Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-23 00:00:00

У липні 2019 року позивач [PERSON] звернувся до суду з вищевказаним позовом, в якому зазначає, що 22 лютого 2008 року між ним і ЗАТ КБ "ПриватБанк", правонаступником якого є відповідач, був укладений Договір про іпотечний кредит № DNUHGI0000003608, додаткову угоду до договору про іпотечний кредит №DNUHGI0000003608; іпотечний договір № DNUHGI0000003608, відповідно до умов якого, позивач надав в іпотеку, квартиру [ADDRESS] , яка належить останньому на підстав Свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 02 березня 2005 року, виданого державним нотаріусом Четвертої дніпропетровської державної нотаріальної контори Лебеденко Н.С. та зареєстровану в реєстрі під №3-566. Згідно до п.1.1. Додаткової угоди, банк зобов`язується надати «Позичальникові» кредитні кошти шляхом видачі готівки через касу чи/або перерахування на рахунок, зазначений в п. 8.1 цього Договору. Строк, вид кредиту, цілі, розмір кредиту, відсотків, винагороди, розмір щомісячного платежу, період сплати, порядок погашення заборгованості за цим Договором, зазначені у розділі 8 Договору. Пунктом 8.1 Додаткової угоди зазначено, що банк зобов`язався надати позичальникові кредитні кошти шляхом перерахування на рахунок № [NUMBER] на строк з 09.09.2008 року по 22.02.2018 включно, у вигляді строкового кредиту в розмірі 32 938,74 доларів США. Однак, у позивача виникла заборгованість за кредитним договором, внаслідок чого у подальшому в рамках виконавчого провадження №56666435 відкритого 25.06.2018 у Індустріальному відділі державної виконавчої служби міста Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, 10.04.2019 з прилюдних торгів було реалізовано іпотечну квартиру. Позивач, вважає, що, після продажу предмету іпотеки на прилюдних торгах або продажу предмету іпотеки, відповідно до ст. 38 Закону України «Про іпотеку» припиняються будь-які права та вимоги інших осіб на нерухоме майно, що було предметом іпотеки, які виникли після державної реєстрації іпотеки за іпотечним договором, згідно з яким було звернене стягнення на предмет іпотеки. Це правило не застосовується у разі придбання предмета іпотеки іпотекодавцем. Таким чином позивач просить, визнати припиненим іпотечний договір № DNUHGI0000003608 від 22.08.2008, укладений між [PERSON] за Закритим акціонерним товариством Комерційний Банк «ПриватБанк», правонаступником якого є Акціонерне товариство Комерційний Банк «ПриватБанк», зареєстрованого в реєстрі під №575. Ухвалою Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 10 липня 2019 року позовну заяву було залишено без руху і надано позивачу строк для усунення недоліків. Ухвалою Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 15 липня 2019 року було відкрито провадження у даній справі, яку призначено до розгляду за правилами загального позовного провадження. В судове\~засідання позивач\~не з`явився, був сповіщений належним чином, заявлені позовні вимоги підтримав та просив суд їх задовольнити, про що зазначив надав суду клопотання. Представник відповідача\~Чумак С.О.,\~в судовому\~засіданні позов\~не визнав,\~надав письмовий\~відзив,\~у якому\~просить відмовити\~в задоволенні\~позовних вимог\~ [PERSON] ,\~посилаючись на\~те,\~що позивач не виконав умови договору про іпотечний кредит №DNUHGI0000003608 від 22.08.2008 та додаткову угоду до договору. АТ КБ «ПриватБанк» зі свого боку виконав взяті на себе зобов`язання та надав кредит позивачу. Станом на 09.07.2019, вимоги відповідача про повернення грошових коштів не виконані позивачем, у зв`язку з чим неможливо вважати зобов`язання за кредитним договором, додатковою угодою та договором іпотеки припиненими. Суд, з`ясувавши всі обставини справи та перевіривши їх доказами, приходить до висновку, що позовні вимоги є необґрунтованими та задоволенню не підлягають з наступних підстав: Судом встановлено, що 22 лютого 2008 року між ЗАТ КБ "ПриватБанк", правонаступником якого є АТ КБ "ПриватБанк", та позивачем [PERSON] було укладено Іпотечний договір № DNUHGI0000003608, відповідно до умов якого банк зобов`язався надати позивачу кредит у сумі 151 500 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом 15,00 % річних, а також інших платежів в порядку та на умовах, визначених цим договором. Відповідно до п.1.1. Іпотечного договору, Іпотекодавець з метою забезпечення належного виконання зобов`язання, що виплаває з Договору про іпотечний кредит, передає, а Іпотекодержатель приймає в іпотеку в порядку і на умовах, визначених цим Договором, нерухоме майно житлового призначення, а саме: 1-кімнатна квартира зі всіма об`єктами функціонально пов`язаними з цим нерухомим майном загальною площею 37,10 кв.м., житловою площею 21.10 кв.м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Предмет іпотеки належить Іпотекодавцеві на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, посвідченого 02.03.2005, державним нотаріусом Четвертої дніпропетровської ДНК Лебеденко Н.С. та реєстром № 3-566. 09 вересня 2008 року між сторонами було укладено Додаткову угоду до договору про іпотечний кредит №DNUHGI0000003608 від 22.02.2008 року, відповідно до якої банк зобов`язався надати позичальнику кредитні кошти шляхом перерахування на його рахунок № [NUMBER] на строк з 09.09.2008 року по 22.02.2018 року включно у вигляді строкового кредиту в розмірі 32938,74 доларів США зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 1,17 % на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом. Згідно з цією Додатковою угодою станом на 09.09.2008 року залишок заборгованості по Договору про іпотечний кредит № DNUHGI0000003608 від 22.02.2008 року складає 154 482,70 грн., що еквівалентно 32 938,74 доларів США. Як вбачається з матеріалів справи, позивач належним чином не виконував свої зобов`язання за договором. За статтею\~626,\~631 ЦК України\~договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору. Відповідно до\~статті 1054 ЦК України\~за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно з частиною 1\~статті 1049 ЦК України\~позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред`явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред`явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором. Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок. Частиною 2\~статті 1050 ЦК України\~визначено, що якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до\~статті 1048 цього Кодексу. При цьому підстави для припинення зобов`язання визначені у\~главі 50 ЦК України\~(статті 598 - 609 ЦК України). Так, згідно\~статті 598 ЦК України\~зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Припинення зобов`язання на вимогу однієї із сторін допускається лише у випадках, встановлених договором або законом. За змістом статей 599-601,\~604-609 ЦК України\~зобов`язання припиняється: 1) виконанням, проведеним належним чином; 2) за згодою сторін внаслідок передання боржником кредиторові відступного (грошей, іншого майна тощо); 3) зарахуванням зустрічних однорідних вимог, строк виконання яких настав, а також вимог, строк виконання яких не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги; 4) за домовленістю сторін, зокрема, за домовленістю сторін про заміну первісного зобов`язання новим зобов`язанням між тими ж сторонами (новація); 5) внаслідок звільнення (прощення боргу) кредитором боржника від його обов`язків, якщо це не порушує прав третіх осіб щодо майна кредитора; 6) поєднанням боржника і кредитора в одній особі; 7) неможливістю виконання у зв`язку з обставиною, за яку жодна із сторін не відповідає; 8) смертю боржника, якщо воно є нерозривно пов`язаним з його особою і у зв`язку з цим не може бути виконане іншою особою; 9) зобов`язання припиняється смертю кредитора, якщо воно є нерозривно пов`язаним з особою кредитора; 10) ліквідацією юридичної особи (боржника або кредитора), крім випадків, коли законом або іншими нормативно-правовими актами виконання зобов`язання ліквідованої юридичної особи покладається на іншу юридичну особу. Статтею 611 ЦК України\~визначено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов`язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди. Аналіз наведених норм не дає підстав для визнання кредитного договору припиненим у зв`язку з надсиланням боржнику кредитором вимоги про дострокове погашення заборгованості, сплати процентів та інших платежів, встановлених договором. Укладений між сторонами договір у даному випадку також не містить таких положень. Натомість цього, в договорі про іпотечний кредит та додатковій угоді до договору про іпотечний кредит сторони визначили строк їх дії до повного виконання зобов`язань. Суд враховує, що як укладений між сторонами договір про іпотечний кредит, так і додаткова угода до нього в установленому порядку не розірвані, зобов`язання за такими правочинами, позичальником не виконані. Рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 22 січня 2014 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 7 липня 2014 року та ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 10 грудня 2014 року, в рахунок погашення заборгованості за іпотечним договором № DNUHGI0000003608 від 22.02.2008 року було звернуто стягнення на предмет іпотеки - квартиру [ADDRESS] . Згідно з цим рішенням станом на 07.08.2013 року заборгованість за договором склала 93150,16 доларів США. Крім того, рішенням Апеляційного суду Дніпропетровської області від 21 березня 2016 року з [PERSON] стягнуто на користь ПАТ КБ "ПриватБанк" заборгованість за договором № DNUHGI0000003608 станом на 10.06.2015 року в розмірі 94516,70 доларів США, яка складається з наступного: 32594,04 доларів США - заборгованість за кредитом, 24154,78 доларів США - заборгованість за процентами за користування кредитом, 5173,89 доларів США - заборгованість по комісії за користування кредитом, 32594,04 доларів США - пеня за несвоєчасність виконання зобов`язання. 17 жовтня 2019 року на підставі виконавчого листа №199/11613/13, відкрито виконавче провадження № 56666435 про звернення стягнення на предмет іпотеки, а саме: на квартиру [ADDRESS] . Відповідно до протоколу про проведені електронні торги від 10.04.2019 № 397983 ДП «СЕТАМ» було проведено електроні торги з реалізації квартири [ADDRESS] , що на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, посвідченого 02.03.2005, державним нотаріусом Четвертої дніпропетровської ДНК Лебеденко Н.С. та реєстром № 3-566 належить [PERSON] . \~\~\~\~\~\~ Слід відзначити, що стягуючи з боржника [PERSON] на користь банку заборгованість за кредитним договором та звертаючи стягнення на предмет іпотеки, суди виходи з чинності укладеного кредитного договору. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про іпотеку», іпотека - вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом; \~ \~ \~ \~Частиною 5 ст. 3 вказаного Закону передбачено, що Іпотека має похідний характер від основного зобов`язання і є дійсною до припинення основного зобов`язання або до закінчення строку дії іпотечного договору. Відповідно до ст. 11 Закону України «Про іпотеку», майновий поручитель несе відповідальність перед іпотекодержателем за невиконання боржником основного зобов`язання виключно в межах вартості предмета іпотеки. У разі задоволення вимог іпотекодержателя за рахунок предмета іпотеки майновий поручитель набуває права кредитора за основним зобов`язанням. Закон України «Про іпотеку»\~є спеціальним законом щодо врегулювання правовідносин з приводу іпотечного майна, а положення\~ст.17 цього Закону\~містить виключний перелік підстав припинення іпотеки, аналогічний із закріпленим у\~ст.593 ЦК України. Підстави припинення іпотеки передбачено\~ст.17 Закону України "Про іпотеку", до яких зокрема належать: припинення основного зобов`язання або закінчення строку дії іпотечного договору; реалізації предмета іпотеки відповідно до цього\~Закону; набуття іпотекодержателем права власності на предмет іпотеки; визнання іпотечного договору недійсним; знищення (втрати) переданої в іпотеку будівлі (споруди), якщо іпотекодавець не відновив її. Відомості про припинення іпотеки підлягають державній реєстрації у встановленому законодавством порядку. У відповідності до ч.3\~ст.12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених\~ЦПК України. Згідно з ч. 1 cт.76\~ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно зі\~ст.81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. \~\~\~\~\~\~ Отже, на переконання суду, правові підстави для визнання договору про іпотечний кредит припиненим відсутні. Таким чином, у задоволенні позову про визнання іпотечного договору припиненим необхідно відмовити з підстав його необґрунтованості. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судові витрати віднести на рахунок позивача. \~\~\~\~\~\~

Outcome: dismissed