Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-09 00:00:00

Позивач звернувся до відповідачів з позовом про стягнення заборгованості за наступними підставами. 24.06.2007 року Акціонерно-комерційний банк соціального розвитку «УКРСОЦБАНК», правонаступником якого є ПАТ «УКСОЦБАНК», та [PERSON] уклали Договір кредиту № 328/244-к. Відповідно до п.1.1. Кредитор надає Позичальнику у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання грошові кошти в сумі 5000,00 доларів США. В пункті 1.1. Кредитного договору визначено графік погашення заборгованості за кредитом, періоди погашення та кінцевий термін користування кредитом. У порушення умов Договору, позичальник [PERSON] свої зобов'язання належним чином не виконав, в результаті чого станом на 17.03.2017 року має прострочену заборгованість, а саме: за кредитом - 3583,06 дол.США; за відсотками - 2903,30 дол.США, що підтверджується розрахунком заборгованості. У зв'язку з систематичним порушенням боржником своїх обов'язків зі сплати кредиту, відповідно до норм чинного законодавства та діючого Кредитного договору, йому була нарахована неустойка: на 17.03.2017 року розмір пені за несвоєчасне повернення кредиту становить - 1045, дол.США., на 17.03.2017 року розмір пені за несвоєчасне повернення відсотків становить - 854. дол.США. В забезпечення виконання зобов'язань Позичальника, що випливають з Основне договору, відповідно до ст. 553 ЦК України, 24.06.2007 року Позивач та відповідачка [PERSON] уклали Договір Поруки №328/244-П. Відповідно до умов Договору поруки відповідачка [PERSON], як поручитель, поручається за виконання [PERSON] обов'язків, що виникли на підставі Основного договору, або можуть виникнути на підставі нього у майбутньому. Відповідно до умов Договору поруки, [PERSON] та [PERSON] відповідають перед Позивачем за порушення обов'язків за Договором, як солідарні боржники. Поручитель відповідає перед Банком у тому ж обсязі, що і Боржник. Відповідно до умов Договору у разі невиконання чи неналежного виконання Відповідачем будь-яких обов'язків, встановлених Договором, в тому числі у разі затримання сплати частини Кредиту та/або процентів за його користування, щонайменше на один календарний місяць, Позивач має право вимагати виконання зобов'язання з повернення Кредиту за Договором. На виконання умов Договору Відповідачам була направлена Вимога про досудове врегулювання спору, але на дату подання позовної заяви Вимога не виконана. Таким чином, зважаючи на невиконання Відповідачем зобов'язання стосовно умов повернення кредиту, Позивач вправі вимагати стягнення з Відповідача заборгованість по кредиту, заборгованість за відсотками, пеню за невиконання умов договору. На підставі викладеного позивач просив суд стягнути солідарно з відповідачів на користь Публічного акціонерного товариства "Укрсоцбанк" заборгованість - 6486,36 дол.США, а саме: за кредитом - 3583,06 дол.США; за відсотками - 2903,30 дол.США, а також стягнути з Відповідачів витрати по сплаті судового збору у сумі - 2591,15 грн. Представник позивача Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» в судове засідання не зявився, належним чином повідомлений про час та місце судового розгляду справи. Надіслав на адресу суду заяву про розгляд справи за його відсутності за наявними в справі матеріалами. Додатково надіслав письмові пояснення, в яких вказав, що 24.06.2007 року позивач та відповідач [PERSON] уклали Договір кредиту № 328/244-к. Відповідно до п.1.1. Кредитор надає Позичальнику у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання грошові кошти в сумі 5000,00 доларів США. В пункті 1.1. Кредитного договору визначено графік погашення заборгованості за кредитом, період погашення та кінцевий термін користування кредитом. У порушення умов Договору, позичальник [PERSON] свої зобов'язання належним чином не виконав, в результаті чого станом на 17.03.2017 року має прострочену заборгованість, а саме: за кредитом - 3583,06 дол.США; за відсотками - 2903,30 дол.США, що підтверджується розрахунком заборгованості (додається). У зв'язку з систематичним порушенням боржником своїх обов'язків зі сплати кредиту, відповідно до норм чинного законодавства та діючого Кредитного договору йому була враховано неустойку. На 17.03.2017 року розмір пені за несвоєчасне повернення кредиту становить - 1045,31 дол.США, на 17.03.2017 року розмір пені за несвоєчасне повернення відсотків становить - 854,14 дол.