Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-10 00:00:00

Стислий виклад позиції позивача: У грудні 2019 року позивач звернувся до суду з позовом, який мотивував тим, що 17.01.2012 між ним та Краснопільською районною державною адміністрацією на 7 років укладено договір оренди земельної ділянки водного фонду (для рибогосподарських потреб) загальною площею 9,8314 га, розташованої біля села Ясенок за межами населених пунктів Чернеччинської сільської ради Краснопільського району Сумської області, кадастровий номер 5922387600:003:0091. Відповідно до п. 8 та прикінцевих положень договору він скористався переважним правом на поновлення його на новий строк, не пізніше ніж за 90 днів до закінчення строку дії договору, а саме 26.10.2018 повідомив письмово орендодавця про намір продовжити його дію, додавши до своєї заяви проект додаткової угоди (без зміни істотних умов договору) та інші документи. Сумська обласна державна адміністрація зволікала з прийняттям рішення про поновлення чи відмову у ньому, а листом від 08.01.2019 № 01-36/242 повідомила про відсутність правових підстав для задоволення клопотання щодо поновлення договору оренди землі, оскільки всупереч ст.51 Водного кодексу України та умов договору оренди орендар звернувся із заявою про поновлення дії договору із порушенням терміну подачі такої заяви, а саме 26.10.2018. 19.03.2019р. та 21.05.2019р. позивач звертався ще з письмовими заявами про поновлення терміну дії договору оренди на підставі п.6 ст.33 ЗУ «Про оренду землі». Тим часом, і на теперішній момент, [PERSON] продовжує користуватись орендованою ділянкою, сплачувати орендну плату та інші платежі з цього приводу. З боку орендодавця жодних дій стосовно повернення об`єкту оренди не було. Вважаючи своє право на поновлення договору оренди порушеним, Позивач звернувся до суду за захистом та просив визнати поновленим договір оренди земельної ділянки водного фонду загальною площею 9,8314 га (кадастровий номер 5922387600:003:0091), розташованої біля села Ясенок за межами населених пунктів Чернеччинської сільської ради Краснопільського району Сумської області, укладений 17.01.2012 між Краснопільською районною державною адміністрацією та громадянином [PERSON] , зареєстрований у Краснопільському відділі Сумської регіональної філії ДМ «Центр ДЗК» 30.01.2012 за № 592238764000070 на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені договором та визнати укладеною додаткову угоду до зазначеного договору оренди земельної ділянки в запропонованій в резолютивній частині позову редакції Стислий виклад позиції відповідача: Відповідач - Сумська обласна державна адміністрація у наданому відзиві та додаткових поясненнях заперечувала позовні вимоги, аргументуючи, що оскільки Позивачем до заяви від 26.10.2018 не було надано будь-яких документів, які б підтверджували належність виконання обов`язків по Договору, зокрема сплату орендної плати за користування земельною ділянкою та водним простором (дзеркалом), Сумська обласна державна адміністрація в межах місячного строку розгляду заяви Позивача повідомила його листом від 20.11.2018 № 01-22/11834 про необхідність надання додаткових документів після чого буде прийнято відповідне рішення. У подальшому Позивачем було додано документи, зазначені у листі Сумської обласної державної адміністрації від 20.11.2018 № 01-22/11834. Після опрацювання всіх поданих документів та враховуючи, що Позивачем порушено умови пункту 8 Договору, згідно яким договір укладено на 7 років і діє з 18.01.2012 по 18.01.2019. Після закінчення строку договору орендар має переважне право поновлення його на новий строк. У цьому разі орендар повинен не пізніше ніж за 90 днів до закінчення строку дії договору повідомити орендодавця про намір продовжити його дію, Позивачу, листом від 08.01.2019 № 01-36/242, повідомлено про неможливість поновлення терміну дії Договору у зв`язку з порушенням умов пункту 8 Договору, Водного кодексу України, Закону України «Про оренду землі». Отже, Сумською обласною державною адміністрацією, як орендодавцем було виконано умови частин 1-5 статті 33 Закону України «Про оренду землі». Вважали твердження Позивача, що при визначенні строків для поновлення Договору, їх необхідно обраховувати з моменту державної реєстрації договору, необгрунтованими та такими, що суперечать вимогам чинного законодавства