Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-15 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідачів про стягнення заборгованості за кредитним договором, в якому зазначив, що відповідно до умов кредитного договору №11207517000 від 04.09.2007 акціонерний комерційний інноваційний банк "УкрСиббанк"(правонаступник АТ "УкрСиббанк") надав [PERSON] кредит в сумі 14289 доларів США з розрахунку 12,5 % річних на строк з 04.09.2007 до 04.09.2013. Виконання позичальником зобов'язань за кредитним договором забезпечується договором поруки № 137881 від 04.09.2007 року, поручителем по вказаному договору виступив [PERSON]. Банк зобов'язання за договором виконав у повному обсязі. Однак відповідачі ухиляються від повернення кредиту та сплати відсотків за його користування. У зв'язку з цим між ПАТ "УкрСиббанк" та ПАТ "Дельта Банк" 08.12.2011 року було укладено договір купівлі - продажу прав вимоги за кредитами, за яким право вимоги по вищевказаним кредитним договорам було відступлено на користь ПАТ "Дельта Банк". В зв'язку з тим, що відповідач ухиляється від виконання взятих на себе зобов'язань та станом на 28.07.2015 має заборгованість по кредитному договору в сумі 615166 гривень 91 копійку, яку в добровільному порядку відшкодувати відмовляється, ПАТ "Дельта Банк" вимушене звернутися до суду з відповідним позовом. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив їх задовольнити. Відповідачі в судове засідання не з'явились, про день час та місце судового розгляду повідомлені вчасно та належним чином. З огляду на ті обставини, що представник позивача в судовому засіданні не заперечувала щодо проведення заочного розгляду справи, суд вважає можливим провести такий розгляд. Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши письмові докази, суд вважає встановленими наступні фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини. Судом з'ясовано, що 08 грудня 2011 року між АКІБ «УкрСиббанк», правонаступником якого є ПАТ»УкрСиббанк» (банк), та [PERSON] (позичальник) був укладений договір про надання споживчого кредиту та заставу транспортного засобу №11207517000. За умовами договору банк надав позичальнику кредит у розмірі 14289,00 доларів США зі сплатою позичальником за користування кредитом 12,5 % річних. Відповідно до п. 1.2.2 кредитного договору позичальник зобов'язався повернути кредит у повному обсязі в терміни та розмірах, що встановлені графіком погашення кредиту згідно додатку №1 до Договору, але в будь-якому випадку не пізніше ніж 04 вересня 2013 року. Відповідно до п. 1.3.3., 1.3.4. кредитного договору нарахування процентів за цим договором здійснюється щомісяця, в останній робочий день поточного місяця, методом «факт/360» відповідно до вимог нормативно-правових актів Національного банку України та чинного законодавства. Строк сплати процентів встановлено з 01 по 04 число (включно) кожного місяця, наступного за тим, за який були нараховані Банком такі проценти (а. с. 5-15). Судом з'ясовано, що 04 вересня 2007 року між ПАТ»УкрСиббанк» (кредитор), [PERSON] (позичальник) та [PERSON] (поручитель) було укладено договір поруки №137881. Відповідно до умов даного договору [PERSON] зобов'язався відповідати перед ПАТ «УкрСиббанк» за виконання [PERSON] всіх своїх зобов'язань, що виникли з договору про надання споживчого кредиту та заставу транспортного засобу №11207517000, як існуючих в теперішній час, так і тих, що можуть виникнути в майбутньому (а. с. 5-13). Між ПАТ «УкрСиббанк» та ПАТ «Дельта Банк» 08 грудня 2011 року було укладено договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитами, відповідно до якого в порядку, обсязі та на умовах, визначених даним Договором, АТ «УкрСиббанк» передало (відступило) АТ «Дельта Банк» права вимоги за кредитними та забезпечувальними договорами, внаслідок чого АТ «Дельта Банк» замінило АТ «УкрСиббанк» як кредитора (стало новим кредитором) у зазначених зобов'язаннях, а внаслідок передачі від АТ «УкрСиббанк» до АТ «Дельта Банк» прав вимоги до боржників. До АТ «Дельта Банк» перейшло право вимагати (замість АТ «УкрСиббанк») від боржників повного, належного та реального виконання обов'язків за кредитними та забезпечувальними договорами, зокрема, і за договором про надання споживчого кредиту та заставу транспортного засобу №11207517000 від 04 вересня 2007 року, укладеним із [PERSON], та договором поруки №137881 від 04 вересня 2007 року, укладеним із [PERSON] (а. с. 18-19). Посилаючись на неналежне виконання [PERSON] зобов'язань за договором про надання споживчого кредиту та заставу транспортного засобу №11207517000 від 04 вересня 2007 року ПАТ «Дельта Банк» звернувся до суду з позовом про солідарне стягнення з [PERSON], [PERSON] заборгованості, яка відповідно до довідки-розрахунку від 28 липня 2015 року становить 27883,2 доларів США, що за офіційним курсом НБУ становить 615166,91 грн., з яких: 11111,93 доларів США - заборгованість по тілу кредиту та 16771,27 доларів США - заборгованість по процентах (а. с. 27). Стаття 638 ЦК України передбачає, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту та інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Відповідно до положень ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до положень ст. ст. 553, 554 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. У разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Пунктом 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України визначено, що кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою, зокрема, внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно з ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Заміна кредитора у зобов'язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов'язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов'язку первісному кредиторові є належним виконанням (ст. 516 ЦК України). Враховуючи, що 08 грудня 2011 року між ПАТ «УкрСиббанк» та ПАТ «Дельта Банк» було укладено Договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитами, відповідно до якого АТ «УкрСиббанк» відступило АТ «Дельта Банк» права вимоги, зокрема, і за договором про надання споживчого кредиту та заставу транспортного засобу №11207517000 від 04 вересня 2007 року та договором поруки №137881 від 04 вересня 2007 року, суд прийшов висновку про обґрунтованість вимог ПАТ «Дельта Банк» про стягнення заборгованості за договором про надання споживчого кредиту та заставу транспортного засобу №11207517000 від 04 вересня 2007 року. Згідно зі ст.ст. 553, 554 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. У разі порушення боржником зобов`язання забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову відповідальність поручителя. Разом з тим, суд зазначає, що відповідно до ч. 4 ст. 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобов'язання не встановлений або встановлений моментом пред'явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред'явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладання договору поруки. Строк дії поруки не є строком захисту порушеного права, а є строком існування суб'єктивного права кредитора й суб'єктивного обов'язку поручителя, після закінчення якого вони припиняються, а тому зі збігом цього строку (який є преклюзивним) жодних дій щодо реалізації свого права за договором поруки, у тому числі застосування судових заходів захисту свого права (шляхом пред'явлення позову), кредитор вчиняти не може. З огляду на преклюзивний характер строку поруки й обумовлене цим припинення права кредитора на реалізацію даного виду забезпечення виконання зобов'язань застосоване в другому реченні частини четвертої статті 559 ЦК України словосполучення "пред'явлення вимоги" до поручителя протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання як умови чинності поруки необхідно розуміти як пред'явлення кредитором у встановленому законом порядку протягом зазначеного строку саме позовної, а не будь-якої іншої вимоги до поручителя. Виходячи з положень другого речення ч. 4 ст. 559 ЦК України, вимогу до поручителя про виконання ним солідарного з боржником зобов`язання за договором повинно бути пред'явлено у судовому порядку в межах строку дії поруки, тобто упродовж шести місяців із моменту настання строку погашення чергового платежу за основним зобов`язанням (якщо умовами договору передбачено погашення чергового платежу періодичними платежами), або із дня встановлення кредитором для дострокового погашення кредиту в порядку реалізації ним свого права, передбаченого ч. 2 ст. 1050 ЦК України, або із дня настання строку виконання основного зобов`язання ( у разі, якщо кредит повинен бути погашений одноразовим платежем). Таким чином і право кредитора, і обов'язок поручителя по закінченні цього строку припиняються, і жодних дій щодо реалізації цього права, у тому числі застосування заходів захисту в судовому порядку, кредитор вчиняти не може. Такі правові висновки викладені у постановах Верховного Суду України від 17.09.2014 року № 6-53цс14, 6-6цс14, які відповідно до положень ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковими для застосування для всіх судів України. Умовами кредитного договору передбачено, що погашення кредиту має відбуватися шляхом сплати щомісячних платежів. З наданого позивачем розрахунку з'ясовано, що відповідачі не сплачували будь- яких платежів за кредитним договором з грудня 2011 року. З позовом до суду ПАТ «Дельта Банк» звернувся 18.08.2015. Також пунктом 1.2 кредитного договору №11207517000 від 04.09.2007, датою повернення кредиту визначено 04 вересня 2013 року. Доказів щодо інших термінів повернення кредиту позивачем суду не надано. Відповідно до вимог ч.4 ст.559 ЦК України, з вимогою до поручителя [PERSON] про виконання зобов'язань за кредитним договором по поверненню кредитних коштів, банк мав право звернутися протягом 6 місяців. Таким чином, на час пред`явлення позовної вимоги до поручителя порука відповідно до положень ч. 4 ст. 559 ЦК України була припинена, а відтак вимогу про солідарне стягнення заборгованості з поручителя суд вважає необґрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню. Аналізуючи зібрані по справі докази та оцінюючи їх в сукупності, суд прийшов до висновку, що вимоги позивача підлягають частковому задоволенню. В частині стягнення з відповідача [PERSON] заборгованості за кредитом, заборгованості за відсотками ґрунтуються на нормах чинного цивільного законодавства та кредитного договору, оскільки відповідач не виконував взяті на себе зобовязання згідно з умовами договору щодо своєчасного повернення суми кредиту та сплати відсотків за користування кредитом. Отже позовні вимоги в частині стягнення з відповідача [PERSON] заборгованості за кредитом, за відсотками, на загальну суму 615 166 гривень 91 копійка, необхідно задовольнити у повному обсязі. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

Outcome: partial