Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-24 00:00:00

Позивач звернувся до суду з цим позовом та зазначив, що 22.06.2015 р. відповідач був прийнятий на роботу в ТОВ "Доброцем" на посаду менеджера з продажу. Того ж дня між ним та товариством був укладений договір про повну матеріальну відповідальність, а також ознайомлено працівника з посадовою інструкцією менеджера з продажу. Практично робота відповідача полягала у пошуку клієнтів, поставці товару та контролю за оплатой за поставлений товар. У вересні 2015 року під час звірки розрахунків виявилось, що [PERSON] отримав від клієнтів за поставлений цемент в загальній сумі 46380 грн., однак не вніс їх на рахунок товариства. Зокрема, відповідачем не були здані кошти, отримані від: ФОП [PERSON] 17200 грн., ПП [PERSON] 19180 грн., ФОП [PERSON] 10000 грн. Нездачу коштів відповідач пояснив тим, що гроші були у нього вкрадені, та зобовязався повернути їх до 30.09.2015 р., однак свого зобовязання не виконав. Посилаючись на норми трудового законодавства, позивач просив стягнути з відповідача 46380 грн. матеріальної шкоди. У судовому засіданні представник позивача адвокат [PERSON] підтримав позов, посилаючись на наведені у ньому обставини, відповідач у судове засідання не прибув, про місце та час розгляду справи повідомлений належно, причину неявки не повідомив, заяви про відкладення розгулу справи суду не подав. Вислухавши представника позивача, ухваливши про заочний розгляд справи та дослідивши її матеріали, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, на підставі такого. Відповідно до ст.ст.10,60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень З наказу від 22.06.2015 року №ДЦ-6, виданого директором ТОВ "Доброцем", судом встановлено, що [PERSON] був прийнятий на роботу в зазначене товариство з 22.06.2015 р. на посаду менеджера з продажу. Відповідно до посадової інструкції, менеджер з продажу, окрім іншого, зобовязаний працювати з клієнтами, а саме, здійснювати формування, супровід та контроль оплати замовлень, та нести відповідальність за спричинення матеріальної шкоди підприємству. Як вбачається з договору, 22.06.2015 р. між ТОВ "Доброцем" та [PERSON] укладено договір про повну матеріальну відповідальність, відповідно до п.п.3,5 якого відповідач зобовязався дотримуватись порядку роботи з товарно-матеріальними та грошовими цінностями, своєчасно звітувати про залишки та рух грошових цінностей, довірених йому, з додатком всіх необхідних документів, дбайливо ставитись до цінностей і вживати заходів до запобігання шкоди, своєчасно інформувати власника про всі обставини, які загрожують зберіганню цінностей, а у випадку матеріальної шкоди, заподіяної розкраданням чи нестачею, нести відповідальність відповідно до трудового законодавства України. Пунктом 1 статті 134 КЗпП України встановлено, що у випадках укладення між працівником та роботодавцем письмового договору про взяття на себе працівником повної матеріальної відповідальності за незабезпечення цілості майна та інших цінностей, переданих йому для зберігання або для інших цілей, працівники несуть матеріальну відповідальність у повному розмірі шкоди, заподіяної з їх вини підприємству, установі, організації. З актів звірки взаєморозрахунків вбачається, що станом на 22.10.2015 р. СПД-ФО [PERSON], ПП [PERSON] та ФОП [PERSON] передали менеджеру з продаж ТОВ "Доброцем" [PERSON] за отриманий товар 17200 грн., 19180 грн. та 10000 грн. відповідно. З пояснювальної записки [PERSON] від 18.09.2015 р., а також висновку від 14.10.2015 р. дільничного інспектора 2-го МВМ Білоцерківського МВ ГУМВС України в Київській області судом встановлено, що відповідач визнав нестачу коштів у загальній сумі 46380 грн., яку зобовязався повернути частинами. Нестачу пояснив тим, що з власної необережності кошти у нього були вкрадені 22.07.2015 р. у м.Миронівка при розвантажуванні товару. Однак доказів вчинення щодо нього кримінального правопорушення відповідач суду не надав. На підставі наведених норм та встановлених обставин та враховуючи, що необережне ставлення до грошових цінностей не звільняє від повної матеріальної відповідальності, суд вважає позов доведеним, а тому задовольняє його у повному обсязі.

Outcome: approved