США. В забезпечення виконання зобов'язань Позичальника, що випливають з Основного Договору, відповідно до ст. 553 ЦК України, 24.06.2007 року позивач та [PERSON], уклали Договір Поруки №328/244-П. Відповідно до умов Договору поруки [PERSON], як поручитель, поручається за виконання відповідачем [PERSON] обов'язків, що виникли на підставі Основного договору або можуть виникнути |на підставі нього у майбутньому. Відповідно до ст. 554 ЦК України, у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Відповідно до умов Договору поруки. відповідач [PERSON] та відповідач [PERSON], відповідають перед позивачем за порушення обов'язків за Договором, як солідарні боржники. Поручитель відповідає перед Банком у тому ж обсязі, що і Боржник. Відповідно до умов Договору у разі невиконання чи неналежного виконання Відповідачем будь-яких обов'язків, встановлених Договором, в тому числі у разі затримання сплати частини Кредиту та/або процентів за його користування, щонайменше на один календарний місяць, Позивач має право вимагати виконання зобов'язання з повернення Кредиту за Договором. За умовами Кредитного договору, Позичальник зобов'язався своєчасно повернути Кредит та сплачувати Банку проценти за користування Кредитом, а також виконувати належним чином Інші умови Кредитного договору. Окрім того, відповідно до ч. 4 ст. 559 ЦК України, порука припиняється протягом строку визначеного в договорі поруки. Якщо такий договір не визначена, то порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців з моменту настання основного строку. Зобов'язання виникають з підстав, передбачених статтею 11 ЦК України, зокрема договорів. За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1054 ЦК України). За договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Згідно зі статтею 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, Інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником (частина перша статті 553 ЦК України). У разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки (частини перша, друга статті 554 ЦК України). Припинення поруки пов'язане, зокрема, із закінченням строку її чинності. За змістом частини четвертої статті 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Відповідно до частини першої статті 251 ЦК України строком є певний період у часі, зі спливом якого пов'язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами (частина перша статті 252 ЦК України). Разом з тим із настанням певної події, яка має юридичне значення, законодавець пов'язує термін, який визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати (статті 251,252 ЦК України). Таким чином, умови договору поруки про його дію до повного припинення зобов'язань боржника не свідчать про те, що цим договором установлено строк припинення поруки в розумінні статті 251 ЦК України, тому в цьому випадку підлягають застосуванню норми частини четвертої статті 559 цього Кодексу про те, що порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Виконання сторонами зобов'язання - це здійснення ними дій з реалізації прав і обов'язків, що випливають із зобов'язання, передбаченого договором. Отже, основне зобов'язання це не зміст кредитного договору, а реально існуючі правовідносини, зміст яких складають права та обов'язки сторін кредитного договору. Отже, сторони встановили не лише строк дії договору, а й строки виконання боржником окремих зобов'язань (внесення щомісячних платежів), що входять до змісту зобов'язання, яке виникло на основі договору. Строк виконання боржником кожного щомісячного зобов'язання згідно із частиною третьою статті 254 ЦК України спливає у відповідне число останнього місяця строку. Якщо умовами кредитного договору передбачено окремі самостійні зобов'язання боржника про повернення боргу щомісяця частинами та встановлено самостійну відповідальність боржника за невиконання цього обов'язку, то в разі неналежного виконання позичальником цих зобов'язань позовна давність за вимогами кредитора до позичальника про повернення заборгованих коштів повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення кожного чергового платежу. Оскільки відповідно до статті 554 ЦК України поручитель відповідає перед кредитором у тому самому обсязі, що й боржник, то зазначені правила (з урахуванням положень частини четвертої статті 559 цього Кодексу) повинні застосовуватись і до поручителя. Таким чином, можна зробити висновок, що в разі неналежного виконання боржником зобов'язань за кредитним договором передбачений частиною четвертою статті 559 ЦК України строк пред'явлення кредитором вимог до поручителя про повернення боргових сум, погашення яких згідно з умовами договору визначене періодичними платежами, повинен обчислюватися з моменту настання строку погашення кожного чергового платежу. Як вбачається з пунктів кредитного договору, позичальник зобов'язується частково погашати заборгованість за кредитом, починаючи з місяця, наступного за місяцем отримання кредиту, щомісяця до 10-го числа (включно) кожного місяця, у сумі не менш як 142,50 доларів США шляхом внесення готівки чи безготівкового перерахування зі свого поточного рахунку або рахунків поручителів, гарантів та інших осіб на позичковий рахунок. Відповідно до договору поруки відповідальність поручителя наступає у випадку невиконання (неналежного виконання)боржником зобов'язання за кредитним договором. Отже, саме з часу прострочення несплаченої заборгованості відповідно до статті 261 ЦК таїни починається перебіг позовної давності для вимог до боржника та обчислення встановленого частиною четвертою статті 559 цього Кодексу шестимісячного строку для пред'явлення вимог до поручителя щодо окремих зобов'язань за кредитом. У разі пред'явлення банком вимог до поручителя більш ніж через 6 місяців після настання строку для виконання відповідної частини основного зобов'язання в силу положень частини четвертої статті 559 ЦК України порука припиняється в частині певних щомісячних зобов'язань щодо повернення грошових коштів поза межами цього строку. Відповідно до частини другої статті 1050 ЦК України якщо договором встановлений зв'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Цим правом скористався позивач, звернувшись з позовом до суду. (Дана позиція підтвсржусться постановою ВСУ від 29.03.2017 року у справі 6-3087цс15). Разом із тим, правовідносини поруки за договором не можна вважати припиненими в іншій (частині, яка стосується відповідальності поручителя за невиконання боржником окремих зобов'язань за кредитним договором про погашення кредиту до збігу шестимісячного строку з моменту виникненнях права вимоги про виконання відповідної частини зобов'язань. А відтак, в частині платежів, які повинні були вноситись поза межами строку шести місяців порука є припиненою, а в частині інших платежів підлягає стягненню. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи. Представник відповідача [PERSON] проти задоволення позову заперечив і пояснив, що відповідно до п. 4.5 Кредитного договору №328/244-К від 20.06.2007 р. у разі невиконання (неналежного виконання) Позичальником ([PERSON]В.) обовязків, визначених п.п 3.3.7 та 3.3.8 кредитного договору, протягом більше, ніж 60 календарних днів, строк користування кредитом вважається таким, що сплив, т, відповідно, Позичальник зобовязаний протягом одного робочого дня погасити кредит в повному обсязі, сплатити проценти за фактичний час використання кредиту та нараховані штрафні санкції. Останню сплату за кредитом було здійснено 07.09.2012 року. Враховуючи такі обставини, строк виконання основного зобовязання сплив 19.11.2012 року. Згідно з частиною 5 статті 261 ЦК України, за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. Відповідно до ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Крім того, для вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені) статтею 258 ЦК України встановлюється спеціальна позовна давність в один рік. Також, статтею 266 ЦК України визначено, що зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно тощо). При цьому, стаття 267 ЦК України встановлює, що сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Пункт 7 частини 11 статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» забороняє кредитодавцю вимагати повернення споживчого кредиту, строк давності якого минув. Отже, останнім днем, коли банк мав предявити вимогу, є 19.11.2015 р. Однак вимогу предявлено лише влітку 2017 року. Також звертав увагу суду на той факт, що банком було предявлено вимогу про повне дострокове погашення заборгованості із попередженням про наслідки невиконання вимоги. Вимогу отримано 08.04.2013 р. У цей же день до установи позивача було надано заяву про неможливість виконання умов договору. Враховуючи повідомлення про 30-денний термін виконання вимоги саме з моменту отримання цього листа, строк виконання основного зобовязання вважається таким, що настав. У разі порушення основного зобовязання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення, у цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобовязань, вимога про виконання порушеного зобовязання у не менш ніж тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі розпочати звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до цього Закону (частина перша статті 35 Закону України «Про іпотеку») (правова позиція, висловлена в постанові ВСУ №6-141цс14 від 11.03.15). Тобто, надіславши вимогу про повне дострокове погашення, позивач вирішив питання таким чином, що зажадав погашення всієї суми боргу до закінчення строку, встановленого у договорі як кінцевий термін погашення. Цей факт додатково підтверджує сплив строків позовної давності. Щодо строків позовної давності зазначав про таке. Згідно п. 4.4.1 Постанови Пленуму ВГСУ № 10 від 29.05.2013 р. «Про деякі питання практики застосування позовної давності у вирішенні господарських спорів» у дослідженні обставин, пов'язаних із вчиненням зобов'язаною особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов'язку (частина перша статті 264\~ЦК України), господарському суду необхідно у кожному випадку встановлювати, коли конкретно вчинені боржником відповідні дії, маючи на увазі, що переривання перебігу позовної давності може мати місце лише в межах строку давності, а не після його спливу. До дій, що свідчать про визнання боргу або іншого обов'язку, можуть, з урахуванням конкретних обставин справи, належати зокрема: часткова сплата боржником або з його згоди іншою особою основного боргу та/або сум санкцій. При цьому якщо виконання зобов'язання передбачалося частинами або у вигляді періодичних платежів і боржник вчинив дії, що свідчать про визнання лише певної частини (чи періодичного платежу), то такі дії не можуть бути підставою для переривання перебігу позовної давності стосовно інших (невизнаних) частин платежу. Відповідно положенням частини четвертої статті 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання основного зобовязання не предявить вимоги до поручителя. Як зазначалося вище, п. 4.5 кредитного договору передбачено момент настання строку виконання основного зобовязання, і з аналізу письмових доказів, долучених до позову, строк виконання за кредитом настав 19.11.2012 р., то вимоги до поручителя можуть бути предявлені до 19.05.2013 р. Отже, правовідносини поруки за договором поруки від 20.06.2007 р. № 328/244-П є припиненими в звязку зі сплином шестимісячного терміну з моменту предявлення банком вимоги 19.11.2013, а саме з 19.05.2013 року. Таким чином, строк предявлення вимог до поручителя сплив, і в позові в цій частині слід відмовити повністю. Просив суд відмовити в задоволенні позову ПАТ Укрсоцбанк до [PERSON], [PERSON] про стягнення боргу у звязку зі спливом строку позовної давності та припиненням поруки. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявилась, належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи. Представник відповідачки адвокат [PERSON] проти задоволення позову заперечував і пояснив, що свої вимоги позивач обґрунтовує тим що 24 червня 2007 року між ПАТ «Укрсоцбанк» та [PERSON] було укладено Договір кредиту №328/244-к. Відповідно до п. 1.1 Договору кредиту №328/244-к [PERSON] отримав грошові кошти в сумі 5000,00 доларів США зі сплатою 13 відсотків річних з щомісячним графіком погашення заборгованості за тілом кредиту та відсотками. В забезпечення виконання зобовязань відповідача [PERSON], що випливають з Договору кредиту №328/244-к між ПАТ «Укрсоцбанк» та мною, [PERSON] було укладено Договір поруки №328/244-П. Відповідно до умов Договору поруки №328/244-П вона як поручитель поручилась за виконання [PERSON] обовязків, що виникли на підставі Договору кредиту або можуть виникнути на підставі нього у майбутньому. Оскільки відповідач [PERSON] порушив умови Договору кредиту №328/244-к від 24 червня 2007 року, а саме не повернув своєчасно кредит та не сплатив відсотки за користування кредитом позичав звернувся до суду з позовом про стягнення солідарно з відповідача [PERSON] та відповідача [PERSON] заборгованості у розмірі 6\~486,36 доларів США. Зобовязання виникають із підстав, передбачених статтею 11 ЦК України, зокрема договорів. За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1054 ЦК України). За договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обовязку. Відповідно до статті 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобовязання боржником (частина перша статті 553 ЦК України). У разі порушення боржником зобовязання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки (частина перша, друга статті 554 ЦК України). Припинення поруки повязане, зокрема, із закінченням строку її чинності. За змістом частини четвертої статті 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобовязання не предявить вимоги до поручителя. Отже,порука це строкове зобовязання, і незалежно від того, встановлений строк її дії договором чи законом, його сплив припиняє субєктивне право кредитора. Відповідно до чистини першої статті 251 ЦК України строком є певний період у часі, зі спливом якого повязана дія чи подія, яка має юридичне значення. Строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами (частина перша статті 252 ЦК України). Таким чином, умови договору поруки про його діє до повного припинення зобовязань боржника не свідчать про те, що цим договором установлено строк припинення поруки в розумінні статті 251, частини четвертої статті 559 ЦК України, тому в цьому випадку підлягають застосуванню норми частини четвертої статті 559 ЦК України про те, що порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобовязання не предявить вимоги до поручителя. Під виконанням сторонами зобовязання слід розуміти здійснення ними дій з реалізації прав і обовязків, що випливають із зобовязання, передбаченого договором. Отже, «основне зобовязання» - це не зміст кредитного договору, а реально існуючи правовідносини, зміст яких складають права та обовязки сторін кредитного договору. Як вбачається з матеріалів справи, а саме з п.1.1. Договору кредиту №328/244-К від 20 червня 2007 року Боржник Відповідач 1 (а відтак і Поручитель Відповідач 2) первинно взяв на себе зобовязання повернути суму кредиту з відповідними процентами до 19 червня 2017 року, сплачуючи її частинами (щомісячними платежами) згідно з графіком платежів. Строк виконання боржником кожного щомісячного зобовязання згідно з частиною третьою статті 254 ЦК України спливає у відповідне число останнього місяця строку. В частині другій ст. 1050 ЦК України зазначено що якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилась, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. В пункті 7.5. Договорі кредиту №328/244-К від 20 червня 2007 року зазначено що у разі настання обставин, визначених п.п. 2.6.3., 3.2.3,4.4., 4.5., 5.4., цього договору, строк користування Кредитом вважається таким, що сплив, та, відповідно, Позичальник зобовязаний погасити Кредит, сплатити проценти за фактичний час використання Кредиту та нараховані штрафні санкції. Пунктом 4.5 Договору кредиту №328/244-К від 20 червня 2007 року передбачено що у разі невиконання (неналежного виконання) Позичальником обовязків, визначених п.п. 3.3.7., 3.3.8 цього Договору, протягом більше, ніж 60 (шістдесят) календарних днів, строк користування Кредитом вважається таким, що сплив, а відповідно, Позичальник зобовязаний протягом одного робочого дня погасити Кредит в повному обсязі, сплатити проценти за фактичний час використання кредиту та нараховані штрафні санкції (штраф, пеню). Пунктом 3.3.8 Договору кредиту №328/244-К від 20 червня 2007 року передбачено що Позичальник зобовязується своєчасно та в повному обсязі погашати Кредит із нарахованими процентами за фактичний час його використання та можливими штрафними санкціями в порядку, визначеному п. 1.1. цього Договору. Пунктом 1.1. Договору кредиту №328/244-К від 20 червня 2007 року передбачено що Кредитор надає Позичальнику у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання грошовій кошти в сумі 5000,00 доларів США, зі сплатою 13 відсотків річних та погашенням основної суми заборгованості рівними частинами у розмірі 42,00 долари США щомісячно до 20-го числа кожного місяця з кінцевим терміном повернення заборгованості до 19 (девятнадцятого) червня 2017 року, надалі за текстом «Кредит», на умовах визначених цим Договором. Пунктом 2.4 Договору кредиту №328/244-К від 20 червня 2007 року передбачено що нарахування процентів за користування кредитом здійснюється у валюті кредиту в останній робочий день місяця без урахування останнього робочого та послідуючих неробочих днів місяця, проценти нараховуються з розрахунку факт/360. Пунктом 2.4.1. Договору кредиту №328/244-К від 20 червня 2007 року зазначено що сплата процентів здійснюється у валюті Кредиту на рахунок №22089328456430 в ЗОФ АКБ «Укрсоцбанк» не пізніше десятого числа місяця наступного за тим, в якому нараховані проценти. Пунктом 6.2 Договору поруки №328/244-П від 24 червня 2007 року передбачено що цей договір набирає чинності з дати його укладення та діє до остаточного виконання Сторонами прийнятих на себе зобовязань. Виходячи з наведеного Позичальник Відповідач 1 зобовязаний у разі порушення більш як на 60 календарних днів строків погашення окремих зобовязань (внесення щомісячних платежів) протягом одного робочого дня погасити Кредит в повному обсязі, сплатити проценти за фактичний час користування кредиту, нараховані штрафні санкції та строк користування Кредитом вважається таким що сплив. Слід зауважити що термін повернення кредиту змінюється автоматично відповідно до умов п.п. 7.5., 4.5., 3.3.8., 1.1., 2.4., 2.4.1., 6.2., Договору кредиту №328/244-К від 20 червня 2007 року та не потребує направлення вимоги про односторонню зміну умов кредитного договору. Як вбачається з матеріалів справи, а саме додатку №8 Довідка про погашення заборгованості №10.1-87/4665 від 17 березня 2017 року Позичальником Відповідачем [PERSON] було 07 вересня 2012 року здійснено погашення заборгованості за Договором кредиту у сумі 100,00 доларів США та з 07 вересня 2012 року понад 60 днів жодного погашення заборгованості за договором позичальником здійснено не було. Враховуючи те що договором встановлено обовязок позичальника сплачувати щомісячні платежі за кредитом до 20 числа кожного місяця термін повернення всієї суми заборгованості за Договором кредиту сплив 19 листопада 2012 року. Отже у звязку зі зміною строку виконання основного зобовязання за Договором кредиту №328/244-К від 20 червня 2007 року передбачений частиною четвертою статті 559 ЦК України шестимісячний строк підлягає обрахування з 19 листопада 2012 року. Тобто виходячи з наведеного банк мав звернутись до суду з позовом про стягнення заборгованості за Договором кредиту №328/244-К від 20 червня 2007 року з поручителя [PERSON] не пізніше 18 травня 2013 року проте звернувся лише в червні 2017 року, тобто станом на день звернення ПАТ «Укрсоцбанк» до суду порука [PERSON] за Договором кредиту №328/244-К від 20 червня 2007 року є такою що припинена. Дана правова позиція викладена в Постанові Верховного Суду України від 23 травня 2012 року по справі №6-33цс12, від 21 січня 2015 року по справі №6-190-цс14 та в п. 24 Постанови пленум Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» №5 від 30.03.2012р. в якій зазначено що відповідно до частини четвертої статті 559 ЦК порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Також слід додатково зауважити, що в 2015 році до Якимівського районного суду надійшла позовна заява ПАТ Укрсоцбанк до [PERSON] та [PERSON] щодо солідарного стягнення заборгованості за кредитним договором, справа№330/2060/15-ц. Зазначена позовна заява позивача ПАТ Укрсоцбанк була залишена без розгляду в звязку з не усуненням недоліків позовної заяви. Зазначені дії позивача свідчать про застосування п.7.5. Договору кредиту №328/244-К від 20 червня 2007 року і сплинення строку користування кредитом, визнав зобовязання за Договором кредиту порушеними і наявність у нього права звернення до суду за захистом свого порушеного права. Просив суд взадоволенні позовних вимог ПАТ «Укрсоцбанк» в частині стягнення з [PERSON] заборгованості за Договором кредиту №328/244-К від 20 червня 2007 року як з солідарного боржника відмовити в звязку з припиненням поруки, а щодо відповідача [PERSON] застосувати строки позовної давності і відмовити в задоволення позову в звязку зі сплином строків позовної давності. Суд дослідивши письмові докази, які є в матеріалах справи, а саме: -Копію Договору кредиту №328/244-К від 20.06.2007 року, а.с. 4, -Копію Додаткової угоди №1 до Договору кредиту №328/244-К від 20.06.2007 року, від 20.10.2008 року, а.с. 7, -Копію Додатку до Договору кредиту №328/244-К від 20.06.2007 року - графік платежів, а.с. 8, -Копія Договору поруки № 328/244-П від 20.06.2007 року, а.с. 9-10, -Копію Додаткової угоди №1 про внесення змін до Договору поруки № 328/244-П від 20.06.2007 року, від 20.10.2008 року, а.с. 11, -Копія вимоги про усунення порушень, вих..№ Б 17.04./18 від 23.04.2017 р. до [PERSON], а.с. 16, -Копію реєстру відправлення рекомендованої кореспонденції, а.с. 17-18, -Копію розрахунку вимог боржнику у звязку непогашенням [PERSON] кредитної заборгованості за кредитним договором №328/244-К від 20.06.2007 року, а.с. 19-22, -Довідка ПАТ «Укрсоцбанк» №10.1.-87/4665 від 17.03.2017 р., а.с. 23, -Копію вимоги про погашення заборгованості, вих..№ 3084, від 05.03.2014 року, а.с. 82, -Цивільну справу Якимівського районного суду №330/2060/15-ц, вислухавши пояснення представників відповідачів, приходить до висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав: Згідно до ст. 11 ЦК України, цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є: договори та інші правочини; створення літературних, художніх творів, винаходів та інших результатів інтелектуальної, творчої діяльності; завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі; інші юридичні факти. Цивільні права та обов'язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства. У випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов'язки виникають безпосередньо з актів органів державної влади, органів влади Автономної Республіки Крим або органів місцевого самоврядування. У випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов'язки можуть виникати з рішення суду. У випадках, встановлених актами цивільного законодавства або договором, підставою виникнення цивільних прав та обов'язків може бути настання або ненастання певної події. Відповідно до ст. 509 ЦК України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов'язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Згідно з ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно з ч. 2 ст. 627 ЦК України, у договорах за участю фізичної особи - споживача враховуються вимоги законодавства про захист прав споживачів. Згідно з ст. 629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Особливості регулювання відносин за договором про надання споживчого кредиту встановлені законом. Згідно з ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов'язаний сплатити неустойку відповідно до статей 549 - 552 цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Відповідно до ст. 553 ЦК України, за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Порукою може забезпечуватися виконання зобов'язання частково або у повному обсязі. Поручителем може бути одна особа або кілька осіб. 24 червня 2007 року між ПАТ «Укрсоцбанк» та [PERSON] було укладено Договір кредиту №328/244-к. 20 жовтня 2008 року між ПАТ «Укрсоцбанк» та [PERSON] було укладено Додаткову угоду №1 до Договору кредиту №328/244-К від 20.06.2007 року. Відповідно до п. 1.1 Договору кредиту №328/244-К Кредитор надає Позичальнику у тимчасове користування на умовах забезпечуваності, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання грошові кошти в сумі 5000,00 (пять тисяч) доларів США зі сплатою 15 відсотків річних (з урахуванням Додаткової угоду №1 до Договору кредиту №328/244-К від 20.06.2007 року, від 20.10.2008 року) з щомісячним графіком погашення заборгованості за тілом кредиту та відсотками, визначеними зазначеним пунктом Договору. Пунктом 3.3.8 Договору кредиту №328/244-К передбачається, що позичальник зобовязаний своєчасно та в повному обсязі погашати Кредит із нарахованими процентами за фактичний час його використання та можливими штрафними санкціями в порядку, визначеному п. 1.1 Договору. Згідно з п.4.5 Договору кредиту №328/244-К У разі невиконання (неналежного виконання) Позичальником обовязків, визначених п.п. 3.3.7, 3.3.8 цього Договору, протягом більше, ніж 60 (шістдесят) календарних днів, строк користування Кредитом вважається таким, що сплив, та відповідно, Позичальник зобовязаний протягом одного робочого дня погасити Кредит в повному обсязі, сплатити проценти за фактичний час використання кредиту та нараховані штрафні санкції (штраф, пеню). Відповідно до пункту 7.4. Договору кредиту №328/244-К від 20 червня 2007 року у разі настання обставин, визначених п.п. 2.6.3, 3.2.3, 4.4, 4.5, 5.4 цього Договору, строк користування вважається таким, що сплив, та, відповідно, Позичальник зобовязаний погасити, сплатити проценти за фактичний час використання Кредиту та нараховані штрафні санкції. 24 червня 2007 року, в забезпечення виконання зобовязань [PERSON], що випливають з Договору кредиту №328/244-к між ПАТ «Укрсоцбанк», між Приватним акціонерним товариством «Укрсоцбанк» та [PERSON] було укладено Договір поруки №328/244-П. 20 жовтня 2008 року, між Приватним акціонерним товариством «Укрсоцбанк» та [PERSON] було укладено Додаткову угоду №1 про внесення змін до Договору поруки № 328/244-П від 20.06.2007 року. Відповідно до п.1.1. Договору поруки, поручитель зобовязується перед кредитором відповідати за виконанням позичальником умов щодо сплати суми кредиту, відсотків за користування кредитом, а також можливих штрафних санкцій, у розмірі та у випадках, передбачених Договором кредиту №328/244-К від 20.06.2007 року. Згідно з п.6.2 Договору поруки, цей договір набуває чинності з дати його укладання та діє до остаточного виконання Сторонами прийнятих на себе зобовязань. Відповідно до ч. 1\~ст. 251 ЦК України\~строком є певний період у часі, зі спливом якого пов'язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами (ч. 1\~ст. 252 ЦК України). Згідно зі ст.256 ЦК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Статтею 257 ЦК України передбачається, що загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Відповідно до ст. 260 ЦК України, позовна давність обчислюється за загальними правилами визначення строків, встановленими статтями 253 255 ЦК України. Згідно з ч.1 ст. 261 ЦК України, перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Відповідно до ч.1, 3 ст.264 ЦК України, перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов'язку. Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Частиною 1 статті 265 ЦК України передбачається, що залишення позову без розгляду не зупиняє перебігу позовної давності. Відповідно до ст. 266 ЦК України, зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно тощо). Згідно з ч.1, 2 статті 9 Закону України від 16.07.1999, № 996-XIV "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні",підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі та повинні мати такі обов'язкові реквізити: назву документа (форми); дату складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції. Первинні документи, складені в електронній формі, застосовуються у бухгалтерському обліку за умови дотримання вимог законодавства про електронні документи та електронний документообіг. Відповідно до ст. 57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. Згідно з ч.1 ст.58 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Частиною 2 статті 59 ЦПК України передбачається, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Відповідно до ч.1, 2 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Згідно з ч.1 ст. 61 ЦПК України, обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Судом встановлено, що станом на 17.03.2017 року заборгованість відповідача [PERSON] за Договором кредиту №328/244-К від 24.06.2017 року складає 6486,36 (шість тисяч чотириста вісімдесят шість) доларів США 36 центів, а саме: за кредитом - 3583,06(три тисячі пятсот вісімдесят три) долари США 06 центів, за відсотками - 2903,30 (дві тисячі девятсот три) долари США 30 центів. В період з 16.07.2007 року по 07.09.12012 року, відповідачем [PERSON] було здійснено платежів, в рахунок погашення заборгованості за Договором кредиту №328/244-К від 24.06.2017 в сумі 4048,94(чотири тисячі сорок вісім) долари США девяносто чотири центи. 07.09.2012 року, відповідачем [PERSON] було здійснено платежів, в рахунок погашення заборгованості за Договором кредиту №328/244-К від 24.06.2017 в сумі 100 (сто) долари США. Зазначені обставини визнані сторонами. До твердження позивача, про те, що 18.11.2016 року відповідачем [PERSON] було здійснено платежів, в рахунок погашення заборгованості за Договором кредиту №328/244-К від 24.06.2017 в сумі 1,34(один) долар США 34 центи, суд підходить критично. Надана позивачем на підтвердження Довідка №10.1-87/4665 від 17.03.2017 року не може в цій частині вважатись належним та допустимим доказом, оскільки суперечить вимогам ст.. 9 Закону України від 16.07.1999, № 996-XIV "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні". Таким чином, в період з 07.09.2012 року по 10.10.2017 року відповідач [PERSON] не здійснив жодного платежу щодо погашення заборгованості за Договором кредиту №328/244-К від 24.06.2017. Пунктами 4.5, 7.4 Договору кредиту №328/244-К від 24.06.2017 року передбачається, що у разі невиконання (неналежного виконання) Позичальником обовязків, визначених п.п. 3.3.7, 3.3.8 цього Договору, протягом більше, ніж 60 (шістдесят) календарних днів, строк користування Кредитом вважається таким, що сплив, та відповідно, Позичальник зобовязаний протягом одного робочого дня погасити Кредит в повному обсязі, сплатити проценти за фактичний час використання кредиту та нараховані штрафні санкції (штраф, пеню). 15 листопада 2012 року настав строк виконання зобовязань у відповідачів [PERSON] і [PERSON] перед ПАТ «Укрсоцбанк» за Договором кредиту №328/244-К від 24.06.2017 року, і розпочався перебіг строку позовної давності. Зазначене підтверджується матеріалами цивільної справи Якимівського районного суду №330/2060/15-ц. Станом на 11.05.2017 року строк позовної давності, у межах якого ПАТ «Укрсоцбанк» може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу, сплив. Представник відповідача [PERSON] [PERSON] М.Г. заявив клопотання про застосування до спірних правовідносин строку позовної давності, яке підлягає задоволенню. Згідно із ч. 4\~ст. 559 ЦК України\~порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Під виконанням сторонами зобовязання слід розуміти здійснення ними дій з реалізації прав і обовязків, що випливають із зобовязання, передбаченого договором. Отже, «основне зобовязання» - це не зміст кредитного договору, а реально існуючи правовідносини, зміст яких складають права та обовязки сторін кредитного договору. Оскільки строк виконання основного зобовязання настав 15 листопада 2012 року, а позов про стягнення заборгованості з відповідача [PERSON] за Договором кредиту №328/244-К від 24.06.2007 року, ПАТ «Укрсоцбанк» предявило 11.05.2017 року, в силу ч.4 ст. 559 ЦК України, Договір поруки №328/244-П від 24.06.2007 року укладений між Приватним акціонерним товариством «Укрсоцбанк» та [PERSON] припинено. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed