Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-23 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовом до Сектору культури і туризму Млинівської районної державної адміністрації, в якому просила поновити її на роботі на займаній посаді, а саме, на посаді бухгалтера по зарплаті централізованої бухгалтерії сектору (відділу) культури і туризму Млинівської районної державної адміністрації, або на рівнозначній посаді, що відповідає її фаху та спеціальності в Секторі культури і туризму Млинівської державної адміністрації ( ідентифікаційний код в ЄДР 022300098), а також стягнути з відповідача середньомісячну заробітну плату за час вимушеного прогулу в сумі 12 518,88 грн. Обгрунтовуючи свої позовні вимоги [PERSON] посилається на те, що відповідно до наказу № 47 від 19.08.2011 року, починаючи з 19.08.2011 року працювала на посаді бухгалтера по зарплаті централізованої бухгалтерії відділу культури і туризму Млинівської районної державної адміністрації Рівненської області. 20.05.2019 року була звільнена з займаної посади на підставі п.1 ст.40 КзПП України, у зв"язку з ліквідацією установи, в якій працювала. Своє звільнення вважає незаконним, оскільки на момент звільнення перебувала у відпустці по догляду за дитиною до 3-х років, в яку вибула 20.09.2016 року. При цьому вважає, що повної ліквідації відділу культури і туризму Млинівської районної державної адміністрації не відбулося, оскільки відділ був перетворений у сектор культури і туризму Млинівської РДА. Відтак, застосування відповідачем п.1 ст.40 КЗпП України вважає незаконним. За таких обставин, на думку позивача, роботодавець зобов"язаний був їй запропонувати іншу роботу та перевести її на іншу наявну вакантну посаду, яку вона могла б обійняти відповідно до своєї кваліфікації у тому ж секторі (відділі), або ж в утвореному на його базі секторі кільтури і туризму Млинівської РДА. З цих підстав вважає своє звільнення незаконним та просила відновити її порушене право на працю, а також стягнути середній заробіток за весь час вимушеного прогулу. Сектором культури і туризму Млинівської районної державної адміністрації подано відзив на позов, в якому відповідач позов не визнав. В обгрунтування заперечень проти позову відповідач посилається на те, що відбулося припинення юридичної особи - відділу культури і туризму Млинівської Райдержадміністрації, в якому також було повністю ліквідовано структурний підрозділ відділу - централізовану бухгалтерію, в якій на посаді бухгалтера по заробітній платі і працювала позивач. При цьому, оскільки у Секторі кільтури і туризму Млинівської РДА не було створено централізованої бухгалтерії через відсутність у Секторі завдань та функцій по фінансуванню районних закладів та установ, що перебувають на утриманні районного бюджету, то позивачу [PERSON] було запропоновано на умовах конкурсу іншу роботу у Секторі, а також пропонувалась робота через Центр зайнатості за її фахом та спеціальністю на інших підприємствах, на які позивач ніяк не відреагувала. За таких обставин, після вказаних пропозицій та відсутності згоди працівника на таке працевлаштування, у зв"язку з повною ліквідацією централізованої бухгалтерії відділу та припиненням відділу, як юридичної особи, [PERSON] 20.05.2019 року була звільнена на підставі п.1 ст.40 КЗпП України. Також відповідачем була подана заява про застосування строків позовної давності. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] позовні вимоги підтримав з підстав, наведених у позовній заяві. Суду пояснив, що у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань юридичні особи - відділ культури і туризму Млинівської РДА, а також Сектор культури і туризму Млинівської РДА зареєстровані за одним і тим же ідентифікаційним кодом, відтак стверджує, що відбулось лише перетворення ( перенайменування) однієї юридичної особи в іншу, без повної ліквідації попередньої та свторення нової юридичної особи. З цих підстав, вважає, щовідповідачем неправомірно звільнено позивача з роботи в період перебування її у соціальній відпустці на підставі п.1 ст.40 КзпП України. Покликання відповідача на те, що позивач працювала бухгалтером у централізованій бухгалтерії відділу і не перебувала у штаті відділу, вважає безпідставниими, так-як накази про прийняття на роботу [PERSON] та звільнення її з роботи видавались саме відділом культури і туризму Млинівської РДА, відтак трудові правовідносини виникли у позивача саме з відповідачем. В судовому засіданні представники відповідача Троцюк Т.М. та [PERSON] суду пояснили, що централізована бухгалтерія була утворена при відділі на виконання завдань відділу культури і туризму щодо виконання бюджету і кошторисів районних закладів і установ культури, які знаходились на утриманні районного бюджету ( комунальних закладів: публічно-шкільних бібліотек; районного краєзнавчого музею; центру дозвілля; дитячої музичної школи; дитячої художньої школи). При цьому, працівники бухгалтерії до штату відділу культури і туризму Млинівської РДА, не входили. З початком реалізації на території району Закону України "Про добровільне об"єднання територіальних громад" та проведенням реформи з децентралізації, відбулася передача комунальних закладів району, а також значних повноважень і бюджетів від районної ради та райдержадміністрації органам місцевого самоврядування, в тому числі, закладів культури і туризму, які фінасувалися через централізовану бухгалтерію відділу. По цій причині відділ культури і туризму Млинівської РДА фактично втрачав частину повноважень, які здійснював на виконання завдань, передбачених Положенням про відділ, що потягло за собою істотні зміни в умовах праці. У зв"язку з цим, 26.03.2018 року головою Млинівської райдержадміністрації було видано розпорядження № 20-к "Про впорядкування структури Млинівської районної державної адміністрації", яким припинено юридичну особу - відділ культури і туризму Млинівської РДА та попереджено працівників відділу про зміну устотних умов праці. На виконання зазначеного розпорядження голови РДА 30.03.2018 року було видано наказ № 6 про ліквідацію централізованої бухгалтерії відділу культури і туризму райдержадміністрації та попереджено працівників бухгалтерії про наступне вивільнення, в тому числі і [PERSON] .. Повторно наказ про попередження було видано 11.02.2019 року. При цьому, представники відповідача стверджують, що під час ліквідації бухгалтерії, було дотримано всіх вимог трудового законодавства, в тому числі щодо прпопозицій [PERSON] роботи на інших умовах, на які вона згоди не дала, після чого її було звільнено на підставі п.1 ст.40 КЗпП України. В задоволенні позову просили відмовити у повному обсязі. Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши подані сторонами докази у справі в їх сукупності та повно і об"єктивно з"ясувавши усі обставини справи, суд встановив наступні факти, відповідні їм правовідносини та прийшов до таких висновків. Судом встановлено, що [PERSON] відповідно до наказу № 47 від 19.08.2011 року, починаючи з 19.08.2011 року працювала на посаді бухгалтера по зарплаті централізованої бухгалтерії відділу культури і туризму Млинівської районної державної адміністрації Рівненської області. ( а.с.13-16). В період з 20 вересня 2016 року [PERSON] перебувала у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку. Вказана обставина визнається сторонами у справі, крім цього, підтверджується документально ( а.с.17-18), а відтак, за правилом ч.1 ст.82 ЦПК України доказуванню не підлягає. 20.05.2019 року [PERSON] була звільнена з займаної посади на підставі п.1 ст.40 КзПП України. Рішення про звільнення [PERSON] із займаної посади на підставі п.1 ст.40 КЗпП України було викликано істотними змінами в організації виробництва і праці відділу культури і туризму, що супроводжувалось прийняттям зі сторони власника (уповноваженим ним органом) ряду рішень розпорядчого характеру. Так, 26 березня 2018 року розпорядженням голови Млинівської райдержадміністрації № 20-к "Про впорядкування структури Млинівської районної державної адміністрації", припинено юридичну особу - відділ культури і туризму Млинівської РДА, шляхом перетворення у сектор культури і туризму Млинівської райдержадміністрації із визначенням штатної чисельності у кількості - 2 одиниці. ( а.с.48) На підставі вказаного розпорядження голови Млинівської РДА 30 березня 2018 року та 11 лютого 2019 року начальником відділу культури видано накази № 6 та № 2 " Про ліквідацію централізованої бухгалтерії відділу культури і туризму райдержадміністрації ( а.с.78,88) Зі змісту вказаних розпорядчих документів видно, що їх прийняття було зумовлено передачею комунальних закладів районної ради відповідно до: рішення Млинівської селищної ради від 24 квітня 2017 року № 235 "Про затвердження графіку передачі бюджетних установ із спільної власності територіальних громад сіл, селища району у комунальну власність Млинівської селищної ради ( як об"єднаної теритолріальної громади); рішення Млинівської районної райди від 31 січня 2018 року № 332 та від 06 листопада 2018 року № 419 щодо передачі публічно-шкільних бібліотек закладу Млинівська централізована система публічно-шкільних бібліотек Млинівської районної ради і припинення юридичної особи - КЗ " Млинівська централізована система публічно-шкільних бібліотек Млинівської районної ради. Отже, з наведеного видно, що ліквідація централізованої бухгалтерії відділу, де працювала [PERSON] , відбувалась у зв"язку зі змінами в організації праці, спричиненими передачею комунальних закладів районної ради, що обслуговувались і фінансувались через відділ культури, із спільної власності територіальних громад у комунальну власність Млинівської селищної ради, що також потягло за собою припинення юридичної особи - відділу культури і туризму , шляхом перетворення у сектор культури і туризму Млинівської райдержадміністрації. Крім цього, згідно наказів керівника відділу культури і туризму Млинівської РДА про ліквідацію централізованої бухгалтерії, попереджено працівників бухгалтерії, в тому числі і [PERSON] , про скорочення посад відповідних працівників. Тобто зі змісту наказу видно, що таке попередження відбувалось у зв"язку з ліквідацією структурного підрозділу та, як наслідок, скорочення посад працівників у відділі вцілому. Таким чином, обставини справи, вказують на те, що відбулася повна ліквідація структурного підрозділу відділу культури і туризму Млинівської райдержадміністрації - централізованої бухгалтерії відділу, а також відбулося припинення юридичної особи відділу культури і туризму Млинівської райдержадміністрації, шляхом перетворення у сектор культури і туризму Млинівської райдержадміністрації. При цьому, таке перетворення потягло за собою скорочення посад у відділу, оскільки на момент виникнення спірних правовідносин, штатний розпис відділу культури і туризму налічував - 3 посади (працівники), а централізована бухгалтерія відділу - 2 посади (працівники). Водночас, згідно розпорядження голови Млинівської райдержадміністрації № 20-к "Про впорядкування структури Млинівської районної державної адміністрації", визначено штатну чисельності посад у секторі у кількості - 2 одиниці. Також, у зв"язку із реорганізацією, секотр було позбавлено ряду завдань, які виконувались відділом, у зв" язку з чим, сектор втратив частину повноважень, а саме, повноважень по фінансуванню комунальних закладів культури і туризму району, що й зумовило ліквідацію централізованої бухгалтерії та вивільнення її працівників. При цьому, у секторі, який було утворено шляхом перетворення юридичної особи ( відділу), не було створено централізованої бухгалтерії, як структурного підрозділу, через відсутність у секторі відповідних завдань і повноважень. Це підтверджується дослідженими в судовому засіданні положеннями про відді та про сектор культури і туризму Млинівської райдержадміністрації ( а.с.132-152, 178-185). Вирішуючи спір на предмет відповідності дій відповідача щодо звільнення [PERSON] , на яку поширюються гарантії, передбачені ст.184 КЗпП України, суд виходить з наступного. Відповідно до п.1 ч.1 ст.40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом лише у випадках змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників. Згідно ч. 3 ст.40 КЗпП України не допускається звільнення працівника з ініціативи власника або уповноваженого ним органу в період його тимчасової непрацездатності (крім звільнення за пунктом 5 цієї статті), а також у період перебування працівника у відпустці. Це правило не поширюється на випадок повної ліквідації підприємства, установи, організації. Тобто за правилом ч.3 ст.40 КЗпП України, за винятком повної ліквідації підприємства, при зміні в організації виробництва і праці, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників, звільнення працівника у період перебування його у відпустці або тимчасової непрацездатності не допускається. Проте це не означає, що за законом таке звільнення є неможливем, оскільки в такому випадку законодавець передбачив для такої категорії працівників певні гарантії, які покликані забезпечити їхнє право на працю. Тому, при вирішенні спору, судом враховується те, чи дотримався відповідач гарантійї, передбачених для [PERSON] ст.184 КЗпП України. Так, за правилом ч.3 ст.184 КЗпП України звільнення вагітних жінок і жінок, які мають дітей віком до трьох років (до шести років - частина шоста статті 179), одиноких матерів при наявності дитини віком до чотирнадцяти років або дитини з інвалідністю з ініціативи власника або уповноваженого ним органу не допускається, крім випадків повної ліквідації підприємства, установи, організації, коли допускається звільнення з обов`язковим працевлаштуванням. Тобто струкутра зазначеного правила передбачає два випадки можливості звільнення жінок, на яких поширюються вказані гарантії, це: - у випадках повної ліквідації підприємства, установи, організації; - коли допускається звільнення з обов"язковим працевлаштуванням. Це узгоджується також з позицією Пленуму Верховного Суду України у Постанові № 9 від 06.11.92 " Про практику розгляду судами трудових спорів", в якій Верховний Суд України зазначив, що звільнення жінок, на яких поширюються гарантії, передбачені ч.3 ст.184 КЗпП України, провадиться з обов`язковим працевлаштуванням. Таким чином, аналіз наведених норм трудового законодавства у сукупності із роз"ясненнями Пленуму Верховного Суду України, наданими у постанові № 9 від06.11.1992 року вказує на те, шо за будь-якої реорганізації (тобто шляхом злиття, приєднання, поділу, перетворення) здійснюється переведення працівників, за їхньою згодою, на підприємство, яке є правонаступником. У разі відсутності на підприємстві, яке є правонаступником, вакантних посад (робочих місць) можливе переведення працівника, за його згодою, на інше підприємство. І лише коли таке переведення не є можливим через відмову працівника від переведення на іншу за його згодою роботу ( підприємство), то стає можливим звільнення працівника у зв`язку з тим, що за наслідками проведення реорганізації відбулося скорочення чисельності або штату працівників. Як встановлено судом, внаслідок реорганізації відділу культури і туризму Млинівської райдержадміністрації, шляхом перетворення у сектор культури і туризму Млинівської райдержадміністрації відбулося скорочення штату працівників з трьох посад у відділу до двох посад у секторі. Крім цього, у зв"язку з ліквідацією структурного підрозділу відділу - централізованої бухгалтерії, відбулося скорочення усіх наявних в бухгалтерії посад, в тому числі посади бухгалтера, яку обіймала [PERSON] . Наказами начальника відділу культури від 30 березня 2018 року та 11 лютого 2019 року за № 6 та № 2, [PERSON] попереджувалась про скорочення та наступне вивільнення за п.1 ст.40 КЗпП України, про що остання була повідомлена, як шляхом надсилання поштою відповідного попередження, так і під особистий підпис ( а.с.78- 80, 82,88-89). Також відповідачем було вжито усіх можливих заходів по працевлаштуванню [PERSON] .. Так, 30.03.2018 року позивачу було запропоновано посаду бібліотекаря в КЗ " Млинівська централізована система публічни- шкільних бібліотек. ( а.с.90) Також відповідачем вживались заходи, шляхом пошуку через Млинівську районну філію Рівненського обласного центру зайнятості вакантних посад на інших підприємствах за спеціальністю, що й у [PERSON] , про шо позивача було повідмлено письмово поштовими відправленнями 13.02.2019 року( а.с.81,84-86). Листом від 15.05.2019 року [PERSON] в черговий раз повідомлено про припинення юридичної особи - відділу культури і туризму Млинівської РДА та скороченням штату працівників через ліквідацію централізованої бухгалтері. Одночасно запропоновано посади головного та провідного спеціалістів у відділі на умовах конкурсу, про що позивача повідомлено письмово поштовим відправленням ( а.с.97-98). На жодну з пропозицій щодо можливого працевлаштування [PERSON] не відповіла, а відтак, на запропоновані їй варіанти працевлаштування не погодилась. Це підтверджується також складеними актами від 11.02.2019 року ( а.с.101-102); від 11.04.2019 року ( а.с.103-104) ; від 20.05.2019 року. ( а.с.105) У зв"язку з цим, наказом від 20 травня 2019 року [PERSON] була звільнена із займаної посади бухгалтера по зарплаті централізованої бухгалтерії відділу культури і туризму Млинівської райдержадміністрації на підставі п.1 ч.1 ст.40 КЗпП України. Листом від 22.05.2019 року позивача повідомлено про необхідність отримання трудової книжки та ознайомлення з наказом про звільнення, а актом від 27.05.2019 року зафіксовано її неприбуття. ( а.с.106-109). Отже, наведені вище обставини свідчать про виконання роботодавцем - відповідачем у справі, свого обов"язку щодо працевлаштування [PERSON] у зв"язку з ліквідацією ценрталізованої бухгалтерії відділу культури і туризму Млинівської РДА та скороченням штату працівників. Однак, таке працевлаштування виявилось неможливим через відмову самої [PERSON] від запропонованого працевлаштування. За таких обставин, суд вважає, що при звільненні [PERSON] відповідачем дотримано положення ст.184 КЗпП України щодо забезпечення гарантій по працевлаштуванню [PERSON] , на яке вона згоди не дала, відтак, відсутні правові підстави, для визнання звільнення [PERSON] за п.1 ч.1 ст.40 КЗпП України незаконним. Враховуючи вище наведене, суд прийшов до висновку, що позивачем не доведено підставності своїх позовних вимог. Водночас відповідачем доведено правомірність прийнятого рішення про звільнення [PERSON] на підставі п.1 ч.1 ст.40 КЗпП України за обставин, що мали місце. Відтак позовні вимоги [PERSON] про поновлення на роботі є безпідставними, а тому до задоволення не підлягають. Оскільки позовна вимога [PERSON] про поновлення на роботі не підлягає до задоволення, то в задовленні її позовної вимоги про стягнення середнього заробітнку за час вимушеного прогулу теж слід відмовити. Судові витрати, на підставі ст. 141 ЦПК України, стягненню не підлягають. На підставі наведеного, ст.ст. 40, 184 КЗпП,

Outcome: dismissed