Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-01 00:00:00

19.05.2010 р. позивач звернувся до суду з позовом, в якому просив суд ухвалити рішення, яким стягнути з відповідача заборгованість у розмірі 1867569,72 грн. та судові витрати. В подальшому представник позивач не змінюючи підстав та мотивів позову уточнив позовні вимоги та остаточно просив суд ухвалити рішення, яким солідарно стягнути з відповідачів в користь ПАТ "УкрСиббанк" заборгованість за кредитними договорами №11374327000 від 28.07.08 р. та № 11375139000 від 28.07.08 р. у розмірі 280 206 дол. 51 цнт США, що згідно курсу НБУ станом на 09.09.11 р. становило 2 233 722 грн. 24 коп. Заяву мотивує тим, що 28.07.2008 року між АКІБ "УкрСиббанк", правонаступником якого є ПАТ "УкрСиббанк" та відповідачем [PERSON] було укладено договір про надання споживчого кредиту № 11374327000 від 28.07.2008р., згідно якого остання отримала кредит в розмірі 139 381,00 дол. США, що в гривневому еквіваленті на момент складання договору становило 674 994,31 грн., з кінцевим терміном повернення не пізніше 27.07.2029 р. і сплатою 13,5 % річних та договір про надання споживчого кредиту №1137513900 від 28.07.2008р., згідно якого [PERSON] отримала кредит в розмірі 136 442,00 дол. США, що в гривневому еквіваленті на момент складання договору становило 660 761,32 грн., з кінцевим терміном повернення не пізніше 27.07.2018 р. і сплатою 14,5 % річних. Для забезпечення виконання зобов'язання за кредитними договорами, між банком та відповідачем [PERSON] було укладено договір іпотеки від 28.07.2008р., предметом якого є будинок та земельна ділянка, що по [ADDRESS] та договір іпотеки від 28.07.2008р., предметом якого є квартира, що по [ADDRESS]. Також, по кредитному договору № 11374327000 від 28.07.2008р. між позивачем та відповідачами [PERSON] та [PERSON] було укладено два договори поруки № 218947 від 28.07.2008р. та № 218948 від 28.07.2008р., згідно умов яких, поручителі на добровільних засадах взяли на себе зобов'язання перед Банком відповідати за зобов'язання відповідача [PERSON] в повному обсязі. Також, по кредитному договору № 11375139000 від 28.07.2008р. між банком та відповідачами [PERSON] та [PERSON] було укладено два договори поруки № 219120 від 28.07.2008р. та № 219161 від 28.07.2008р., згідно умов яких, поручителі на добровільних засадах взяли на себе зобов'язання перед Банком відповідати за зобов'язання відповідача [PERSON] в повному обсязі. У відповідності до вимог закону, положень кредитних договорів та договорів поруки позивачем були виставлені вимоги до відповідачів про дострокове погашення кредиту та усіх нарахувань за ними, однак дані вимоги виконані не були і заборгованість за кредитними договорами залишається несплаченою, а тому банк вимушений звернутись до суду. 13.07.12р. [PERSON] подала до суду зустрічний позов, який в подальшому уточнила та остаточно просила суд ухвалити рішення, яким визнати недійсними Кредитні договори на споживчі цілі №11374327000 та № 11375139000 від 28.07.2008 року укладений між нею та АКІБ "УкрСиббанк", правонаступником якого є ПАТ "УкрСиббанк". Зустрічний позов мотивує тим, що укладені між нею та АКІБ "УкрСиббанк", правонаступником якого є ПАТ "УкрСиббанк" кредитні договори є недійсними, з підстав передбачених ст.ст. 203, 215 та 227 ЦК України, оскільки банк не має індивідуальної ліцензії на використання іноземної валюти на території України. Представник позивача ПАТ "УкрСиббанк" - Тістик Р.Б. в судовому засіданні підтримав позовні вимоги, просив позов задовольнити, проти зустрічного позову заперечив та просив у його задоволені відмовити. Представник відповідача [PERSON] - [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги позивача заперечив, просив у їх задоволенні відмовити. Підтримав зустрічний позов та уточнення до нього, давши пояснення аналогічні тим, що викладені в зустрічному позові, просив зустрічний позов та уточнення до нього задовольнити. Інші відповідачі в судове засідання не з'явились з невідомих суду причин, хоча належним чином повідомлялись про час та місце слухання справи, оскільки в матеріалах справи достатньо доказів для розгляду справи у їх відсутності, суд вважає за можливе заслухати справу на підставі наявних доказів. Заслухавши пояснення представника позивача та представника відповідача, з'ясувавши дійсні обставини справи, права та обов'язки сторін, дослідивши зібрані по справі докази, суд приходить до висновку, що позов ПАТ "УкрСиббанк" про стягнення заборгованості є підставним та його слід задовольнити з наступних підстав. Судом встановлено, що 28.07.2008 року між АКІБ "УкрСиббанк", правонаступником якого є ПАТ "УкрСиббанк" та відповідачем [PERSON] було укладено договір про надання споживчого кредиту № 11374327000 від 28.07.2008р., згідно якого остання отримала кредит в розмірі 139 381,00 дол. США, що в гривневому еквіваленті на момент складання договору становило 674 994,31 грн., з кінцевим терміном повернення не пізніше 27.07.2029 р. і сплатою 13,5 % річних. Крім цього між банком та відповідачем [PERSON] було також укладено договір про надання споживчого кредиту № 1137513900 від 28.07.2008р., згідно якого позивач [PERSON] отримала кредит в розмірі 136 442,00 дол. США, що в гривневому еквіваленті на момент складання договору становило 660 761,32 грн., з кінцевим терміном повернення не пізніше 27.07.2018 р. і сплатою 14,5 % річних. Згідно додаткової угоди № 1 від 28.07.2008р. до кредитного договору №11374327000 від 28.07.2008р., сторони домовились, що Банк надає позивачу [PERSON] відстрочення на 6 місяців, а саме з 28.07.2008р. до 28.01.2009р. Для забезпечення виконання зобов'язання за вищевказаними кредитними договорами, між банком та відповідачем [PERSON] було укладено договір іпотеки від 28.07.2008р., відповідно до умов якого, предметом іпотеки є будинок та земельна ділянка, що по [ADDRESS] та договір іпотеки від 28.07.2008р., згідно умов якого, предметом іпотеки якого є квартира [ADDRESS]. В забезпечення виконання вимог по кредитному договору № 11374327000 від 28.07.2008р. між банком та відповідачами [PERSON], [PERSON] було укладено два договори поруки № 218947 від 28.07.2008р. та №218948 від 28.07.2008р. Згідно умов вищевказаних договорів поручителі на добровільних засадах взяли на себе зобов'язання перед Банком відповідати за зобов'язаннями [PERSON] в повному обсязі. Також в забезпечення вимог по кредитному договору № 11375139000 від 28.07.2008р. між банком та відповідачами [PERSON] та [PERSON] було укладено договори поруки № 219120 від 28.07.2008р. та № 219161 від 28.07.2008р., згідно умов яких, поручителі на добровільних засадах взяли на себе зобов'язання перед Банком відповідати за зобов'язання відповідача [PERSON] в повному обсязі. У відповідності до ст.525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Частиною 1 ст. 530 ЦК України передбачено, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). У порушення зазначених норм закону та умов кредитного договору відповідачі зобов'язання за вказаними договорами належним чином не виконали та допустили заборгованість у сумі 280206,51 дол. США, що в гривневому еквіваленті становить 2233722,24 грн. У відповідності до умов договорів та вимог закону, позивачем скеровувались відповідачам вимоги про зобов'язання погасити кредит та інші нарахування за ним, однак зобов'язання залишились не виконаними. Відповідно до ч. 2 ст. 1054 та ч. 2 ст. 1050 ЦК України наслідками порушення відповідачем зобов'язання щодо повернення чергової частини суми кредиту є право позивача достроково вимагати повернення всієї суми кредиту. У відповідності до ч.1 ст. 543 ЦК України, у разі солідарного обов'язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов'язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо. Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що первісний позов підлягає до задоволення в повному обсязі. Крім того, в силу дії ст. 88 ЦПК України з відповідачів слід стягнути в користь позивача судові витрати. Щодо зустрічного позову [PERSON] до ПАТ "УкрСиббанк" про визнання недійсними кредитних договорів, то суд вважає, що позов є безпідставним та у його задоволенні слід відмовити з наступних підстав. Судом встановлено, що 28.07.2008 року між АКІБ "УкрСиббанк", правонаступником якого є ПАТ "УкрСиббанк" та відповідачем [PERSON] було укладено договір про надання споживчого кредиту № 11374327000 від 28.07.2008р., згідно якого остання отримала кредит в розмірі 139 381,00 дол. США, що в гривневому еквіваленті на момент складання договору становило 674 994,31 грн., з кінцевим терміном повернення не пізніше 27.07.2029 р. і сплатою 13,5 % річних. Крім цього між банком та відповідачем [PERSON] було також укладено договір про надання споживчого кредиту № 1137513900 від 28.07.2008р., згідно якого позивач [PERSON] отримала кредит в розмірі 136 442,00 дол. США, що в гривневому еквіваленті на момент складання договору становило 660 761,32 грн., з кінцевим терміном повернення не пізніше 27.07.2018 р. і сплатою 14,5 % річних. Згідно додаткової угоди № 1 від 28.07.2008р. до кредитного договору №11374327000 від 28.07.2008р., сторони домовились, що Банк надає позивачу [PERSON] відстрочення на 6 місяців, а саме з 28.07.2008р. до 28.01.2009р. Для забезпечення виконання зобов'язання за вищевказаними кредитними договорами, між банком та відповідачем [PERSON] було укладено договір іпотеки від 28.07.2008р., відповідно до умов якого, предметом іпотеки є будинок та земельна ділянка, що по [ADDRESS] та договір іпотеки від 28.07.2008р., згідно умов якого, предметом іпотеки якого є квартира [ADDRESS]. Статтею 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно зі ст. 2 Закону України "Про банки і банківську діяльність" кошти - це гроші у національній або іноземній валюті чи їх еквівалент. За положеннями ст. 99 Конституції України грошовою одиницею України є гривня. При цьому Основний закон не встановлює обмежень щодо можливості використання в Україні грошових одиниць іноземних держав. Відповідно до ст. 192 ЦК України іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом. Тобто відповідно до законодавства України гривня має статус універсального платіжного засобу, який без обмежень приймається на всій території України, в той час коли обіг іноземної валюти обумовлений вимогами спеціального законодавства України. Основним законодавчим актом, який регулює правовідносини у сфері валютного регулювання та валютного контролю, є Декрет Кабінету Міністрів України від 19 лютого 1993 року № 15-93 "Про систему валютного регулювання і валютного контролю" (далі - Декрет КМУ). Відповідно до ст. 5 цього Декрету операції з валютними цінностями здійснюються на підставі генеральних та індивідуальних ліцензій НБУ. Операції з валютними цінностями банки мають право здійснювати на підставі письмового дозволу (генеральна ліцензія) на здійснення операцій з валютними цінностями відповідно до п. 2 ст. 5 Декрету. Статті 47 та 49 Закону України "Про банки і банківську діяльність" визначають операції банків із розміщення залучених коштів від свого імені, на власних умовах та на власний ризик як кредитні операції незалежно від виду валюти, яка використовується. Указані операції здійснюються на підставі банківської ліцензії. Порядок надання дозволу НБУ на банківські операції та генеральних ліцензій встановлюється також Положенням про порядок видачі банкам банківських ліцензій, письмових дозволів та ліцензій на виконання окремих операції, затвердженим постановою Правління НБУ від 17 липня 2001 року № 275, у п. 5. 3 якого зазначено, що письмовий дозвіл на здійснення операцій з валютними цінностям, що перераховані в цьому Положенні, є генеральною ліцензією на здійснення валютних операцій згідно з Декретом КМУ. Правовий аналіз зазначених норм дає підстави для висновку, що банк як фінансова установа, отримавши в установленому законом порядку банківську ліцензію та відповідний письмовий дозвіл на здійснення операцій з валютними цінностями, який є генеральною ліцензією на валютні операції, має право здійснювати операції з надання кредитів в іноземній валюті. Статтею 215 ЦК України передбачено, що якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). Відповідно до вимог ст. 227 ЦК України правочин юридичної особи, вчинений нею без відповідного дозволу (ліцензії), може бути визнаний судом недійсним. Згідно з банківською ліцензією, виданою АКІБ "УкрСиббанк" (правонаступником якого є ПАТ "УкрСиббанк") Національним банком України, ПАТ "УкрСиббанк" має право здійснювати банківські операції, зокрема, надавати кредити в іноземній валюті. Вимоги про визнання правочину недійсним з наведених вище підстав (ст. 227 ЦК України) можуть заявлятися як сторонами правочину, так і будь-якою заінтересованою особою в разі, якщо таким правочином порушено її права чи законні інтереси, а також органами державної влади, які відповідно до закону здійснюють контроль за видом діяльності, яка потребує ліцензування. Посилання [PERSON] на несправедливість умов кредитних договорів про надання кредиту в доларах США, а відтак покладання на позичальника ризику знецінення національної валюти, як на підставу визнання договору недійсним суд не приймає до уваги, оскільки відповідно до п. 3 ст. 3 та ст. 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договорів та визначенні умов з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, вимог розумності та справедливості, а п. 3.8 Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, затверджених постановою Правління Національного банку України від 10 травня 2007 року № 168 та зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 25 травня 2007 року за №541/13808 встановлює, що у разі надання кредиту в іноземній валюті банки зобов'язані під час укладення кредитного договору попередити споживача, що валютні ризики під час виконання зобов'язань за кредитним договором несе споживач. Така норма запроваджена на виконання Закону України "Про захист прав споживачів" і виконана банком перед укладенням оспорених позивачем кредитних договорів, що стверджується матеріалами справи . За таких обставин, суд приходить до висновку, про безпідставність вимог [PERSON], оскільки вчиняючи (укладаючи) оспорювані кредитні договори, банк мав на це відповідні дозволи (ліцензії), як того вимагало, діюче на той час спеціальне законодавство. Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що зустрічний позов є безпідставний і у його задоволені слід відмовити.

Outcome: approved