Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-21 00:00:00

ПАТ "Кредобанк" 22.04.2014 року звернулось в суд із позовною заявою до відповідачки [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором з уточненням позовних вимог на загальну суму 7754,24грн. та стягнення судових витрат. В обґрунтування своїх вимог покликається на те, що 26.02.2008 року ВАТ "Кредобанк" (правонаступником якого є ПАТ "Кредобанк") та [PERSON] уклали Договір банківського рахунку (карткові рахунки) [NUMBER] (надалі Договір). 19.06.2008р. на підставі п.3.5 Договору [NUMBER] уклали Додатковий договір, відповідно до умов якого позивач встановив відповідачу, як держателю платіжної картки, кредитний ліміт за картковим рахунком в гривнях [NUMBER], у рамках Договору від 26.02.2008року, в розмірі 4000,00грн., на весь строк дії платіжної картки. Відповідач зобов'язався погашати кредит та відсотки за користування кредитом в розмірах та терміни, встановлені умовами кредитного договору. Однак своїх зобов'язань по своєчасному поверненню кредиту, а саме по сплаті поточних платежів по кредиту та нарахованих відсотках відповідач не виконує, на неодноразові вимоги Банку не реагує. Тому позивач вирішив звернутися до суду з вимогою про примусове стягнення заборгованості. В судове засідання представник позивача не з'явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. На адресу суд поступило клопотання про розгляд справи у його відсутності. Позовні вимоги з уточненнями підтримує в повному обсязі та просить позов задовольнити. Суд вважає за можливе розглянути справу без його участі. Відповідачка в судовому засіданні проти позову заперечила. Просить суд у позові відмовити, так як закінчився загальний строк позовної давності у три роки. Заслухавши пояснення відповідачки, з'ясувавши дійсні обставини справи, права та обов'язки сторін, дослідивши зібрані по справі докази, суд дійшов висновку, що позов не підлягає до задоволення. Судом встановлено, що 26.02.2008 року ВАТ "Кредобанк" (правонаступником якого є ПАТ "Кредобанк") та [PERSON] уклали Договір банківського рахунку (карткові рахунки) [NUMBER] (надалі Договір). 19.06.2008р. на підставі п.3.5 Договору [NUMBER] сторони уклали Додатковий договір, відповідно до умов якого позивач встановив відповідачу кредитний ліміт за картковим рахунком в гривнях [NUMBER], у рамках Договору від 26.02.2008року, в розмірі 4000,00грн., на весь строк дії платіжної картки. Згідно п.п.2.1,2.2 цього Додаткового договору позивач надає відповідачу кредитний ліміт за допомогою платіжної картки на загальну суму 4000,00грн. для отримання готівки та оплати товарів або послуг понад залишок коштів, що перебувають на його картковому рахунку. Відповідно до п.23 ст.1 Закону України "Про захист прав споживачів" кошти, які надані кредитодавцем (банком або іншою фінансовою установою) споживачеві на придбання продукції є споживчим кредитом. Таким чином, [PERSON] отримала споживчий кредит. За умовами п.4.1 Додаткового договору від 19.06.2014р. [PERSON] зобов'язалась повернути кредит у повному обсязі до кінця строку дії банківської платіжної картки, яка видана на підставі Договору банківського рахунку (карткові рахунки) [NUMBER] від 26.02.2008р., але не пізніше наступного робочого дня, що передує дню звільнення з Організації (припинення цивільно-правових договорів з Організацією), виконати свої зобов'язання по сплаті процентів за користування кредитом і поверненню отриманих кредитів. Відповідно до п.8.1 Договору [NUMBER] цей договір діє до 26.09.2009р. Згідно п.8.2 цього Договору в разі продовження строку дії договору дія старої банківської платіжної картки припиняється і клієнту оформляється нова банківська платіжна картка. Відповідачка не погасила заборгованість по кредиту протягом року дії платіжної картки. З пояснень відповідачки в судовому засіданні вона звільнилася з роботи до 2009р. у зв'язку з чим кошти по заробітній платі на платіжну картку не поступали. Після 26.09.2009р. відповідачка за отриманням нової БПК не зверталася. Відповідно до ст.257 ЦК України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. До вимог про стягнення пені встановлено спеціальну позовні давність в один рік. Відповідно до ч.1 ст.261 ЦК України, перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Про порушення відповідачкою зобов'язання за Договором позивачу достовірно стало відомо з 27.09.2009р. - після припиненні дії платіжної банківської картки відповідачки. Згідно доданого до позову розрахунку суми позову, який зроблений починаючи з жовтня 2010р., на цей час за відповідачкою числилася заборгованість 3805,11грн., і жодних коштів на її погашення станом на 23.06.2014р. не поступало. Крім суми заборгованості позивачем ще нараховано і заборгованість по відсотках в розмірі 2043,70грн. та пеню за рік, що передує зверненню до суду в розмірі 1904,43грн. З позовом до суду про стягнення з [PERSON] суми неповернутого кредиту, процентів за користування ним та пені ПАТ "Кредобанк" звернулося в квітні 2014 року, тобто через чотири роки і шість місяців. Пункт 7 ч.11 ст.11 Закону України "Про захист прав споживачів", яким кредитодавцю забороняється вимагати повернення споживчого кредиту, строк якого минув. Таким чином, позивач безпідставно вимагає повернення суми кредиту та інших прострочених платежів в розмірі 7754,24 гривень за Додатковим договором до Договору банківського рахунку (карткові рахунки) [NUMBER] від 26.02.2008р., укладеним 19.06.2008р. Підстав для висновку про поважність пропуску позовної давності немає. Відповідачка в судовому засіданні заявила про застосування позовної давності та відмову у позові з цих підстав. Відповідно до ч.4 ст.267 ЦК України, сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд робить висновок, що позов не підлягає задоволенню.

Outcome: dismissed