Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-19 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду із позовом до [PERSON] про відшкодування моральної шкоди завданої поширенням недостовірних відомостей, та спростування даних відомостей, оскільки вони принижують її честь та гідність. В обґрунтування позову позивач зазначає, що [PERSON] постійно висловлює неправдиві відомості в її адресу та адресу її сім'ї з приводу статевих зносин [PERSON] з її зятем [PERSON] та статевих зносин її чоловіка [PERSON] з її матір'ю [PERSON] Дані відомості принижують її честь і гідність, та завдали їй моральну шкоду, яку позивач оцінює в розмірі 10000 грн. В судовому засіданні позивач свої позовні вимоги підтримала із підстав викладених у позові, просила позов задовольнити. Відповідач та його представник в судовому засіданні зазначили, що позовні вимоги позивача не визнають у повному обсязі, просили у задоволені позову відмовити. Крім того позивач вказав, що виражався в сторону позивача нецензурною лайкою за що був притягнутий до адміністративної відповідальності, однак ніколи не говорив про статеві зносини позивача з її зятем, та її чоловіка з її матір'ю. Свідки [PERSON] та [PERSON] в судовому засіданні пояснили, що будучи приступніми 12.10.2014 року при словесному конфлікті, який виник між [PERSON] та [PERSON], чули як останній вказав, що [PERSON] має статеві зносини з зятем. [PERSON] в судовому засіданні вказав, що був свідком як [PERSON] поширював неправдиві відомості з приводу статевих зносин [PERSON] з зятем [PERSON] та його статевих зносин з тещею [PERSON] Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що був свідком конфлікту, який відбувся між [PERSON] та [PERSON], та чув лише як позивач ображала його батька. [PERSON] та [PERSON] в судовому засіданні пояснили, що були свідком конфлікту який відбувся 12.10.2014 року між [PERSON] та [PERSON], та чули лише як позивач ображала відповідача та його сім'ю нецензурною лексикою, до кінця конфлікту присутні не були. Свідок [PERSON] в судовому засідання пояснила, що з приводу конфліктних відносин її чоловіка та позивача їй нічого не відомо. Вислухавши пояснення сторін та їх представників, свідків, об'єктивно та неупереджено дослідивши матеріали справи, суд прийшов до наступного висновку. Судом встановлено наступні обставини та визначені відповідно до них правовідносини. Встановлено, що 12 жовтня 2014 року відбувся словесний конфлікт між сторонами, в ході якого відповідач зазначив в присутності працівників міліції, її сина [PERSON] та зятя [PERSON], що вона вступає у статеві зносини із зятем. Крім того, 06.11.2014 року перед розглядом Костопільським районним судом адміністративної справи про притягнення [PERSON], до адміністративної відповідальності за ст. 173 КУпАП, відповідач [PERSON] сказав, що чоловік позивача має статеві зносини з її матір'ю. Ці факти підтверджується показами свідків [PERSON], [PERSON] та [PERSON] наданих в судовому засіданні. Покази свідка [PERSON] суд не бере до уваги, адже в період конфлікту який відбувся 12.10.2014 року останній був на робочому місці в ТОВ «ОДЕК» Україна, що підтверджується довідкою № 45 від 12.05.2015 року виданою ТОВ «ОДЕК» Україна, а тому повідомлені ним факти не можуть бути допустимим доказом в розумінні ст. 59 ЦПК України. Із змісту п.3 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 "Про застосування судами законодавства, що регулює захист честі, гідності і ділової репутації громадян та організацій " слідує, що при розгляді даної категорії справ, суди повинні з'ясовувати, чи поширені відомості, про спростування яких пред'явлений позов, чи порочать вони честь, гідність і ділову репутацію позивача та чи відповідають дійсності. Під поширенням відомостей слід розуміти опублікування їх у пресі, передачу по радіо, телебаченню, використання інших засобів масової інформації, викладення в характеристиках, заявах, листах, адресованих іншим особам, повідомлення в публічних виступах, а також в іншій формі невизначеному числу осіб або хоча б одній людині. Фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї та (або) членів її сім'ї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації. Спростування недостовірної інформації здійснюється особою, яка поширила інформацію (ч. 1, 4 ст. 277 ЦК України). Із змісту п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 "Про застосування судами законодавства, що регулює захист честі, гідності і ділової репутації громадян та організацій" слідує, що обов'язок по доведенню правдивості поширеної інформації покладається на відповідача. Під час судового розгляду відповідачами не було надано суду жодного доказу в підтвердження того, що поширена ним інформація з приводу статевих зносин [PERSON] з її зятем [PERSON] та статевих зносин її чоловіка [PERSON] з її матір'ю [PERSON], відповідає дійсності. За змістом ст. 28, ч. 4 ст. 32 Конституції України кожен має право на повагу до своєї гідності та право спростувати недостовірну інформацію про себе, а також на відшкодування моральної шкоди, завданої поширенням такої недостовірної інформації. Статті 297, 299 ЦК України встановлюють право на повагу до честі і гідності особи, а також на повагу до ділової репутації. Оскільки інформація, яка висвітлена [PERSON] з приводу статевих зносин [PERSON] з її зятем [PERSON] та статевих зносин її чоловіка [PERSON] з її матір'ю [PERSON] є недостовірної, а тому суд вважає її такою, що принижує його честь, гідність позивача та її сім'ї. Суд вважає, що у зв'язку з поширенням недостовірної інформації відповідачем, остання має бути спростована [PERSON] тим же способом, що і була поширена. Вирішуючи питання обґрунтованості позовних вимог щодо відшкодування моральної шкоди внаслідок порушення немайнових прав, суд виходить з наступного. Заявляючи свої позовні вимоги в частині відшкодування заподіяної моральної шкоди позивач посилається на те, що своїми діями відповідач завдав їй моральної шкоди, яка полягає у фізичних стражданнях, що призвело до погіршення стану його здоров'я та моральних страждань. Визначення моральної шкоди міститься в Постанові Пленуму Верховного Суду від 31 березня 1995 року №4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди". Так, під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань або інших негативних явищ, завданих фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Протиправна поведінка особи, яка завдала моральної шкоди, може полягати у: завданні каліцтва або іншого ушкодження здоров'я, протиправної поведінки щодо членів сім'ї чи близьких родичів потерпілого, знищенні чи пошкодженні майна, у приниженні честі, гідності, а також ділової репутації фізичної чи юридичної особи. Також обов'язковою підставою для деліктної відповідальності за завдання моральної шкоди є встановлення причинного зв'язку між шкодою і протиправною поведінкою особи. Враховуючи, що позивачем не надано належного та допустимого доказу щодо спричинення їй моральної шкоди внаслідок протиправних дій відповідача, суд приходить до висновку щодо необхідності у позовних вимог позивача в частині стягнення моральної шкоди відмовити. У відповідності до ч.1 ст. 88 ЦПК України якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Встановлено, що позивачем [PERSON] сплачено 243 грн. 60 коп. на оплату судового збору (а.с.1). Таким чином, враховуючи вимоги ч. 1 ст. 79, ч. 1 ст. 88 ЦПК України, суд вважає за вірне стягнути з відповідача на корить позивача 121 грн. 80 коп., на відшкодування судових витрат. На підставі викладеного,

Outcome: partial