Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-14 00:00:00

Позивач звернувся до суду з зазначеним позовом, посилаючись на те, що Херсонським міжрайонним обласним прокурором 10 липня 2012 року винесена постанова про порушення кримінальної справи № 505059/12 відносно [PERSON] за ст. 249 ч.1 КК України. Відповідно до супровідного листа Херсонської міжрайонної прокуратури від 16.11.2012 року кримінальна справа № 505059/12 порушена відносно [PERSON] за ст. 249 ч.1 КК України направлена до Бериславського районного суду Херсонської області. Бериславський районний суд Херсонської області постановою від 28 травня 2013 року у кримінальній справі №101/4349/2012 матеріали кримінальної справи відносно [PERSON] направив Херсонському міжрайонному екологічному прокурору для проведення додаткового розслідування, запобіжний захід підсудному [PERSON] підписку про невиїзд залишено без змін. Херсонською міжрайонною екологічною прокуратурою кримінальне провадження відносно [PERSON] за ст. 249 ч.1 КК України закрите з реабілітуючих підстав. Внаслідок незаконних дій прокуратури України він був позбавлений вільно пересуватися, планувати своє життя, з 05.07.2012 року він переслідувався прокуратурою, яка вчиняла дії за межами законів України. Перебуваючи під слідством він весь час переживав, що може бути незаконно увязнений. На протязі всього цього часу він звертався до прокуратури з заявами і скаргами про неправомірність дій, проте не вживалося заходів до припинення незаконного кримінального переслідування. Цей період був для нього морально тяжким, він весь час страждав через відсутність захисту зі сторони органів прокуратури, був морально знесилений постійними хвилюваннями. Просив суд стягнути з Державної казначейської служби України за рахунок коштів державного бюджету України шляхом списання коштів з єдиного казначейського рахунку на користь [PERSON] моральну шкоду в сумі 500 000 грн. У судовому засіданні позивач та його представник підтримали заявлені вимоги. Представник Державної казначейської служби України у судове засідання не зявився з невідомих причин, про розгляд справи повідомлений належним чином, тому у суду є підстави для розгляду справи у його відсутність та винесення по справі заочного рішення відповідно до ст. 224-233 ЦПК України. Прокурор позову не визнала, пояснивши, що позивачем не доведено факту заподіяння моральної шкоди неправомірними діями органів прокуратури. Заслухавши позивача його представника, свідків, думку прокурора, дослідивши письмові докази, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню із наступних підстав. Судом встановлено, що 10 липня 2012 року Херсонським міжрайонним екологічним прокурором Насоновим І. відносно [PERSON] порушено кримінальну справу за фактом незаконного зайняття рибним добувним промислом за ознаками злочину, передбаченого ст. 249 ч.1 КК України. 24.07.2012 року йому предявлено обвинувачення у скоєнні злочину, передбаченого ст. 249 ч.1 КК України, того ж дня постановою про обрання запобіжного заходу, слідчим відносно [PERSON] було обрано запобіжний захід у виді підписки про невиїзд та взято підписку про невиїзд. Постановою слідчого від 25.07.2012 року [PERSON] його батька, допущено до участі у справі в якості захисника підозрюваного [PERSON] 08.11.2012 року відносно [PERSON] оголошувався примусовий привід до слідчого. З характеристик, долучених до матеріалів кримінальної справи слідує, що [PERSON] характеризується з позитивної сторони. 16.11.2012 року кримінальну справу відносно [PERSON] спрямовано до Бериславського районного суду Херсонської області. Постановою Бериславського районного суду Херсонської області від 28 травня 2013 року матеріали кримінальної справи по обвинуваченню [PERSON] за ст. 249 ч.1 КК України направлено Херсонському міжрайонному екологічному прокурору для проведення додаткового розслідування. Запобіжний захід [PERSON] підписку про невиїзд залишено без змін. Постановою прокурора Херсонської міжрайонної екологічної прокуратури від 21.08.2013 року кримінальне провадження № 12013230300000065 від 04.07.2013 року стосовно [PERSON] за ст. 249 ч.1 КК України закрито у звязку з невстановленістю достатніх доказів для доведення винуватості особи в суді і вичерпані можливості їх отримати. [PERSON] та його захисник неодноразово зверталися до суду зі скаргами на незаконні дії міжрайонного екологічного прокурора Насонова І.Є. по направленню кримінальної справи, порушеної відносно [PERSON] до суду, на дії працівника міліції [PERSON] про незаконну реєстрацію матеріалів в Комсомольському РВ ХМУ УМВС України за № 678 від 06.07.2012 року. [PERSON] оскаржував постанову про порушення кримінальної справи відносно нього, за ст. 249 ч.1 КК України до суду. Крім того, з відповіді прокуратури Херсонської області від 23.11.2012 року слідує, що [PERSON] неодноразово звертався до прокуратури Херсонської області в інтересах [PERSON] з приводу неправомірних дій працівників Херсондержрибохорони та прокуратури області. З позовної заяви від 12.07.2012 року слідує, що до [PERSON] предявлялися вимоги Головним державним управлінням охорони, використання і відтворення живих ресурсів та врегулювання рибальства у Херсонській області про відшкодування шкоди в сумі 1581 грн. 23.01.2014 року [PERSON] Херсонською міжрайонною екологічною прокуратурою надано відповідь стосовно відшкодування матеріальної та моральної шкоди завданої незаконними діями органів прокуратури та зазначено, що вирішення питання моральної шкоди не відноситься до компетенції органів прокуратури. З пояснень свідків [PERSON] та [PERSON] слідує, що [PERSON] після порушення відносно нього кримінальної справи сильно нервувався, переживав, скаржився на підвищення тиску, головні болі, замкнувся в собі, не хотів спілкуватися. [PERSON] позитивно характеризується, не притягувався до кримінальної відповідальності, в суспільстві поводиться адекватно. Йому було неприємно, що його знайомі та знайомі родини зясовували про підстави порушення стосовно нього кримінальної справи. Статтею 56 Конституції України передбачено, що кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень. Згідно з вимогами п. 2 ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, який її завдав, якщо шкоди завдано фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування як запобіжного заходу тримання під вартою або підписки про невиїзд, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту або виправних робіт. Відповідно до ст. 1176 ч.1,2 ЦК України, шкода, завдана фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт, відшкодовується державою у повному обсязі незалежно від вини посадових і службових осіб органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду. Право на відшкодування шкоди, завданої фізичній особі незаконними діями органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду, виникає у випадках, передбачених законом. Згідно із ст.1,2 Закону України "Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду" підлягає відшкодуванню шкода, завдана громадянинові внаслідок: 1) незаконного засудження, незаконного повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, незаконного взяття і тримання під вартою, незаконного проведення в ході кримінального провадження обшуку, виїмки, незаконного накладення арешту на майно, незаконного відсторонення від роботи (посади) та інших процесуальних дій, що обмежують права громадян; У випадках, зазначених у частині першій цієї статті, завдана шкода відшкодовується в повному обсязі незалежно від вини посадових осіб органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури і суду. Право на відшкодування шкоди в розмірах і в порядку, передбачених цим Законом, виникає у випадках: 2) закриття кримінального провадження за відсутністю події кримінального правопорушення, відсутністю у діянні складу кримінального правопорушення або невстановленням достатніх доказів для доведення винуватості особи у суді і вичерпанням можливостей їх отримати; Так, згідно зі ст. 3 цього Закону у наведених в статті 1 цього Закону випадках громадянинові відшкодовуються (повертаються), зокрема: 5) моральна шкода. Відповідно до ст.ст. 4, 13 вищевказаного Закону відшкодування моральної шкоди провадиться у разі, коли незаконні дії органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду завдали моральної втрати громадянинові, призвели до порушення його нормальних життєвих зв'язків, вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Відшкодування моральної шкоди за час перебування під слідством чи судом провадиться виходячи з розміру не менше одного мінімального розміру заробітної плати за кожен місяць перебування під слідством чи судом. Оскільки, стосовно [PERSON] було порушено кримінальну справу, під час досудового розслідування зазначеної кримінальної справи відносно нього обрано запобіжний захід підписка про невиїзд, йому було предявлено обвинувачення у вчиненні зазначеного злочину, кримінальну справу спрямовано до суду, в подальшому кримінальне провадження відносно [PERSON] за ст. 249 ч.1 КК України було закрито у звязку з недостатністю доказів для доведення обвинувачення особи в суді, тому суд вважає, що внаслідок зазначених процесуальних дій було обмежено права позивача, він не міг вільно пересуватися, вільно розпоряджатися своїм часом, змушений був витрачати час на доведення своєї невинуватості шляхом звернення до органів прокуратури та суду, тому він має право на відшкодування моральної шкоди. Порядок відшкодування шкоди, завданої незаконними рішеннями і діями органу досудового слідства встановлюється законом. У ст. 23 ЦК України, ст. 4 Закону та у п. 9 постанови Пленуму Верховного суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» роз'яснено та встановлено, що відшкодування моральної шкоди проводиться за рахунок державного бюджету. Відшкодування моральної шкоди провадиться у разі, коли незаконні дії органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду завдали моральної втрати громадянинові, призвели до порушення його нормальних життєвих зв'язків, вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Моральною шкодою визнаються страждання, заподіяні громадянинові внаслідок фізичного чи психічного впливу, що призвело до погіршення або позбавлення можливостей реалізації ним своїх звичок і бажань, погіршення відносин з оточуючими людьми, інших негативних наслідків морального характеру. Розмір відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевний, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров»я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану тощо. При цьому, суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Пунктом 13 Закону України "Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду" визначено, що відшкодування моральної шкоди за час перебування під слідством чи судом провадиться виходячи з розміру не менше одного мінімального розміру заробітної плати за кожен місяць перебування під слідством чи судом. Відповідно до розяснень Пленуму Верховного Суду України, що містяться у п.9 постанови № 4 від 31 березня 1995 року Про судову практику у справах про відшкодування моральної(немайнової) шкоди межі відшкодування моральної шкоди визначаються виходячи з розміру мінімальної заробітної плати, встановленої на час розгляду справи. На час розгляду справи мінімальна заробітна плата визначена в розмірі 1378 грн. В даному випадку при визначенні розміру моральної шкоди, заподіяної позивачу, суд враховує, що незаконне притягнення його до кримінальної відповідальності, незаконне предявлення йому обвинувачення та незаконне застосування до нього запобіжного заходу підписки про невиїзд змусило його морально страждати, принижувало його честь та гідність, що підтверджується показаннями свідків, порушило звичайний спосіб життя, нормальні життєві зв'язки, про що свідчать чисельні скарги у правоохоронні та судові органи за захистом позивачем своїх прав, поїздки до судів у судові засідання. Проте, враховуючи ступінь моральних страждань, їх глибину, тривалість, виходячи із принципів розумності та справедливості, оцінивши надані докази на підтвердження факту заподіяння моральної шкоди позивачу, суд вважає, що розмір відшкодування моральної шкоди необхідно визначити виходячи з мінімальної заробітної плати за кожен місяць перебування позивача під слідством та судом до часу закриття відносно нього кримінальної справи, що складає 13 місяців 11 днів, у розмірі 18 402,96 грн. (13 міс. 11 днів Х 1378 грн.), вказаний розмір моральної шкоди є підставним та достатнім для відновлення порушених прав позивача. Відповідно до ст. 176 ЦК України юридичні особи, створені державою, не відповідають за зобов'язаннями держави. Згідно зі ст. 48 БК України в Україні застосовується казначейська форма обслуговування Державного бюджету України, яка передбачає здійснення Державним казначейством України операцій з коштами державного бюджету. Проте Державне казначейство України не є розпорядником бюджетних коштів та не уособлює державу в бюджетних відносинах. Відповідно до п. 8 ст. 7, пп. 1, 2 ст. 23 БК України, бюджетні кошти використовуються тільки на цілі, визначені бюджетними призначеннями, які встановлюються Законом України «Про Державний бюджет України». Виконання судових рішень, які передбачають відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури, а також судів, здійснюється за рахунок і в межах бюджетних асигнувань, затверджених у Державному бюджеті України на цю мету, тому зазначену моральну шкоду слід стягнути з Державної казначейської служби України за рахунок Державного бюджету України шляхом списання коштів з єдиного казначейського рахунку. Суд не приймає до уваги посилання прокурора на порушення позивачем порядку стягнення моральної шкоди, яка повинна бути визначена тим органом, а саме Херсонською міжрайонною екологічною прокуратурою, яким винесено постанову про закриття кримінальної справи, оскільки воно суперечить ч.1 ст. 12 Закону України "Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду" та відповіді Херсонської міжрайонної екологічної прокуратури, наданій позивачу. Також суд вважає безпідставним твердження прокурора про недоведеність позивачем факту заподіяння йому моральної шкоди, оскільки вони спростовуються показаннями свідків, поясненнями позивача, його представника та письмовими доказами, наданими позивачем та його представником. З цих підстав позов [PERSON] підлягає частковому задоволенню.

Outcome: partial