSON] об`єднано в одне провадження з позовними вимогами [PERSON] . Ухвалою суду від 21.12.2017 року розгляд справи призначено за правилами загального позовного провадження зі стадії підготовчого провадження. 26.12.2017 року представник відповідача [PERSON] - [PERSON] надав до суду відзив, згідно якого позовні вимоги [PERSON] не визнаються, вважав їх незаконними, безпідставними та необґрунтованими, просив відмовити позивачу в задоволенні позову в повному обсязі. Зазначив, що на підставі рішення Зеленіської селищної ради від 04.11.1997 року №47 [PERSON] було передано в приватну власність земельну ділянку площею 0,1118 га за адресою [ADDRESS] для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських будівель. 25.10.2013 року у відповідності до договору купівлі-продажу земельної ділянки, право власності на вищенаведену земельну ділянку, яка є предметом даного спору, перейшло до [PERSON] . Тобто, на момент подання даної позовної заяви, відповідач не є власником зазначеної земельної ділянки та в даному процесі поданий до нього, як до неналежного відповідача. Тому з цієї підстави слід відмовити в позові. Позивач був власником земельної ділянки в [ADDRESS] , а не 0,1250 га. Дана земельна ділянка належала йому на підставі державного акту на право власності на землю серії ЯЖ №596927, виданого Зеленівською селищною радою 23.10.2009 року саме на площу 0,1049 га. Відповідність даної площі підтверджується також Актом про встановлення (відновлення) зовнішніх меж земельної ділянки від 24.12.2008 року, який підписаний позивачем та суміжними землекористувачами, який затверджений селищним головою та начальником управління містобудування та архітектури м.Херсона. В даному акті також міститься запис, що [PERSON] підтверджує достовірність інформації про суміжників та достовірність їх підписів. Позивач попереджений, що можливі в майбутньому витрати пов`язані із виникненням та ліквідацією претензій по межі земельної ділянки, будуть віднесені за його рахунок. Окрім того, позивач передав 23.01.2014 року у власність на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Комаренко А.М., земельну ділянку площею 0,1049 в [ADDRESS] , [PERSON] . Позивачем не було надано жодного належного та допустимого доказу в рахунок обґрунтування ним обставин, зазначених в позові, щодо належності йому на праві власності або користування його земельною ділянкою, а тому вимоги позивача не підлягають задоволенню. Позовні вимоги позивача є неконкретизованими, не зрозуміло яким чином треба усунути перешкоди в користуванні земельною ділянкою. Відповідачем надані суду ряд належних та допустимих доказів, які свідчать про те, що ним не були порушені права позивача щодо володіння та користування його земельною ділянкою, в тому обсязі та в тих межах, які були ним зазначені в позові зокрема: 23.04.2014 року та 20.10.2016 року топографом ДП «Херсонгеоінформ» [PERSON] , разом із землевласником третьою особою [PERSON] , інженером-землевпорядником Зеленівської селищної ради [PERSON] , виконано перенесення в натуру меж земельної ділянки площею 0,1118 га по [ADDRESS] та було складено Акт обстеження земельної ділянки від 20.10.2016 року, де було встановлено, що межа земельної ділянки [PERSON] по [ADDRESS] із земельною ділянкою [ADDRESS] , яка на даний час належить [PERSON] , на місцевості не порушена і відповідає даним їх обмірів на момент приватизації даних земельних ділянок відповідно до технічної документації щодо складання державних актів на право власності на земельні ділянки позивача та відповідача [PERSON] , та на даний момент відповідно до договорів купівлі-продажу земельних ділянок [PERSON] та [PERSON] . Отже, фактичний розмір меж земельних ділянок, які належали відповідачам та позивачу, відповідає тим межам, що зазначені в Державних Актах на право власності на земельні ділянки, а також кадастровому плану. Крім того, позивач не є власником майна земельної ділянки на момент пред`явлення позову та на момент його розгляду, та є неналежним позивачем по справі, тому необхідно відмовити у задоволені позову. 26.12.2017 року Виконавчий комітет Зеленівської селищної ради надав до суду пояснення на позовну заяву (аналогічні підстави викладені в запереченнях від 20.03.2017 року). 26.12.2017 року Виконавчий комітет Зеленівської селищної ради надав до суду пояснення на позовну заяву третьої особи [PERSON] . Третя особа по справі заперечує стосовно задоволення позовних вимог гр. [PERSON] , так як вважає, що позовні вимоги третьої особи є незаконними, безпідставними та необґрунтованими, оскільки третя особа не надала суду необхідних до допустимих належних доказів, якими мотивує обставини, вкладені в позовній заяві, тому, необхідно відмовити третій особі в задоволені цього позову в повному обсязі з наступних підстав. По-перше. Згідно договору купівлі-продажу від 23.01.2014 року гр. [PERSON] придбала земельну ділянку площею 0,1049 га по [ADDRESS] . Даний договір купівлі-продажу посвідчений приватним нотаріусом Херсонського міського нотаріального округу Комаренко А.М. На момент вчинення правочину гр. [PERSON] усвідомлювала значення своїх дій, а саме вона придбала земельну ділянку площею 0,1049 по [ADDRESS] . По-друге. Посилання на неправомірність рішень виконавчого комітету 1997 року про передачу земельних ділянок гр. [PERSON] , [PERSON] безпідставні, оскільки у гр. [PERSON] лише в 2014 році на підставі правочину виникла приватна власність на земельну ділянку у тих розмірах, що зазначено в договорі купівлі-продажу, а саме 0,1049 га. Тому безпідставні ствердження, що існують перешкоди в користуванні частиною її земельної ділянки. По-третє. Визнання недійсним державного акту на право власності як правовстановлюючого документа без оспорення рішення, що надало право на отримання цього акту, та визнання дій щодо цього факту незаконними не передбачено законом. [PERSON] реалізував своє право шляхом відчуження земельної ділянки по [ADDRESS] на користь іншої особи гр. [PERSON] [PERSON] також реалізував це право шляхом відчуження земельної ділянки по [ADDRESS] на користь третьої особи по справі [PERSON] . У зв`язку з вкладеним, третя особа просила відмовити в задоволені позовних вимог [PERSON] в зв`язку з безпідставністю та необґрунтованістю в повному обсязі. 29.12.2017 року представник відповідача [PERSON] - [PERSON] надала до суду відзив на позовну заяву, згідно якого просила відмовити у задоволенні позову з підстав необґрунтованості та пропущення строку позовної давності. Згідно договору купівлі-продажу земельної ділянки від 25.10.2013 року [PERSON] передав земельну ділянку № [NUMBER] площею 0,118 га, що розташована за адресою [ADDRESS] , кадастровий номер 6510165600:02:001:0207, цільове призначення якої - для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд, а покупець, [PERSON] , прийняв земельну ділянку у власність. [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу земельної ділянки від 25.10.2013 року було здійснено перенесення в натуру меж земельної ділянки за адресою [ADDRESS] , що підтверджується Актом від 23.04.2014. Межі зазначеної земельної ділянки були встановлені у відповідності до договору купівлі-продажу земельної ділянки від 25.10.2013 року та технічної документації із землеустрою. Також з витягу Державного земельного кадастру про земельну ділянку за адресою [ADDRESS] відомості про обмеження у використанні земельних ділянок, та межі зазначеної ділянки не порушують межі земельної ділянки за адресою [ADDRESS] , яка з 23.01.2014 року належить [PERSON] [PERSON] земельну ділянку за адресою [ADDRESS] , було отримано у приватну власність, згідно державного акту про право власності на земельну ділянку серії ЯЖ №596927, виданого Зеленівською селищною радою 23.10.2009 року. Саме із дати отримання державного акту на спірну земельну ділянку, почав спливати термін позовної давності щодо будь-яких претензій [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Відповідач вважає, що до позовної заяви [PERSON] необхідно застосувати строк позовної давності та відмовити у задоволені позову. 