та вимогам Договору. Окрім цього, на думку Відповідача, Позивачем не надано будь-яких доказів, що б підтверджували продовження саме належного користування земельною ділянкою згідно з Договором. Вважали посилання Позивача на рішення Європейського суду з прав людини від 24.06.2003 у справі «Стретч проти Сполученого Королівства», щодо правомірних очікувань» / «законних сподівань» особи необгрунтованими та безпідставними, зазначивши, що «правомірні очікування» виникають у особи, якщо нею було дотримано всіх вимог законодавства для отримання відповідного рішення уповноваженого органу, а тому вона мала усі підстави вважати, що таке рішення є дійсним та розраховувати на певний стан речей. Тобто Позивач мав би «правомірні очікування»/«законні сподівання» у випадку дотримання ним вимог статті 33 Закону України «Про оренду землі» та вимог Договору, а також відсутності вмотивованої відповіді від Орендодавця - Сумської обласної державної адміністрації на його заяву з приводу поновлення договору оренди. Враховуючи обставини справи у Позивача не могло бути «правомірних очікувань»/«законних сподівань». Заяви та клопотання учасників судового розгляду: 01.10.2019 до Краснопільського районного суду Сумської області надійшла вищевказана позовна заява (а.с.4-8). За ухвалою Краснопільського районного суду Сумської області від 04.10.2019 позовну заяву залишено без руху та надано для усунення недоліків строк, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали. 10.12.2019 року відкрито провадження та призначено підготовче судове засідання на 10.01.2020. 03.01.2020 від Відповідача надійшов відзив на позовну заяву (а.с.84-88) 10.01.2020 закрито підготовче провадження та справа призначена до судового розгляду на 11.02.2020. 10.02.2020 від Відповідача надійшли додаткові пояснення до відзиву (а.с.111-114). 04.03.2020 представник позивача надав пояснення до позову з додатковими доказами (а.с.131-134). 11.03.2020 в судовому засіданні представник позивача з посиланням на позовну заяву та надані додаткові пояснення і докази наполягав на задоволенні позову. Просив також вирішити питання відшкодування судових витрат в частині судового збору, а щодо витрат на правову допомогу просив застосувати положення п.2 ч.8 ст.141 ЦПК України. Представник відповідача заперечувала позовні вимоги з посиланням на заперечення та додаткові заперечення і просила у задоволенні позову відмовити повністю. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини: Суд, заслухавши позиції представників позивача, відповідача, розглянув позовну заяву та додані матеріали, повно та всебічно з`ясував всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються заявлені вимоги, і, об`єктивно оцінивши докази, доходить наступних висновків. 17.01.2012 між [PERSON] та Краснопільською районною державною адміністрацією укладений договір оренди земельної ділянки водного фонду (для рибогосподарських потреб), розташованої біля села Ясенок за межами населених пунктів Чернеччинської сільської ради Краснопільського району Сумської області, загальною площею 9,8314 га, кадастровий номер 5922387600:003:0091 (а.с.9-11) Відповідно до п. 8 договір укладено на 7 років і діє з 18.01.2012 року по 18.01.2019 року. Після закінчення строку дії договору орендар має переважне право на поновлення його на новий строк. У цьому разі орендар повинен не пізніше ніж за 90 днів до закінчення строку дії договору повідомити письмово орендодавця про намір продовжити його дію. Згідно прикінцевих положень зазначеного договору: «Цей договір набирає чинності після підписання сторонами та його державної реєстрації». Договір зареєстровано у Краснопільському відділі Сумської регіональної філії ДП «Центр ДЗК» про що у Державному реєстрі земель зроблено запис від 30.01.2012 за №592238764000070, тобто вказаний договір діяв з 30.01.2012р. по 30.01.2019 р. На виконання пункту 8 укладеного договору оренди землі 26.10.2018 [PERSON] звернувся до Сумської обласної державної адміністрації з письмовою заявою про поновлення договору оренди водного об`єкта, до якої додав проект додаткової угоди про поновлення Договору на той самий строк і на тих самих умовах та проект додаткової угоди, як це встановлено п.2 ст.33 ЗУ «Про оренду землі». 30.10.2018 за вхідним номером 7042/01-36 Сумська ОДА отримала заяву (а.