Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-27 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду з позовною заявою до відповідачів про відшкодування майнової шкоди в порядку регресу, посилаючись на наступні обставини. 19 січня 2014 року на автодорозі Одеса-Київ сталася дорожньо-транспортна пригода, під час якої зіткнулися автомобілі [NUMBER] під керуванням відповідача [PERSON] та LEXUS ES 350 держзнак [NUMBER] під керуванням [PERSON] В результаті даної ДТП власнику автомобіля LEXUS ES 350 [PERSON] спричинено матеріальний збиток на загальну суму 15814,67 грн. Цивільно-правову відповідальність власника транспортного засобу RENAULT Magnum застраховано ПрАТ "Страхова компанія "УНІКА" на умовах полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, який було укладено із співвідповідачем [PERSON] На підставі заяви [PERSON] та відповідних документів їй було виплачено страхове відшкодування на загальну суму 9279,19 грн. В зв'язку з цими обставинами, позивач звернувся до суду та просить стягнути на його користь солідарно з відповідачів в порядку регресу вищевказану суму страхового відшкодування в розмірі 9279,19 грн. Представник позивача надав в судове засідання заяву, відповідно до якої просив справу розглянути у його відсутності, позовні вимоги підтримав повністю, не заперечував проти заочного розгляду справи. Відповідачі в судове засідання двічі не з'явилися, будучи належним чином, в порядку ч.5 ст.74 ЦПК України, повідомленими про розгляд справи, тому суд вважає можливим розглянути справу у їх відсутності. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Відповідно до положень ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб в межах заявлених ними вимог і на підставі наданих сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, доказів. Відповідно до ст.60 зазначеного вище Кодексу кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. З огляду на вищенаведене, суд розглядає справу на підставі тих доказів, які є у матеріалах справи і вважає, що їх достатньо для розгляду цієї справи по суті. Судом встановлено, що правовідносини, які виникли між сторонами регулюються ст.ст.541,1188,1166,1191 ЦК України та ст.27 спеціального Закону України «Про страхування». Відповідно до вимог ст.1166 ЦК України майнова шкода, яка заподіяна неправомірними діями майну фізичної особи відшкодовується у повному обсязі особою, що її заподіяла. Відповідно до вимог ст.1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності чи інше) володіє транспортним засобом, використання якого утворює підвищену небезпеку. За заподіяння шкоди джерелом підвищеної небезпеки його володілець відповідає незалежно від наявності вини. Володільцем визнається той власник, чи інший титульний володілець, який одночасно фактично його використовує, зберігає, чи утримує. Відповідно до роз'яснень Пленуму Верховного суду України в п.2 «Про практику розгляду судом цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» від 27.03.92 року №6, розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суд бере до уваги, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок. Як вбачається з матеріалів справи обставини дорожньо-транспортної пригоди, що сталася 19 січня 2014 року о 01 год.50 хв. на автодорозі Одеса-Київ 197 км + 350 м між автомобілями [NUMBER] під керуванням відповідача [PERSON] та LEXUS ES 350 держзнак [NUMBER] під керуванням [PERSON] підтверджені постановою суду від 05.02.2014 року (а.с.5), згідно якої відповідач [PERSON] визнаний винним у порушенні правил дорожнього руху України, внаслідок чого сталася вказана дорожньо-транспортна пригода. Між винними діями [PERSON] та заподіяною шкодою власнику автомобіля LEXUS ES 350 [PERSON] наявний прямий причинний зв'язок. Дана постанова ніким не оскаржена та набрала законної сили. Відповідно до положень ст.61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у адміністративній справі, що набрали законної сили, не доказуються при розгляді інших справ. Вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Судом також встановлено, що розмір шкоди, завданої відповідачем внаслідок ушкодження автомобіля [NUMBER] підтверджений матеріалами справи (а.с.7-8). Також доведені і ті обставини, що між ПрАТ "Страхова компанія "УНІКА" та власником RENAULT Magnum держзнак [NUMBER] [PERSON] з 15.04.2013 р. існували договірні правовідносини, на виконання своїх зобов'язань за якими позивач визнав вказану дорожньо-транспортну пригоду страховим випадком (а.с.11) і відшкодував власнику автомобіля [PERSON] завдану їй шкоду в розмірі 9 279,19 грн. (а.с.13), тому в нього на підставі ст.27 Закону України «Про страхування» виникло право регресних вимог до відповідачів за даними правовідносинами, як солідарних боржників, в порядку ст.541 ЦК України. Отже, суд приходить до висновку, що позов ПрАТ "Страхова компанія "УНІКА" до [PERSON] та [PERSON] про відшкодування майнової шкоди в порядку регресу, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди ґрунтується на законі, він доведений документально, а тому підлягає задоволенню в повному обсязі. Відповідно до положень ст.88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. У зв'язку з тим, що позивач є стороною, на користь якої ухвалене судове рішення і ним документально підтверджена сума понесених ним судових витрат, на його користь відповідно підлягає стягненню з відповідачів судовий збір в ромірі 243,60 грн.

Outcome: approved