Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-07 00:00:00

26 липня 2021 року АТ "Альфа-Банк" звернувся з позовом до суду про стягнення солідарно з [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] заборгованості за кредитним договором в сумі 53082,51 грн та судового збору у сумі 2270 грн. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що АТ "Укрсоцбанк" правонаступником усього майна, майнових прав та обов`язків якого є АТ "Альфа-Банк", та відповідач [PERSON] уклали кредитний договір №728/251-Ф, відповідно до умов якого банк надав їй кредит у розмірі 140000,00 грн, а остання зобов`язалася повернути наданий кредит і сплатити відсотки за користування в сумі, строки та на умовах, що передбачені кредитним договором та додатком №1 до нього - графіком погашення кредиту. Банк свої зобов`язання за кредитним договором виконав, надавши відповідачу кредит у сумі 140000,00 грн, однак в порушення умов кредитного договору відповідачка [PERSON] свої зобов`язання належним чином не виконує, в результаті чого станом на 15.07.2021 року має прострочену заборгованість за кредитом в загальній сумі 53082,51 грн. В забезпечення виконання зобов`язань позичальника, що випливають з основного договору, відповідно до ст.553 ЦК України, позивач та відповідачі [PERSON] , [PERSON] уклали договора поруки. Відповідно до умов договорів поруки [PERSON] та [PERSON] як поручителі поручаються за виконання відповідачкою [PERSON] обов`язків, що виникли на підставі кредитного договору. Згідно умов договору поруки відповідачі відповідають перед позивачем за порушення обов`язків за договором, як солідарні боржники. Поручителі відповідають перед банком у тому ж обсязі, що і боржник. Оскільки на вимоги позивача відповідачі заборгованість не погасили, від виконання своїх зобов`язань ухиляються, позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом. 06.08.2021 ухвалою судді відкрито провадження у справі і справа призначена до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. У наданий в ухвалі час від сторін не надійшло заперечення проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження. Представник позивача АТ "Альфа-Банк" у судове засідання не з`явився, але подав заяву у якій просив справу розглядати у його відсутності, позовні вимоги підтримує повністю. Відповідачі [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] у судове засідання не з`явилися, хоча про час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином, про що свідчать відповідні повідомлення про вручення та у встановленому законом порядку, відзив на позов не подали, про причини неявки суд не повідомили, заяви про відкладення розгляду справи на адресу суду не надходили. У зв`язку з неявкою сторін в судове засідання, відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувальних технічних засобів не здійснювалося. Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, дійшов до наступних висновків. Згідно з п.1.2 Статуту Акціонерного товариства "Альфа Банк", вказана фінансова установа була створена у відповідності до рішення Загальних зборів акціонерів №5/2019 від 15.10.2019 року (протокол №4/2019 від 15.10.2019 року), є правонаступником усіх прав та обов`язків АТ "Укрсоцбанк". Судом встановлено, що 26.07.2007 року між [PERSON] та Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку "Укрсоцбанк", правонаступником якого є АТ "Альфа Банк", було укладено Договір кредиту №728/251-Ф (а.с.7-16). За умовами вказаного кредитного договору, банк надав позичальнику кредит у сумі 140000 грн зі сплатою 15 % річних за користування кредитними коштами з кінцевим терміном повернення 20.07.2027 року. Нарахування процентів за Кредитними договорами здійснюється відповідно до п.2.4 Договору кредиту. Сторони погодили графік повернення кредитних коштів, відповідно до якого відповідачка [PERSON] зобов`язана щомісячно до 20 числа вносити банку на погашення кредиту 584,00 грн. Кінцевим терміном повернення грошових коштів сторони визначили 20 липня 2027 року. 23 травня 2008 року між АКБ СР "Укрсоцбанк", [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] окремо з кожним, було укладено договори поруки №728/251-Ф/3 та №728/251-Ф/2. Згідно умов вказаних договорів поруки поручителі [PERSON] та [PERSON] зобов`язувалися перед кредитором солідарно відповідати за виконання позичальником у повному обсязі зобов`язань за договором кредиту №728/251-Ф щодо повернення суми кредиту, сплати відсотків за користування кредитом, а також можливої неустойки у розмірі та у випадках, передбачених договором кредиту (а.с.17-32). Відповідно до пункту 3.3.2 статті 3 договорів поруки кредитор зобов`язаний попередньо письмово погоджувати з поручителями зміни які вносяться до умов договору кредиту (а.с. 23). В подальшому, 31 липня 2008 року між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку "Укрсоцбанк" та відповідачкою [PERSON] було укладено додаткову угоду №1 про внесення змін до Договору кредиту №728/251-Ф щодо змін процентної ставки за користування кредитом на рівні 20 %. (а.с.33). Згідно з наявного у матеріалах справи розрахунку кредитної заборгованості, станом на 15.07.2021 року заборгованість за кредитом згідно кредитного договору №728/251-Ф від 26.07.2007 року становить 53082,51 грн., з яких сума за кредитом становить 37097,36 грн., а сума заборгованості за відсотками - 15985,15 грн. (а.с.37-38). Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Статтею 546 ЦК України встановлено, що виконання зобов`язання може забезпечуватися, зокрема, порукою. За договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно із частиною першою статті 553, частиною першою статті 554 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником. У разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Тобто, поручитель є особою, яка в силу свого зобов`язання має бути обізнана з усіма істотними умовами кредитування, однією із яких є розмір процентів, що має сплатити позичальник за користування грошовими коштами, а отже поручитель має бути обізнаний про розмір плати за користування кредитом. Припинення поруки пов`язане, зокрема, зі зміною зобов`язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності. Відповідно до частини першої статті 559 ЦК України порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов`язання, а також у разі зміни зобов`язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності. Зі змісту вказаної норми вбачається, що до припинення поруки призводять такі зміни умов основного зобов`язання, які призвели або можуть призвести до збільшення обсягу відповідальності поручителя. Таке збільшення відповідальності поручителя внаслідок зміни основного зобов`язання виникає в разі підвищення розміру процентів; відстрочення виконання, що призводить до збільшення періоду, за який нараховуються проценти за користування чужими грошовими коштами; установлення (збільшення розміру) неустойки тощо. Позивачем не надано належних та допустимих доказів про повідомлення поручителів щодо збільшення відсоткової ставки та щодо надання згоди останніми на таку зміну істотних умов договору, що прямо передбачено у Договорі поруки / п. 3.3.2./ За таких обставин, з огляду на положення частини першої статті 559 ЦК України, суд дійшов висновку про те, що внесення змін додатковою угодою №1 до кредитного договору №728/251-Ф від 26.07.2007 року щодо збільшення процентної ставки за користування кредитом на рівні 20 % річних без відому та відповідно згоди поручителів на такі зміни, призводять до збільшення обсягу відповідальності останніх, що має своїм правовим наслідком припинення поруки в силу вимог закону. Зазначений правовий висновок викладено в постанові Великої Палати Верховного Суду від 05.06.2019 (справа№523/3082/14-ц). Також, вказані висновки суду узгоджуються з висновками Верховного Суду, викладених у постановах від 29 червня 2021 року у справі № 2-588/10 та від 27 січня 2020 року № 640/15305/15-ц. Таким чином, у зобов`язаннях, у яких беруть участь поручителі, збільшення кредитної процентної ставки навіть за згодою банку та боржника, але без згоди поручителя або відповідної умови в договорі поруки, не дає підстав покладення на останнього відповідальності за невиконання або неналежне виконання позичальником своїх зобов`язань перед банком. У зв`язку з чим суд вважає, що вимоги до відповідачів [PERSON] та [PERSON] про стягнення з них в солідарному порядку заборгованості та судових витрат є безпідставні та задоволенню не підлягають. В свою чергу, відповідно до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (стаття 611 ЦК України). Згідно зі статтями 526, 530, 610, частиною першою статті 612 ЦК України зобов`язання повинне виконуватись належним чином у встановлений термін відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Якщо в зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк (термін). Одним з видів порушення зобов`язання є прострочення - невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк. Відповідно до вимог частини другої статті 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Частиною першою статті 1048 ЦК України передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти у добровільному порядку АТ "Альфа-Банк" не повернуті, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язок з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів, отже, наявні правові підстави для стягнення у примусовому порядку з боржника суми непогашеного тіла кредиту у розмірі 37097,36 грн та процентів за користування кредитними коштами. Відповідачем, якій достаменно відомо про існування вказаного спору, не надано заперечень щодо суми заборгованості. Таким чином, суд вважає, що отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку позивачу не повернуті до цього часу, наявність заборгованості підтверджується наявним у матеріалах справи розрахунком. Відповідач [PERSON] не надала суду докази виконання зобов`язання з повернення позичених коштів, тому банк вправі вимагати захисту своїх прав через суд - шляхом стягнення з боржника фактично отриманої суми кредитних коштів, а також процентів за користування кредитними коштами, які були узгоджені сторонами у справі. Підсумовуючи вище викладене суд вважає, що стягненню з відповідача [PERSON] підлягає заборгованість за кредитним договором в розмірі 53082,51 грн., з яких: 37097,36 грн - основна сума заборгованості за кредитом та 15985,15 грн - сума заборгованості за відсотками. Таким чином, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, а саме в частині пред`явлення позовних вимог до позичальника - [PERSON] . Також, відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача [PERSON] на користь АТ "Альфа-Банк" підлягає сплачений позивачем судовий збір в сумі 2270,00 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial