Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-03 00:00:00

Позивач Акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк» звернулися в суд з позовом до [PERSON] , та просили стягнути з відповідача заборгованість за укладеним кредитним договором б/н від 18.04.2008 року в розмірі 65233,24 грн., яка виникла через неналежне виконання відповідачем взятих на себе зобов`язань за кредитним договором. В обґрунтування вказує, що згідно кредитного договору (заяви) № б/н від 18.04.2008 року Банк надав [PERSON] кредит у розмірі 6600,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідно до ст.ст.526, 527, 530 ЦК України - зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Проте [PERSON] не виконує свої зобов`язання по кредитному договору, у зв`язку з чим, відповідно до ст.ст.1050, 1054 ЦК України, банк має право достроково вимагати повернення всієї суми кредиту. Заборгованість відповідача станом на 30.06.2017 року становить 65233,24 грн. і складається з наступних сум: 6297,96 грн. заборгованість за кредитом, 52490,84 грн. заборгованість по відсоткам за користування кредитом, 3100,00грн. заборгованість за пенею і комісією, 250,00грн. штрафу (фіксована частина) та 3094,44грн. штрафу (процентна складова). Крім того Банк просить стягнути з відповідача сплачені при подачі позову судові витрати 1600,00 грн. судового збору. У судове засідання представник позивача Дробот В.В. (довіреність № 7566-К-О від 10.12.2019 року, дійсна до 10.12.2022 року (а.с.76)) з`явилася, пояснила, що договір між Банком та [PERSON] було укладено на підставі анкети-заяви, яку відповідачем підписано. Умови договору щодо відсоткової ставки 3% зафіксовано в заяві, янші умови кредитування викладено на офіційному сайті АТ КБ "Приватбанк". Відповідач не виконувала належно зобов`язання по кредиту, тому виникла заборгованість, сума якої підтверджується розрахунком. Відповідач - [PERSON] в судове засідання не з`явилася, про місце, день та час розгляду справи повідомлена належним чином, згідно зі ст.128 ЦПК України. Представник відповідача Лушпенко Д.С. (ордер серія АЕ № 1005647) в суд з`явився, в позові АТ КБ "Приватбанк" просить відмовити. Відповідач визнає обставину підписання анкети-заяви та отримання кредитної карти АТ КБ "Приватбанк" та перерахзування коштів на вказану карту, але заперечує наявність заборгованості, так як кредитною картою не коистувалася. Документи, надані Банком, не підтверджують факт отримання (зняття) відповідачем кредитних коштів. Розрахунок заборгованості не є первинним документом, не свідчить про наявність заборгованості, а відображає лише позицію (переконання) Банку, і, відповідно, не є належним і достовірним доказом. Щодо нарахування відсотків, представник відповідача зазначає, що з наданих Банком матеріалів неможливо визначити, про яку процентну ставку було домовлено між позичальником [PERSON] та Банком під час нібито укладення кредитного договору. Надані суду копії витягу з Умов та правил надання банківських послуг та довідки про умови кредитування не вважає належним доказом, так як відповідач не була ознайомлена з ними під час підписання анкети-заяви. З урахуванням викладеного, просить відмовити у задоволенні позову в повному обсязі. Ухвалою судді Тернівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 11.12.2019 року скасовано заочне рішення Тернівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 27.11.2017 року, постановлено розгляд проводити в порядку спрощеного позовного провадження, призначено судове засідання. Інші процесуальні дії не вчинялись, заходи забезпечення доказів/позову, зупинення/відновлення провадження не застосовувались. Вислухавши пояснення та доводи представників сторін, дослідивши письмові докази, судом встановлено наступні обставини та відповідні їм правовідносини. На підтвердження укладання кредитного договору Банком надана копія анкети-заяви 1515051500051225549 про приєднання відповідача до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку (а.с.7), умови та правила надання банківських послуг (а.с.9-14), довідка про умови кредитування (а.с.8) та розрахунок заборгованості за договором станом на 30.06.2017 (а.с.4-6). Згідно зі статтею 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові в розмірах та на умовах, установлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Кредитний договір укладається у письмовій формі (частина перша статті 1055 ЦК України). За змістом статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За частиною першою статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до частини першої статті 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї зі сторін має бути досягнуто згоди (стаття 638 ЦК України). Суд вважає, що в матеріалах справи відсутні відомості щодо укладання кредитного договору, в якому чітко визначено умови надання кредиту та його погашення. А тому, відповідно до ч. 1 ст. 58 ЦПК України, вказана анкета-заява не є належним доказом, який підтверджував би факт надання відповідачу кредитних коштів у користування, адже її зміст є нечитаємим через злиття кольору шрифту з кольором фону, що не відповідає вимогам до оформлення документів та ускладнює прочитання та відповідно дослідження вказаного додатку до позову як доказу (а.с.7). Банк, пред`являючи вимоги про погашення кредиту, просив у тому числі, крім тіла кредиту (сума, яку фактично отримав в борг позичальник, як зазначає позивач), стягнути складові його повної вартості, зокрема заборгованість за відсотками за користування кредитними коштами, а також пеню і штрафи за несвоєчасну сплату кредиту і процентів за користування кредитними коштами. Позивач, обґрунтовуючи право вимоги в цій частині, в тому числі їх розмір і порядок нарахування, крім самого розрахунку кредитної заборгованості за договором від 18.04.2008 року, посилався на Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку ресурс: Архів Умов та правил надання банківських послуг розміщені на сайті: https://privatbank.ua/terms/, як невід`ємні частини спірного договору. Витягом з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» та Витягом з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку ресурс: Архів Умов та правил надання банківських послуг розміщені на сайті: https://privatbank.ua/terms/, що надані позивачем на підтвердження позовних вимог, визначені, в тому числі: пільговий період користування коштами, процентна ставка, права та обов`язки клієнта (позичальника) і банку, відповідальність сторін, зокрема пеня за несвоєчасне погашення кредиту та/або процентів, штраф за порушення строків платежів за будь-яким із грошових зобов`язань та їх розміри і порядок нарахування, а також містяться додаткові положення, в яких зокрема визначено дію договору (12 місяців з моменту підписання) - пункт 9.12 згаданих Умов, та інші умови (а.с.10-14). При цьому, матеріали справи не містять підтверджень, що саме ці Витяг з Тарифів та Витяг з Умов розуміла відповідачка та ознайомилася і погодилася з ними, підписуючи заяву-анкету про приєднання до умов та Правил надання банківських послуг ПриватБанку, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачкою кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема й щодо сплати процентів за користування кредитними коштами та щодо сплати неустойки (пені, штрафів), та, зокрема саме у зазначеному в цих документах, що додані банком до позовної заяви розмірах і порядках нарахування. Крім того, роздруківка із сайту позивача належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування, що підтверджено й у постанові Верховного Суду України від 11 березня 2015 року (провадження № 6-16цс15) і не спростовано позивачем при розгляді вказаної справи. Враховуючи викладене, суд вважає, що в даному випадку також неможливо застосувати до вказаних правовідносин правила частини першої статті 634 ЦК України за змістом якої - договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією зі сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, оскільки Умови та правила надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті позивача (www.privatbank.ua) неодноразово змінювалися самим АТ КБ «ПриватБанк» в період - з часу виникнення спірних правовідносин до моменту звернення в суд із вказаним позовом, тобто кредитор міг додати до позовної заяви Витяг з Тарифів та Витяг з Умов у будь-яких редакціях, що найбільш сприятливі для задоволення позову. За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачці Умови та правила банківських послуг, відсутність у суда можливості дослідити анкету-заяву, так як текст копії є нечитаємий, де мали би бути викладені домовленості сторін про розмір отриманих грошових коштів, про сплату відсотків за користування кредитними коштами, пені та штрафів за несвоєчасне погашення кредиту, надані банком Витяг з Тарифів та Витяг з Умов не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачкою кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин, що також узгоджується з правовою позицією Великої Палати Верховного Суду (постанова від 03.07.2019, провадження № 14-131цс19). Крім того, обґрунтування наявності обставин повинні здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів, а не припущень, що й буде відповідати встановленому статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року принципу справедливості розгляду справи судом. Надані позивачем Правила надання банківських послуг ПриватБанку, з огляду на їх мінливий характер, не можна вважати складовою кредитного договору й щодо будь-яких інших встановлених ними нових умов та правил, чи можливості використання банком додаткових заходів, які збільшують вартість кредиту, чи щодо прямої вказівки про збільшення прав та обов`язків кожної із сторін, якщо вони не підписані та не визнаються позичальником, а також, якщо ці умови прямо не передбачені, як у даному випадку - в анкеті-заяві позичальника, яка безпосередньо підписана останньою і лише цей факт може свідчити про прийняття позичальником запропонованих йому умов та приєднання як другої сторони до запропонованого договору. Аналогічна правова позиція про неможливість вважати складовою частиною укладеного між сторонами кредитного договору Умов надання споживчого кредиту фізичним особам («Розстрочка») (Стандарт), оскільки такі не містять підпису позичальника, а також через те, що у заяві останнього домовленості сторін щодо збільшення строку позовної давності немає, викладена у постанові Верховного Суду України від 11 березня 2015 року (провадження № 6-16цс15). Як зазначили у своїй постанові від 03.07.2019 Велика Палата Верховного суду, наявність в указаних справах неоднакових редакцій та положень умов і правил банківських послуг не мають правового значення, оскільки в обох випадках вид банківського кредиту, з огляду на їхній характер, цільове спрямування та об`єкт кредитування є тотожним - споживче кредитування, а визначальним є не безпосередньо вид чи характеристика умов щодо яких сторони досягли згоди та уклали договір, а саме встановлення обставин про додержання письмової форми для цих умов, після чого їх можна буде розцінювати як невід`ємну складову змісту договору. Наданий позивачем розрахунок кредитної заборгованості не береться судом до уваги, оскільки Банком не доведено існування між сторонами договірних відносин шляхом укладання кредитного договору з дотриманням передбаченої законом форми. Тому позовні вимоги про стягнення грошових сум згідно з умовами такого договору не можуть бути задоволені. Аналогічний правовий висновок міститься у постанові Верховного Суду від 25 березня 2019 року у справі № 198/787/16-ц, з приводу не надання Банком доказів, що підтверджують факт укладання між сторонами кредитного договору, а розрахунок не є безспірним доказом існування між сторонами договірних відносин та розміру боргу. Враховуючи вимоги ст.ст.13, 80 ч.1 ЦПК України, суд вважає, що позивачем не доведено суду ті обставини, на які він посилається у позові як на підставу своїх вимог, а тому у задоволенні позову слід відмовити. Крім того Банк просить стягнути з відповідача сплачені при подачі позову судові витрати 1600,00 грн. судового збору. Відповідно до п.1 ч. 2ст. 141 ЦПК України, судові витрати, пов`язані з розглядом справи покладаються у разі відмови у задоволенні позову на позивача. Тому, враховуючи відмову у задоволенні позовних вимог, відшкодування судових витрат не здійснюється. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed