Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-26 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позовні вимоги мотивовані тим, що згідно з умовами договору факторингу від 25 червня 2011 року ПАТ "ОТП Банк" у відповідності до ст.ст. 512, 514, 1077-1079, 1082, 1084 ЦК України відступило, а ТОВ "ОТП Факторинг Україна" прийняло право вимоги за кредитним договором №001/12400/06 про видачу та обслуговування міжнародних кредитних пластикових карток від 01.11.2006 року між ПАТ "ОТП Банк" та [PERSON] Таким чином, до ТОВ "ОТП Факторинг Україна" перейшли всі права ПАТ "ОТП Банк" щодо права вимоги до відповідача за кредитним договором №001/12400/06 від 01.11.2006 року. Згідно кредитного договору №001/12400/06 від 01.11.2006 року укладеного між [PERSON] та Акціонерним комерційним банком «Райффайзенбанк Україна» правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «ОТП Банк», відкрив [PERSON] картковий рахунок в гривнях та видав кредитну картку, розмір кредитного ліміту якої складав 20000,00 грн. Відповідач [PERSON] станом на 01.09.2014 року порушив умови кредитного договору і має прострочену заборгованість, яку добровільно не сплачує, його заборгованість становить всього 28377,12 грн. Представник позивача в судове засідання не з'явилась, проте подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутність, в якій зазначила, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить суд їх задовольнити та не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Відповідач до судового засідання не з'явився, про причини своєї неявки суд не повідомив, хоча про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином та у встановленому законом порядку. За таких обставин, відповідно до ст. 224 ЦПК України, суд розглянув справу у відсутність відповідача в порядку заочного провадження на підставі наявних в ній доказів, оскільки представник позивача не заперечив проти такого порядку вирішення спору. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно кредитного договору №001/12400/06 від 01.11.2006 року укладеного між [PERSON] та Акціонерним комерційним банком «Райффайзенбанк Україна» [PERSON] було відкрито картковий рахунок в гривнях та видано кредитну картку, розмір кредитного ліміту якої складав 20000,00 грн. Відповідач, в свою чергу, взяв на себе наступні зобов"язання: зобов"язався прийняти, належним чином використати та повернути позивачу вказані кредитні кошти у строки, зазначені в кредитному договорі, а також сплатити відповідну платню за користування кредитом, в порядку та на умовах, що визначені в кредитному договорі. Згідно п. п. 3.3 кредитного договору позичальник зобов"язується в повному обсязі погашати банку суми мінімального платежу. Однак відповідачем було порушено умови кредитного договору щодо своєчасного погашення заборгованості. Станом на 01.09.2014 року загальна заборгованість за кредитним договором становить 28377, 12грн. Згідно зі ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно положень ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти; за ч.1 ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом; розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Згідно ч.1 ст.1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно ст.1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу, згідно якої боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання; за ч. 2 цієї Статті, якщо договором встановлений обов"язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то вразі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу. У відповідності до ст. 526 ЦК України зобов"язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. За ст. 530 ЦК України, якщо у зобов"язанні встановлений строк (термін) його виконання то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно ст.610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Згідно ч.1 ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов"язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. В зв"язку із задовленням позову, згідно ст. 88 ЦПК України судові витрати слід стягнути з відповідача за користь позивача. Виниклі правовідносини регулюються ст. ст. 525, 526, 527, 530, 536, 538, 549, 554, 610, 611, 624, 625, 1048, 1049, 1050, 1054 ЦК України. На підставі викладеного вище та

Outcome: approved