Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-21 00:00:00

До суду надійшов вищезазначений позов, в якому в обґрунтування позовних вимог зазначено, що [PERSON] належить нерухоме майно у вигляді квартири № 2 з надвірними будівлями та спорудами, що розташоване в смт. Троїцьке Троїцького району Луганської області, пров. Будівельників та у вигляді земельної ділянки розміром 0,0421, що розташована в смт. Троїцьке Троїцького району Луганської області, пров. Будівельників, 2/2, наданої для будівництва і обслуговування житлового будинку і господарських будівель, кадастровий № 4425455100:06:001:0009. Також співвласниками вказаної земельної ділянки є [PERSON] та [PERSON] Між позивачем та відповідачем [PERSON] була досягнута домовленість щодо купівлі-продажу вищезазначеної квартири та окремо з усіма відповідачами щодо відчуження земельної ділянки. Позивачем було передано відповідачам домовлену суму за відчуження зазначеного вище нерухомого майна у розмірі 60000,00 грн., про що було вчинено відповідний договір купівлі-продажу від 26.12.2016. На даний час позивач не має можливості оформити вищевказаний правочин у нотаріальному порядку, оскільки відповідачі фактично ухиляються від нотаріального посвідчення даного правочину. На підставі викладеного, позивач просить визнати договір купівлі-продажу дійсним та визнати за нию право власності на вказану квартиру та земельну ділянку. Позивач в судове засідання не зявився, суду надав заяву, згідно якої просив справу розглянути без його участі, на задоволенні позовних вимог наполягає. Відповідачі у судове засідання не зявилися, про розгляд справи повідомлялися належним чином. Причини неявки суду не відомі. Виходячи з вищевикладеного, а також положень ч. 2 ст. 158, ст. 169 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України), суд вважає, що судовий розгляд справи можливий за відсутності осіб, які беруть\~ участь у справі. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши надані письмові докази в їх сукупності, приходить до наступного. Судом було встановлено, що [PERSON] належить квартира № 2 у житловому будинку з надвірними будівлями та спорудами, що розташована в смт. Троїцьке Троїцького району Луганської області, пров. Будівельників, б. 2 на підставі рішення Троїцького районного суду Луганської області від 28.12.2010 (а.с. 15). Право власності [PERSON] на вказану квартиру також підтверджується Витягом про державну реєстрацію прав № 29084863 від 22.02.2011 (а.с. 16). На квартиру № 2 у житловому будинку з надвірними будівлями та спорудами, що розташована в смт. Троїцьке Троїцького району Луганської області, пров. Будівельників, б. 2 виготовлено технічний паспорт (а.с. 18-22). Крім того, [PERSON] є власником земельної ділянки розміром 0,0421, що розташована в сел. Троїцьке Троїцького району Луганської області, пров. Будівельників, 2/2, наданої для будівництва і обслуговування житлового будинку і господарських будівель, кадастровий № 4425455100:06:001:0009, що підтверджується копією державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЛГ № 073231. Крім того, співвласниками вказаної земельної ділянки є [PERSON], [PERSON] та [PERSON] (а.с. 17). Між позивачем [PERSON] та відповідачем [PERSON] була досягнута домовленість щодо купівлі-продажу вищезазначеної квартири та окремо з усіма відповідачами щодо відчуження земельної ділянки. Позивачем було передано відповідачам домовлену суму за відчуження зазначеного вище нерухомого майна у розмірі 60000,00 грн., про що було вчинено відповідний договір купівлі-продажу від 26.12.2016 (а.с. 23-24). Згідно п. 10 Договору відповідачі були зобовязані з'явитися до приватного нотаріуса\~ Троїцького районного нотаріального округу Луганської області [PERSON] для посвідчення вищевказаного договору купівлі-продажу 20 січня 2017 року о 10 годині. Однак з невідомих причин, до нотаріуса не з'явилися. В наступному\~ їм були направлені повідомлення, в яких було запропоновано з'явитися\~ до нотаріуса 10 лютого 2017 року (а.с. 25, 26, 27), однак до нотаріуса [PERSON], [PERSON] та [PERSON] знову не з'явилися. Відповідно до ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Згідно зі ст.203 ЦК України, волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Згідно зі статтею 655 ЦК України за договором купівлі-продажу, одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Згідно зі ст.334 ЦК України, право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передання майна, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст.638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Згідно до частини 3 статті 640 ЦК України вбачається, що договір, що підлягає нотаріальному посвідченню, є укладеним з дня такого посвідчення. Статтею 657 ЦК України встановлено, що договір купівлі-продажу житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню, крім договорів купівлі - продажу майна, що перебуває в податковій заставі. \~Суд звертає увагу на те, що з 1 січня 2013 року набрав чинності Закон України "Про внесення змін до Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" та інших законодавчих актів", яким частину третю статті 640 ЦК викладено в новій редакції, згідно з якою договір, що підлягає нотаріальному посвідченню, є укладеним із дня такого посвідчення, а з частини другої статті 657 ЦК виключено слова "та державної реєстрації".\~Таким чином, з цього часу не передбачено державної реєстрації правочину, якщо в договорі не передбачено інше. Аналогічна позиція викладена в пункті 2\~листа ВССУ від 28 січня 2013 року № 24-150/0/4-13 Суд враховує положення абз. 4 п. 13 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.2009 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними»,яким передбачено, що у зв'язку\~ з\~ недодержанням\~ вимог\~ закону\~ про\~\~ нотаріальне посвідчення\~ правочину\~ договір\~ може\~ бути визнано дійсним лише з підстав,\~ встановлених статтями 218 та 220 ЦК. Так, згідно з ч. 2 ст. 220 ЦК України, якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається. Крім того, вказана правова позиція висловлена у постанові Верховного суду України від 06.09.2017 по справі № 6-1288цс17. Згідно вказаної постанови, відповідно до ч. 1 ст. 220 ЦК України у разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним. Згідно із ч. 2 ст. 220 ЦК України, якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається. Відповідно до ч. 3 ст. 640 ЦК України в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, договір, що підлягає нотаріальному посвідченню, є укладеним з дня такого посвідчення. Пленум Верховного Суду України в п. 13 постанови «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» від 6 листопада 2009 року № 9 розяснив, що вирішуючи спір про визнання правочину, який підлягає нотаріальному посвідченню, дійсним, судам необхідно враховувати, що норма ч. 2 ст. 220 ЦК України не застосовується щодо правочинів, які підлягають і нотаріальному посвідченню, і державній реєстрації, оскільки момент вчинення таких правочинів відповідно до ст.ст. 210, 640 ЦК України повязується з їх державною реєстрацією, тому вони не є укладеними і не створюють прав та обовязків для сторін. Статтею 657 ЦК України в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, встановлено, що договір купівлі-продажу житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню, крім договорів купівлі-продажу майна, що перебуває в податковій заставі. Однією з умов застосування ч. 2 ст. 220 ЦК України та визнання правочину дійсним в судовому порядку є встановлення судом факту безповоротного ухилення однієї із сторін від нотаріального посвідчення правочину та втрата стороною можливості з будь-яких причин нотаріально посвідчити правочин. У даному випадку між сторонами мають місце саме зазначені вище правовідносини. З огляду на вищезазначене, оскільки сторони домовились щодо усіх істотних умов укладеного між ними правочину купівлі-продажу вищевказаного нерухомого майна, фактично відбулося повне виконання правочину, даний правочин відповідає дійсній волі сторін, що підтверджується матеріалами справи, однак підстави для нотаріального посвідчення вказаного правочину відсутні з незалежних від позивача зазначених вище обставин. Вказаний правочин на даний час не потребує державної реєстрації, а тому порушене право позивача підлягає захисту у судовому порядку. На підставі ст.ст. 328, 334, 638, 655 ЦК України,

Outcome: approved