с.12). За змістом пункту 5 статті 33 Закону України «Про оренду землі» Сумська обласна державна адміністрація мала протягом місяця, тобто до 30.11.2018 розглянути зазначене повідомлення та надати свою відповідь про поновлення чи про відмову у поновленні договору оренди. Натомість, 20.11.2018 Сумська обласна державна адміністрація направила на адресу [PERSON] лист №01-22/11834 з проханням надання копії витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку, копію витягу з технічної документації про нормативно грошову оцінку земельної ділянки станом на 01.01.2018, довідки про відсутність заборгованості по орендній платі за земельну ділянку та за користування водним об`єктом (а.с.15) За твердженнями позивача він виконав вказані вимоги у повному обсязі. Цей факт визнано відповідачем. 08.01.2019 Сумська обласна державна адміністрація додаткову угоду не підписала, а направила Позивачу лист №01-36/242 у якому повідомила про відсутність правових підстав для задоволення клопотання про поновлення договору оренди землі від 17.01.2012, оскільки всупереч ст.51 Водного кодексу України та умов договору оренди він звернувся із заявою про поновлення дії договору із порушенням терміну подачі такої заяви, а саме 26.10.2018 (а.с.16) 30.01.2019 Строк дії договору закінчився До 29.02.2019 Сумська ОДА мала направити лист-повідомлення орендодавця про заперечення у поновленні договору оренди землі, але такого не направляла. Звільнити орендовану земельну ділянку та підписати акт приймання-передачі не пропонувала. 19.03.2019 [PERSON] звернувся до Сумської ОДА з заявою про поновлення договору оренди на підставі ч.6 ст.33 ЗУ «Про оренду землі» пославшись на ту обставину, що орендодавцем протягом одного місяця від дати закінчення договору оренди не приймалось рішення та не надсилався на адресу орендаря лист-повідомлення про заперечення у поновленні договору оренди (а.с.17). У відповідь на звернення [PERSON] від 19.03.2019 Сумська ОДА 10.04.2019 надіслала йому лист про розгляд заяви за вих.№01-22/3961 в якому зазначила, що листом від 08.01.2019 вони відмовили [PERSON] у поновленні договору оренди землі. Крім того, з урахуванням того, що дія договору припинена 18.01.2019 відповідно до п.21 Договору запропонували шляхом підписання акту приймання-передачі повернути земельну ділянку орендодавцю (а.с.21). 21.05.2019 [PERSON] знову звернувся до Сумської ОДА з заявою щодо поновлення договору оренди землі на підставі ч.6 ст.33 ЗУ «Про оренду землі» (а.с.23-29), але відповідь надана не була. Згідно даних управління ДФС у м.Сумах від 26.12.2018 і регіонального офісу водних ресурсів у Сумській області від 26.12.2018 та копій чеків, доданих представником позивача станом на 20.12.2018 заборгованість з орендної плати за земельну ділянку водного фонду у [PERSON] відсутня (а.с.35-36, 41, 118, 119). Квитанціями від 13.12.2019 №1807-5029-4435-3140, №1807-5000-5680-2667 підтверджується факт сплати [PERSON] орендної плати за 2019 рік (а.с.140-141). Згідно Розподілу обов`язків між головою, першим заступником, заступниками голови, керівником апарату Сумської обласної державної адміністрації, затвердженого Розпорядженням голови Сумської обласної державної адміністрації 20 грудня 2018 року № 767-ОД керівник апарату Сумської обласної державної адміністрації не мав повноважень на виконання обов`язків голови Сумської ОДА щодо розгляду питання про поновлення договору оренди земельної ділянки (а.с.135-139). Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування: За змістом статті 792 ЦК України майнові відносини, що виникають з договору найму (оренди) земельної ділянки, є цивільно-правовими, ґрунтуються на засадах рівності, вільного волевиявлення та майнової самостійності сторін договору та, крім загальних норм цивільного законодавства, щодо договору регулюються актами земельного законодавства Земельним кодексом України, Законом України «Про оренду землі». Спеціальним законом, що регулює питання оренди землі, є Закон України «Про оренду землі», яким встановлено, що відносини, пов`язані з орендою землі, регулюються Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, цим Законом, законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них, а також договором оренди землі. Частиною 1 ст.14 Закону України «Про аквакультуру» встановлено, що рибогосподарський водний об`єкт для цілей аквакультури надається в користування на умовах оренди юридичній чи фізичній особі відповідно до Водного кодексу України. Згідно з частинами 1, 3, 4 ст. 51 Водного кодексу України у користування на умовах оренди для рибогосподарських потреб можуть надаватися водосховища (крім водосховищ комплексного призначення), ставки, озера та замкнені природні водойми. Водні об`єкти надаються у користування за договором оренди земель водного фонду на земельних торгах у комплексі із земельною ділянкою. Водні об`єкти надаються у користування на умовах оренди органами, що здійснюють розпорядження земельними ділянками під водою (водним простором) згідно з повноваженнями, визначеними Земельним кодексом України, відповідно до договору оренди, погодженого з центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері водного господарства. Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо розмежування земель державної та комунальної власності" від 06.09.2012 № 5245-VI були внесені зміни до ст. 122 Земельного кодексу України, відповідно до яких з 01.01.2013 розпорядження земельними ділянками водного фонду під ставками для рибогосподарських потреб було віднесене до повноважень обласних державних адміністрацій. Відповідно до постанови КМУ від 29.05.2013 №420 «Про затвердження типового договору оренди водних об`єктів» затвердження вказаного договору входить виключно до повноважень керівника органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування. За змістом ст.15 ЗУ «Про розгляд звернень громадян» №393/96-ВР органи державної влади, місцевого самоврядування та їх посадові особи, до повноважень яких належить розгляд заяв (клопотань), зобов`язані об`єктивно і вчасно розглядати їх, перевіряти викладені в них факти, приймати рішення відповідно до чинного законодавства і забезпечувати їх виконання, повідомляти громадян про наслідки розгляду заяв (клопотань). Відповідь за результатами розгляду в обов`язковому порядку дається тим органом, який отримав ці заяви і до компетенції якого входить вирішення порушеньх у заявах (клопотаннях) питань, за підписом керівника або особи, яка виконує його обов`язки. Рішення про відмову в задоволенні вимог, викладених у заяві (клопотанні), доводиться до відома громадянина в письмовій формі з посиланням на Закон і викладенням мотивів відмови, а також із роз`ясненням порядку оскарження прийнатого рішення. Відповідно до ст. 122 Земельного кодексу України обласні державні адміністрації на їхній території передають земельні ділянки із земель державної власності, крім випадків, визначених частинами третьою, четвертою і восьмою цієї статті, у власність або у користування у межах міст обласного значення та за межами населених пунктів, а також земельні ділянки, що не входять до складу певного району, або у випадках, коли районна державна адміністрація не утворена, для всіх потреб. Частиною першою статті 124 Земельного кодексу України передбачено, що передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється, зокрема, шляхом укладання договору оренди земельної ділянки. Згідно із частиною першою статті 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обовязків. Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина перша статті 627 ЦК України). Законом України «Про оренду землі» визначаються умови укладення, зміни, припинення і поновлення договору оренди землі. Відповідно до статті 13 Закону України «Про оренду землі» під договором оренди землі розуміється договір, за яким орендодавець зобовязаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобовязаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. За змістом статей 18, 20 цього Закону (у редакції, яка була чинною на момент виникнення спірних правовідносин) укладений договір оренди землі підлягає державній реєстрації, договір оренди землі набирає чинності після його державної реєстрації. Набрання договором чинності є моментом у часі, коли починають діяти права та обов`язки по договору, тобто коли договір (як підстава виникнення правовідносин та письмова форма, в якій зафіксовані умови договору) починає регулювати правовідносини, на виникнення яких було спрямоване волевиявлення сторін. За змістом Постанови Верховного Суду України від 07.06.2017 №6-872цс17 строк дії договору оренди землі, умовами якого передбачено, що відлік строку оренди настає з моменту державної реєстрації цього договору, починається після набрання ним чинності, а не з моменту його укладення. Аналогічний правовий висновок міститься і у постанові від 18.07.2017 №6-2777цс16. Відповідно до ст.31 Закону України «Про оренду землі» договір оренди припиняється в разі, зокрема, закінчення строку, на який його було укладено. У частині першій статті 777 ЦК України законодавець закріпив переважне право наймача, який належно виконує свої обов`язки за договором, на укладення договору на новий строк та передбачив певну процедуру здійснення цього права. Права наймача, що встановлені статтею 777 ЦК України, є переважними, тобто за своєю правовою природою вони є привілеями носія таких прав, який має перевагу на укладення відповідних договорів перед третіми особами. Статтею 33 Закону України "Про оренду землі" регламентовано поновлення договору оренди землі на новий строк як у випадку реалізації переважного права орендаря перед іншими особами (частини 1- 5 цієї норми), так і у випадку, коли орендар продовжує користуватися земельною ділянкою після закінчення строку договору оренди (частина 6 цієї норми). Аналіз наведених норм матеріального права дає підстави для висновку, що для застосування положень частини 1 статті 33 Закону України "Про оренду землі" та визнання за орендарем переважного права на поновлення договору оренди необхідно встановити такі юридичні факти: орендар належним чином виконує свої обов`язки за договором; орендар до спливу строку договору повідомив орендодавця у встановлені строки про свій намір скористатися переважним правом укладення договору на новий строк; до листа-повідомлення орендар додав проект додаткової угоди; орендодавець протягом місяця не повідомив орендаря про наявність заперечень і своє рішення. Орендодавець у місячний термін розглядає надісланий орендарем лист-повідомлення із проектом додаткової угоди, перевіряє його на відповідність вимогам закону, узгоджує з орендарем (за необхідності) істотні умови договору і, за відсутності заперечень, приймає рішення про поновлення договору оренди землі (щодо земель державної та комунальної власності), укладає з орендарем додаткову угоду про поновлення договору оренди землі. За наявності заперечень орендодавця щодо поновлення договору оренди землі орендарю направляється лист-повідомлення про прийняте орендодавцем рішення (частина 5 статті 33 Закону України "Про оренду землі"). Частиною 6 статті 33 зазначеного Закону врегульовано пролонгацію договору на той самий строк і на тих самих умовах, що були передбачені договором, за наявності такого фактичного складу: орендар належно виконує свої обов`язки за договором оренди; до закінчення строку дії договору він повідомив орендодавця в установлені строки про свій намір скористатися переважним правом на укладення договору на новий строк; до листа-повідомлення орендар додав проект додаткової угоди, продовжує користуватись виділеною земельною ділянкою; орендодавець письмово не повідомив орендаря про відмову в поновленні договору оренди протягом місяця після закінчення дії договору При цьому необхідно звернути увагу, що повідомлення орендарем орендодавця про намір скористатися правом на поновлення договору оренди землі з підстав, передбачених частиною 6 статті 33 Закону України "Про оренду землі", не вимагається. Суть поновлення договору оренди згідно з цією частиною статті саме і полягає у тому, що орендар продовжує користуватися земельною ділянкою після закінчення строку оренди, а орендодавець, відповідно, не заперечує у поновленні договору, зокрема у зв`язку з належним виконанням договору оренди землі. Відсутність такого заперечення може мати прояв у "мовчазній згоді". У контексті поновлення договору оренди землі з підстав, передбачених частиною 6 статті 33 Закону України "Про оренду землі", слід зауважити, що такий договір може бути поновлено виключно на тих самих умовах і на той самий строк. Тобто орендар не може вимагати поновлення договору оренди землі на інших умовах. Щодо прав та обов`язків орендодавця слід акцентувати, що він має право заперечити стосовно поновлення згідно із цією частиною статті 33 Закону України "Про оренду землі", і таке заперечення має бути заявлено саме протягом одного місяця після закінчення дії договору оренди землі, що безпосередньо випливає зі змісту частини 6 зазначеної статті. Законом не встановлений початок перебігу строку для надсилання повідомлення орендодавця. В даному випадку має значення лише те, чи закінчився встановлений законом місячний строк для повідомлення орендодавцем про відмову в поновленні договору оренди, оскільки саме з його закінченням пов`язане продовження договору оренди на той самий термін і на тих самих умовах, які були передбачені договором. Відтак, якщо на дату закінчення строку договору оренди і протягом місяця після закінчення цього строку мали місце обґрунтовані заперечення орендодавця щодо поновлення договору на новий строк, то такий договір припиняється. Частинами восьмою та дев`ятою статті 33 Закону України «Про оренду землі» передбачено, що додаткова угода до договору оренди землі про його поновлення має бути укладена сторонами у місячний строк в обов`язковому порядку. Відмова, а також наявне зволікання в укладенні додаткової угоди можуть бути оскаржені в суді. Якщо ж орендар продовжує користуватися земельною ділянкою після закінчення дії договору оренди і орендодавець не надав заперечень стосовно поновлення цього договору протягом одного місяця після його закінчення, орендар має право звернутися із вимогою про визнання укладеною угоди про поновлення договору на тих самих умовах і на той самий строк. Аналогічну правову позицію щодо розрізнення та застосування цих підстав було сформульовано Верховним Судом України, зокрема у постанові від 25.02.2015 у справі №6-219цс14, Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 10.04.2018 у справі №594/376/17-ц, Верховним судом у складі палати для розгляду справ щодо земельних відносин та права власності Касаційного господарського суду від 10.09.2018 у справі №920/739/17, постанові Верховного суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 15.01.2019 №908/2002/17. Мотивована оцінка аргументів, наведених учасниками справи, щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову; чи були і ким порушені, не визнані або оспорені права, свободи чи інтереси, за захистом яких мало місце звернення до суду; докази, відхилені судом, та мотиви їх відхилення: Пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи («Пронін проти України», № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Загальними вимогами процесуального права визначено обов`язковість установлення судом під час вирішення спору обставин, що мають значення для справи, надання їм юридичної оцінки, а також оцінки всіх доказів. Без виконання цих процесуальних дій ухвалити законне й обґрунтоване рішення в справі неможливо. Дослідивши наявні у матеріалах справи докази, з`ясувавши думку учасників справи, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для задоволення позову. З матеріалів справи вбачається, що Позивач добросовісно скористався своїм переважним правом на поновлення договору оренди, оскільки більш ніж за 90 днів до закінчення строку його дії 26.10.2018 направив до Відповідача лист-повідомлення про поновлення договору оренди землі разом із проектом відповідної Додаткової угоди, а також інші документи. Отже, орендар належним чином виконав свій обов`язок щодо повідомлення орендодавця не пізніше ніж за 90 днів до закінчення строку дії договору про намір його поновити, як це передбачено умовами договору оренди землі від 17.01.2012 та відповідає вимогам ч. 2 ст. 33 Закону України «Про оренду землі». В свою чергу, відповідач після отримання листа позивача зобов`язаний був відповідно до ч. 5 ст. 33 Закону України «Про оренду землі» протягом місяця розглянути дану заяву, узгодити з орендарем істотні умови договору, прийняти рішення та укласти додаткову угоду про поновлення договору оренди, або повідомити орендаря про відмову в продовженні договору в разі недосягнення згоди щодо істотних умов договору . Натомість, як вже зазначалось вище, 20.11.2018 Сумська обласна державна адміністрація направила на адресу [PERSON] лист №01-22/11834 з проханням надання копії витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку, копію витягу з технічної документації про нормативно грошову оцінку земельної ділянки станом на 01.01.2018, довідки про відсутність заборгованості по орендній платі за земельну ділянку та за користування водним об`єктом, що підтверджено матеріалами справи та не заперечується сторонами, тобто відповідачем був порушений місячний термін для повідомлення орендаря про прийняте рішення, що, у свою чергу, дало