Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-17 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю „Кредофінанс" (далі - ТОВ „Кредофінанс") звернулось до суду з позовом про дострокове стягнення з [PERSON] заборгованості за кредитним договором у розмірі 16 122,52 грн. та стягнення з відповідача суми судового збору, мотивуючи свої вимоги тим, що 25.04.2013 року між Товариством з обмеженою відповідальністю „Кредофінанс" та [PERSON] укладено Кредитний договір № 39, згідно умов якого позивач надав відповідачу кредитні кошти у сумі 5 000,00 грн. на строк до 25.04.2014 року, зі сплатою 0,425% за кожен день користування кредитом та сплатою 7% комісії від суми кредиту за надання кредиту. Факт видачі кредиту підтверджується видатковим касовим ордером від 25.04.2013 року . У зв'язку з недотриманням [PERSON] зазначених умов кредитного договору, станом на 30.11.2013 року загальна заборгованість відповідача перед позивачем складає 16 122,52 грн., з яких: заборгованість по кредиту становить 5 000,00 грн., борг за процентами на залишок основної суми кредиту - 2 906,35 грн., пеня в розмірі 1% в день від суми фактичної заборгованості по договору - 3 638,50 грн., штраф за несвоєчасну сплату кредиту - 4 500,00 грн., 3% річних від простроченої суми кредиту - 77,67 грн. Однак, станом на дату подання даного позову до суду [PERSON] не виконав умови кредитного договору, що є предметом позовних вимог. Представник позивача Бобров О.Ю. в судове засідання не з'явився, про день, час та місце судового розгляду справи повідомлений належним чином, надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про день, час та місце судового розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомив, доказів поважності причини неявки суду не надав. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, суд приходить до наступного. Відповідно до пунктів 3, 4 частини першої статті 3 Цивільного кодексу України загальними засадами цивільного законодавства є: свобода договору, свобода підприємницької діяльності, яка не заборонена законом. Підстави виникнення цивільних прав та обов'язків визначені в статті 11 Цивільного кодексу України, зокрема з договорів та інших правочинів. Статтею 14 цього Кодексу визначено, що цивільні обов'язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Виконання цивільних обов'язків забезпечується засобами заохочення та відповідальністю, які встановлені договором або актом цивільного законодавства. Згідно п. 4 ст. 1 Закону України „Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг" (у редакції Закону України від 23.10.2013 р.), фінансовий кредит - кошти, які надаються у позику юридичній або фізичній особі на визначений строк та під процент. Відповідно до ст. 2 Закону України „Про банки та банківську діяльність" (у редакції Закону України від 11.10.2013 р.), банківський кредит - будь-яке зобов'язання банку надати певну суму грошей, будь-яка гарантія, будь-яке зобов'язання придбати право вимоги боргу, будь-яке продовження строку погашення боргу, яке надано в обмін на зобов'язання боржника щодо повернення заборгованої суми, а також на зобов'язання на сплату процентів та інших зборів з такої суми. Принцип забезпеченості кредиту передбачає наявність у банку права для захисту своїх інтересів, недопущення збитків від неповернення боргу через неплатоспроможність позичальника. Принципи повернення, строковості та платності означають, що кредит має бути повернений позичальником банку у визначений у кредитному договорі строк із відповідною платою за його користування. Цільовий характер використання передбачає вкладення позичкових коштів із конкретною метою, визначеною кредитним договором. Сторонами кредитного договору є кредитодавець - банк або інша кредитна організація, яка надає кошти, а також позичальник - особа, якій надаються кошти. Кредитний договір є різновидом договору позички, тому до правовідносин, що виникають на його основі, застосовуються ті ж правила, що діють для договорів позички. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Судом встановлено, що 25.04.2013 року між ТОВ „Кредофінанс" та [PERSON] укладено Кредитний договір № 39, відповідно до п. 1.1, п. 1.2, п.1.3. якого, відповідачу було надано грошові кошти у кредит у розмірі 5 000 гривень 00 копійок строком на 12 місяців з 25.04.2013 року до 25.04.2014 року, зі сплатою за користування кредитом процентів в розмірі 0,425% за кожен день користування кредитом, що відповідає 153% річних. Згідно з п.1.7 Договору в момент фактичної видачі кредиту з відповідача стягується разова комісія, що складає 7% від суми кредиту. Відповідно до п. 2 Договору встановлюється графік погашення заборгованості, згідно якого Позичальник щомісячно сплачує на поточний рахунок Кредитодавця щомісячний платіж, який складається з відсотків за користування кредитом та частини основної заборгованості за кредитом, у розмірі не меншому ніж 835,43 грн. та з кінцевим терміном погашення заборгованості за кредитом до 25 квітня 2014 року. (а.с.13-14) Позивачем виконано умови кредитного договору № 39 від 25.04.2013 року та надано відповідачу кредитні кошти в розмірі 5 000,00 гривень, що підтверджується видатковим касовим ордером від 25.04.2013 року. (а.с. 17) Згідно з ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України зобов'язання повинні виконуватись належним чином відповідно до умов договору, актів цивільного законодавства. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. (ч.1 ст.612 Цивільного кодексу України). Кредитодавець має право на одержання від позичальника процентів на суму кредиту у розмірах і в порядку, що встановлені договором. Якщо договір не містить умови про розмір процентів, він визначається обліковою ставкою банківського процента (ставкою рефінансування), встановленою Національним банком України. У разі відсутності іншої угоди проценти виплачуються щомісяця до дня повернення суми кредиту. Відповідно до частини першої статі 625 Цивільного кодексу України визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Одностороння відмова від зобов'язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов'язання. (ч. 2 ст. 615 Цивільного кодексу України). Відповідно до ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Згідно з п. 29 Постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних та кримінальних справ від 30.03.2012 року №5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають з кредитних правовідносин», при вирішенні спорів про дострокове повернення кредиту суд має враховувати положення статей 1050, 1054 ЦК і виходити з того, що якщо договором встановлено обов'язок позичальника повернути кредит частинами (із розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини кредитодавець має право вимагати дострокового повернення частини кредиту, що залишилася, та сплати процентів, належних йому від суми кредиту. Передбачене статтею 1050 ЦК право кредитодавця вимагати від позичальника дострокового повернення частини кредиту, що залишилася, є самостійним. Згідно з п. 6.1.1 Кредитного договору №39 від 25.04.2013 року, при порушенні Позичальником умов Договору, Кредитодавець має право вимагати дострокового погашення заборгованості в повному обсязі. 27.08.2013 року Товариством з обмеженою відповідальністю «Кредофінанс» на адресу відповідача був направлений лист-нагадування, який був проігнорований відповідачем (а.с.20), в наслідок чого 28.10.2013 року відповідачу було направлено претензію з вимогою термінового погашення заборгованості до 01.11.2013 року. (а.с.22). Згідно зі статтями 546, 549 Цивільного кодексу України, виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Договором або законом можуть бути встановлені інші види забезпечення виконання зобов'язання. Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. В статті 611 Цивільного кодексу України зазначено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема у вигляді сплати винною особою неустойки (штрафу, пені). Згідно з п. 3.11.1 Кредитного договору №39 від 25.04.2013 року за порушення Позичальником строків або суми сплати щомісячного платежу, з дня, наступного за датою платежу визначеною Графіком платежів, Позичальник сплачує штраф: за перше порушення - 1000 грн., за друге порушення - 1500 грн., за третя порушення - 2000 грн. Відповідно до п. 9.1., п. 9.2, п. 9.3, якщо Позичальник не поверне Кредит в строк до 25.04.2014 року, він сплачує пеню в розмірі 1% в день суми фактичної заборгованості по Договору. (а.с. 13-14). Як убачається з матеріалів справи, відповідачем [PERSON] порушені умови зазначеного кредитного договору в частині своєчасного повернення кредиту та сплати відсотків за його користування, у зв'язку з чим станом на день проведення розрахунку заборгованості - 30.11.2013 року заборгованість відповідача перед позивачем по Договору кредиту становить 5 000,00 грн., борг за процентами на залишок основної суми кредиту - 2 906,35 грн., штраф за несвоєчасну сплату кредитної заборгованості - 4 500,00 грн., що підтверджено наданими позивачем розрахунками, а також суд визнає правомірними вимоги позивача в частині стягнення з відповідача 3% річних від простроченої суми кредиту у розмірі 77,67 грн., що відповідає положенню ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України за наявності факту прострочення виконання грошового зобов'язання. (а.с. 12) Цивільно-правова відповідальність - це покладення на правопорушника основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обов'язку новим, або у приєднанні до невиконаного обов'язку нового додаткового. Разом з тим, суд визнає безпідставними вимоги позивача про стягнення з відповідача пені у розмірі 3 638,50 грн., що становить 1% в день від суми фактичної заборгованості за весь час прострочки, оскільки пунктом 9.4. Договору передбачено нарахування пені у разі неповернення кредиту у строк, зазначений у п. 1.2 Договору, тобто до 25.04.2014 року, що свідчить про передчасність звернення позивача з вимогою про сплату пені станом на день ухвалення рішення суду. Крім того, судом ураховано, що п. 9.3. Договору не містить розміру пені, що підлягає до стягнення з позичальника, у випадку перевищення позичальником пільгового терміну, передбаченого п. 9.2 Договору, що відповідно, позбавляє суд можливості надати оцінку розміру нарахованої позивачем суми пені. Відповідно до частини третьої ст. 212 Цивільного процесуального кодексу України, суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що позов Товариства з обмеженою відповідальністю „Кредофінанс " до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором підлягає до часткового задоволення та присуджує до стягнення з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю „Кредофінанс" заборгованості за Кредитним договором № 39 від 24.04.2013 року на загальну суму 12 406,35 грн. Відповідно до ст. 88 Цивільного процесуального кодексу України, суд присуджує до стягнення з відповідача [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю „Кредофінанс" понесені судові витрати по сплаті судового збору в сумі 243,60 грн., які сплачено позивачем за подання позову до суду. Враховуючи наведене та

Outcome: partial