Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-14 00:00:00

10 вересня 2019 року позивач Акціонерне товариство комерційний банк «ПРИВАТБАНК» (далі - АТ КБ «ПРИВАТБАНК») звернулось до Шосткинського міськрайонного суду Сумської області з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості в сумі 14257 грн 26 коп. за кредитним договором № без номеру від 26 лютого 2008 (далі - Договір-1), що було укладено між сторонами. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначив, що відповідно до умов укладеного Договору-1 [PERSON] 26 лютого 2008 року отримав кредит у розмірі 5000 гривень 00 копійок у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00 відсотків на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідач своїм підписом у заяві підтвердив свою згоду на те, що ця заява разом з Умовами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою складає між [PERSON] та Закритим акціонерним товариством комерційним банком "ПРИВАТБАНК" (далі - ЗАТ КБ "ПРИВАТБАНК") Договір-1. Але, у порушення умов Договору-1 відповідач зобов`язання належним чином не виконав і станом на 30.06.2019 має заборгованість у розмірі 14257 гривень 26 копійок, яка складається з наступного: - заборгованість за кредитом - 2116 грн 57 коп., - заборгованість за відсотками - 7867 грн 68 коп., - заборгованість за пенею та комісією - 3356 грн 00 коп., - штраф (фіксована частина) - 250 грн 00 коп., - штраф (процентна складова) - 667 грн 01 коп. Крім того, позивач просить стягнути з відповідача на свою користь судовий збір в розмірі 1921 грн 00 коп. 15 листопада 2019 року ухвалою суду прийнято справу до розгляду та відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення осіб, у якій роз`яснено відповідачу, право подати заяву із запереченнями проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження та відзив на позов протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали. 21 лютого 2020 року від [PERSON] надійшов відзив з правовим обґрунтуванням. У відзиві відповідач не погоджується з розрахунком заборгованості, просить відмовити у задоволенні позовних вимог. Однак просить застосувати до позовних вимог банку строк позовної давності. (а.с.59) Заперечення проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження від сторін у справі, також не надходили. Відповідно до ч. 13 ст. 7 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України), розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться. Суд, дослідивши матеріали справи, прийшов до наступного. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Згідно із ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до Заяви б/н від 26.02.2008 [PERSON] виявив бажання отримати в ЗАТ КБ «ПРИВАТБАНК» кредитну карту із сумою кредитного ліміту 5000 грн, на умовах сплати базової відсоткової ставки 36% річних, з терміном дії, що відповідає строку дії картки. (а.с.10,11) У заяві зазначено, що підписана Анкета - заява разом з Пам`яткою клієнта, «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами Банку», з якими він ознайомився в письмовому вигляді та які викладені на банківському сайті, складає між ним та ЗАТ КБ «ПРИВАТБАНК» Договір, про що свідчить підпис відповідача у Анкеті-заяві від 26 лютого 2008 року. (а.с. 10) Відповідач [PERSON] отримав на виконання вказаної Заяви від 26 лютого 2008 року кредитну картку № [NUMBER] . При укладенні Договору-1 сторони керувались ч. 1 ст. 634 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), відповідно до вимог якої, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Згідно із розрахунком заборгованості за Договором-1, доданим до позовної заяви, станом на 30 червня 2019 року відповідач має заборгованість перед позивачем у розмірі 14257 гривень 26 копійок, яка складається з наступного: - заборгованість за тілом кредита - 2116 грн 57 коп.; - заборгованість за відсотками за користування кредитом - 7867 грн 6876 коп.; - нарахована пеня та комісія - 3356 грн 00 коп.; - штраф (фіксована частина) - 250 грн 00 коп., - штраф (процентна складова) - 667 грн 01 коп. (а.с. 6-9) Відповідно до Банківської ліцензії від 05 жовтня 2011 року № 22 Публічному акціонерному товариству комерційному банку «ПРИВАТБАНК», який зареєстрований Національним банком України 19 березня 1992 року за №92 надано право надання банківських послуг, визначених частиною третьою статті 47 Закону України «Про банки і банківську діяльність». (а.с.20) Із статуту Акціонерного товариства комерційного банку «ПРИВАТБАНК» вбачається, що банк був створений відповідно до Установчого договору від 07 лютого 1992 року у формі товариства з обмеженою відповідальністю під назвою Комерційний банк "ПРИВАТБАНК" та зареєстрований Національним банком України 19 березня 1992 року за реєстраційним №92. Відповідно до Установчого договору від 06 липня 2000 року на підставі рішення Установчих зборів акціонерів від 06 липня 2000 року Комерційний банк "ПРИВАТБАНК" було реорганізовано шляхом зміни організаційно-правової форми у Закрите акціонерне товариство комерційний банк "ПРИВАТБАНК". За рішенням загальних зборів акціонерів від 30 квітня 2009 року тип Банку з Закритого акціонерного товариства змінено на Публічне акціонерне товариство. У зв`язку із зміною типу Банку, змінено найменування банку з Закритого акціонерного товариства комерційного банку «ПРИВАТБАНК» на Публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПРИВАТБАНК». Публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПРИВАТБАНК» є правонаступником всіх прав та зобов`язань Закритого акціонерного товариства комерційного банку "ПРИВАТБАНК". Згідно рішення єдиного акціонера банку від 21 травня 2018 року №519 було змінено тип банку з публічного на приватне акціонерне товариство та змінено найменування банку на Акціонерне товариства комерційний банк «ПРИВАТБАНК». Акціонерне товариство комерційний банк «ПРИВАТБАНК» є правонаступником всіх прав та зобов`язань Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПРИВАТБАНК». (а.