позивачу підставу розраховувати на можливість поновлення договору оренди землі в силу закону. В якості заперечень, відповідач стверджує, що позивачем порушено п.8 Договору оренди. Ці твердження суд вважає безпідставними, оскільки за змістом прикінцевих положень договору та статей 18, 20 Закону України «Про оренду землі» (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) укладений договір оренди землі підлягає державній реєстрації, договір оренди землі набирає чинності після його державної реєстрації. Договір оренди зареєстровано у Краснопільському відділі Сумської регіональної філії ДП «Центр ДЗК» про що у Державному реєстрі земель зроблено запис від 30.01.2012 за №592238764000070. Відтак фактично та відповідно до законодавства, вказаний договір, укладений на 7 років і діяв з 30.01.2012р. по 30.01.2019 р. Тобто строки, передбачені пунктом 8 договору позивач не порушив, оскільки 30.10.2018 за вхідним номером 7042/01-36 Сумська ОДА отримала заяву про поновлення договору оренди. Твердження Відповідача про правомірність своєї поведінки, оскільки вони 20.11.2018 проінформували [PERSON] про наявність заперечень в поновленні договору оренди, а 8.01.2019 надіслали ще лист про відмову в поновленні договору, а конструкція частини 6 статті 33 ЗУ «Про оренду землі» обумовлює відсутність факту письмового повідомлення орендодавця про заперечення у поновленні договору оренди, тобто вирішальне значення для відмови в поновленні договору на той самий строк і на тих самих умовах має сам лише факт заперечення орендодавця у поновленні договору, без будь-якого його обґрунтування, суд вважає безпідставними, зважаючи на наступне. У листі від 20.11.2018 №01-22/11834 відповідач безпідставно посилався на необхідність надання додаткових документів. В листі-повідомленні від 08.01.2019 за №01-36/242, який був направлений позивачу з порушенням місячного строку, встановленого законодавством, відповідач повідомив, що не вважає за можливе поновити договір оренди через відсутність правових підстав для задоволення клопотання про поновлення договору оренди землі від 17.01.2012, оскільки всупереч ст.51 Водного кодексу України та умов договору оренди він звернувся із заявою про поновлення дії договору із порушенням терміну подачі такої заяви, а саме 26.10.2018 (а.с.16). У відповідь на звернення [PERSON] від 19.03.2019 Сумська ОДА надіслала 10.04.2019 йому лист про розгляд заяви за вих.№01-22/3961 в якому зазначила, що листом від 08.01.2019 вони відмовили [PERSON] у поновленні договору оренди землі. Крім того, з урахуванням того, що дія договору припинена 18.01.2019 відповідно до п.21 Договору запропонували шляхом підписання акту приймання-передачі повернути земельну ділянку орендодавцю (а.с.21). При цьому останні дві відповіді всупереч ЗУ «Про звернення громадян» були надані за підписом керівника апарату Сумської обласної державної адміністрації, який згідно своїх посадових обов`язків не уповноважений на розгляд питань щодо поновлення договорів оренди земельних ділянок, без належної мотивації та без роз`яснення порядку оскарження прийнятого рішення (а.с.135-140). Доказів протилежного відповідачем не надано. Відповіді на пропозицію позивача щодо поновлення договору не ґрунтуються на нормах діючого законодавства, не є чітко висловленими і зрозумілими для іншої сторони. Таким чином, у разі встановлення обставин дотримання орендарем процедури і строків звернення до орендодавця із повідомленням про намір поновити договір оренди землі та невиконання орендодавцем установленого частиною 5 статті 33 Закону України "Про оренду землі" обов`язку у місячний термін розглянути надісланий орендарем лист-повідомлення поведінку орендодавця не можна визнати добросовісною. Відповідно до статті 3 Цивільного кодексу України принципи справедливості, добросовісності та розумності є однією із фундаментальних засад цивільного права, спрямованою, у тому числі, на утвердження у правовій системі України принципу верховенства права. При цьому добросовісність означає прагнення особи сумлінно використовувати цивільні права та забезпечити виконання цивільних обов`язків, що зокрема підтверджується змістом частини 3 статті 509 цього Кодексу. Отже, законодавець, навівши у тексті Цивільного кодексу України зазначений принцип, установив у такий спосіб певну межу поведінки учасників цивільних правовідносин, тому кожен із них зобов`язаний сумлінно здійснювати свої цивільні права та виконувати цивільні обов`язки, у тому числі передбачати можливість завдання своїми діями (бездіяльністю) шкоди правам та інтересам інших осіб. Цей принцип не є суто формальним, оскільки його недотримання призводить до порушення прав та інтересів учасників цивільного обороту. Саме тому у конкретних правовідносинах, зокрема щодо поновлення договору оренди землі на підставі статті 33 Закону України "Про оренду землі", добросовісність орендодавця по суті становить гарантію дотримання прав менш захищеної сторони, якою у спірних правовідносинах є орендар. Також суд приймає до уваги висновки, викладені у рішеннях Європейського суду з прав людини: за обставинами справи «Стретч проти Сполученого Королівства» вирішуючи питання про те, чи був дотриманий сторонами справедливий баланс між інтересами суспільства та правами заявника Європейський суд з прав людини у своєму рішенні від 24.06.2003 відзначив, що місцева влада отримала узгоджену з заявником орендну плату і не стояло питання про те, що дії органу були спрямовані проти інтересів суспільства чи що порушувалися інтереси якоїсь третьої сторони, або що продовження терміну оренди могло бути всупереч з якою-небудь передбаченою законом функцією органу влади. Оскільки сама місцева влада при укладенні договору вважала, що вона має право продовжити терміни його дії, то заявник міг на розумних підставах сподіватися на виконання цих умов. Він не тільки мав право законного очікування отримання майбутніх доходів від зроблених ним капіталовкладень, але можливість продовження терміну дії договору оренди була важливим елементом його підприємницької діяльності з огляду на зобов`язання, взяті ним на себе, і взагалі періоду часу, що скоротився, за який він міг розраховувати на відшкодування своїх витрат; у рішенні Європейського суду з прав людини від 24.06.2003 у справі «Стретч проти Об`єднаного Королівства Великобританії та Північної Ірландії» встановлено, що особа (орендар) мала принаймні законне сподівання на реалізацію передбаченого договором права на продовження договору оренди і в цілях ст.1 Першого протоколу таке сподівання можна вважати додатковою частиною майнових прав, наданих їй муніципалітетом за орендним договором. При цьому суд вважає безпідставними твердження відповідача, що до цієї цивільної справи зазначене рішення Європейського суду з прав людини відношення немає, бо позивачем не дотримано вимог ст.33 ЗУ «Про оренду землі» щодо своєчасного звернення про поновлення договору оренди, оскільки судом встановлено факт належного виконання орендарем обов`язків за договором, своєчасного звернення до орендодавця із листом-повідомленням про поновлення договору з наданням проекту додаткової угоди. Матеріали справи свідчать, що саме відповідач безпідставно позбавив позивача права скористатись переважним правом на поновлення договору на новий строк відповідно до вимог статті 33 Закону України "Про оренду землі" В ході розгляду справи судом був встановлений факт вчинення орендарем конклюдентних дій, які полягають у продовженні користування спірною земельною ділянкою, внесенні відповідної орендної плати після закінчення строку дії договору, що свідчить про намір скористатися своїм переважним правом та поновити договір оренди землі. Так, позивач протягом строку дії договору оренди землі, а також після закінчення строку його дії з січня 2019 по грудень 2019 року сплачував орендну плату за користування спірною земельною ділянкою, належним чином виконує свої обов`язки за спірним договором, продовжує використовувати спірну земельну ділянку та має намір у подальшому нею користуватись за цільовим призначенням, сплачуючи орендну плату. При цьому, відповідач у відповідь на звернення позивача рішення про відмову в поновленні договору приймав виходячи за рамки норм, зокрема як вимог так і строків, передбачених статтею 33 Закону України «Про оренду землі». Відповідачем факт продовження належного користування позивачем земельною ділянкою після закінчення терміну дії договору не спростовано, належних доказів заперечення протягом строку, встановленого частиною 6 статті 33 Закону України "Про оренду землі", не надано. Статтею 212 Цивільного процесуального Кодексу визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності,

Outcome: approved