Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-09 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про визначення частки у праві власності на житловий будинок та передачу частки майна відповідача позивачеві, мотивуючи такі вимоги тим, що з 14.07.2007 року по 03 травня 2012 року він перебував у шлюбі з відповідачкою. 18.07.2008 року він придбав в кредит житловий будинок по [ADDRESS], 29.07.2008 року було укладено договір іпотеки, за яким вказаний житловий будинок був переданий в іпотеку АКІБ "УкрСиббанк". З метою подальшого продажу вказаного житлового будинку після повної сплати кредиту необхідно визначити частки спільно нажитого нерухомого майна, передати 1/2 частку зазначеного житлового будинку відповідача позивачу або стягнути з відповідачки частину коштів сплати по іпотечному кредиту, тому позивач звернувся до суду. Під час судового розгляду представник позивача позовні вимоги підтримала по мотивам, зазначеним в позові, прохала позов задовольнити. Відповідач проти позову заперечила, зазначивши що дійсно перебувала в шлюбі з відповідачем, в 2008 році відповідач придбав житловий будинок по [ADDRESS], в якому проживала вона з донькою з 2008 року по 2011 рік. Восени 2011 року вона з донькою змінила місце проживання, за усною домовленістю з позивачем, вказаний будинок залишився за ним. Вона ж з того часу в будинку не проживала, будинком користувався та розпоряджався позивач. За час її проживання в будинку заборгованості по сплаті за вказаний будинок за кредитним договором не було. Будь - яких вимог щодо права власності на вказаний житловий будинок та щодо визначення часток у праві власності на цей будинок вона не має та не висуває, спору щодо належності будинку позивачу не має. Наполягала на письмових запереченнях, поданих до суду 17.07.2015 року. Представник третьої особи АКІБ "Укрсиббанк" проти позову заперечив, пояснивши що житловий будинок по [ADDRESS] перебуває в іпотеці АКІБ "Укрсиббанк" та позивач не має права продати цей житловий будинок до виконання ним зобов"язань за кредитним договором, також заперечив щодо визначення частки відповідачки у праві власності на вказаний житловий будинок. Вислухавши пояснення сторін, оцінивши та дослідивши докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов не підлягає до задоволення з наступних підстав. Сторони перебували в шлюбі до 03.05.2012 року. (а.с.8). Відповідно договору купівлі - продажу житлового будинку від 18.07.2008 року, [PERSON] придбав житловий будинок по [ADDRESS] за 125000 гривень.(а.с.9). Відповідно договору іпотеки від 29.07.2008 року, вищезазначений житловий будинок переданий в іпотеку АКІБ "УкрСиббанк" в забезпечення виконання грошових зобов"язань за кредитними договорами про надання споживчих кредитів.(а.с.12). Відповідно до ст. 3 ЦПК України, ст. ст. 15, 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав свобод чи інтересів. Разом з тим, в чому саме полягає спір про право, які права позивача порушені або невизнані відповідачкою, позивачем, представником позивача не наведено. За твердженнями представника позивача, таке визначення часток у праві власності на житловий будинок необхідно для продажу житлового будинку у майбутньому. В той же час відповідачка позов визнала, пояснивши про відсутність претензій щодо її права власності на спірний будинок, а представник третьої особи послався на неможливість відчуження будинку до повного виконання зобов"язань за кредитним договором.. Відповідно витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно, житловий будинок по [ADDRESS] належить [PERSON] (а.с.11). Таким чином право власності на майно, придбане [PERSON], ніким не оспорюється. А отже між сторонами відсутній спір про право, який мав би розглядатися судом. Позивачем також не надано доказів у підтвердження того, що його права порушуються або оспорюються. У відповідності до ст.ст. 57, 60 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані , на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обгрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона зобов"язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Як вбачається з вище викладеного, позивачем не доведено ті обставини, на які він посилається як на підставу своїх вимог. А тому в позові [PERSON] слід відмовити, оскільки відсутній спір про право.

Outcome: dismissed