29.12.2017 року представник відповідача [PERSON] - [PERSON] надала до суду відзив на заяву третьої особи з самостійними вимогами. Згідно договору купівлі-продажу земельної ділянки від 25.10.2013 року [PERSON] передав земельну ділянку № [NUMBER] площею 0,118 га, що розташована за адресою [ADDRESS] , кадастровий номер 6510165600:02:001:0207, цільове призначення якої - для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд, а покупець, [PERSON] , прийняв земельну ділянку у власність. [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу земельної ділянки від 25.10.2013 року було здійснено перенесення в натуру меж земельної ділянки за адресою [ADDRESS] , що підтверджується Актом від 23.04.2014. Межі зазначеної земельної ділянки були встановлені у відповідності до договору купівлі-продажу земельної ділянки від 25.10.2013 року та технічної документації із землеустрою, не порушуючи межі суміжних землекористувачів. На даний час [PERSON] вже здійснив забудову земельної ділянки [ADDRESS] . Згідно договору купівлі-продажу земельної ділянки від 23.01.2014 року продавець [PERSON] передав земельну ділянку № [NUMBER] , площею 0,1049 га, а покупець [PERSON] прийняла вказану ділянку у власність. У позові зазначено, що [PERSON] відібрав у позивача частину належної їй земельної ділянки, але зазначену обставину жодним доказом не підтвердила. Представник відповідача просила відмовити у задоволенні позову третьої особи з самостійними вимогами з підстав необґрунтованості позову. Ухвалою суду від 01.06.2018 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду. 14.06.2021 року представник Головного управління Держгеокадастру у Херсонській області надав до суду пояснення, згідно якого просив відмовити у задоволенні позовних вимог [PERSON] повністю. З позовними вимогами [PERSON] не погоджуються, їх не визнають, вважає їх такими, що порушують чинні норми матеріального права у сфері земельного законодавства, не підлягають задоволенню, а предмет спору у вказаній справі є фактично відсутній, у зв`язку із його матеріально-правовими особливостями і процедурним процесом набуття, переходу і припинення. Щодо позовних вимог в частині скасування державних актів про право власності на земельну ділянку, зазначив, що на момент виникнення спору про право, зазначеного стороною позивача, у позивача відсутні реальні правові підстави скасування державних актів на земельну ділянку, вказану у позові, а відтак підстави для задоволення самого позову в частині скасування, оскільки державний акт є результатом вчинення дій (їх наслідок), тобто правочин, і насамперед, підлягає з`ясуванню обставин процедури набуття на момент виникнення спору про право. Щодо визнання недійсним державних актів про право власності на земельну ділянку, то на момент діючих норм законодавства право власності на земельну ділянку оформлено позивачем із отриманням норм і форм правочину, підстав для визнання недійсним, нікчемним або фіктивним державного акту як правочину відсутні. З матеріалів позовної заяви і додатків до неї, вбачається наявність грубих порушень позивачем матеріального права в частині належного документального оформлення предмету спору. До того ж, позивачем не конкретизовано ідентифікуючі дані державних актів (як правочинів), що підлягають, на його думку, скасуванню, та не конкретизовано (не визначено) спосіб захисту порушених прав, що є порушенням вимог ч.6 ст.177 ЦПК України. Позивач [PERSON] та його представник [PERSON] в судовому засіданні позов з урахуванням уточнень підтримали, просили його задовольнити в повному обсязі. Проти задоволення позову третьої особи не заперечували. Представник відповідача [PERSON] - [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги [PERSON] та позов третьої особи не визнав, просив відмовити у їх задоволенні з підстав, викладених у відзиві. Відповідач [PERSON] та його представник [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги [PERSON] та позов третьої особи не визнали, просили відмовити у їх задоволенні з підстав, викладених у відзивах. Третя особа - [PERSON] в судовому засіданні заявленим нею позов підтримала, просила його задовольнити з підстав, викладених у ньому. Проти задоволення позову [PERSON] не заперечувала. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про розгляд справи повідомлявся у встановленому законом порядку. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, заперечував проти їх задоволення. В останнє судове засідання не з`явився, надав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги не визнав, заперечував проти їх задоволення. Представник третьої особи - Херсонської міської ради (правонаступник Виконавчого комітету Зеленівської селищної ради) в судове засідання не з`явився, про розгляд справи повідомлявся у встановленому законом порядку. Представник третьої особи - ХДП «Херсонгеоінформ» в судове засідання не з`явився, надав до суду заяву про розгляд справи у їх відсутність, при вирішенні справи покладався на розсуд суду. Представник третьої особи - Головного управління Держгеокадастру у Херсонській області в судове засідання не з`явився, про розгляд справи повідомлявся у встановленому законом порядку. Заслухавши осіб, що приймали участь у справі, дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що відповідно до витягу з рішення №23 Виконавчого комітету Зеленівською селищною радою народних депутатів Дніпровського району м.Херсона від 04.08.1992 року виділено земельну ділянку площею 0,1250 га за адресою [ADDRESS] [PERSON] для індивідуального будівництва на підставі документів відповідно до земельного законодавства. Згідно витягу з рішення №47 Виконавчого комітету Зеленівською селищною радою народних депутатів Дніпровського району м.Херсона від 04.11.1997 року передано земельну ділянку в приватну власність [PERSON] площею 0,1118 га за адресою [ADDRESS] , який мешкає [ADDRESS] . На підставі державного акту про право власності на землю серії ІІ-ХС №006139 від 27.11.1997 року [PERSON] , на підставі рішення виконавчого комітету Зеленівської селищної Ради народних депутатів Дніпровського району м.Херсона від 04.11.1997 року за №47, передано у приватну власність земельну ділянку площею 0,1458 га в межах згідно з планом. Земельна ділянка розташована на території [ADDRESS] . Землю передано для будівництва та обслуговування жилого будинку і господарських будівель. Згідно витягу із рішення Зеленівської селищної ради від 21.03.2008 року №258 надано дозвіл на виготовлення технічної документації щодо складання державних актів на право власності на земельні ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і гаражного будівництва (присадибні ділянки) громадянам згідно з додатком №1, а саме [PERSON] земельну ділянку площею 0,1250 га по [ADDRESS] . Відповідно до акту про встановлення (відновлення) зовнішніх меж земельної ділянки від 24.12.2008 року, який підписаний [PERSON] та суміжними землекористувачами, який затверджений селищним головою та начальником управління містобудування та архітектури м.Херсона, виконано встановлення (відновлення) в натурі меж земельної ділянки [ADDRESS] . В даному акті також міститься запис, що [PERSON] підтверджує достовірність інформації про суміжників та достовірність їх підписів. [PERSON] попереджений, що можливі в майбутньому витрати пов`язані із виникненням та ліквідацією претензій по межі земельної ділянки, будуть віднесені за його рахунок. В судовому засіданні [PERSON] не заперечувався факт підписання зазначеного акту. Згідно акту про передачу межових знаків під нагляд на збереження від 12.05.2009 року [PERSON] , топограф ДП «Херсонгеоінформ» передала, а землекористувач [PERSON] прийняв під нагляд на збереження межові знаки у виді дерев`яних кілків, якими закріплені вершини межі земельної ділянки під №1, 2, 3, 4, 5, 6, 7, 8 (всього 8 штук). Знаки встановлені при відведені земельної ділянки відповідно до технічної документації із землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд в [ADDRESS] . Землекористувач погоджений, що відповідно до ст.211 Земельного коексу України від 25.10.2001 року №2768-ІІІ за самовільне відхилення від проекту землеустрою, знищення межових знаків землекористувач несе відповідальність відповідно до чинного законодавства. Згідно висновку Управління держкомзему у місті Херсоні Херсонської області №02-1584 від 16.07.2009 року, технічна документація із землеустрою щодо складання державного акта на право власності на земельну ділянку площею 0,1049 га [PERSON] для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд за адресою: [ADDRESS] , із земель Зеленівської селищної ради, погоджується за умови усунення зауваження, вказаного у п.9. Відповідно до п.9, огорожу вставити згідно з кадастровим планом земельної ділянки. Згідно договору купівлі-продажу земельної ділянки від 25.10.2013 року, [PERSON] передав, а [PERSON] прийняв земельну ділянку [ADDRESS] , кадастровий номер 6510165600:02:001:0207, цільове призначення якої для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд. Вищевказана земельна ділянка належить продавцю на праві приватної власності на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії ІІ-ХС №006138, виданого Зеленівською селищною радою 27.11.1997 року та зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №612. Право власності [PERSON] зареєстровано 25.10.2013 року, що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №11570030 від 25.10.2013 року. Згідно договору купівлі-продажу земельної ділянки від 23.01.2014 року, посвідченого приватним нотаріусом Херсонського міського нотаріального округу Комаренко А.М., [PERSON] передав у власність [PERSON] земельну ділянку [ADDRESS] . На момент вчинення правочину [PERSON] усвідомлював значення своїх дій за власною волею. Зазначена земельна ділянка належала продавцю на праві приватної власності на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯЖ №596927, виданого Зеленівською селищною радою 23.10.2009 року та зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорі оренди землі за №1АА011856-010971300243. Право власності [PERSON] зареєстровано 23.01.2014 року, що підтверджується Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №16610861 від 23.01.2014 року. Відповідно до акту від 23.04.2014 року перенесено в натурі межі земельної ділянки наданої у власність гр. [PERSON] по [ADDRESS] . Згідно листа ДП «Херсонгеоінформ» №1/34 від 03.01.2015 року на запит від 20.01.2015 року [PERSON] повідомлено, що відповідно до заяви та договору на виконання топографо-географічних робіт у відповідності з рішенням Зеленівської селищної ради №3258 від 21.03.2008 року в квітні 2008 року ДП «Херсонгеоінформ» виконало роботи по розробці технічної документації щодо складання державного акту на право власності на земельну ділянку площею 0,1049 га для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд за адресою: [ADDRESS] . При оформлені межі земельної ділянки були враховані площі та межі суміжних земельних ділянок по [ADDRESS] [PERSON] по [ADDRESS] , [PERSON] та по [ADDRESS] , [PERSON] , на які видані державні акти на право власності у 1997 році. За результатами виконаних робіт, встановлено площу земельної ділянки по [ADDRESS] , яка становить 0,1049 га. Межа земельної ділянки встановлена не по фактичному місцеположенню, але погоджена землекористувачем [PERSON] та із суміжними землекористувачами, про що складений відповідний акт. Копії документів, що запитуються по документації [PERSON] , належить до категорії інформації з обмеженим доступом про інших осіб, що відповідно до ст.21 Закону України «Про інформацію» є конфіденційна та для службового користування. [PERSON] не надав згоду на доступ до інформації, що стосується проектної документації земельної ділянки, власником якої він є. Згідно акту перенесення в натуру проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки від 20.10.2016 року, землевласник: [PERSON] за адресою ділянки: [ADDRESS] , топограф ДП «Херсонгеоінформ» [PERSON] , разом із землевласником [PERSON] , виконано перенесення в натуру меж земельної ділянки площею 0,1118 га по [ADDRESS] , відповідно до договору купівлі-продажу земельної ділянки від 25.10.2013 року за №540 та закріплені на місцевості огорожами кам`яною та із металевої сітки. Відповідно до акту обстеження земельної ділянки від 20.10.2016 року, інженер-землевпорядник Зеленівської селищної ради [PERSON] та топограф ДП «Херсонгеоінформ» [PERSON] , зробили обстеження земельної ділянки за адресою [ADDRESS] , яка знаходиться у власності [PERSON] відповідно до договору купівлі-продажу земельної ділянки від 25.10.2013 року за №540 для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд. Комісія встановила, що межа земельної ділянки [PERSON] по [ADDRESS] із земельною ділянкою [ADDRESS] [PERSON] на місцевості не порушена, відповідає даним їх обмірів на момент приватизації вказаних земельних ділянок згідно до технічної