Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-22 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду із зазначеною заявою, яку в ході розгляду справи змінив (а.с.60-67, 116-118) та просив в рахунок погашення кредитної заборгованості відповідача [PERSON] (надалі за текстом - відповідач 1) за кредитним договором звернути стягнення предмет іпотеки: земельну ділянку площею 36 361, кв.м., що знаходиться на території Вересівської сільської ради Житомирського району Житомирської області; земельну ділянку площею 14 900 кв.м., що знаходиться на території Зарічанської сільської ради Житомирського району Житомирської області, і які належать відповідачам, шляхом продажу такого нерухомого майна позивачем. Як на підставу звернення до суду та в обґрунтування заявлених вимог представник позивача зазначив, що у зв'язку з неналежним виконанням відповідачем 1 взятих на себе зобов'язань за кредитним договором, звернення до суду з даною позовною заявою є вимушеним кроком. Сторони у судове засідання не з'явились. Представник позивача спрямував до суду клопотання про розгляд справи за його відсутності, позов підтримав і не заперечував проти заочного розгляду справи. Також, заяву про слухання справи за його відсутністі подав до суду і представник відповідача. Окремо, такий представник направив до суду заяву про застосування строків позовної давності до даних правовідносин, адже, як вважає, останній був позивачем пропущений, у зв'язку зі зверненням позивача 25 січня 2012 році до суду з позовом до відповідача 1 про стягнення заборгованості, а тому строк позовної давності, продовжує автор заяви, сплив 15 березня 2015 року. Дослідив матеріали справи, надані сторонами докази, судом встановлені наступні фактичні обставини справи і відповідно ним правовідносини. 24 жовтня 2007 року між ПАТ "Всеукраїнський Акціонерний Банк" та відповідачем 1 укладено кредитний договір № 83/4 (т.1, а.с.7-17), відповідно до умов якого останній отримав кредит сумою 250 000,00 доларів США з терміном повернення до 20 жовтня 2017 року та сплатою 14 % річних за користування кредитом, а з 23 липня 2008 року - 16% річних. Згідно пункту 7.3. кредитного договору (т.1, а.с.13) він діє до повного виконання сторонами своїх зобов'язань. 18 квітня 2008 року між ПАТ "Всеукраїнський Акціонерний Банк" та відповідачем 1 укладено Додаткову угоду до вищевказаного кредитного договору (т.1, а.с.18), яки сторони в іншій редакції виклали п. 1.5 кредитного договору. 23 липня 2008 року сторонами названих вище правочинів укладено іншу Додаткову угоду, якою останні змінили розмір відсотку річних (т.1, а.с.20). 22 квітня 2009 року ПАТ "Всеукраїнський Акціонерний Банк" та відповідачем 1 укладено Договір про внесення змін № 1 до кредитного договору, згідно якої було змінено банківські реквізити сторін (т.1, а.с.19). Також, 24 жовтня 2007 року та 18 квітня 2008 року та між ПАТ "Всеукраїнський Акціонерний Банк" та відповідачем 1, [PERSON] (надалі за текстом - відповідач 2), [PERSON] (надалі за текстом - відповідач 3), [PERSON] (надалі за текстом - відповідач 4) укладено іпотечні договори (т.1, а.с.48-51, 52-55), згідно яких іпотекодавці з метою забезпечення виконання основного зобов'язання за кредитним договором № 83/4 від 24 жовтня 2007 року передали в іпотеку: земельну ділянку площею 14 900 кв.м., кадастровий номер [NUMBER], з цільовим призначенням - для ведення садівництва, що знаходиться на території Зарічанської сільської ради Житомирського району Житомирської області і належить на праві власності відповідачам; земельну ділянку площею 36 631 кв.м., кадастровий номер [NUMBER], цільове призначення - для ведення садівництва, яка знаходиться на території Вересівської сільської ради Житомирського району Житомирської області і належить на праві власності відповідачам 1-3. Відповідачі 2-4 за даними правочинами виступали у якості майнових поручителів. Згідно пункту 10.3. договору іпотеки, останній діє до повного виконання позичальником, тобто відповідачем 1, зобов'язань за згадуваним вище кредитним договором (т.1, а.с.61). Заочним рішенням Богунського районного суду м. Житомира від 15 березня 2012 року з відповідача 1 зобов'язано повернути позивачу заборгованість за вищезазначеним кредитним договором станом на 15 жовтня 2010 року сумою 261 581,58 доларів США або 2 068 796,40 гривень у гривневому еквіваленті та 74 025 гривень штрафних санкцій. За наданим представником позивача розрахунком заборгованості відповідача 1 за вищевказаним кредитним договором, остання, станом на 6 січня 2016 року, становить 11 007 235,90 гривень (т.1, а.с.68-70) та складається з простроченої до повернення суми кредиту розміром 216 666,72 доларів США, прострочених процентів за користування кредитом у розмірі 234 520,24 доларів США, та штрафу за несвоєчасне погашення кредиту у сумі 276 344,66 гривні. Зазначені правовідносини врегульовані наступними нормативними актами. Зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (ст. 526 ЦК України). Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом (ст. 625 ЦК України.) Кредитний договір за яким банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти (ст. 1054 ЦК України). Звернення стягнення на предмет застави здійснюється за рішенням суду, якщо інше не встановлено договором або законом (ч. 1 ст. 590 ЦК України). Заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, коли зобов'язання не буде виконано у встановлений строк (термін), якщо інше не встановлено договором або законом (ч. 2 ст. 590 ЦК України). У разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки (ч. 1 ст. 33 Закону України "Про іпотеку"). Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя (ч. 3 ст. 33 Закону України "Про іпотеку"). Отже, враховуючи вищевикладене, та те, що відповідачем 1 умови кредитного договору не виконані, позивач вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмети іпотеки, що належить відповідачам 1-4, де відповідачі 1-3 являються у даному випадку майновими поручителями. Відтак, суд дійшов висновку про задоволення позову і відсутність, на даний час підстав для відмови або часткової відмови у задоволенні позову, оскільки права позивача порушенні відповідачем та підлягають судовому захисту у обраний ним спосіб. У свою чергу, не підлягає до задоволення заява представника відповідача про застосування строку позовної давності до даних правовідносин з огляду на наступне. Статтею 526 ЦК визначено загальні умови виконання зобов'язання, а саме: зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно із ст. 598 ЦК зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Відповідно до ст. 599 ЦК, зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Аналіз зазначених норм показує, що припинення зобов'язання можливе за умови його належного виконання, що проведено належним чином, а існування рішення суду про стягнення заборгованості з позичальника за кредитним договором, суд вважає, не є підставою для обрахування з дати набрання ним законної сили строку позовної давності. Більше того, умовами укладеного договору іпотеки встановлено, що договір закінчує свою дію з припиненням основного зобов'язання (до повного виконання зобов'язань позичальником). Свої зобов'язання за кредитним договором відповідач 1 не виконав, а тому договори кредиту та іпотеки на даний час є діючими. Враховуючи, що позовні вимоги підлягають до повного задоволення, з відповідачів 1-4 на користь позивача у дольовому порядку слід стягнути понесені останнім і документально підтверджені судові витрати за розгляд даної цивільної справи пропорційно до задоволених вимог на підставі положень ч. 1 ст. 88 ЦПК України. Судові витрати складаються із судового збору у розмірі 6 890,00 гривень, а відтак до стягнення з кожного відповідача на користь позивача підлягає 1 722,50 гривні. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved