Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-10 00:00:00

13 вересня 2016 року позивач ПАТ КБ "Приват Банк" звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позивач, обґрунтовуючи свої позовні вимоги, вказав, що із відповідачем [PERSON] укладено кредитний договір без номера від 24.03.2011 року відповідно до якого відповідачка отримала кредит у розмірі 6600 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. За укладеним кредитним договором відповідач зобов'язалася погашати заборгованість за кредитом, відсотками, комісією за користування кредитом та інші витрати. Оскільки взяті на себе зобов'язання відповідачка не виконала, у неї станом на 31.07.2016 року виникла заборгованість в сумі 12352 грн. 06 коп. Враховуючи вище викладене представник позивача просить стягнути з [PERSON] заборгованість за кредитним договором в сумі 12352 грн. 06 коп. та судові витрати. В судове засідання представник позивача не з'явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, разом з позовною заявою надійшло клопотання в якому позивач просить розглядати справу без участі представника позивача, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, та не заперечує проти винесення заочного рішення /а.с.-2/. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з'явилася, про день, час та місце розгляду цивільної справи була повідомлена своєчасно та належним чином, що підтверджується оголошенням в газеті "Рідне Прибужжя". Про причини неявки суд не повідомила. Заяв про відкладення розгляду справи або про розгляд справи у її відсутність не надходило. Згідно з ч. 1 ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлена і від якої не надійшло повідомлення про причини неявки, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Виходячи з наведеного, суд вважає, що у справі можливо ухвалити заочне рішення. Суд, дослідивши матеріали справи в межах заявлених вимог та доведених обставин, приходить до переконання, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що між ПАТ КБ "Приват Банк" та [PERSON] укладено кредитний договір без номера від 24.03.2011 року відповідно до якого відповідачка отримала кредит у розмірі 6600 грн., у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, натомість позичальник зобов'язалася повернути кредит, сплатити відсотки та інші платежі у строки та на умовах, передбачених кредитним договором /а.с.7-33/. Відповідачка [PERSON] не виконала умови договору по погашенню заборгованості по кредитному договору в зв'язку з чим станом на 31.07.2016 року заборгованість відповідача за кредитним договором становить 12352 грн. 06 коп., яка складається із: заборгованості за кредитом в розмірі 5537 грн. 63 коп., заборгованість по процентам за користування кредитом - 5050 грн. 05 коп., заборгованості за пенею та комісією 700 грн. 00 коп., штраф (фіксована частина) - 500 грн. 00 коп., штраф (процентна складова) 564 грн. 38 коп. / а.с.4/. Відповідно до п.2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг при порушенні позичальником строків платежів по будь-якому з грошових зобов`язань, передбачених договором більш ніж на 30 днів, позичальник зобов`язаний сплатити Банку штраф у розмірі 500 грн.+5% від суми позову /а.с.-29/. Враховуючи, що відповідачка неналежно виконувала взяті на себе зобов`язання, то суд вважає, що з відповідачки на користь позивача необхідно стягнути 500,00 грн. штрафу (фіксовану частину) та 564 грн. 38 коп. штрафу (процентну складову). Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Відповідно до ч.1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Суд вважає, що позивач виконав умови договору та надав відповідачеві кредит. Однак, відповідачкою [PERSON] всупереч вимогам договору безпідставно не сплачується заборгованість, тому позивач має право вимагати від відповідача [PERSON] повернути заборгованість, що залишилася, проценти за користування кредитом, пеню та штрафи. Згідно з ч. 1 ст. 610 ЦК України порушення зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Оскільки відповідачка в добровільному порядку не погашає заборгованість по кредитному договору, то вказана заборгованість підлягає стягненню з відповідача на користь позивача в судовому порядку. Відповідно до ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. Виходячи з вимог цієї статті, та з врахуванням того, що позивач просив в позовній заяві стягнути з відповідачки на його користь судовий збір, то суд вважає, що є підстави для стягнення з відповідачки на користь позивача 1378,00 гривень судового збору, розмір якого підтверджено платіжним дорученням. На підставі викладеного,

Outcome: approved