Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-13 00:00:00

Представник позивача ТДВ "Інтер-Рікс Україна", звернувся до суду із вказаною позовною заявою до відповідача вказавши, що 22.04.2015 року між ПАТ "Кредобанк" та [PERSON] укладено договір № 4930205 про встановлення ліміту кредитування. Відповідно до умов договору банк зобов'язується встановити ліміт на суму 8105,86грн., а клієнт зобов'язується повернути кредит і сплатити проценти у розмірі 30%річних. У зв'язку із не виконанням відповідачем умов договору станом на 23.03.2017 року має перед банком заборгованість в сумі 10073,22грн., яка складається із: 8105,86грн. - неповернена сума кредиту; 1304,83грн. - прострочені відсотки; 205,36грн. - прострочена сума комісії за адміністрування кредиту; 243,17грн. - нараховані відсотки; 214,00грн. - пеня. Просить суд стягнути з відповідача в користь банку заборгованість за кредитним договором №4930205 від 22.04.2015р. в розмірі 10073,22грн. та судові витрати на суму 1600,00грн. Представник позивача [PERSON] в судове засідання не прибула, надала суду заяву в якій просить розгляд справи проводити без її участі, позовні вимоги підтримує та просить задовольнити, щодо заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, однак надав суду заяву в якій просить розгляд справи проводити у його відсутності, позовні вимоги визнає. Відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку, що заява підлягає до задоволення з таких підстав. Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. Суд приймає визнання позову відповідачем, оскільки таке визнання відповідає вимогам чинного законодавства, інтересам сторін по справі, в свою чергу, не суперечить правам та інтересам інших осіб. З оглянутої копії кредитного договору №4930205 укладеного 22.04.2015р. між ПАТ "Кредобанк" та [PERSON] встановлено, що банк зобов'язується встановити позичальнику ліміт кредитування на рахунок [NUMBER] в максимальному розмірі 20000,00грн. терміном на 12 місяців. Згідно ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України. Згідно ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов'язується надати грошові кошти позичальнику у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити відсотки, розмір та порядок отримання яких встановлюється договором або законодавством. В свою чергу, згідно ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Із матеріалів справи відомо, що 27.09.2016р. ТзОВ "Інтер-Рікс Україна" направило на адресу [PERSON] повідомлення-вимогу, в якому зазначена сума простроченої заборгованості за кредитним договором та повідомлено про наслідки не погашення боргу. Як встановлено в ході розгляду справи, відповідач не виконав взяті на себе зобов'язання, не погашає кредит, не сплачує відсотки, та згідно розрахунку заборгованості станом на 06.02.2017р. у нього виникла заборгованість в сумі 10073,22грн., яка складається з: 8105,86грн. - неповернена сума кредиту; 1304,83грн. - прострочені відсотки; 205,36грн. - прострочена сума комісії за адміністрування кредиту; 243,17грн. - нараховані відсотки; 214,00грн. - пеня. Таким чином, відповідач, не виконавши зобов'язання по умовах договору, станом на 29.03.2017року має заборгованість перед ПАТ "Кредобанк" в сумі 10 073,22грн., яка підлягає стягненню в користь банку. Згідно довіреності №8897 від 09.11.2016р. ПАТ "Кредобанк" уповноважує ТДВ "Інтер-Рікс Україна" та головного консультанта [PERSON] представляти інтереси банку перед його боржниками, пов'язаних зі стягненням заборгованості на користь банку. Відповідно до ст. 60 зазначеного вище Кодексу кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Отже, позивач надав суду докази щодо розміру шкоди, які не спростовано відповідачем, і сумнівів у доказах у суду не виникло. Відповідно до ст.88 ЦПК України стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Крім цього, із дослідженого платіжного доручення №9113426 від 21.02.2017р. встановлено, що позивачем при зверненні в суд із даним позовом сплачено 1600,00грн. судового збору, який згідно ст. 88 ЦПК України підлягає до стягнення із відповідача.

Outcome: approved