Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-11 00:00:00

До Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська 26 серпня 2021 року надійшла позовна заява\~КП "ДНІПРОВОДОКАНАЛ"\~Дніпровської міської ради до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості по оплаті послуг водопостачання та водовідведення з урахуванням 3% річних та інфляційного збільшення в розмірі 41837,96 грн., з яких 34251,00 грн. сума основного боргу; 881,56 грн. - сума 3% річних та інфляційне збільшення 6705,40 грн. В обґрунтування позовних вимог\~КП "ДНІПРОВОДОКАНАЛ"\~Дніпровської міської ради посилалося на те, що між\~КП "ДНІПРОВОДОКАНАЛ"\~та відповідачами встановилися фактичні відносини з приводу надання послуг з водопостачання та водовідведення за адресою: [ADDRESS] , де абоненту [PERSON] відкритий особовий рахунок № [NUMBER] . Відповідно до довідки про склад сім`ї у вказаній квартирі зареєстровані інші члени сім`ї - [PERSON] , [PERSON] . У зв`язку з несплатою відповідачами за надані послуги станом на 30.06.2021 року виникла заборгованість в сумі 34251,00 грн., у зв`язку з чим позивач вимушений звернутися до суду. Відповідачі правом на подачу письмового відзиву на позов не скористались. Фактичні обставини встановленні судом. Судом встановлено і це підтверджується матеріалами справи, що\~КП "ДНІПРОВОДОКАНАЛ"\~Дніпровської міської ради є комунальним унітарним комерційним підприємством, яке надає послуги водопостачання та водовідведення. Відповідно до довідки про склад сім`ї або зареєстрованих, а також згідно з відповідно відділу обліку та моніторингу про реєстрацію місця проживання територіального органу ДМС в Дніпропетровській області: за адресою: [ADDRESS] , зареєстровані [PERSON] , [PERSON] . Між\~КП "ДНІПРОВОДОКАНАЛ"\~Дніпровської міської ради та вказаними відповідачами встановилися фактичні відносини з приводу надання послуг з водопостачання та водовідведення за адресою: [ADDRESS] , відкритий особовий рахунок № [NUMBER] . Згідно зі ст. ст. 13, 14 ЦК України цивільні права і цивільні обов`язки здійснюються і виконуються особою у межах, установлених договором або актами цивільного законодавства. Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Згідно з нормою ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно з ст. 1 Закону України Про житлово-комунальні послуги житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та перебування осіб у жилих і нежилих приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил. Комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на задоволення потреби фізичної чи юридичної особи у забезпеченні холодною та гарячою водою, водовідведенням, газо- та електропостачанням, опаленням, а також вивезення побутових відходів у порядку, встановленому законодавством. Відповідно до ст. 68 ЖК України наймач зобов`язаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги. Відповідно до ст. 67 ЖК України плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, теплова енергія та інші послуги) береться, крім квартирної плати, за затвердженими в установленому порядку тарифами. Статтею 20 Закону України Про житлово-комунальні послуги передбачено, що споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. На час виникнення спірних правовідносин, чинними були норми Закону України Про житлово-комунальні послуги № 1875-IV від 24 червня 2004 року, який діяв до 01 травня 2019 року. Так, згідно зі ст. 13 цього Закону, залежно від функціонального призначення житлово-комунальні послуги поділяються на: 1) комунальні послуги (централізоване постачання холодної води, централізоване постачання гарячої води, водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем), газо- та електропостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо); 2) послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, санітарно-технічне обслуговування, обслуговування внутрішньобудинкових мереж, утримання ліфтів, освітлення місць загального користування, поточний ремонт, вивезення побутових відходів тощо); 3) послуги з управління будинком, спорудою або групою будинків (балансоутримання, укладання договорів на виконання послуг, контроль виконання умов договору тощо); 4) послуги з ремонту приміщень, будинків, споруд (заміна та підсилення елементів конструкцій та мереж, їх реконструкція, відновлення несучої спроможності несучих елементів конструкцій тощо). Таким чином, згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі. Аналогічний висновок щодо застосування норм права викладено у постанові Верховного Суду України від 20.04.2016 року №6-2951цс15. Відповідно до ст. 22 Закону України Про питну воду і питне водопостачання споживачі питної води зобов`язані своєчасно вносити плату за використану питну воду відповідно до встановлених тарифів на послуги централізованого водопостачання і водовідведення. Згідно із ст. 625 Цивільного кодексу України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням трьох відсотків річних від простроченої суми , якщо інший розмір відсотків не встановлений договором або законом. Згідно з п.1 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного Кодексу України від 16.01.2003 р. цей Кодекс набирає чинності з 01.01.2004 року і застосовується до цивільних відносин, які виникли після набрання ним чинності. Відповідно до ст. 71 Цивільного Кодексу України в редакції 18.07.1963 року загальний строк для захисту права за позовом особи, право якої порушено (позовна давність) встановлюється в три роки. Ст. 75 ЦК України 1963 року передбачено, що позовна давність застосовується судом незалежно від заяви сторін. Оскільки позивачем не надано доказів поважної причини пропуску позовної давності щодо частини цивільних правовідносин, щодо несплати комунальних послуг та послуг по утриманню будинків та при будинкових територій за період з січня 1999 року по 01 січня 2004 року, в цій частині позову слід відмовити в зв`язку з пропуском позивачем позовної давності. Вивчивши матеріали позовної заяви, суд вважає за необхідне відмовити в задоволенні позовних вимог до [PERSON] , оскільки відповідно до довідки № 124514 від 26.10.2020 року про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні осіб, остання за адресою: [ADDRESS] не зареєстрована. Відповідно до відомостей відділу адресно-довідкової роботи управління паспортної роботи громадянства та реєстрації фізичних осіб ГУ ДМС України в Дніпропетровській області [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . Доказів користування останньою надання послугами з водопостачання та водовідведення позивачем суду не надано. Крім того, не надано доказів на підтвердження права власності [PERSON] на вказану квартиру. Таким чином, заборгованість відповідачів [PERSON] , [PERSON] по сплаті послуг водопостачання та водовідведення в 1999 році 167,67 грн., 2000 році 50,24 грн., 2001 році 147,62 грн., 2002 році 144,80 грн., 2003 році 151,76 грн., з урахуванням даних сума заборгованості, яка підлягає стягненню з відповідачів за період з 01.01.2004 по 30.09.2020 року, оскільки відповідно до відомостей відділу адресно-довідкової роботи управління паспортної роботи громадянства та реєстрації фізичних осіб ГУ ДМС України в Дніпропетровській області саме з 30.09.2020 року [PERSON] , [PERSON] зняті з реєстрації місця проживання за адресою: [ADDRESS] ., становить 31845,71 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтувати належність конкретного доказу на підтвердження їхніх вимог або заперечень (ч. 1 ст. 77 ЦПК України). Згідно із ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Стосовно позовних вимог у частині стягнення інфляційного збільшення суми боргу та 3% річних, суд зазначає наступне, що позивачем не надано доказів щодо розрахунку індексу інфляції та 3% річних, а тому вимоги позивача в цій частині позовних вимог не підлягають задоволенню. Таким чином, загальний розмір зобов`язання, що виник у відповідачів [PERSON] , [PERSON] у зв`язку з несплатою послуг за водопостачання та водовідведення за період з 01.01.2004 по 30.09.2020 року, виходячи з поданих доказів, складає 31845,71 грн. Вирішуючи питання розподілу судових витрат відповідно до положень ст. 141 ЦПК України, з урахуванням задоволення позовних вимог, суд вважає за можливе стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 2270 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial