Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-21 00:00:00

22.12.2020 року позивачка звернулася до суду із вказаним позовом та просить змінити спосіб стягнення аліментів з відповідача на утримання малолітнього сина [PERSON] , [INFO] та стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання вказаної дитини у розмірі 1/4 частину усіх видів заробітку (доходів) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи стягнення з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення донькою повноліття. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що розмір аліментів, з часу прийняття судового рішення про стягнення аліментів не є актуальним та не відповідає розміру достатньому для утримання спільної дитини. Позивачка вважає, що для забезпечення потреб дитини доцільним є саме змінити спосіб стягнення аліментів шляхом стягнення з відповідача аліментів в частці від доходів відповідача. Посилаючись на статті 180, 181,182, 183, 192 СК України просить позов задовольнити. У судовому засіданні позивачка відсутня, в позові просить справу розглянути у її відсутності. У судовому засіданні відповідач відсутній, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. До суду надав заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги визнає. Суд, дослідивши письмові докази, приходить до висновку про необхідність задоволення вимог позивачки з наступних підстав. Судом встановлено, що рішенням Щорського районного суду Чернігівської області від 01.04.2014 року стягнуто з відповідача на користь [PERSON] аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] , в твердій грошовій сумі 600 ( шістсот) грн. щомісячно, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 18 березня 2014 року і до досягнення дитиною повноліття. [PERSON] внаслідок реєстрації шлюбу з [PERSON] змінила прізвище на [PERSON] (а.с.8). Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ В силу ст.180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення\~\~ нею повноліття. Зі змісту ст. 182 СК України вбачається, що вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів, наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч.2\~ст.182 СК України,\~розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. На даний час син сторін [PERSON] , [INFO] досяг повних 9 років та знаходиться на утриманні позивачки, що не заперечується відповідачем. Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет на 2021 рік» прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років з \~1 січня 2021 року становить 2395 гривень. З наведеного вбачається, що на даний час мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим ніж 1197,20 грн. Частиною 3 ст. 181 СК України передбачено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Частина перша\~статті 192 СК України\~передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями\~ст. 192 СК України\~зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки).Отже, у спірних правовідносинах підлягає застосуванню не тільки\~ст. 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (ст. 182 "Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів", ст. 183 "Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини", ст. 184 "Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі").Така позиція висловлена у постанові Верховного Суду України від 5 лютого 2014 року за результатами розгляду цивільної справи №6-143цс13. Виходячи з критеріїв розумності та справедливості, зважаючи на зміни у законодавстві щодо мінімального розміру аліментів на дитину, який\~має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, суд вважає, що позовні вимоги слід задовольнити повністю та змінити спосіб стягнення аліментів, встановлених рішенням Щорського районного суду Чернігівської області від 01.04.2014 року і стягувати з відповідача аліменти на користь позивачки на утримання спільної малолітньої дитини у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) відповідача, щомісячно, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, оскільки такий розмір аліментів є необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. З роз`яснень п.23\~постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» вбачається, що відповідно до\~ст. 192 СК\~( 2947-14 ) розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. \~ \~ \~ \~Частиною першою статті 142 ЦПК України визначено, що у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті\~суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Оскільки при зверненні до суду позивачка була звільнення від сплати судового збору, враховуючи, що відповідач до початку розгляду справи по суті визнав позов у повному обсязі, тому 50% судового збору слід стягнути з відповідача на користь держави.

Outcome: approved