Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-24 00:00:00

ПАТ КБ ПриватБанк 03 серпня 2012 року звернулось до суду із позовом, уточнивши вимоги якого, просить в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № 7024 від 19.12.2007 року, що украдений між позивачем та [PERSON], звернути стягнення на предмет застави, а саме автомобіль марки МАЗ 54329020, реєстраційний номер [NUMBER] та автомобіль марки ТРЕЙЛЕР S383EL, реєстраційний номер [NUMBER], шляхом їх продажу публічним акціонерним товариством комерційний банк "ПриватБанк" з укладенням від імені відповідача договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою-покупцем та зняття вказаних автомобілів з обліку в органах ДАІ України, а також надати ПАТ КБ "ПриватБанк" всі повноваження, необхідні для здійснення продажу, а також судові витрати. Свої вимоги позивач обгрунтовує тим, що 19 грудня 2007 року між ПАТ КБ "ПриватБанк" та [PERSON] укладено зазначений кредитний договір відповідно до умов якого відповідачу надано кредит у сумі 75000,00 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 19,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 15.12.2010 року. В забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором 19 грудня 2007 року між ПАТ КБ "ПриватБанк"і відповідачем укладено договір застави рухомого майна, відповідно до якого відповідач надав в заставу автомобіль марки МАЗ 54329020, реєстраційний номер [NUMBER] та автомобіль марки ТРЕЙЛЕР S383EL, реєстраційний номер [NUMBER], що належать заставодавцеві на праві власності. Свої зобовязання за кредитним договором [PERSON] належним чином не виконував, у звязку із чим виникла заборгованість розмір якої складає 170850 грн. 57 коп., в зв'язку з цим, позивач просить в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № 7024 від 19.12.2007 року, що укадений між позивачем та [PERSON], звернути стягнення на предмети застави шляхом їх продажу товариством з укладенням від імені відповідача договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою-покупцем та зняття вказаних автомобілів з обліку в органах дії України. Представник позивача [PERSON], що діє на підставі довіреності № 60-О від 09 січня 2014 року, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, до суду не з'явився. У наданій заяві, підтримуючи у повному обсязі позовні вимоги, просить розглянути справу за його відсутності, не заперечуючи проти ухвалення заочного рішення. Відповідач [PERSON], виклик якого у судове засідання провадився у визначеному законом порядку, відповідно до вимог ч.5 ст.74 ЦПК України у судові засідання не зявляється, про причини своєї неявки суд не повідомив, заяву про розгляд справи за його відсутності не подав, заперечень щодо позову не надав. За вказаних обставин суд, враховуючи заяву представника позивача, ухвалив відповідно \~ст. 224 ЦПК України\~ проводити заочний розгляд справи з ухваленням заочного рішення суду. Відповідно до ч. 2\~ ст. 197 ЦПК України\~ у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього\~кодексу\~ розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, повно, всебічно та об'єктивно дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази у їх сукупності, вважає що позов підлягає задоволенню за таких підстав. Судом встановлено, що 19 грудня 2007 року між позивачем та [PERSON] укладено кредитний договір № 7024 про надання кредиту відповідно до умов якого банк надав відповідачу кредит в розмірі 75000,00 грн. зі сплатою відсотків за користування ним у розмірі 19,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 15.12.2010 року (а.с. 6-9). Крім того, в забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором 19 грудня 2007 року між ПАТ КБ "ПриватБанк"і відповідачем було укладено договір застави рухомого майна, відповідно до якого відповідач надав в заставу автомобіль марки МАЗ 54329020, реєстраційний номер [NUMBER] та автомобіль марки ТРЕЙЛЕР S383EL, реєстраційний номер [NUMBER], що належать заставодавцеві на праві власності (а.с. 10). Однак зобовязання за вказаним кредитним договором відповідач належним чином не виконує. У звязку з чим, згідно наданого позивачем розрахунку, станом на 15.06.2012 року утворилась заборгованість у розмірі 170850,57 гривень з яких: 53498,44 грн. заборгованість за кредитом; 70886,31 грн. заборгованість по відсоткам за користування кредитом; 38091,98 - пеня за несвоєчасність виконання зобовязань за договором, а також штрафи відповідно до умов кредитного договору: 250 грн. штраф (фіксована частина); 8123,84 грн. штраф (процентна складова) (а.с. 4-5). Відповідно до ст. 589 ЦК України у разі невиконання зобов'язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави. В рахунок предмета застави заставодержатель має право задовольнити в повному обсязі свою вимогу, що визначена на момент фактичного задоволення, включаючи сплату процентів, неустойки, відшкодування збитків, завданих порушенням зобов'язання, необхідних витрат на утримання заставленого майна, а також витрат, понесених у зв'язку із пред'явленням вимоги, якщо інше не встановлено договором. Згідно ст. 19 Закону України «Про заставу», за рахунок заставленого майна заставодержатель має право задовольнити свої вимоги в повному обсязі, що визначаються на момент фактичного задоволення. Ст. 20 Закону України «Про заставу» заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, якщо в момент настання терміну виконання зобов'язання, забезпеченого заставою, воно не буде виконано. Звернення стягнення на заставлене майно здійснюється за рішенням суду або третейського суду, на підставі виконавчого напису нотаріуса, якщо інше не передбачено законом, або договором застави. Згідно ст. 17 Закону України «Про заставу» заставодавець зберігає право розпорядження заставленим майном, якщо інше не передбачено законом чи договором. Заставодавець може відчужувати заставлене майно тільки за згодою заставодержателя. Згідно з договором застави, звернення стягнення та реалізація предмету застави здійснюється відповідно до чинного законодавства та укладеного договору, у тому числі - шляхом безпосереднього продажу конкретному покупцю з правом укладання заставодержателем договору купівлі-продажу предмету застави від імені заставодавця. У даному випадку є очевидним, що виконання рішення суду стосовно звернення стягнення на предмет застави шляхом надання права безпосереднього продажу конкретному покупцю, - неможливо без фактичного знаходження предмету застави у володінні ПАТ КБ «Приватбанк». Відповідно до ст. 16 Цивільного кодексу України, одним із способів захисту судом цивільних прав та інтересів є примусове виконання зобов'язання в натурі. Примусове виконання зобов'язання в натурі, - це спосіб захисту, який випливає з загального принципу повного і належного виконання зобов'язання та полягає в зобов'язанні здійснити дію, або утриматися від її здійснення, незалежно від застосування до боржника інших заходів впливу. З огляду на те, що законом та умовами договору передбачено обов'язок відповідача передати предмет застави в заклад заставодержателя ПАТ КБ «Приватбанк»), суд вважає, що покладання на відповідача обов'язку виконати зобов'язання в натурі є законним і обґрунтованим. Статтею 26 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів га реєстрацію обтяжень» передбачено, що обтяжувач має право на власний розсуд обрати, зокрема, такий позасудовий спосіб звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження, як продаж обтяжувачем забезпечувального обтяження шляхом укладення договору купівлі-продажу з іншою особою-покупцем або на публічних торгах; Згідно ст. 30 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» обтяжувач має право задовольнити свою вимогу за забезпеченим обтяженням зобов'язанням шляхом продажу предмета забезпечувального обтяження третій особі. При цьому обтяжувач зобов'язаний у порядку встановленому статтею 27 цього Закону, повідомити боржника та інших обтяжувачів відповідного рухомого майна про свій намір реалізувати таке право із зазначенням обраного ним способу, місця та часу проведення процедури продажу. Обтяжувач вправі продати предмет обтяження будь-якій особі-покупцю або на публічних торгах. Отже, у даному випадку заставодержатель обрав спосіб реалізації заставленого майна саме через укладення договору купівлі-продажу з будь-якою особою покупцем, відповідно до чинного законодавства. Відповідно до ч. 2 ст. 28 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», якщо протягом 30 днів з моменту реєстрації в Державному реєстрі відомостей про звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження зобов'язання боржника, виконання якого забезпечене обтяженням, залишається невиконаним і в разі, якщо предмет забезпечувального обтяження знаходиться у володінні боржника, останній зобов'язаний на вимогу обтяжувача негайно передати предмет обтяження у володіння обтяжувача (заклад). Згідно ст. 25 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предметі застави в рішенні суду зазначаються спосіб реалізації предмета застави ... із застосуванням однієї із процедур, передбачених статтею 26 цього Закону, яка, в свою чергу, окрім іншого, передбачає і продаж предмета застави шляхом укладення договору купівлі-продажу з іншою особою-покупцем. Відповідно до ст. 590 ЦК України, звернення стягнення на предмет застави здійснюється за рішенням суду. Таким чином, суд вважає, що позовні вимоги ґрунтуються на законі, відповідають фактичним обставинам справи, і тому підлягають задоволенню. Окрім того, відповідно до ст.ст. 80, 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути ще й судові витрати по сплаті судового збору у сумі 1708 грн. 51 коп., понесені позивачем у зв'язку з подачею даного позову до суду (а.с. 1). На підставі викладеного, у відповідності з зазначеними нормами закону і

Outcome: approved