Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-03 00:00:00

У жовтні 2018 року [PERSON] звернулася з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. Свої вимоги мотивував тим, що 30 серпня 2006 року між АППБ «Аваль» та [PERSON] був укладений договір про надання кредиту у сумі 280 000 дол. США зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 12%, строком до 30 серпня 2026 року. Банк зобов`язання перед відповідачем виконав у повному обсязі. У порушення норм закону та умов договору відповідач свої зобов`язання належним чином не виконав, а саме не здійснював погашення заборгованості за кредитом у встановлені договором строки. У зв`язку з чим [PERSON] має заборгованість в розмірі 489 303,17 дол. США та пені в розмірі 33 925 772,58 грн., яка складається з боргу за кредитом - 247 751,57 дол. США, заборгованість по процентах - 241 551,60 дол. США, пені за прострочення погашення кредиту та відсотків - 33 935 772,58 грн.. Вказав, що за договором про відступлення права вимоги право вимоги перейшло до позивача [PERSON] . У добровільному порядку відповідач погасити заборгованість відмовляється. Вважає своє право порушеним. Просили суд стягнути з [PERSON] заборгованість за кредитним договором в розмірі 489 303,17 дол. США та пені в розмірі 33 925 772,58 грн., яка складається з боргу за кредитом - 247 751,57 дол. США, заборгованість по процентах - 241 551,60 дол. США, пені за прострочення погашення кредиту та відсотків - 33 935 772,58 грн.; судові витрати стягнути з відповідача. Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 07 грудня 2018 року позовну заяву залишено без руху та надано строк для усунення недоліків. 17 січня 2019 року до суду надійшла уточнена позовна заява. Свої вимоги обґрунтовувала тим, що за договором про відступлення прав вимоги вона набула право вимоги за кредитним договором та забезпечувальними договорами щодо боржника [PERSON] 30 серпня 2006 року між АППБ «Аваль» та [PERSON] був укладений договір про надання кредиту у сумі 280 000 дол. США зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 12%, строком до 30 серпня 2026 року. Банк зобов`язання перед відповідачем виконав у повному обсязі. У порушення норм закону та умов договору відповідач свої зобов`язання належним чином не виконав, а саме не здійснював погашення заборгованості за кредитом у встановлені договором строки. Кредит отримувався за погодженням з дружини боржника [PERSON] - [PERSON] . У зв`язку з чим [PERSON] має заборгованість в розмірі 489 303,17 дол. США та пені в розмірі 33 925 772,58 грн., яка складається з боргу за кредитом - 247 751,57 дол. США, заборгованість по процентах - 241 551,60 дол. США, пені за У добровільному порядку відповідачі не погашають заборгованість. Вважає своє право порушеним. Просили суд стягнути з [PERSON] та солідарно з [PERSON] заборгованість за кредитним договором в розмірі 46 736 929,94 грн. та пені в розмірі 33 925 772,58 грн., яка складається з боргу за кредитом - 247 751,57 дол. США, заборгованість по процентах - 241 551,60 дол. США, пені за прострочення погашення кредиту та відсотків - 33 935 772,58 грн.; судові витрати стягнути з відповідачів. Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 24 січня 2019 року відкрито провадження за позовом [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] , третя особа акціонерне товариство «Райффайзен Банк Аваль», товариство з обмеженою відповідальністю «Фінстрім» про стягнення заборгованості. 10 квітня 2019 року до суду надійшла заява [PERSON] про застосування строків позовної давності та відмовити в задоволенні позову. 10 червня 2019 року до суду надійшли заперечення представника позивача [PERSON] Вказав, що заява відповідача жодним чином не обґрунтована. Строк виконання зобов`язання про повернення кредитних коштів спливає 30 серпня 2026 року, а тому позивач не пропустив строки звернення до суду з такою заявою. 18 червня 2019 року до суду надійшов відзив на позовну заяву відповідача [PERSON] Вказав, що [PERSON] набула право вимоги на підставі договору відсутплення права вимоги. Але клієнтом у договорі факторингу може бути фізична або юридична особа, яка є суб`єктом підприємницької діяльності. Тому в силу положення ст. 1083 ЦК України не може бути стороною договору факторингу. За ст.. 517 ЦК України він має право не виконувати свої обов`язки новому кредитору до надання доказів переходу прав у зобов`язанні, а таких доказів позивач не надав. Також зазначив, що 25 травня 2011 року кредитор отримав виконавчий напис нотаріуса, яким визначено загальний розмір заборгованості в розмірі 342 118,58 дол. США станом на 20 січня 2011 року. Тому позовні вимоги не підлягають задоволенню як з-підстав необґрунтованості, так і через пропуск строку звернення до суду. 03 вересня 2019 року до суду подано відповідь на відзив. Позивач вказав, що відповідач не надав доказів того, що договір відступлення права вимоги є договором факторингу, або доказів нікчемності, недійсності правочину. Строк виконання зобов`язання ще не сплив, а виконавчий напис не є терміном, з якого починається перебіг позовної давності. Просив врахувати, що вимоги боржникам про усунення порушень умов кредитного договору були надіслані та ними отримані 28 квітня 2016 року, що встановлено в рішенні суду. У судовому засіданні представник позивача [PERSON] .В. вимоги підтримав. Просив суд задоволити позов. У судовому засіданні представник відповідача [PERSON] проти позову заперечував. Просив відмовити в задоволенні позову. У судове засіданні відповідачка [PERSON] не з`явилась. Про час та місце розгляду справи повідомлена. Клопотань про відкладення, письмовий відзив до суду не надходили. Причини неявки суду не повідомлені. У судове засідання представник АТ «Райффайзен Банк Аваль» не з`явився. Про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Направили суду листа про розгляд справи за відсутності представника, вирішити спір на підставі матеріалів справи та діючого законодавства. У судове засідання представник ТОВ «Фінстрім» не з`явились. Про час та місце розгляду справи повідомлені. Клопотань про відкладення, письмові пояснення до суду не надходили. Причини неявки суду не повідомлені. Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь в справі, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги слід задоволити частково, виходячи з наступних підстав. Пунктом 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» від 12.06.2009 №2 передбачено, що відповідно до статей 55, 124 Конституції України та статті 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. У п. 33 рішення ЄСПЛ від 19.02.2009 у справі «Христов проти України» суд зазначив, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване ч. 1 ст. 6 Конвенції, слід тлумачити в контексті преамбули Конвенції, яка, зокрема, проголошує верховенство права як складову частину спільної спадщини Договірних держав. Відповідно до ст.ст. 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів може, зокрема, бути припинення дії, яка порушує право. Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. У справі Bellet v. France Суд зазначив, що стаття 6 § 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд сприяє всебічному і повному з`ясуванню обставин справи: роз`яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов`язки, попереджує про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом. При розгляді справи судом встановлено, що 30 серпня 2006 року між АППБ «Аваль» та [PERSON] укладено кредитний договір №014/9441/74/44115, за яким банк надав позичальнику кредит, а позичальник зобов`язувався використати кредит за цільовим призначенням, повернути кредитору суму кредиту, сплатити відсотки за користування кредитним коштами, а також виконати інші зобов`язання, визначені цим договором. У п.1.1, 1.2, 2.1 договору визначено, що кредитор надає кредит в розмірі 280 000 дол. США на строк користування до 30 серпня 2026 року, зі сплатою відсотків у розмірі 12,00% річних, а позичальник зобов`язується повернути наданий кредит і сплатити відсотки та платежі за кредитом, а також комісії на умовах та в строки, встановлені даним договором і виконати свої обов`язки за договором у повному обсязі. За ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. За ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором чи законом. За ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит (грошові кошти) та сплатити проценти. Відповідно до ч.2 ст.1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати повернення частини позики, що залишилась, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 ЦК України. За умовами кредитного договору, п.3,5 [PERSON] мав вчасно сплачувати відсотки, нараховані за користування кредитом і частку кредиту у визначений договором порядку та строки. У п.9 кредитного договору передбачено, що за кожен календарний день прострочення виконання будь-яких грошових зобов`язань за цим договором позичальник сплачує кредитору пеню в розмірі 0,5% від суми простроченого платежу за кожний календарний день прострочення. У п.6.5 кредитного договору вказано, що банк має право вимагати дострокового повернення кредиту у разі невиконання боржником своїх зобов`язань за кредитним договором. Також сторони при укладенні договору погодили, що таке дострокове погашення позичальником заборгованості має бути здійснене протягом 30 календарних днів з дня надіслання позичальнику відповідного повідомлення від кредитора з вимогою дострокового погашення Відповідно до пояснень позивача [PERSON] мав прострочену заборгованість, про що йому направлені вимоги. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). За правилами ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. 15 вересня 2017 року між ПАТ "РАЙФФАЙЗЕН БАНК АВАЛЬ" та ПАТ "КОМЕРЦІЙНИЙ «ІНДУСТРІАЛЬНИЙ БАНК" укладено договір про відступлення права вимоги за кредитним договором №014/9441/74/44115, за яким в порядку та на умовах, визначених Договором, первісний кредитор відступає за плату новому кредитору належні йому права вимоги за кредитним договором, а новий кредитор заміняє первісного кредитора як сторону - кредитора у кредитному договорі та приймає на себе всі його права та обов`язки за Кредитним договором. 15 вересня 2017 року: між ПАТ "РАЙФФАЙЗЕН БАНК АВАЛЬ" та ПАТ "КОМЕРЦІЙНИЙ «ІНДУСТРІАЛЬНИЙ БАНК" укладено договір про відступлення права вимоги за договором іпотеки до кредитного договору №014/9441/74/44115 від 30 серпня 2006 року. 15 вересня 2017 року між ПАТ "КОМЕРЦІЙНИЙ ІНДУСТРІАЛЬНИЙ БАНК" та ТОВ "ФІНСТРИМ" укладено договір про відступлення права вимоги за кредитним договором №014/9441/74/44115. 15 вересня 2017 року ПАТ "КОМЕРЦІЙНИЙ ІНДУСТРІАЛЬНИЙ БАНК" та ТОВ "ФІНСТРИМ" укладено договір про відступлення права вимоги за договором іпотеки до кредитного договору №014/9441/74/44115 від 30 серпня 2006 року. 15 вересня 2017 року між ТОВ "ФІНСТРИМ" та громадянкою України [PERSON] укладено договір про відступлення права вимоги за кредитним договором №014/9441/74/44115 від 30 серпня 2006 року. 15 вересня 2017 року між ТОВ "ФІНСТРИМ" та громадянкою України [PERSON] укладено договір про відступлення права вимоги за договором іпотеки до кредитного договору №014/9441/74/44115 від 30 серпня 2006 року. Як вбачається з матеріалів справи, внаслідок укладення договору відступлення права вимоги позивач став новим кредитором щодо зобов`язань [PERSON] перед банком. З огляду на викладене, право позивача як кредитора за зобов`язанням боржника вважається таким, що виникло в момент укладення договору та нотаріального посвідчення договору іпотеки. Посилання відповідача щодо неможливості позивача бути стороною договору факторингу суд до уваги не бере, оскільки в матеріалах справи відсутні докази того, що укладені договори відступлення права вимоги є нікчемними або недійсними, не заявлено клопотань про їх витребування у разі складнощів в їх отриманні. Також не можуть бути взяті до уваги доводи відповідача про необґрунтованість позовних вимог щодо розміру нарахованої заборгованості по тілу кредиту та відсотках, звернення стягнення на іпотечне майно та відповідне зменшення розміру заборгованості, оскільки жодних доказів ні здійснених проплат, ні вартості іпотечного майна суду відповідач не подав. Відповідно до статті 256 ЦК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина четверта статті 267 ЦК України). Відповідач вказував, що виконавчий напис нотаріуса вчинений 25 травня 2011 року, а до суду із цим позовом звернувся до суду лише у лютому 2018 року. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України). Відповідно до статті 253 ЦК України, перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок. Перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України). З виконавчого напису вбачається, що пропонується звернути стягнення на предмет іпотеки для задоволення вимог кредитора про стягнення заборгованості, зокрема, по тілу кредиту в розмірі 247 751,57 дол. США, заборгованість по відсотках в розмірі 43 808,29 дол. США. Строк же виконання зобов`язання встановлений до 30 серпня 2026 року, а відповідно до п.6 кредитного договору, право на дострокове стягнення є правом кредитора при дотриманні умов повідомлення боржника. Дана вимога направлена лише у квітні 2016 року. На підставі наведеного суд приходить до висновку про дотримання позивачем строку звернення до суду. Разом з тим, не підлягають до задоволення вимоги про стягнення в солідарному порядку заборгованості з [PERSON] Так, у позовній заяві відсутні правові підстави для стягнення заборгованості з даного відповідача. А саме лише посилання на те, що кредит брався за погодження дружини [PERSON] , яка також проживала та користувалась будинком, без подання будь-яких доказів на підтвердження цим обставинам, не наведення