Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-15 00:00:00

22 червня 2018 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК», треті особи - приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Бондар І.М., приватний виконавець виконавчого округу Одеської області Парфьонов Г.В. про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, в якому просить визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис від 31 жовтня 2017 року №10548, вчинений Приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Бондар І.М. та припинити виконавче провадження № 10548 від 31 жовтня 2017 року. Свої вимоги позивач мотивує тим, що 17.01.2011 року ПАТ КБ «Приватбанк» було запропоновано занести особисті відомості [PERSON] до анкети-заяви яка є приєднанням до умов та правил надання банківських послуг, для отримання кредитних коштів на картковий рахунок. 23.05.2014 року Позивачем була отримана від ПАТ КБ «Приватбанк» Довідка за № 1506613 за підписом головного бухгалтера Коротшої Л. І. та завірена печаткою банка де зазначено, що [PERSON] не має заборгованості перед ПАТ КБ «Приватбанк». 03.05.2018 року Приватним виконавцем виконавчого органу Одеської області Парфьоновим Г. В., було відкрите примусове виконавче провадження за № 56313568 на підставі Виконавчого напису № 10548 від 31.10.2017 року, вчиненого приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Бондар І. М. У виконавчому напису нотаріуса № 10548 зазначено, що стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку та запропоновано стягнути суму коштів з [PERSON] у розмірі 188 094,40 коп. включаючи витрати пов`язані із вчиненням виконавчого напису нотаріуса в розмірі 3000 гривень. 15.06.2018 року Позивачу стало відомо, що Приватним виконавцем виконавчого органу Одеської області Парфьоновим Г. В. було відкрито примусове виконавче провадження № 56313568. 19.06.2018 року Позивачка ознайомилась з матеріалами виконавчого провадження, з яких вбачається, що 03.05.2018 року Приватним виконавцем виконавчого органу Одеської області Парфьоновим Г. В., було відкрито примусове виконавче провадження № 56313568 з виконання виконавчого напису № 10548 від 31.10.2017 складеного Приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Бондар І. М. щодо задоволення вимог Відповідача шляхом перерахування грошових коштів на рахунок Відповідача з Позивальниці в розмірі: залишку заборгованості за кредитом 13836,26 грн.; залишку заборгованості за відсотками 158 839,12 грн.; пеня та комісія 3 605 грн. штраф 8 814,00 грн., що всього становить 185 094 (сто вісімдесят п`ять тисяч дев`яносто чотири) гривні 40 коп. Витрати, пов`язані із вчиненням виконавчого напису нотаріуса в розмірі 3000 (трьох тисяч) гривень 00 коп. Всього з урахуванням витрат запропоновано стягнути суму коштів у розмірі 188 094 (сто вісімдесят вісім тисяч дев`яносто чотири) гривні 40 коп. Строк, за який провадиться стягнення шість років вісім місяців тринадцять днів, а саме з 17.01.2011 - 30. 09. 2017 року. Позивач вважає, що виконавчий напис № 10584 від 30.10.2017 року вчинено з грубими порушеннями щодо порядку вчинення виконавчих написів нотаріусами, і як наслідок неправомірне провадження щодо виконання вказаного виконавчого напису стягнення коштів з в розмірі 188 094,40 грн. Так, при вчиненні виконавчого напису нотаріус не отримувала від Відповідача первинні бухгалтерські документи щодо видачі та отриманні Позивачкою кредитних коштів або відомості щодо здійснення його часткового погашення, що підтверджують платіжні доручення, меморіальні ордери, розписки, чеки тощо. Також Відповідачем не була залучена Довідка від 23.05.2014 року за № 1506613 за підписом головного бухгалтера Коротіної Л.І. та завірена печаткою банка про відсутність заборгованості перед ПАТ КБ «Приватбанк» [PERSON] станом на 23.02.2014 року. Виконавчий напис було вчинено на підставі розрахунку заборгованості, підготовленого працівниками банку, який є відображенням односторонніх арифметичних розрахунків Відповідача і не може бути доказом безспірності грошових вимог Відповідача до Позивача, оскільки розрахунок розміру невиконаних зобов`язань за кредитним договором, розрахунок залишку за відсотками за користування кредитом, пені, комісії та штрафу у виконавчому напису зроблено з порушенням вказаних норм закону щодо безспірності заборгованості Позивача та без розрахунку Довідки № 1506613 від 23.05.2014 року. Наданий Розрахунок заборгованості Відповідачем для вчинення Виконавчого напису нотаріуса не може вважатися документом, який підтверджує безспірність вимог банку до боржника. Таким чином вчиняючи виконавчий напис, нотаріус не врахував та не перевірив факту наявності чи відсутності спору щодо фактичної заборгованості Позивача, а тому є достатні правові підстави вважати виконавчий напис № 10584, вчинений приватним нотаріусом від 31.10.2017 року щодо звернення стягнення, вчиненим з порушенням вимог законодавства та таким, що не підлягає виконанню. За результатами автоматичного розподілу справа передана для розгляду судді Приморського районного суду міста Одеси Чернявській Л.М. Ухвалою суду від 23 червня 2018 року позов залишено без руху та надано позивачеві строк на оплату судового збору. 20 липня 2018 року позивач усунула недоліки позову. Ухвалою суду від 23 липня 2018 року відкрито провадження у справі, встановлено загальний порядок розгляду справи та призначено проведення підготовчого судового засідання. 19 жовтня 2018 року від третьої особи приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Бондар І.М. до суду надійшли пояснення, в яких остання зазначила, що вимогами законодавства наведений вичерпний перелік документів, які обумовлюють можливість вчинення виконавчого напису, якими є оригінал кредитного договору та виписка по рахунку боржника та які були надані йому банком разом із відповідною заявою. Ця позиція викладена і в Постанові Верховного Суду України від 20 травня 2015року № 6 - 158цс 15, в якій, зокрема, говориться: «Отже, безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком, нотаріус під час вчинення виконавчого напису не встановлює права та обов`язки учасників правовідносин, а лише перевіряє наявність необхідних документів. Встановивши у справі, яка переглядається, що банком нотаріусу надано всі необхідні документи що підтверджують безспірність заборгованості, наявність доказів належного направлення та отримання позивачем письмової вимоги про усунення порушень ... суди дійшли обґрунтованого висновку про відмові в позові (про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню), а та обставина, що сума заборгованості за кредитом більша ніж у повідомленні, не свідчить про наявність спору». Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтверджена безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем, запитувати та одержувати пояснення боржника з приводу заборгованості для підтвердження чи спростування її безспірності нотаріус не зобов`язаний». Крім того, зазначила, що законодавством не передбачено, яким чином нотаріус при вирішенні питання про вчинення виконавчого напису має визначити безспірність заборгованості боржника, в зв`язку з чим просила відмовити в задоволенні позову, а також розглянути справу за її відсутності та її представника (а.с. 38-39). 31 жовтня 2018 року представником ПриватБанку Яковлєвою О.А. подано до суду відзив на позовну заяву, в якій остання зазначила, що ПриватБанк не згоден з позовними вимогами, так як твердження позивача щодо порушення нотаріусом ст. ст. 87, 88 Закону України «Про нотаріат» є хибним, оскільки виконавчий напис був вчинений з суворим дотриманням глави 16 «Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України» на підставі наданих банком документів, що підтверджують безспірність заборгованості: договір, розрахунок заборгованості. Позивач вважає, що заборгованість перед банком закрита, та надає довідку від 23.05.14 р., але цей факт не відповідає дійсності, тому що позивач дійсно станом на 21.05.14 рік повернув на кредитну картку витрачений ліміт, який на той час складав 15 499,92 грн., у зв`язку із чим банк надав довідку про відсутність заборгованості станом 23.05.14 р., але, позивач приховав той факт, що за допомогою кредитної картки скористався послугою оплата частинами 25.04.14 р., що вбачається з виписки по картрахунку, у зв`язку із чим починаючи з 26.05.14 р. з`явився борг перед ПриватБанком. Зважаючи на вищевикладене просили відмовити в задоволенні позову в повному обсязі. 15 травня 2019 року згідно протоколу судового засідання, закрито судове засідання та призначено справу до розгляду по суті. У судове засідання представник позивача не з`явилась, надала заяву, якою підтримала позов та просила суд його задовольнити повністю, закінчити розгляд справи за її відсутності. Відповідач у судове засідання не з`явився повторно. Приватний нотаріус надав заяву про проведення судового засідання за його відсутності, позов не визнав. Третя особа - приватний виконавець виконавчого округу Одеської області Парфьонов Г.В. про час, дату та місце проведення судового засідання був повідомлений належним чином, у судове засідання не з`явився, пояснень по суті справи не надавав. Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне. 17 січня 2011 року між Публічним акціонерним товариством Комерційний банк «Приватбанк» та [PERSON] було підписано Анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг № б/н. За твердженням відповідача, таким чином був укладений кредитний договір № б/н, відповідно до якого ПАТ КБ "Приватбанк" надав відповідачу кредит, хоча жодні умови даного кредиту ніде не відображені, зокрема не вказано ключові умови, як то в якій сумі, на який строк, які відсотки будуть нараховані за користування кредитом, умови погашення, штрафи, неустойки, пені, тощо, що є згідно чинного законодавства істотними умовами кредитного договору. 23 травня 2014 року головним бухгалтером ПАТ КБ «Приватбанк» Коротіною Л.І. видано довідку за № 1506613 надану в тому що [PERSON] , ИНН [NUMBER] не має заборгованості перед ПАТ КБ «ПриватБанк» (а.с. 15). При цьому, наявність даної довідки дійсно підтверджує відсутність у позивача заборгованості перед відповідачем, оскільки у разі наявності будь-яких не погашених боргів, дана довідка не могла б бути видана, що також суперечить твердженням відповідача, зазначених у відзиві на позовну заяву і у наданій до відзиву виписці по картрахункам (а.с. 75). Як стверджує відповідач, 25 жовтня 2017 року ПАТ КБ «Приватбанк» надсилав письмову вимогу про усунення порушень за кредитним договором № б/н від 17.01.2011 року на ім`я [PERSON] за підписом представника за довіреністю [PERSON] датована 20.10.2017 року (а.с. 46). Проте, у суду відсутні відомості щодо отримання позивачем такої письмової вимоги. Також, як вбачається з наданої суду копії письмової вимоги про усунення порушень за кредитним договором № б/н від 17.01.2011 року на ім`я [PERSON] за підписом представника за довіреністю [PERSON] датована 20.10.2017 року, в якій зазначено, що [PERSON] та ПАТ "Комерційний банк Приватбанк" уклали кредитний договір № б/н від 17.01.2011 року, відповідно до умов якого Позичальник отримав кредит в порядку та на умовах, визначених цим Договором. Банк користуючись своїм правом на дострокове повернення кредиту за вимогою Банку, на підставі ч.2 ст. 1050 та ч.2 ст. 1054, визнає термін повернення кредиту таким, що настав, та вимагає дострокового виконання всіх боргових зобов`язань за Кредитним договором, сплатити суму боргу за Кредитним договором яка становить всього: 185594 (сто вісімдесят п`ять тисяч п`ятсот дев`яносто чотири) гривні 40 копійок, з урахуванням: заборгованість за тілом кредиту у розмірі 13836 (тринадцять тисяч вісімсот тридцять шість) гривень 26 копійок; заборгованість за відсотками у розмірі 158839(сто п`ятдесят вісім тисяч вісімсот тридцять дев`ять) гривень 12 копійок; заборгованість за пенею та комісією у розмірі 3605 (три тисячі шістсот п`ять) гривень 00 копійок; заборгованість по штрафам (фіксована частина) у розмірі 500,00 (п`ятсот) гривень 00 копійок; заборгованість по штрафам (відсоток від суми заборгованості) у розмірі 8814 (вісім тисяч вісімсот чотирнадцять) гривень 02 копійки. Між тим, суд вважає, вказану вимогу, такою, що суттєво порушує права позивача, оскільки в ній також повідомлялось, що термін дострокового повернення кредиту та сплати плати за кредитом вважаються такими, що настали, а кредит і плата за кредит-обов`язковим до повернення і сплати в повному обсязі протягом 5 (п`яти) календарних днів з дати відправлення письмової вимоги, а дана вимога згідно наданих також опису цінного листа та фіскального чека були відправлені 25.10.2017 року, чим одночасно унеможливили виконання даної вимоги позивачем в строк передбачений в ній. Отже, вважати такий документ, таким, що тягне будь-які правові наслідки (в даному випадку вчинення виконавчого напису) не представляється можливим. 31 жовтня 2017 року приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Бондар І.М. вчинено виконавчий напис, в якому пропонувалось стягнути грошові кошти у сумі 188094 (сто вісімдесят вісім тисяч дев`яносто чотири гривні) 40 копійок з гр. [PERSON] шляхом перерахування коштів на рахунок № [NUMBER] в ПАТ КБ «Приватбанк» МФО 305299, зареєстрований в реєстрі № 10548 (а.с. 11). 03 травня 2018 року приватним виконавцем виконавчого округу Одеської області Парфьоновим Г.В. розглянуто заяву стягувача про примусове виконання виконавчого напису № 10548 виданого 31.102017 року приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Бондар І.М. про стягнення грошових коштів у сумі 188094 (Сто вісімдесят вісім тисяч дев`яносто чотири гривні) 40 копійок з гр. [PERSON] , які є боргом за Кредитним договором № б/н від 17.01.2011 року,укладеним між нею та Публічним акціонерним товариством Комерційний банк "Приватбанк" та винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 56313568 (а.с. 10). Відповідно до положень ст. 88 Закону України «Про нотаріат» нотаріус вчиняє виконавчі напис, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами установами та організаціями - не більше одного року. Згідно п. 1.2. глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України № 296/5 від 22.02.2012 р. перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку встановлюється Кабінетом міністрів України. Пунктом 3.1. глави 16 Порядку передбачено, що нотаріус вчиняє виконавчі написи: якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем, за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами установами та організаціями - не більше одного року. Згідно п. 3.2. глави 16 Порядку безспірність заборгованості підтверджують документи, що передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підстав виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінетом Міністрів України від 29.06.1999 р. № 1172, такими документами є нотаріально посвідчені угоди, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставне майно. Для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріального посвідченої угоди; б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення зобов`язання. Таким чином, відповідно до імперативних норм ст. 88 Закону України «Про нотаріат», пунктів 1.2, 3.1, 3.2 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України № 296/5 від 22.02.2012 р., та пункту «б» ч. 2 п. 1 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 р. № 1172, нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи є достатніми та безумовно підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем, які не потребують доказування. При цьому ознакою безспірності вимоги стягувача є відсутність заперечень боржника щодо заборгованості та її розрахунку, а також відсутність будь-яких суперечностей у поданих документах. На підтвердження безспірності заборгованості нотаріусу повинні бути подані документи, що свідчать про визнання боржником вимог кредитора. Тобто нотаріус повинен упевнитися в розумінні боржником пред`явлених до нього вимог і визнання їх. Документом, що підтверджує такий факт, є отримання боржником вимоги кредитора про усунення порушень основного зобов`язання з підписом боржника про її отримання. Крім того, документами, які можуть підтверджувати наявність чи відсутність заборгованості, а також встановлювати розмір зазначеної заборгованості, можуть бути виключно документи первинного бухгалтерського обліку, оформленні відповідно до ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність», а також Інструкції про касові операції в банках України, затвердженого Постановою Правління Національного банку України від 01.06.2011 р. № 174. Разом з тим, суд зазначає, що третя особа приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Бондар І.М. на підтвердження обставин викладених в своїх поясненнях надала копії документів, якими були обумовлені її дії щодо вчинення виконавчого напису. Так, приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Бондар І.М. надала до суду копію, за її твердженням, кредитного договору (на підставі якого нібито виникла заборгованість), розуміючи під ним Анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в ПриватБанку, яка містить анкетні данні позивача, її чоловіка та дату і її підпис (російською мовою). При цьому, жодних даних щодо оформлення кредиту, строку надання кредиту, відсотків і т.п. істотних умов, необхідних для укладення кредитного договору, дана Анкета-заява не містить. Згідно із ч. ч. 1 -2 ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Відповідно до ст.638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Відповідно до ч. 1 ст.1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним. Отже, беручи до уваги наведені вище обставини є очевидним, що Анкета-Заява про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг по своїй суті є договором приєднання, відповідно до ст.634 ЦК України, а не кредитним договором. Це узгоджується з правовою позицією Великої Палати Верховного Суду, висловленою у постанові від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17. Крім того, третьою особою надано виписку з рахунку боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості за договором № б/н від 17.01.2011, укладеного між ПриватБанком та клієнтом - [PERSON] , станом на 30.09.2017 року. Виписка з рахунка боржника, підготовлена працівниками ПАТ КБ «Приватбанк» є лише відображенням односторонніх арифметичних розрахунків стягувача та не може відображати правові підстави для стягнення відповідних сум та слугувати доказом безспірності розміру грошових вимог, оскільки в розрахунку відсутні підписи позичальника про визнання ним розміру заборгованості, що є порушенням вимог ст. 88 Закону України «Про нотаріат». Тобто, наданий документ не є розрахунком заборгованості за кредитним договором в передбаченому законодавством розумінні. Також, відповідачем до відзиву надано виписку по картрахунках [PERSON] за період з 01.01.1999 року по 11.09.2018 року, хоча відомості по руху коштів починаються з 14.12.2007 року. Таким чином, суд критично оцінює вказану виписку, зокрема і з тих причин, що з неї не вбачається наявності у позивача заборгованості. Таким чином, суду не зрозуміло яким чином, третя особа - приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Бондар І.М. дійшла висновку про невиконання грошових зобов`язань за нібито укладеним позивачем кредитним договором з відповідачем за умови в т. ч. відсутності належного розрахунку заборгованості, що є основою для визначення безспірності заборгованості й подальшого вчинення виконавчого напису. Також, суд вважає необхідним зауважити, що вказаний виконавчий напис зроблено 31.10.2017 року, тобто через 6 днів з моменту нібито відправлення 25.10.2017 року позивачу письмової вимоги, датованої 20.10.2017 року, позбавивши таким чином позивача відреагувати якимось чином на дану вимогу. Тому, суд критично відноситься до представлених документів. Відтак, посилання відповідача та третьої особи не відповідають дійсності і суперечать дослідженим судом доказам, які містяться в матеріалах справи. Згідно правової доктрини, обов`язковою умовою зад оволення позову є доведеність позивачем порушених його прав та охоронюваних законом інтересів з боку відповідача, зокрема наявність в особи, яка звернулася з позовом суб`єктивного матеріального права або законного інтересу, на захист якого подано позов, а також з`ясування питання про наявність чи відсутність факту їх порушення або оспорювання. За таких обставин, враховуючи викладене суд приходить до висновку про порушення права позивача, а відтак й наявність правових підстав для визнання оспорюваних виконавчих написів такими, що не підлягають виконанню. На підставі викладеного,

Outcome: approved