с.22, 23) Згідно із ч. 1 та ч. 2 ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Відповідно до ст.626, 628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначено законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Стаття 610 ЦК України вказує, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до статті 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов`язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди. Статтею 612 ЦК України передбачено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. Частина 1 статті 623 ЦК України зазначає, що боржник, який порушив зобов`язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки. Стаття 625 ЦК України вказує, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Згідно із ч. 1 ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 цього Кодексу. Таким чином, в разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі). Судом встановлено, що позивач, пред`являючи вимоги про погашення заборгованості по кредиту, просить у тому числі, крім тіла кредиту, стягнути заборгованість за відсотками за користування кредитними коштами, а також заборгованість за пенею та комісією, штрафи за несвоєчасну сплату кредиту. Як вбачається з наданого позивачем детального опису операцій по кредитній карті [PERSON] , останній є активним користувачем кредитної карти та за період з 17.10.2008 по 31.07.2019 року ним здійснено витрат по карті на загальну суму 15728,40 грн. При цьому згідно наданого позивачем розрахунку, погашення заборгованості здійснені відповідачем на загальну суму 2369,10 грн. (а.с.34-47) АТ КБ «ПРИВАТБАНК» у довідці «Про умови кредитування з використанням кредитки "Універсальна, 30 дніыв пільговий період" від 26 лютого 2008 року процентна ставка обумовлена сторонами в розмірі 36 % з розрахунку 360 днів на рік. Сторонами також узгоджено порядок погашення заборгованості за кредитом, а саме щомісячними платежами в розмірі 7% від суми заборгованості, узгоджені штрафи за порушення строків платежів по кожному із грошових зобов`язань, розмір пені за несвоєчасне погашення заборгованості. Таким чином, суд дійшов висновку про доведеність позовних вимог АТ КБ «ПРИВАТБАНК», оскільки позичальник знав про відповідальність у разі не виконання ним зобов`язання по кредиту, а тому вимоги позивача про стягнення заборгованості є обґрунтованими. Разом з тим відповідачем [PERSON] була подана заява про застосування строків позовної давності до позовних вимог АТ КБ «ПРИВАТБАНК». З цього приводу суд вважає зазначити наступне. Відповідно до ст. 509, 526, 530 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші, тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Так, відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених ст. 11 ЦК України, зокрема із договорів та інших правовідносин. Зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до п.9.12 Умов та правил надання банківських послуг договір діє протягом 12 місяців з моменту підписання. Якщо протягом цього терміну жодна зі сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії Договору, він автоматично лонгується на такий же термін. При цьому автоматично пролонговується не термін дії кредитного ліміту, який відповідає строку дії картки, а лише дії умов щодо надання банківських послуг, які регулюють відносини між банком та клієнтом щодо відкриття та обслуговування карткового рахунку клієнта, а також інших банківських послуг. Відповідно до заяви позичальника, яка є складовою частиною кредитного договору, строк дії кредитного ліміту відповідає строку дії кредитної картки. Заява позичальника про припинення дії договору в матеріалах справи відсутня, а тому відбулась його пролонгація із збереженням тих умов, на яких його було укладено, зокрема щодо умов про порядок пролонгації договору, які також залишаються чинними. Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутись до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Згідно із ч.4 ст. 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Частиною 1 ст. 261 ЦК України встановлено, що перебіг загальної та спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалась або могла довідатись про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Для обчислення позовної давності застосовуються загальні положення про обчислення строків, що містяться у ст. 252-255 ЦК України. Згідно із правовою позицією, яка висловлена Верховним Судом України в постанові від 19 березня 2014 року (справа №6-14цс14), відповідно до правил користування платіжною карткою, які є складовою кредитного договору, картка діє в межах визначеного нею строку. За таким договором, що визначає щомісячні платежі погашення кредиту та кінцевий строк повного погашення кредиту, перебіг позовної давності (ст. 257 ЦК України) щодо місячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі зі спливом останнього дня місяця дії картки (ст. 261 ЦК України), а не закінченням строку дії договору. Також, у постанові судової палати у цивільних та господарських справах Верховного Суду України від 06 листопада 2013 року, висловлено правову позицію про те, що у випадку неналежного виконання позичальником зобов`язань перед кредитним договором, позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватись з моменту настання строку погашення чергового платежа. Також суд зауважує, що безпосередньо укладений між сторонами Договір-1 у вигляді заяви-анкети, підписаної сторонами, не містить і строку повернення кредиту (користування ним). Однак, враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку АТ КБ «ПРИВАТБАНК» не повернуті, а також вимоги частини другої статті 530 ЦК України за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав, він вправі вимагати захисту своїх прав через суд - шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів. Таким чином, суд вважає, наявність правових підстав для стягнення в примусовому порядку з боржника суми непогашеного тіла кредиту в розмірі 2116 грн 57 коп. Аналогічна правова позиція викладена в постанові від 03 липня 2019 Великої палати Верховного Суду у справі №342/180/17, провадження №14-131цс19. Також, суд вважає, що відсотки за користування кредитними коштами також підлягають до стягнення з відповідача, але із застосуванням строку позовної давності. Так, відповідно до ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Як вбачається із довідки про умови з використанням кредитки «Універсальна, 30 днів пільгового періоду» в якій вказаний розмір процентної ставки, позичальник був ознайомлений під підпис, а тому дав згоду, що у разі порушення ним строків погашення зобов`язання несе відповідальність. З матеріалів справи також вбачається, що [PERSON] активно користувався кредитними коштами, але своєчасно не вносив кошти на погашення кредиту, а тому суд приходить до висновку що з відповідача підлягає до стягнення заборгованість за відсотками за користування кредитом за період з 30.09.2016 по 30.06.2019 в сумі 2125 грн 04 коп. Крім того, не може бути стягнуто суму штрафу в розмірі 917 грн 01 коп., в зв`язку з подачею відповідачем заяви про застосування позовної давності, строк якої згідно ст. 258 ЦК України становить один рік, оскільки право на нарахування штрафу виникло у позивача вже після порушення позичальником строків платежів по кожному з грошових зобов`язань після 25 числа місяця наступним за звітним (з умов кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 30 днів пільгового періоду»). Крім того, вирішуючи вимоги позивача про стягнення пені в сумі 3356 грн 00 коп., суд вважає за необхідне зазначити наступне. Відповідно до статті 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання (частина друга статті 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (частина третя статті 549 ЦК України). Штраф був нарахований АТ КБ «ПРИВАТБАНК» з посиланням на умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 30 днів пільгового періоду» з якими позичальник був ознайомлений та надав згоду на прийняття цих умов своїм особистим підписом. Таким чином сторони домовилися, що у разі порушення позичальником строків погашення заборгованості, вказаних в цих умовах, більш ніж на 120 днів, нараховується штраф. При цьому, позивачем також одночасно нараховано 3356 грн 00 коп. пені за порушення строків за несвоєчасне погашення заборгованості. Вказане свідчить про те, що позивачем нараховано пеню та штраф за одне й те саме правопорушення. Між тим, за положеннями статті 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, про відсутність правових підстав для стягнення з відповідача неустойки у вигляді пені. Такий висновок суду узгоджується з правовою позицією, висловленою Верховним Судом України у постанові від 21 жовтня 2015 року у справі №6-2003цс15. Таким чином підсумовуючи вищенаведене, суд приходить до висновку про відмову позивачу в частині позовних вимог про стягнення з відповідача штрафу в сумі 917 грн 01коп. та пені 3356 грн 00 коп. Тобто, позов АТ КБ «ПРИВАТБАНК» підлягає задоволенню в частині стягнення з відповідача боргу в сумі 2116 грн 57 коп. (заборгованість за кредитом) + 2125 грн 04 коп. (заборгованість по процентам за користування кредитом), а загалом до стягнення підлягає 4241 грн 61 коп. Вирішуючи питання щодо судових витрат в справі відповідно до ст. 141 ЦПК України, суд вважає правомірним покласти на відповідача понесені позивачем і документально підтверджені судові витрати пропорційно до обсягу задоволених вимог. АТ КБ «ПРИВАТБАНК» сплачено судовий збір в сумі 1921 грн 00 коп. (платіжне доручення №ІНВ95В2ІVI від 15 серпня 2019 року) Враховуючи, що позовні вимоги задоволено частково у розмірі 4241 грн 61 коп., що становить 29,75 відсотка від позовної вимоги - 14257 грн 26 коп., тому з відповідача необхідно стягнути судовий збір в сумі 571 грн 50 коп., що становить 29,75 відсотка від сплаченого позивачем розміру судового збору - 1921 грн 00 коп. На підставі викладеного,

Outcome: partial