правових підстав, не може бути підставою для солідарного стягнення. Статтею 533 ЦК України встановлено, що грошове зобов`язання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобов`язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Заборони на виконання грошового зобов`язання у іноземній валюті, у якій воно зазначено у договорі, чинне законодавство не містить. Враховуючи позицію Великої Палати Верховного Суду, яка викладена у постанові від 4 липня 2018 року в справі № 14-134цс18, що зазначення судом у своєму рішенні двох грошових сум, які необхідно стягнути з боржника, внесло двозначність до розуміння суті обов`язку боржника, який має бути виконаний примусово за участю державного виконавця. У разі зазначення у судовому рішенні про стягнення суми коштів в іноземній валюті з визначенням еквівалента такої суми у гривні, стягувачеві має бути перерахована вказана у резолютивній частині судового рішення сума в іноземній валюті, а не її еквівалент у гривні, колегія суддів вважає за необхідне зазначити суму заборгованості, яка підлягає стягненню з відповідачів на користь банку в валюті кредитування - доларах США. На підставі наведеного, суд приходить до висновку, що боржник порушив умови договору щодо сплати кредиту та відсотків за користування кредитними коштами, тому позовні вимоги щодо стягнення заборгованості по тілу кредиту в розмірі 247 751,57 дол. США та відсотків за користування кредитним коштами в розмірі 241 551,60 дол. США. Щодо нарахованої пені слід вказати наступне. За змістом статей 550, 551 ЦК України, право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов`язання. Предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Тлумачення частини третьої статті 551 ЦК свідчить, що розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду за наявності однієї з умов: (а) якщо він значно перевищує розмір збитків; (б) за наявності інших обставин, які мають істотне значення. Відповідно до роз`яснень п. 27 постанови №5 Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду з розгляду цивільних та кримінальних справ «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають з кредитних правовідносин» від 30 березня 2012 року істотними обставинами в розумінні ст. 551 ЦК України можна вважати, зокрема, ступінь виконання зобов`язання боржником, майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні, не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на вагу (відсутність негативних наслідків для позивача через прострочене виконання зобов`язань). Між тим згідно з ч.3 ст.551 ЦК України суд має право зменшити розмір неустойки, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. Істотними обставинами в розумінні ст. 551 ЦК можна вважати, зокрема, ступінь виконання зобов`язання боржником. У матеріалах справи відсутні будь-який розрахунок заборгованості по пеням, відсутні будь-які пояснення позивача щодо обґрунтованості вимог про нарахування в розмірі 33 935 772,58 грн., їх період, за які порушення умов договору та відповідність їх нарахування умовам кредитного договору. Тому вимоги в цій частині суд вважає недоведеними належними та допустимими доказами, відмовляє в їх задоволенні. При поданні позовної заяви позивачем сплачено судовий збір в сумі 9 605,00 грн. відповідно до Закону України «Про судовий збір». Відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У зв`язку з тим, що позовні вимоги майнового характеру задоволено частково, тому з відповідача підлягає стягненню на користь позивача судовий збір майнового характеру пропорційно до задоволених позовних вимог в розмірі 2 593,35 грн. Відповідно до ст.ст. 133, 141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню судовий збір на користь позивача. Таким чином, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно наявні у справі докази, оцінив їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у сукупності, з`ясувавши усі обставини справи, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, з урахуванням того, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичної особи, суд дійшов висновку про необхідність задоволення позову частково. Обґрунтовуючи своє рішення, суд приймає до уваги вимоги ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», відповідно до якої суди застосовують при розгляді справи Конвенцію та практику Суду як джерело права та висновки Європейського суду з прав людини зазначені в рішенні у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) від 9 грудня 1994 року, серія А, № 303А, п. 2958. Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

Outcome: approved