документації щодо складання державних актів на право власності на земельні ділянки [PERSON] та [PERSON] та відповідно до договорів купівлі-продажу земельних ділянок [PERSON] ( [ADDRESS] ) та гр. [PERSON] ( [ADDRESS] ). Згідно з ч.1 ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ст.41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. За змістом ч.2 ст.373 ЦК України право власності на землю гарантується Конституцією України. Право власності на землю (земельну ділянку) набувається і здійснюється відповідно до закону. Відповідно до ст.125 ЗК України, право власності на земельну ділянку виникає після одержання її власником документа, що посвідчує право власності та його державної реєстрації, а відповідно до ст.126 ЗК України таким документом був державний акт, форма якого затверджувалася КМУ. Статті 116, 118 ЗК України передбачають, що громадяни та юридичні особи набувають права власності або права користування земельними ділянками на підставі рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. Державний акт на право приватної власності на землю видається на підставі рішення органу місцевого самоврядування або органу виконавчої влади. Згідно з ч.1 ст. 21 ЦК України суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси. Частинами 1, 2 ст.152 ЗК України передбачено, що держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю. Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Відповідно до ч.1 ст.393 ЦК України правовий акт органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, який не відповідає законові і порушує права власника, за позовом власника майна визнається судом незаконним та скасовується. Відповідно до ч.1 ст.393 ЦК України, якщо інше не встановлено законом, власник майна, права якого порушені внаслідок видання правового акта органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування, має право вимагати відновлення того становища, яке існувало до видання цього акта. У разі неможливості відновлення попереднього становища власник має право на відшкодування майнової та моральної шкоди. Відповідно до ч.ч.2,5 ст.158 ЗК України, виключно судом вирішуються земельні спори з приводу володіння, користування і розпорядження земельними ділянками, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб, а також спори щодо розмежування територій сіл, селищ, міст, районів та областей. У разі незгоди власників землі або землекористувачів з рішенням органів місцевого самоврядування, центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин, спір вирішується судом. Відповідно до ч.2 ст.90 ЗК України, порушені права власників земельних ділянок підлягають відновленню в порядку, встановленому законом. Відповідно до ч.1 ст.155 ЗК України, у разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акта, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним. Державний акт на право власності на земельну ділянку є правовстановлюючим документом, який видається на підставі рішення відповідного органу місцевого самоврядування, тому вимога про скасування державного акта на право приватної власності на земельну ділянку є похідною й залежить від доведеності незаконності рішення органу місцевого самоврядування, на підставі якого виданий оспорюваний державний акт. Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в абзаці другому пункту 2 постанови від 16 квітня 2004 року №7 "Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ" виходячи з положень статей 8, 124 Конституції України, статей 26, 30, 87-90, 97, 100, 102, 118, 123, 128, 143-146, 149, 151, 153-158, 161, 210, 212 ЗК України, глав 27, 33, 34 ЦК України, ст. 15 ЦПК України, ст. 12 ГПК України судам підвідомчі (підсудні) справи за заявами, зокрема, з приводу володіння, користування, розпорядження земельними ділянками, що перебувають у власності громадян чи юридичних осіб, і визнання недійсними державних актів про право власності та право постійного користування земельними ділянками. У Постанові Верховного Суду України від 8 червня 2011 року зазначено, що державний акт на право власності на земельну ділянку є правовстановлюючим документом, який видається на підставі рішення відповідного органу місцевого самоврядування, тому вимога про скасування державного акту на право приватної власності на земельну ділянку є похідною й залежить від доведеності незаконності рішення органу місцевого самоврядування, на підставі якого виданий оспорюваний державний акт. Як встановлено судом, що рішенням виконавчого комітету Зеленівської селищної ради від 04.08.1992 року №23 гр. [PERSON] була виділена земельна ділянка площею 0,1250 га для індивідуального будівництва жилого будинку по [ADDRESS] без виготовлення землевпорядної документації. На підставі рішення селищної ради від 21.03.2008 року № 258 гр. [PERSON] надавався дозвіл на розробку технічної документації із землеустрою щодо передачі у власність земельної ділянки площею 0,1250 га для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд по [ADDRESS] . ДП «Херсонгеоінформ» на момент розроблення технічної документації із землеустрою щодо складання державного акту на право власності на зазначену земельну ділянку згідно матеріалів геодезичного обміру була визначена фактична площа земельної ділянки 0,1049 га по [ADDRESS] . Також відповідно до матеріалів технічної документації із землеустрою [PERSON] особисто підписував: - акт про встановлення /відновлення/ зовнішніх меж земельної ділянки, яка передається у власність, де чітко відображені встановлені межі, що не відповідають існуючій огорожі; - акт про передачу межових знаків на збереження свідчить проте, що гр. [PERSON] попереджений за самовільне відхилення від розробленої документації та за знищення межових знаків несе відповідальність відповідно до чинного законодавства. Тому, твердження [PERSON] , що існують перешкоди в користуванні частиною його земельної ділянки є безпідставними. Як вбачається з позовних вимог, [PERSON] не оспорює підстави видачі відповідачам держаних актів на право власності на земельні ділянки, а обмежився лише доводами, що видача державних актів на його думку є порушенням вимог Закону. Рішенням виконавчого комітету Зеленівської селищної ради від 06.09.1994 №31 у [PERSON] була вилучена земельна ділянка площею 0,125 га за адресою [ADDRESS] , яка йому надавалася раніше рішенням виконкому № 23 від 04.08.1992, а замість неї виділена земельна ділянка площею 0,10 га для індивідуального будівництва жилого будинку по [ADDRESS] . Рішенням виконавчого комітету Зеленівської селищної ради від 06.09.1994 № 31 [PERSON] виділена земельна ділянка площею 0,10 га по [ADDRESS] . Відповідно діючого на той час Земельного кодексу України (1991 р), статтею 17, визначено, що відповідна рада народних депутатів розглядає заяву і у разі згоди передати земельну ділянку у власність громадянину, замовляє землевпорядній організації розробку проекту її відведення. Проект відведення земельної ділянки погоджується з сільською (селищною) Радою народних депутатів з селищним землевпорядником, органом архітектури. Земельні ділянки передаються у власність на підставі заяви громадянина та матеріалів, що підтверджують її розмір. Приватизація земельних ділянок по [ADDRESS] гр. [PERSON] та [ADDRESS] гр. [PERSON] здійснювалася в 1997 році на підставі Декрету КМУ № 15-92 від 26.12.1992, який утратив свою чинність згідно із Законом України від 14.09.2006 № 139-V. Відповідно до норм законодавства діючого на момент передачі земельних ділянок відповідачам в 1997 році не передбачалося погодження землевпорядної документації з суміжними землекористувачами. Тобто, відповідачі [PERSON] , [PERSON] , на законних підстав отримати державні акти на право власності на земельні ділянки по [ADDRESS] та [ADDRESS] . Статтею 41 Конституції України визначено, що кожен має право володіти, та користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право власності набувається у порядку, визначеному законом. [PERSON] в подальшому реалізував це право шляхом відчуження земельної ділянки по [ADDRESS] на користь іншої особи [PERSON] . Також [PERSON] у відповідності до чинного законодавства та на підставі договору купівлі-продажу земельної ділянки від 25.10.2013 року замовив в ДП «Херсонгеоінформ» відведення в натурі меж земельної ділянки площею 0,1118 га по [ADDRESS] . Також, судом встановлено, що на час звернення до суду та розгляду справи [PERSON] не є власником земельної ділянки по [ADDRESS] , оскільки згідно договору купівлі-продажу від 23.01.2014 року останній продав [PERSON] земельну ділянку площею 0,1049 га по [ADDRESS] . На момент вчинення правочину позивач усвідомлював значення своїх та за власною волею продав земельну ділянку площею 0,1049 га по [ADDRESS] . Статтями 12, 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Відповідно до ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Статтею 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Отже, встановивши, що [PERSON] на момент звернення до суду та розгляду справи не є землекористувачем та власником спірної земельної ділянки, ним не доведено незаконність рішень органу місцевого самоврядування, на підставі яких видано оспорюванні державні акти про право власності на земельні ділянки, а судом не встановлено порушення норм земельного законодавства при прийнятті рішень, на підставі яких вони видавалися, суд, вважає, що у задоволенні позовних вимог [PERSON] необхідно відмовити за необґрунтованістю. Щодо заяви про застосування строку позовної давності, суд зазначає наступне. Відповідно до ч.5 ст.267 ЦК України якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту. Виходячи із змісту зазначеної норми, відсутність поважних причин пропущення позовної давності є підставою для відмови у позові лише за доведеності порушення прав позивача. Проте якщо підстав вважати порушеним право позивача не вбачається, суд має відмовити у позові по суті позовних вимог. Положення закону про правові наслідки спливу позовної давності можуть застосовуватися лише у тих випадках, коли буде доведено існування самого суб`єктивного цивільного права і факт його порушення або оспорювання. Якщо ж під час розгляду справи буде встановлено, що у позивача немає суб`єктивного права, про захист якого він просить, або ж воно не порушувалось чи не оспорювалось, суд відмовляє в позові не через пропущення позовної давності, а за безпідставністю матеріально-правової вимоги. З огляду на те, що суд відмовляє у задоволенні позову за недоведеність позовних вимог, тому заява про застосування строку позовної давності застосовуватися не може. При цьому в межах строків позовної давності підлягає захисту тільки порушене право. Відповідно до п.2 ч.2 ст.141 ЦПК України, враховуючи, що в задоволенні позовних вимог відмовлено повністю, судові витрати покладаються на позивача. В той же час, суд не знаходить підстав й для задоволення позову третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, [PERSON] про визнання недійсними та скасування державних актів про право власності на земельні ділянки, виходячи з наступного. Так, згідно вимог ст.125 ЗК України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Згідно договору купівлі-продажу від 23.01.2014 року, посвідченого приватним нотаріусом Херсонського міського нотаріального округу Комаренко А.М., [PERSON] придбала земельну ділянку площею 0,1048 га по [ADDRESS] . на момент вчинення правочину [PERSON] усвідомлювала значення своїх дій, а саме вона придбала земельну ділянку площею 0,1049 га по [ADDRESS] . Посилання на порушення її прав як землекористувача та власника земельної ділянки, та неправомірність рішень виконавчого комітету 1997 року про передачу земельних ділянок [PERSON] , [PERSON] є безпідставними, оскільки у [PERSON] лише в 2014 році на підставі правочину виникла приватна власність на земельну ділянку у тих розмірах, що зазначено в договорі купівлі-продажу, а саме 0,1049 га. Тому, твердження [PERSON] , що у неї існують перешкоди в користуванні частиною її земельної ділянки є безпідставні. З врахуванням того, що судом не встановлено будь-яких порушень прав [PERSON] як власника та землекористувача земельної ділянки, суд вважає за необхідне відмовити у задоволенні позову третьої особи [PERSON] . Доводи позивача [PERSON] щодо сплати земельного податку з площі земельної ділянки 0,1250 га не впливають на вирішення спору та не спростовують висновків суду при винесенні даного рішення. Відповідно до п.2 ч.2 ст.141 ЦПК України, враховуючи, що в задоволенні позовних вимог відмовлено повністю, судові витрати покладаються на позивача.

Outcome: dismissed