Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-06 00:00:00

05 червня 2018 року позивач - Акціонерне товариство комерційний банк "ПриватБанк" звернувся в Баглійський районний суд м. Дніпродзержинська з позовною заявою до [PERSON] , в якій просить суд стягнути з відповідача на його користь заборгованість за кредитним договором від 08 квітня 2010 року, яка станом на 13 травня 2018 року становить 50121 грн. 63 коп. Позивач також просить суд стягнути з відповідача на його користь витрати, пов`язані з розглядом справи в суді: судовий збір в сумі 1762 грн. 00 коп. На підставі проведення повторного автоматизованого розподілу судової справи у зв`язку із закінченням повноважень судді Бистрової Л.О., цивільна справа № 207/1866/18 у відповідності до ст. 33 ЦПК України передана на розгляд судді Погребняк Т.Ю. та ухвалою судді від 06.11.2018 року призначено підготовче судове засідання за загальними правилами позовного провадження. Ухвалою суду від 10 грудня 2018 року закрито підготовче провадження та справу призначено до судового розгляду по суті. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що 08 квітня 2010 року між ПАТ КБ "ПриватБанк" та відповідачкою [PERSON] було укладено кредитний договір № б/н, згідно якого банк надав відповідачу кредит в розмірі 27000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок відповідно до Умов та правил надання банківських послуг та Тарифів банку. Відповідачка свої зобов`язання за кредитним договором порушила, внаслідок чого утворилася заборгованість, яка станом на 13 травня 2018 року становить 50121 грн. 30 коп. і складається з заборгованості за кредитом в розмірі 5776 грн. 65 коп., нарахованих відсотків за користування кредитом в розмірі 23461 грн. 75 коп., нарахованої пені в розмірі 18020 грн. 30 коп., а також штрафу, який складається з фіксованої частини в розмірі 500 грн. 00 коп., штрафу (процентна складова) в розмірі 2362 грн. 93 коп. Вказана заборгованість відповідачем не сплачена, тому позивач вимушений був звернутись до суду з даним позовом. В наданій суду письмовій заяві представник позивача Гаренко Н.В. підтримала позовні вимоги в повному обсязі та просила їх задовольнити, просить справу розглянути без участі представника. Відповідачка [PERSON] в наданій суду письмовій заяві просить відмовити в задоволенні позовних вимог у зв`язку зі спливом строку позовної давності. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи на підставі доказів, поданих учасниками справи. В судовому засіданні досліджені всі докази, подані учасниками справи. Клопотання про витребування і дослідження інших доказів до суду не надходило. Суд постановляє рішення на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Суд, взявши до уваги позицію сторін, дослідивши письмові докази у справі, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що 08 квітня 2010 року між ПАТ КБ "ПриватБанк" та відповідачкою [PERSON] було укладено кредитний договір № б/н (арк.с. 9), згідно якого банк надав відповідачу кредит в розмірі 27000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок відповідно до Умов та правил надання банківських послуг та Тарифів банку. Відповідачка свої зобов`язання за кредитним договором порушила, внаслідок чого утворилася заборгованість, яка станом на 13 травня 2018 року становить 50121 грн. 30 коп. згідно розрахунку (арк.с. 5-8) і складається з заборгованості за кредитом в розмірі 5776 грн. 65 коп., нарахованих відсотків за користування кредитом в розмірі 23461 грн. 75 коп., нарахованої пені в розмірі 18020 грн. 30 коп., а також штрафу, який складається з фіксованої частини в розмірі 500 грн. 00 коп., штрафу (процентна складова) в розмірі 2362 грн. 93 коп. Вказана заборгованість відповідачем не сплачена. Пунктом 1.1.3.2.4 Договору для ПАТ КБ "Приватбанк" передбачена можливість зміни Тарифів та інших невід`ємних частин Договору. При цьому у сторін Договору виникають обов`язки: - у Кредитора: інформування позичальника щодо внесених змін шляхом надання виписки по картковому рахунку на умовах, зазначених в п. 1.1.3.1.9 Договору; - у Позичальника: отримання виписки про стан та про здійснені операції по карткових рахунках (п. 1.1.2.1.5 Договору). На підставі п. 1.1.5.2 Договору, неотримання або несвоєчасне отримання Клієнтом виписок про стан рахунків не звільняє Клієнта від виконання його зобов`язань за даним Договором. Згідно п.п. 1.1.6.1, 1.1.6.2 Договору зміни в «Умови та правила надання банківських послуг» вносяться банком щомісячно в односторонньому порядку, а у випадках, коли в односторонньому порядку внесення змін неможливо, банк повідомляє клієнтів про внесені зміни шляхом використання різних каналів зв`язку, серед яких: офіційний сайт банку www.privatbank.ua, SМS - повідомлення клієнтам про зміни даних правил, клієнтські виписки, інші канали інформування. У разі незгоди зі змінами "Умов та правил надання банківських послуг" або "Тарифів Банку" клієнт має право надати Банку заяву про розірвання Договору виконавши умови п. 2.1.1.5.4 Договору. Згідно ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк зобов`язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно ст. ст. 526, 530 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином і у встановлений строк відповідно до умов договору. Згідно ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Ч. 2 ст. 1050 ЦК України передбачено, що якщо договором встановлено обов`язок позичальника повернути позику (кредит) частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилась, та сплати процентів, належних йому відповідно до умов договору. Відповідачем [PERSON] заявлено письмово клопотання про застосування до спірних правовідносин строку позовної давності відносно пені, а також пені за несвоєчасне погашення відсотків, якаий не може на думку відповідача перевищувати один рік; також вважає неточним розрахунок боргу. Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України). Для окремих видів вимог законом встановлена спеціальна позовна давність. Згідно зі статтею 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок. За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України). Початок перебігу строку давності збігається з моментом виникнення в зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому поряду через суд. Як видно з розрахунку заборгованості за кредитним договором (л.с.5-8) останній платіж на погашення кредиту відповідачкою внесено 10 квітня 2018 року на суму 196 грн., витрати клієнтом кредитних коштів мали місце останній раз 14.06.2017 року, тому з вказаного розрахунку неможливо зробити висновок, що позивач - АТ КБ «ПриватБанк» пропустив передбачений статтею 257 ЦК України трирічний строк позовної давності звернення до суду прос стягнення боргу, а також передбачений ст. 258 ЦК України строк спеціальної позовної давності в один рік, про застосування якого заявила [PERSON] , оскільки останній платіж 196 грн. нею здійснено 10.04.2018 року шляхом поповнення кредитного рахунку, а з позовом АТ КБ «ПриватБанк» звернувся 05.06.2018 року. Відповідачем не спростовано доводів позивача щодо використання нею кредитних коштів за кредитною карткою в період до 14.06.2017. Аналізуючи умови договору та зміст ст. ст. 253, 257, 261 ЦК України, слід дійти висновку, що при отриманні позичальником кредиту у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, яким установлено не тільки щомісячні платежі погашення кредиту, а й кінцевий строк повного погашення кредиту, перебіг трирічного строку позовної давності (ст. 257 ЦК) стосовно щомісячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі - не після закінчення строку дії договору, а після закінчення кінцевого строку повного погашення кредиту (ст. 261 ЦК). Автоматичне неодноразове продовження дії картки не змінює терміну виконання кредитного зобов`язання, отже продовження дії картки для настання кінцевого терміну повернення заборгованості значення немає. Подальше продовження дії картки є способом виконання зобов`язання щодо повернення простроченого кредиту, процентів і неустойки. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 22.10.2014 року по справі № 127цс14. Крім того, АТ КБ «ПриватБанк», звертаючись до суду з позовною заявою до [PERSON] просив суд стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором, яка включає в себе як пеню, так і штраф (фіксована частина) в сумі 500 грн., штраф (процентна складова) в сумі 2362 грн. 93 коп. Відповідно до ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання (частина друга статті 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (частина третя статті 549 ЦК України). Згідно ст. 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Умовами надання банківських послуг передбачено застосування пені як виду цивільно-правової відповідальності за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань по даному договору, внаслідок чого нарахуванні пені відбувається за кожний день прострочення. Згідно з пунктом 2.1.1.7.6 Умов надання банківських послуг, - сторонами передбачена сплата штрафів як виду цивільно-правової відповідальності при порушенні позичальником строків платежів по кожному з грошових зобов`язань, передбачених цим договором більш ніж на 30 днів, позичальник зобов`язаний сплатити банку штраф у розмірі 500 грн. + 5% від суми позову. Враховуючи вищевикладене та відповідно до ст. 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності - неустойки, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення - строків виконання грошових зобов`язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у ст. 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення (Постанова Верховного Суду України від 21.10.2015 року у справі № 6-2003цс15). Таким чином, вимоги Акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» до [PERSON] про стягнення штрафу (фіксована частина) - 500 грн., штрафу (процентна складова) 2362, 93 грн. задоволенню не підлягають. Враховуючи вищевикладене, суд вважає за необхідне задовольнити частково позовні вимоги Акціонерного товариства комерційного банку "ПриватБанк" до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. У зв`язку із частковим задоволенням позовних вимог, суд

Outcome: partial