Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-13 00:00:00

У вересні 2020 року позивач [PERSON] звернулась до суду із зазначеним позовом, в якому просить: скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 23.07.2019, індексний номер : 47895614, яким було здійснено державну реєстрацію права власності на квартиру [ADDRESS] за АТ «Укрсоцбанк», код ЄДРПОУ 00039019; скасувати запис № 32500623 про державну реєстрацію права власності на квартиру [ADDRESS] за АТ «Укрсоцбанк», код ЄДРПОУ 00039019 внесений до реєстру 19.07.2019; скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 23.12.2019, індексний номер: 50427458, яким було здійснено державну реєстрацію права власності на квартиру [ADDRESS] за АТ «Альфа-Банк», код ЄДРПОУ 23494714 та витребувати з чужого незаконного володіння у АТ «Альфа-Банк» код ЄДРПОУ 23494714 квартиру [ADDRESS] . Позов обґрунтовано тим, що 23.07.2019 державним реєстратором виконавчого комітету Широківської сільської ради Запорізького району Запорізької області Ільющенковим Сергієм Олександровичем було винесено рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 47895614. Вказаним рішенням, на квартиру [ADDRESS] було здійснено перереєстрацію права власності, а саме: право власності на вказану квартиру було зареєстровано за Акціонерним товариством «Укрсоцбанк», код ЄДРПОУ: 00039019. 19.07.2019 вказаним державним реєстратором було проведено державну реєстрацію права власності на квартиру [ADDRESS] за Акціонерним товариством «Укрсоцбанк», код ЄДРПОУ: 00039019, та було винесено запис про державну реєстрацію № 32500623. 23.12.2019 державним реєстратором Василівської районної державної адміністрації Запорізької області [PERSON] було винесено рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 50427458 (час винесення о 17:54:51 год.). Вказаним рішенням, на квартиру [ADDRESS] було здійснено перереєстрацію права власності, а саме: право власності на вказану квартиру було зареєстровано за Акціонерним товариством «Альфа-Банк», код ЄДРПОУ: 23494714, як правонаступником Акціонерного товариства «Укрсоцбанк». Вказана квартира була передана в іпотеку Акціонерно-комерційному банку соціального розвитку «Укрсоцбанк» за договором іпотеки №158М/06/1і від 01.09.2006. Посилаючись на не отримання позивачем повідомлення про звернення стягнення, відсутность оцінки нерухомого майна, порушення порядку проведення державної реєстрації прав та їх обтяжень, порушення норм ЗУ «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», позивач просив задовольнити вищевказані вимоги у повному обсязі. Ухвалою судді від 01.10.2020 заяву [PERSON] про забезпечення позову - задоволено частково. Накладено арешт на квартиру [ADDRESS] , шляхом заборони відчуження та розпорядження квартирою. В іншій частині вимог заяви відмовлено. Постановою Запорізького апеляційного суду від 27.01.2021 вказану ухвалу суду від 01.10.2020 у цій справі залишено без змін. Ухвалою судді від 01.10.2020 відкрито провадження у вказаній справі в порядку загального позовного провадження, розпочато у справі підготовче провадження та призначено підготовче судове засідання. 26.10.2020 на адресу суду від представника відповідача АТ «Альфа-Банк» надійшов відзив на позовну заяву, в якому просить відмовити у задоволенні позову у повному обсязі, посилаючись на те, що позов є безпідставним та незаконним, поданим виключно з метою ухилення від взятих на себе зобов`язань. У відзиві викладені доводи проти доводів позивача, із застосуванням позицій викладених у Постановах Верховного суду, відповідно до яких приходить до висновку про правомірність рішення державних реєстраторів про державну реєстрацію прав та їх обтяжень на квартиру, що є предметом іпотеки, оскільки вони прийняті з наданням відповідачем усіх документів, передбачених Порядком державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, та у відповідності до Закону України «Про іпотеку». Також, зазначено, що норми Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», не підлягають застосуванню до цих правовідносин. 02.02.2021 на адресу суду від представника відповідача АТ «Альфа-Банк» надійшли письмові додаткові пояснення, в яких просить відмовити у задоволенні позову. Ухвалою суду від 02.02.2021 закрито підготовче провадження у цій справі та призначено справу до судового розгляду по суті. У судовому засідання представник позивача - адвокат Коротя Р.О., який приймав участь у судовому засіданні у режимі відеоконференції, позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити у повному обсязі, з підстав викладених у позові. Представник відповідача - [PERSON] , у судовому засіданні, проти задоволення позову заперечувала, з підстав викладених у відзиві на позовну заяву. Просить у задоволені позову відмовити у повному обсязі. У судове засідання державний реєстратор Ільющенков С.О. не з`явився, надав суду заяву про розгляд вказаної справи у його відсутність та просив у задоволенні позову відмовити. У судове засідання державний реєстратор [PERSON] не з`явилася. На адресу суду 07.12.2020 надійшов лист від Василівської районної державної адміністрації Запорізької області, в якому повідомлено, що [PERSON] звільнена з посади державного реєстратора з 05.10.2020, додавши копію відповідного наказу. Заслухавши представників сторін по справі, дослідивши матеріали справи, оцінивши та дослідивши у сукупності докази у справі, суд дійшов до таких висновків. За змістом ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Судом встановлено, що 01.09.2006 між АКБСР «Укрсоцбанк» (надалі за текстом - Банк), та громадянином України - [PERSON] (надалі за текстом - Позичальник), уклали Договір кредиту № 158М/06. (надалі за текстом - Кредитний договір). (а.с.50-55). Відповідно до умов вищевказаного Кредитного договору, Банк зобов`язується надати Позичальникові кредит у сумі 82 000 доларів США, а Позичальник зобов`язується повернути наданий кредит і сплатити проценти за користування в сумі, строки та на умовах, що передбачені Кредитним договором. 01.09.2006 між АКБСР «Укрсоцбанк» (надалі за текстом - Банк, Іпотекодержатель) та [PERSON] (надалі за текстом - Іпотекодавець) було укладено іпотечний договір № 158М/06/1і, відповідно до умов якого остання надала в якості забезпечення виконання зобов`язань за Кредитним договором квартиру, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . (а.с.19-21). 21.10.2006 між АКБСР «Укрсоцбанк» та [PERSON] було укладено додаткову угоду №1 до Іпотечного договору № 158М/06/1і, відповідно до умов якої викладено п.п.1.5.1 та п.п.1.5.2 статті 1 цього договору у новій редакції. (а.с.22-23). 19.04.2010 між АКБСР «Укрсоцбанк» та [PERSON] було укладено додаткову угоду №2 до Іпотечного договору № 158М/06/1і, відповідно до умов якої викладено п.п.1.5.1 та п.п.1.5.2 статті 1 цього договору у новій редакції. (а.с.24-25). 19.07.2019 державним реєстратором виконавчого комітету Широківської сільської ради Запорізького району Запорізької області Ільющенковим Сергієм Олександровичем було проведено державну реєстрацію права власності на квартиру [ADDRESS] за Акціонерним товариством «Укрсоцбанк», код ЄДРПОУ: 00039019, та було винесено запис про державну реєстрацію № 32500623. 23.07.2019 державним реєстратором виконавчого комітету Широківської сільської ради Запорізького району Запорізької області Ільющенковим Сергієм Олександровичем було винесено рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 47895614. Вказаним рішенням, на квартиру [ADDRESS] було здійснено перереєстрацію права власності, а саме: право власності на вказану квартиру було зареєстровано за Акціонерним товариством «Укрсоцбанк», код ЄДРПОУ: 00039019. 15.10.2019 відповідно до підпункту «г» пункту 11 частини 4 статті 1 Закону України «Про спрощення процедур реорганізації та капіталізації банків», пунктів 3.1., 5.3., Постанови Правління НБУ № 189 від 27.06.2008 «Про затвердження положення про особливості реорганізації банку за рішенням його власників», було затверджено Передавальний акт, у відповідності до якого АТ «Альфа-Банк» у порядку правонаступництва набуває всіх прав за переданими йому активами (включаючи права за договорами забезпечення, у тому числі поруки), а також набув обов`язків боржника за вимогами кредиторів (вкладників) за переданими зобов`язаннями без необхідності внесення змін до відповідних договорів. Згідно п. 1 Передавального акта від 15.10.2019, внаслідок реорганізації шляхом приєднання АТ «Укрсоцбанк» правонаступником усього його майна, майнових прав та обов`язків за цим актом є АТ «Альфа-Банк». Правонаступництво щодо майна, прав та обов`язків АТ «Укрсоцбанк» виникає у АТ «Альфа-Банк» з дати затвердження цього Передавального акту загальними зборами акціонерів АТ «Альфа-Банк» та рішенням єдиного акціонера АТ «Укрсоцбанк», а саме з 15.10.2019. Згідно ч. 1 ст. 104 ЦК України, юридична особа припиняється в результаті реорганізації (злиття, приєднання, поділу, перетворення) або ліквідації. У разі реорганізації юридичних осіб майно, права та обов`язки переходять до правонаступників. Згідно ст. 512 ЦК України Кредитор у зобов?язанні може бути замінений іншою особою внаслідок: 2) правонаступництва. Відповідно до ст. 514 Цивільного кодексу України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. 23.12.2019 державним реєстратором Василівської районної державної адміністрації Запорізької області [PERSON] було винесено рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 50427458 (час винесення о 17:54:51 год.). Вказаним рішенням, на квартиру [ADDRESS] було здійснено перереєстрацію права власності, а саме: право власності на вказану квартиру було зареєстровано за Акціонерним товариством «Альфа-Банк», код ЄДРПОУ: 23494714, як правонаступником Акціонерного товариства «Укрсоцбанк». Вказані вище реєстрації права власності на квартиру [ADDRESS] , підтверджуються Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 23.09.2020 (а.с. 32-40). Стаття 37 Закону України «Про іпотеку» передбачає, що Іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, є договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками та передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання. Розділом 4 зазначеного Іпотечного договору був передбачений порядок звернення стягнення на предмет іпотеки та його реалізація. Пунктом 4.1 Іпотечного договору Сторонами було погоджено, що у разі невиконання або неналежного виконання Позичальником основного зобов`язання, Іпотекодержатель має право задовольнити свої забезпечені іпотекою вимоги шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Пунктом 4.2 Іпотечного договору Сторонами було погоджено, що у разі порушення Іпотекодавцем обов`язків, встановлених цим Договором, Іпотекодержатель має право вимагати дострокового виконання основного зобов`язання, а в разі його невиконання - звернути стягнення на предмет іпотеки. Пунктом 4.6 Іпотечного договору були встановлені способи звернення стягнення на предмет іпотеки, зокрема: п.4.6.3. шляхом передачі Іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання зобов`язання по кредитному договору в порядку, встановленому статтею 37 Закону України «Про іпотеку». У відповідності до ст.12 Закону України «Про іпотеку», у разі порушення іпотекодавцем обов`язків, встановлених іпотечним договором, іпотекодержатель має право вимагати дострокового виконання основного зобов`язання, а в разі його невиконання - звернути стягнення на предмет іпотеки, якщо інше не передбачено законом. Відповідно до ч. 3 ст. 33 Закону України «Про іпотеку» звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя. Відповідно до ст. 36 Закону України «Про іпотеку» сторони іпотечного договору можуть вирішити питання про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Позасудове врегулювання здійснюється згідно із застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя, що міститься в іпотечному договорі, або згідно з окремим договором між іпотекодавцем і іпотекодержателем про задоволення вимог іпотекодержателя, що підлягає нотаріальному посвідченню, який може бути укладений одночасно з іпотечним договором або в будь-який час до набрання законної сили рішенням суду про звернення стягнення на предмет іпотеки. Договір про задоволення вимог іпотекодержателя, яким також вважається відповідне застереження в іпотечному договорі, визначає можливий спосіб звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до цього Закону. Визначений договором спосіб задоволення вимог іпотекодержателя не перешкоджає іпотекодержателю застосувати інші встановлені цим Законом способи звернення стягнення на предмет іпотеки. Договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками, може передбачати передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання у порядку, встановленому статтею 37 цього Закону. Згідно з частиною першою статті 35 Закону № 898-IV у разі порушення основного зобов`язання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. В цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов`язань, вимога про виконання порушеного зобов`язання у не менш ніж тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі прийняти рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. У зв`язку із порушенням позичальником [PERSON] умов кредитного договору у іпотекодержателя виникло право звернення стягнення на предмет іпотеки у досудовому порядку. Отже, з вищенаведеного вбачається, що застереження про задоволення вимог іпотекодержателя, що міститься в іпотечному договорі, є одним із визначених законодавством способів звернення стягнення на предмет іпотеки. При цьому, суд враховує, що позивач підписуючи Іпотечний договір, погодив всі умови, які викладені у договорі; підтвердив свою згоду на передачу у власність іпотекодержателю Предмета іпотеки у випадку виникнення у Іпотекодержателя права звернення стягнення на Предмет іпотеки, відповідно до умов цього Договору та вимог чинного законодавства України. Враховуючи викладене, суд доходить висновку про те, що у вказаному вище Іпотечному договорі передбачено відповідне застереження про задоволення вимог іпотекодержателя шляхом набуття права власності на предмет іпотеки, на підставі якого за банком і було зареєстровано право власності на належний позивачу на праві власності предмет іпотеки - квартиру [ADDRESS] , оскільки позичальник не виконав взяті на себе зобов`язання за кредитним договором, які забезпечені цією іпотекою. Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 2 Закону України «Про державну реєстрацію прав на нерухоме майно та їх обтяжень» заявником є власник, інший правонабувач, сторона правочину, у яких виникло, перейшло чи припинилося речове право, або уповноважені ними особи - у разі подання документів для проведення державної реєстрації набуття, зміни або припинення права власності та інших речових прав. Відповідно до частини першої статті 15 Закону № 1952-ІV державна реєстрація прав та їх обтяжень проводиться в такому порядку: 1) прийняття і перевірка документів, що подаються для державної реєстрації прав та їх обтяжень, реєстрація заяви; 2) встановлення факту відсутності підстав для відмови в державній реєстрації прав та їх обтяжень, зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та/або їх обтяжень; 3) прийняття рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, відмову в ній або зупинення державної реєстрації; 4) внесення записів до Державного реєстру прав; 5) видача свідоцтва про право власності на нерухоме майно у випадках, встановлених статтею 16 цього Закону; 6) надання витягів з державного реєстру прав про зареєстровані права та/або їх обтяження. Відповідно до п. 61 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (в редакцій чинній на момент виникнення спірних правовідносин у вересні 2020 року), для державної реєстрації права власності на підставі договору іпотеки, що містить застереження про задоволення вимог іпотекодержателя шляхом набуття права власності на предмет іпотеки, подаються копія письмової вимоги про усунення порушень, надісланої іпотекодержателем іпотекодавцеві та боржникові, якщо він є відмінним від іпотекодавця; документ, що підтверджує наявність факту завершення 30-денного строку з моменту отримання іпотекодавцем та боржником, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмової вимоги іпотекодержателя у разі, коли більш тривалий строк не зазначений у відповідній письмовій вимозі та заставна (якщо іпотечним договором передбачено її видачу). Так, пунктом 61 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, визначено вичерпний перелік обов`язкових для подання документів та обставин, що мають бути ними підтверджені, на підставі яких проводиться державна реєстрація права власності на предмет іпотеки за договором, що містить застереження про задоволення вимог іпотекодержателя, і з огляду на закріплені у статтях 9 та 15 Закону № 1952-ІV порядок державної реєстрації та коло повноважень державного реєстратора у ході її проведення, останній приймає рішення про державну реєстрацію прав лише після перевірки наявності необхідних для цього документів та їх відповідності вимогам законодавства. Надання інших документів для державної реєстрації права власності іпотекодержателя на предмет іпотеки нормами законодавства не передбачено. Так, судом встановлено, що на виконання норм Закону України «Про іпотеку», АТ «Укрсоцбанк» надіслав письмове повідомлення іпотекодавцю та позичальнику, що підтверджується належними доказами (копії повідомлень від 20.09.2018, копії поштових повідомлень, з позначками про повернення за закінченням терміну зберігання), які містяться в матеріалах справи. Відповідно до пункту 6.2 Іпотечного договору, сторони погодили, що усі повідомлення за цим договором будуть вважатися зробленими належним чином, у випадку якщо вони здійснені у письмовій формі та надіслані рекомендованим листом, кур`єром, телефоном або вручені особисто та за зазначеними адресами сторін. Датою отримання таких повідомлень буде вважатися дата їх особистого вручення або дата поштового штемпеля відділення зв`язку одержувача. Отже, повернення від іпотекодавця та позичальника належно направленої вимоги «за закінченням встановленого строку зберігання» свідчить про вжиття іпотекодержателем всіх заходів для відповідного повідомлення боржника про наявність заборгованості та намір звернути стягнення на предмет іпотеки. Окрім того, суд враховує висновки Великої Палати Верховного Суду від 29.09.2020 у справі № 757/13243/17, відповідно до яких належним слід вважати надсилання вимоги з дотриманням встановленого договором порядку на адресу отримувача, яка вказана в договорі або додатково повідомлена відповідно до умов договору. Якщо такий порядок договором не визначений, відповідно до звичаїв ділового обороту належне направлення вимоги може здійснюватися засобами поштового зв`язку чи кур`єрської служби, які дозволяють встановити зміст відправлення та підтвердити його вручення, наприклад, цінним листом з описом вкладеного відповідно до Правил надання послуг поштового зв`язку, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 05 березня 2009 року № 270. Таким чином, доводи позивача про обов`язкове отримання іпотекодавцем та позичальником вимоги, суд не приймає до уваги, оскільки спростовані вищевикладеним. Щодо позовних вимог в частині скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 23.12.2019, індексний номер: 50427458, яким було здійснено державну реєстрацію права власності на квартиру [ADDRESS] за АТ «Альфа-Банк», код ЄДРПОУ 23494714, суд зазначає про наступне. Так, як вбачається з матеріалів справи, 23.12.2019 року державним реєстратором Василівської районної адміністрації Запорізької області [PERSON] було проведено реєстрацію права власності за АТ «Альфа-Банк». Державним реєстратором проведено реєстраційну дію, яка жодним чином не стосувалася переходу права власності на майно, належне позивачу, відбувся перехід права власності від однієї юридичної особи до іншої у зв`язку з ліквідацією. При цьому, суд приймає до уваги те, що Наказом Міністерства юстиції від 09.09.2020 за № 2310/7 було відмовлено у задоволенні скарги [PERSON] від 10.02.2020 на рішення від 23.12.2019 № 50427458 прийняте державним реєстратором Василівської районної державної адміністрації Запорізької області [PERSON] щодо квартири, яка розташована за адресою: [ADDRESS] , у зв`язку з тим, що оскаржуване рішення прийнято відповідно до законодавства. Щодо посилання на положення Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», суд зазначає про наступне. Відповідно до положень пункту 1 ч. 1. Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», протягом дії цього Закону: 1) не може бути примусово звернено стягнення (відчужене без згоди власника) на майно, що віднесене до об`єктів житлового фонду (далі - нерухоме житлове майно), об`єкт незавершеного житлового будівництва, майнові права на нього, що є предметом іпотеки згідно із статтею 5 Закону України "Про іпотеку", якщо таке майно/об`єкт незавершеного житлового будівництва/майнові права виступають як забезпечення виконання зобов`язань фізичної особи (позичальника або майнового поручителя) за кредитами, наданими йому кредитними установами - резидентами України в іноземній валюті, та за умови, що: таке нерухоме житлове майно використовується як місце постійного проживання позичальника/майнового поручителя або є об`єктом незавершеного житлового будівництва, за умови, що у позичальника або майнового поручителя у власності немає іншого нерухомого житлового майна. Відповідно до висновку Верховного Суду в постанові Касаційного цивільного суду від 18.11.2020 у справі № 750/5622/19 для правильного застосування Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» судам необхідно було встановити чи відповідає квартира вимогам, встановленим у пункті 1 зазначеного закону, а саме: 1) чи використовується таке нерухоме житлове майно як місце постійного проживання позичальника/майнового поручителя, за умови, що у позичальника або майнового поручителя у власності немає іншого нерухомого житлового майна; або; 2) чи таке нерухоме житлове майно придбавалося за кредитні кошти і при цьому умовами кредитного договору передбачена заборона реєстрації місця проживання позичальника або майнового поручителя за адресою знаходження нерухомого житлового майна, за умови, що у позичальника або майнового поручителя у власності немає іншого нерухомого житлового майна; 3) чи загальна площа такого нерухомого житлового майна не перевищує 140 кв. м для квартири та 250 кв. м для житлового будинку». Згідно з правовою позицією Великої Палати Верховного Суду в постанові від 19.05.2020 у справі №644/3116/18, квартира, яка використовується позивачем як місце постійного проживання, не може бути примусово стягнута на підставі дії Закону №1304-VII ( Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті), у тому числі і шляхом реєстрації права власності за кредитором як забезпечення виконання умов кредитного договору, укладеного в іноземній валюті. Проте, позивачем не надано суду належних, допустимих та достовірних доказів, які б свідчили про те, що спірна квартира, яка була передана позивачем банку в іпотеку за відповідним іпотечним договором, укладеним на забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором у іноземній валюті, отриманим для будівництва за адресою: [ADDRESS] (п.1.2. Договору кредиту від 01.09.2006), є постійним місцем проживання позивача. Надані позивачем копія довідки про реєстрацію місця проживання [PERSON] за адресою розташування спірної квартири станом на 24.09.2020, та Витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 23.09.2020, відповідно до якого за [PERSON] зареєстровано право власності на спірну квартиру, не свідчить про наявність достатніх підстав про твердження того що спірна квартира є постійним місцем проживанням позивача. Матеріалами справи не підтверджено факту проживання позивача в спірній квартирі, як на час вчинення спірної реєстраційної дії, так і на час судового розгляду. Позивачем не надано належних доказів використання спірної квартири, як місця свого постійного проживання. При цьому встановлено, що позичальник [PERSON] перебуває у зареєстрованому шлюбі із [PERSON] (копія свідоцтва про одруження видане відділом РАГС міськвиконкому м. Запоріжжя 12.04.1997, актовий запис №269), у власності якого на праві спільної часткової власності перебуває 1/3 частина квартири, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] (копія Витягу з реєстру прав власності на нерухоме майно від 15.03.2007). Отже, виходячи з викладеного, суд приходить до висновку про відсутність підстав для застосування положень Закону України ««Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті». Виходячи з наведеного, суд приходить до висновку, що дії державних реєстраторів щодо реєстрації за АТ «Укрсоцбанк» та АТ «Альфа-Банк» права власності на спірне нерухоме майно на підставі договору іпотеки є правомірними, оскільки такий договір містить застереження про задоволення вимог іпотекодержателя шляхом передачі права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання у порядку, встановленому ст.37 Закону України "Про іпотеку". Проаналізувавши встановлені обставини по справі, оцінивши надані докази в їх сукупності, суд не знаходить підстав для визнання незаконними рішень, запису про реєстрацію права власності державних реєстраторів та їх скасування, оскільки вони відповідають вимогам Закону України "Про державну реєстрацію речових прав та їх обтяжень", та приходить до висновку, що позивачем не доведено, що спірні рішення державних реєстраторів прийняті протиправно, з огляду на що в задоволенні позову слід відмовити у повному обсязі. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, відмовляючи у задоволенні позову у повному обсязі суд відносить судові витрати позивача при зверненні до суду на його рахунок.

Outcome: dismissed