Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-28 00:00:00

09 вересня 2015 року позивач звернувся до Центрального районного суду м. Миколаєва з вказаним позовом та просив суд в рахунок погашення заборгованості відповідача за кредитним договором - звернути стягнення на предмет іпотеки, а саме житловий будинок з усіма господарськими спорудами № 22, що розташований за адресою: м.Миколаїв, смт.Тернівка, вул.Горького, загальною площею 91,8 кв.м., житловою площею 51,6 кв.м. У судове засідання сторони не з'явились, від представника позивача надійшла заява про розгляд справи у його відсутність, вказав, що на задоволенні позову наполягає, не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач у судове засідання не з'явився, про день слухання справи повідомлявся належним чином за місцем реєстрації, про причини неявки суд не сповістив. Третя особа у судове засідання не з'явилася, про день слухання справи повідомлялася належним чином за місцем реєстрації, про причини неявки суд не сповістила. Справа розглядалася судом у порядку заочного провадження з дотриманням вимог ст.ст. 224-226 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про необхідність задоволення позову, виходячи з наступного. 01.10.2008 року між ВАТ "Кредитпромбанк" правонаступником якого є ПАТ "Кредитпромбанк" та відповідачем був укладений кредитний договір № 14/028/08-ZKLN, згідно умов якого банк надав відповідачу кредитні кошти у розмірі 264900,00 грн. з розрахунку 24% річних за користуванням кредитом на строк до 30.09.2021 року /а.с.6-13/, відповідно до додаткової угоди № 2 від 01.10.2008 року відповідачу надано транш у розмірі 99000,00 грн. /а.с.21-24/ та відповідно до додаткової угоди № 3 від 03.10.2008 року відповідачу надано транш у розмірі 66000,00 грн. /а.с.25-28/. 20.05.2013 року між ПАТ "Кредитпромбанк" та ПАТ "Дельта Банк" було укладено договір купівлі-продажу прав вимоги, відповідно до якого в порядку, обсязі та на умовах, визначених даним договором, АТ "Кредитпромбанк" передає АТ "Дельта Банк" права вимоги за кредитними та забезпечувальними договорами, внаслідок чого АТ "Дельта Банк" замінює АТ "Кредитпромбанк" як кредитора у зазначених зобов'язаннях, а внаслідок передачі від АТ "Кредитпромбанк" до АТ "Дельта Банк" прав вимоги до боржників, до АТ "Дельта Банк" переходить право вимоги від боржників повного, належного тареального виконання обов'язків за кредитними та забезпечувальними договорами /а.с.45-50/. Згідно зі ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов'язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відносини за кредитним договором також регулюються положеннями параграфа 1 Позика глави 71 Цивільного кодексу України Для забезпечення належного виконання зобов'язань за кредитним договором, в тому числі по поверненню суми кредиту, сплаті відсотків, сплаті неустойки, відшкодуванню збитків завданих простроченням виконання зобов'язання між відповідачем та Банком було укладено іпотечний договір від 01.10.2008 р., який посвідчено приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу [PERSON] та зареєстровано в реєстрі за № 4842/286. /а.с.29-32/ Предметом іпотеки є житловий будинок з усіма господарськими спорудами № 22, що розташований за адресою: м.Миколаїв, смт.Тернівка, вул.Горького, загальною площею 91,8 кв.м., житловою площею 51,6 кв.м., який належить відповідачу на праві власності на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого Першою Миколаївською державною нотаріальною конторою 01.04.1975 за р.№ 3-1813 та зареєстровано у Миколаївському МБТІ 20.05.1975 року за реєстраційним номером 23736046. /а.с.29/ Кредитним договором передбачено, що умови передачі майна в іпотеку, звернення стягнення на предмет іпотеки регулюються чинним законодавством України і договором іпотеки, що укладається між Банком і Позичальником або його майновим поручителем. Відповідно до ч.3 Іпотечного договору Іпотекодавець взяв на себе зобов'язання не вчинювати дій пов'язаних із зміною права власності на майно, не заставляти майно та не передавати його в наступну іпотеку або оренду без надання згоди іпотекодержателя, забезпечити належне зберігання та експлуатацію майна відповідно до його цільового призначення, а уразі необхідності проводити поточний реонт майна, забезпечити своєчасну сплату комунальних платежів за обслуговування майна, не проводити конструктивних та архітектурних змін майна, не перебудовувати внутрішні приміщення, стіни, перекриття, дах та інше, у разі загибелі майна або зменшення розміру грошового еквіваленту його вартості надати іпотекодержателю у п'ятиденний строк еквівалентне за вартистю майно /а.с.30/. Банк виконав свої зобов'язання за кредитним договором, надавши відповідачу обумовлену договором суму. Однак, відповідач від належного виконнаня щодо повернення суми боргу ухиляється, внаслідок чого за ним станом на 31.07.2015р. утворилась заборгованість у рорзмірі 404275,25 грн.. яка складається із: суми заборгованості за кредитом - 175817,84 грн., суми заборгованості за відсотками - 228457,41 грн. Банком на адресу іпотекодавця направлено лист з вимогою виконати свої зобов'язання відповідно до іпотечного договору, що підтверджується листом за вих. № 31.4-08/9102/15 від 25.08.2015року /а.с.37/, але з боку іпотекодавця не здійснено жодної дії, направленої на усунення порушень. Відповідно до п.3.2.2. Іпотечного договору іпотекодержатель має право вимагати дострокового виконання основного зобов'язання, а якщо його вимога не буде задоволена - звернути стягнення на предмет іпотеки, якщо предмет іпотеки втрачено не з вини іпотекодержателя і іпотекодавець не поновив його, або, за згодою іпотекодержателя, не замінив іншим рівноцінним предметом /а.с.31/. Банк скористався наданим йому правом щодо зміни умов виконання зобов'язання та надіслав на адресу Позичальника письмову вимогу щодо необхідності дострокового погашення тіла кредиту та процентів по кредиту. Частиною 1 ст. 12 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що у разі порушення іпотекодавцем обов'язків, встановлених іпотечним договором, іпотекодержатель має право вимагати дострокового виконання основного зобов'язання, а в разі його невиконання - звернути стягнення на предмет іпотеки. За приписами ч. 1 ст. 653 ЦК України у разі зміни договору зобов'язання сторін змінюються відповідно до змінених умов щодо предмета, місця, строків виконання. Однак, позичальник на вимогу банку щодо необхідності дострокового погашення кредиту жодним чином не відреагував. Статтею 629 ЦК України зазначено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами. Крім того, ст.526 ЦК України передбачено, що зобов'язання повинні виконуватися сторонами належним чином відповідно до умов договору. За змістом положень ч.1 ст.14 ЦК України цивільні обов'язки виконуються у межах, встановлених договором. Частиною 3 ст.14 ЦК України передбачено, що виконання цивільних обов'язків забезпечується засобами заохочення та відповідальністю, які встановлені договором або актом цивільного законодавства. Згідно з приписами ст.525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається. За загальним правилом, на особу покладається обов'язок вжити всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання взятого на себе зобов'язання. Відповідно до ч.6 ст.3 Закону України «Про іпотеку», у разі порушення боржником основного зобов'язання відповідно до іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити забезпечені нею вимоги за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими особами, права чи вимоги яких на передане в іпотеку нерухоме майно не зареєстровані у встановленому законом порядку або зареєстровані після державної реєстрації іпотеки. Частина 1 ст.7 Закону України «Про іпотеку» передбачає, що за рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобов'язанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором, що визначена на час виконання цієї вимоги, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь - якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачене умовами договору, що обумовлює основне зобов'язання. А також, якщо інше не встановлено законом або іпотечним договором, іпотекою також забезпечуються вимоги іпотекодержателя щодо відшкодування: витрат, пов'язаних з пред'явленням вимоги за основним зобов'язанням і зверненням стягнення на предмет іпотеки; витрат на утримання і збереження предмета іпотеки; витрат на страхування предмета іпотеки; збитків, завданих порушенням основного зобов'язання чи умов іпотечного договору (ч.3 ст.7 того ж Закону). Частинами 1, 3 ст.33 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволенню вимог іпотеко держателя. Відповідно до ч.1 ст.35 Закону України «Про іпотеку», у разі порушення основного зобов'язання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. В цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов'язань, вимога про виконання порушеного зобов'язання у не менш ніж тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі розпочати звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до цього Закону. Позивачем зазначені вимоги Закону були виконані, що підтверджується копією вимоги про усунення порушення зобов'язань вих. №31.4-08/9102/15 від 25.08.2015року із зворотнім повідомленням про вручення. Але вимоги позивача залишені без розгляду та реагування, заборгованість не погашено, в добровільному порядку відповідачем не вчинено дій, які б призвели до досудового врегулювання спору. В силу ч. ч. 1, 2 ст. 37 Закону України «Про іпотеку», іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на. предмет іпотеки. Правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, є договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками та передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання. Іпотекодержатель набуває предмет іпотеки у власність за вартістю, визначеною на момент такого набуття на підставі оцінки предмета іпотеки суб'єктом оціночної діяльності. У разі набуття права власності на предмет іпотеки іпотекодержатель зобов'язаний відшкодувати іпотекодавцю перевищення 90 відсотків вартості предмету іпотеки над розміром забезпечених іпотекою вимог іпотекодержателя. Позивач у своїх позовних вимогах просить суд звернути стягнення на предмет іпотеки яким забезпечено вказаний кредитний договір шляхом визнання за ним права власності на такий предмет іпотеки. Відповідно до п.39 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, від 30.03.2012, № 5 "Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин" передбачено, що з урахуванням положень частини третьої статті 33, статті 36, частини першої статті 37 Закону України "Про іпотеку" іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, є договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками та передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання. У зв'язку з наведеним суди мають виходити з того, що з урахуванням цим норм права не виключається можливість звернення стягнення на предмет іпотеки в такий, спосіб і набуття іпотекодержателем права власності на нього за рішенням суду, оскільки цими нормами передбачено задоволення вимог іпотекодержателя шляхом набуття права власності на предмет іпотеки, яке ототожнюється зі способом звернення стягнення, якщо його передбачено договором. Тому в разі встановлення такого способу звернення стягнення на предмет іпотеки в договорі іпотекодержатель на підставі частини другої ст.16 ЦК України має право вимагати застосування його судом. За всіх вище викладених обставин, приймаючи до уваги встановлені факти надіслання позивачем вимог на адресу позичальника, те, що позичальник належним чином на такі вимоги не відреагував, те, що іпотечний договір містить зауваження щодо способу звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом переходу права власності на такий предмет до стягувача, суд доходить висновку про необхідність задоволення позовних вимог в повному обсязі. Відповідно до ч.3 ст. 88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved