Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-09 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом [PERSON], Публічного акціонерного товариства "ОТП БАНК", третя особа Дзержинський відділ державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції про визнання незаконним виконавчого напису приватного нотаріуса, в якому просить: - скасувати виконавчий напис приватного нотаріуса Дніпропетровського міського нотаріального округу зареєстрований за №2785 від 31.03.2010 року вчиненого за заявою ПАТ "ОТП БАНК". - визнати виконавчий напис приватного нотаріуса Дніпропетровського міського нотаріального о кругу зареєстрованого за №2785 від 31.03.2010 року вчиненого за заявою ПАТ "ОТП БАНК" таким, що не підлягає виконанню. - скасувати арешт майна боржника та заборону його відчуження, що накладені 25.02.2013 року державним виконавцем Дзержинського відділу державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції Мирного Т.В. на підставі виконавчого напису приватного нотаріуса Дніпропетровського міського нотаріального округу зареєстрованого за №2785 від 31.03.2010 року. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що 14 червня 2006 року між [PERSON] та Харківською обласною дирекцією «Райффайзен Банк Україна» правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «ОТП Банк» було укладено кредитний договір № ML 700/505/2006 згідно якого позивач зобов'язався перед банком повернути до 14 червня 2021 року наданий кредит у сумі 60 000,00 доларів США, сплатити проценти за його користування, а також виконати інші умови передбачені кредитним договором. З метою забезпечення виконання вищезазначеного кредитного договору 14 червня 2006 року між позивачем та Банком було укладено договір іпотеки нерухомого майна квартири №PML 700/505/2006, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] Крім того, 17 серпня 2006 року між позивачем та Харківською обласною дирекцією «Райффайзен Банк Україна» правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «ОТП Банк» було укладено кредитний договір №CNL700/439/2006, згідно якого, позивач зобов'язалася перед Банком повернути до 17 серпня 2016 року кредит в розмірі 24 000,00 доларів США, сплатити проценти за його користування, а також виконати інші умови кредитного договору. 17 серпня 2006 року виконання вищезазначеного договору було забезпечено укладенням між сторонами договору іпотеки нерухомого майна, квартири, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] У листопаді 2013 році позивачу стало відомо, що 31 березня 2010 року приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON], було чинено виконавчий напис, що зареєстрований в реєстрі під №2785, яким запропоновано звернути стягнення на нерухоме майно - квартиру, розташовану за адресою: [ADDRESS] на користь ПАТ «ОТП БАНК» на підставі договору іпотеки від 17 серпня 2006 року. Дзержинським відділом ДВС Харківського міського управління юстиції на виконання вищезазначеного напису нотаріуса 14 лютого 2013 року було відкрито провадження №783/18 та 25 лютого 2013 року винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження. Позивач вважає, що при здійсненні виконавчого напису від 31 березня 2010 року нотаріусом [PERSON] не були враховані положення діючого законодавства щодо здійснення нотаріальних дій, що є підставою для скасування вищезазначеного виконавчого напису. Представник позивача [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги підтримав, та просив їх задовольнити у повному обсязі. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явилась, надала до суду заяву в якій просить розглядати справу за її відсутністю. Представник відповідача ПАЬ «ОТП Банк» Кудряшова І.А. у судовому засіданні позовні вимоги не визнала, просила позовні вимоги залишити без задоволення, оскільки виконавчий напис, що оскаржується, вчинений з дотриманням чинного законодавства. Представник третьої особи Дзержинського відділу державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції у судове засідання не з'явився, причини неявки суду не повідомив. Вислухавши пояснення представника позивача, представника відповідача, дослідивши матеріали справи в їхній сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. У відповідності до ст.ст. 11,60 ЦПК України суд розглядає справу не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін чи інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і докази подаються сторонами і іншими особами, які беруть участь у справі. Як вбачається з матеріалів справи, 14 червня 2006 року між [PERSON] та Харківською обласною дирекцією «Райффайзен Банк Україна» правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «ОТП Банк» було укладено кредитний договір № ML 700/505/2006 згідно якого позивач зобов'язався перед банком повернути до 14 червня 2021 року наданий кредит у сумі 60 000,00 доларів США, сплатити проценти за його користування, а також виконати інші умови передбачені кредитним договором. З метою забезпечення виконання вищезазначеного кредитного договору 14 червня 2006 року між позивачем та Банком було укладено договір іпотеки нерухомого майна квартири №PML 700/505/2006, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] Крім того, 17 серпня 2006 року між позивачем та Харківською обласною дирекцією «Райффайзен Банк Україна» правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «ОТП Банк» було укладено кредитний договір №CNL700/439/2006, згідно якого, позивач зобов'язалася перед Банком повернути до 17 серпня 2016 року кредит в розмірі 24 000,00 доларів США, сплатити проценти за його користування, а також виконати інші умови кредитного договору. 17 серпня 2006 року виконання вищезазначеного договору було забезпечено укладенням між сторонами договору іпотеки нерухомого майна, квартири, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] 31 березня 2010 року приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON], було чинено виконавчий напис, що зареєстрований в реєстрі під №2785, яким запропоновано звернути стягнення на нерухоме майно - квартиру, розташовану за адресою: [ADDRESS] на користь ПАТ «ОТП БАНК» на підставі договору іпотеки від 17 серпня 2006 року. Дзержинським відділом ДВС Харківського міського управління юстиції на виконання вищезазначеного напису нотаріуса 14 лютого 2013 року було відкрито провадження №783/18 та 25 лютого 2013 року винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження. В провадженні державного виконавця Дзержинського відділу Державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції знаходиться виконавче провадження №36569345 з примусового виконання вчиненого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON], 31.03.2010 року виконавчого напису №2785, щодо звернення стягнення на нерухоме майно, квартиру за адресою [ADDRESS] який є предметом договорів іпотеки №PML 700/505/2006 від 14.06.2006 року та №PCNL 700/439/2006 від 17.06.2006 року. Згідно ст. 18 Цивільного Кодексу України - нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Відповідно до ч. 1 ст. 574 ЦК України застава виникає на підставі договору, закону або рішення суду. Відповідно до ч. 1 ст. 575 ЦК України - іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи. Частиною 1 ст. 35 Закону України «Про іпотеку» від 5 червня 2003 року, передбачено, що уразі порушення основного зобов'язання таабо умов іпотечного договроу іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. В цьому документі зазначається стислий зміст порушень зобов'язань, вимога про виконання порушеного зобов'язання у не менш ніж тридцяти денний строк та попередження про зврення стягнення на пердмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встновленого стоку іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі розпочати звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до цього Закону. Відповідачем не надано доказів того, що позивач отримав від відповідача вимогу про усунення порушень, зокрема про погашення заборгованості. При таких обставинах, приватний нотаріус не мав жодних підстав для вчинення виконавчого напису про звернення стягнення на предмет іпотеки, попередньо не переконавшись та не отримавши від банку документів, які б підтвердили отримання позивачем вищезазначеної вимоги. Відповідно до ч.1 ст.590 ЦК України, звернення стягнення на предмет застави здійснюється за рішенням суду, якщо інше не встановлено договором або законом, а оскільки іншого порядку звернення стягнення на предмет застави договором застави нерухомого майна між сторонами не буле визначено, то стягнення на предмет застави може бути здійснено лише за рішенням суду. Оскільки предметом договору застави є нерухоме майно, то до правовідносин застави нерухомого майна застосовуються вимоги ЗУ «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» від 18.11.2003 року №1255 (редакція на дату вчинення напису). Так у частині 1 ст. 24 визначено, що звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження може здійснюватись на підставі рішення суду та в позасудовому поряду. Статтею 26 ЗУ «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» визначено позасудові способи звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження, але серед зазначених способів відсутній такий спосіб, як вчинення виконавчого напису. Частина 6 ст.20 ЗУ «Про заставу» передбачає можливість вчинення виконавчого напису, якщо інше не встановлено законом. Але законом в редакції на час вчинення напису встановлено інше, а саме: ч.1 ст.24 ЗУ «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» визначено, що звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження здійснюється на підставі рішення суду в порядку встановленому законом, або в позасудовому порядку згідно із цим законом. Окрім того, частинами 1, 3 розділу IX «Прикінцеві та перехідні положення» ЗУ «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», визначено, що законодавчі та інші нормативно - правові акти, прийняті до набрання чинності цим Законом, застосовується в частині, що не суперечить цьому закону, а оскільки Закон «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень «прийнятий 18.11.2003 року тобто набагато пізніше Закону «Про заставу» 02.10.1992 р., то відповідні положення Закону «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» підлягають переважному застосуванню. Виходячи з вищевикладеного, суд вважає що позов підлягаю задоволенню, оскільки договорами про іпотеку №PML 700/505/2006 від 14.06.2006 року та №PCNL 700/439/2006 від 17.06.2006 року, укладеними між позивачем та Банком не передбачено стягнення на предмет застави шляхом вчинення виконавчого напису, а оскільки іншого порядку звернення стягнення на предмет застави договором застави нерухомого майна між сторонами не буле визначено, то стягнення на предмет застави може бути здійснено лише за рішенням суду, що відповідає вимогам ст. 590 ЦК України.

Outcome: approved