Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-02 00:00:00

Позивач представник Публічного акціонерного товариства "ДТЕК Донецькобленерго" звернувся до суду з позовом, який уточнив до розгляду справи за суттю та просив стягнути солідарно з відповідачів [PERSON], [PERSON] заборгованість за спожиту електричну енергію за період з 11.11.2000 року до 07.08.2008 року в розмірі 1404,01 грн. В обґрунтування позову зазначив, що між ним та відповідачами-споживачами існують фактичні договірні правовідносини стосовно купівлі-продажу електричної енергії, що підтверджується наявністю відкритого особового рахунку № [NUMBER], систематичною сплатою споживачами грошових сум за надані послуги. Внаслідок несвоєчасної та не в повному обсязі оплати послуг виникла заборгованість за спожиту електричну енергію, що підтверджується даними особового рахунку абонента. В судовому засіданні представник позивача підтримала позовні вимоги та просила задовольнити позов в повному обсязі. Зазначила, що строк позовної давності не пропущений, оскільки оплата заборгованості 15.07.2010 року свідчить про визнання боргу, строк позовної давності преривається. Відповідач [PERSON] позов не визнав та пояснив, що він з 20 березня 2006 року не проживає в спірному житлі, там проживає його колишня дружина з дітьми, просив в задоволенні позову відмовити, застосувати за позовними вимогами відносно нього наслідки пропущення строків позовної давності, в подальшому після залучення до участі в справі в якості співвідповідача [PERSON] в судове засідання не з'явився - про час, дату та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Співвідповідач [PERSON] в судове засідання повторно не з'явилася - про час, дату та місце розгляду справи повідомлялася належним чином (на 03.04.14 р. судова повістка отримана 27.03.2014р., на 19.03.2014 р. - 15.032014 р.), про причини неявки суд не повідомила. В зв'язку з цим суд на підставі ст. ст. 169 ч.4, 224 ЦПК України постановляє заочне рішення. Суд, встановивши обставини справи і перевіривши їх доказами, вважає позов підлягаючим частковосу задоволенню за наступних підстав. Судом встановлено, що відповідачі є споживачами електричної енергії в квартирі [ADDRESS], Донецької області від мереж ПАТ "Донецькобленерго", при цьому відповідач [PERSON] до 15 травня 2007 року, оскільки з цієї дати він знятий з реєстраційного обліку за вказаною адресою, що підтверджується відміткою в його паспорті (арк. справи 43). Відповідач [PERSON] станом на 13.01.2014 р. зареєстрована та продовжує проживати в зазначеному приміщенні, тобто станом на день розгляду справи є споживачем електричної енергії, що подається до вказаного житла (арк. справи 39). У споживачів електричної енергії за адресою: [ADDRESS] за період з 11.11.2000 року до 07.08.2008 року виникла заборгованість перед позивачем за спожиту електричну енергію, що підтверджується даними особистого рахунку абонента (арк. справи 7). Тобто, у сторін виникли правовідносини з приводу постачання електричної енергії, які регулюються Законом України "Про житлово-комунальні послуги" та Постанови Кабінету Міністрів України № 1357 «Про затвердження Правил користування електричною енергією для населення» від 26.07.1999 року. Згідно з п. 5 ч. 3 ст. 20 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" споживач зобов'язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. В абз. 5 п. 42 Постанови Кабінету Міністрів України № 1357 «Про затвердження Правил користування електричною енергією для населення» від 26.07.1999 року, зазначено, що споживач електричної енергії зобов'язаний оплачувати спожиту-електричну енергію та здійснення інші платежі відповідно до умов договору та цих правил. Відповідно до п. 20 вищезазначеної Постанови розрахунковим періодом для встановлення розміру оплати спожитої електричної енергії є календарний місяць. Плата за спожиту протягом розрахункового періоду електричну енергію вноситься не пізніше 10 числа наступного місяця, якщо договором не встановлено іншого терміну, а п. 22 визначено, що за несвоєчасну оплату електричної енергії понад термін, обумовлений договором, споживач сплачує неустойку (пеню) згідно з законодавством та договором. Зазначені положення якого носять юридично обов'язків характер і підлягають застосуванню незалежно від того, включені вони до конкретного договору чи ні. Пунктом 10 ч. 3 ст. 20 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" встановлена відповідальність за несвоєчасне здійснення платежів за житлово-комунальні послуги у вигляді пені у встановлених законом чи договором розмірах. Згідно п.48 Постанови Кабінету Міністрів України № 1357 від 26.07.1999 р. споживач несе відповідальність згідно із законодавством за: прострочення терміну внесення платежів за електричну енергію; порушення правил користування електричною енергією; ухилення або несвоєчасне виконання рішень та приписів Державної інспекції з енергетичного нагляду за режимами споживання електричної енергії; розкрадання електричної енергії у разі самовільного підключення до електромереж і споживання електричної енергії без приладів обліку; пошкодження приладу обліку; розукомплектування та пошкодження об'єктів електроенергетики, розкрадання майна цих об'єктів; насильницькі дії, що перешкоджають посадовим особам енергопостачальника виконувати свої службові обов'язки. Таким чином, судом встановлено правомірність вимог позивача щодо стягнення заборгованості, оскільки її наявність встановлена в судовому засіданні, а тому заборгованість в сумі 1404,00 грн. повинна бути стягнута з відповідної особи. Відповідач [PERSON] є належним відповідачем за вимогами з 11.11.2000 року до 15.05.2007 року, в період з 16 травня 2007 року до 7 серпня 2008 року відповідач [PERSON] за вказаною адресою не проживав, споживачем послуг не був, тому позовні вимоги за цей період відносно нього є необґрунтованими та задоволенню не підлягають. Відповідач [PERSON] є споживачем електричної енергії за адресою: [ADDRESS] в період з 11.11.2000 року до 07.08.2008 року, тобто за вимогами за весь період. Відповідачем [PERSON] зроблено заяву про застосування наслідків пропущення позивачем строку позовної давності щодо вимог відносно нього. Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Статтею 257 ЦК України встановлено, що загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Частиною 1 ст. 259 ЦК України передбачено, що позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін. Договір про збільшення позовної давності укладається у письмовій формі. Відповідно до ч. 1 ст. 260 ЦК позовна давність обчислюється за загальними правилами визначення строків, встановленими статтями 253-255 цього Кодексу. Як вбачається із матеріалів справи, позивач з позовом про стягнення збитків нарахованих на підставі акту про порушення ПКЕЕН від 23 вересня 2009 року звернувся до суду 19 листопада 2013 року, а з заявою про видачу наказу, який в подальшому був скасований в серпні 2013 року, тобто з пропуском процесуального строку передбаченого ст.257 ЦК України за вимогами в період з 11.11.2000 року до 15.05.2007 року. При цьому судом не може бути прийнято до уваги факт здійснення виплати сум за спожиту електричну енергію 15.07.2010 року (арк. справи 46), оскільки доказів, що дана сума сплачена саме відповідачем [PERSON], який на цей час більш ніж три роки не був споживачем електричної енергії за спірною адресою суду не надано. Відповідно до ч. 4 ст. 267 ЦК України сплив позовної давності є підставою для відмови у позові. Враховуючи вищезазначене, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог до [PERSON] за період з 11.11.2000 року до 15.05.2007 року у зв'язку зі спливом позовної давності, на чому наполягав відповідач [PERSON] Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог частково лише у визначенні особи з якої підлягає стягнення заборгованості у сумі 1404,01 грн., якою є відповідач [PERSON] Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Відповідно до платіжного доручення позивачем сплачено судові витрати у розмірі 229,4 грн. Таким чином суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь ПАТ "ДТЕК Донецькобленерго" з [PERSON] заборгованість за отримані послуги з постачання електричної енергії за період 11.11.2000 року до 07.08.2008 року у розмірі 1404,01 грн., а також суму сплачених судових витрат у розмірі 229,4 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial