Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-16 00:00:00

В грудні 2016 року Публічне акціонерне товариство комерційний банк "ПриватБанк" (далі - ПАТ КБ "ПриватБанк") звернулось до Красноармійського міськрайонного суду Донецької області із позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: ТОВ «Татполімер Україна». В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 31 липня 2014 року ТОВ «Татполімер Україна» було підписано заяву про відкриття поточного рахунку, згідно якої ТОВ «Татполімер Україна» приєднався до «Умов та правил надання банківських послуг», Тарифів Банку, що розміщені в мережі Інтернет, які разом із заявою складають договір банківського обслуговування № Б/Н від 321.07.2014 року та взяв на себе зобов'язання виконувати умови договору. Відповідно до договору ТОВ «Татполімер Україна» було встановлено кредитний ліміт, на поточний рахунок 26004052629803, в електронному вигляді через встановлені засоби електронного зв'язку банку і клієнта(системи клієнт-банк, інтернет клієнт банк, sms-повідомлення або інших), що визначено і врегульовано «Умовами та правилами надання банківських послуг». Свої зобов'язання за договором банк виконав в повному обсязі, надавши ТОВ «Татполімер Україна» кредитний ліміт в розмірі 10000,00 гривень. З метою забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором між позивачем та [PERSON] 25 січня 2016 року було укладено договір поруки № POR1453711836766. В порушення вимог ст. ст.526, 527, 530 ЦК України та умов договору третя особа зобов'язання належним чином не виконав, у зв'язку з чим відповідно до вимог ч.2 ст.1054, ч.2 ст.1050 ЦК України позивач просить достроково повернути кредит на загальну суму 16302,34 гривень станом на 1 листопада 2016 року, з яких 10000,00 грн. - заборгованість за кредитом, 3049,98 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом, 1869,67 грн. - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором, 1382,69 грн. - заборгованість по комісії за користування кредитом. Позивач про час і місце судового розгляду оповіщений належним чином, його представник в судове засідання не з'явився, надав письмову заяву, в якій підтримав позовні вимоги повністю, просив їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином, від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності, у зв'язку з чим по справі ухвалено заочне рішення на підставі наявних у ній доказів відповідно до ст.224 ЦПК України. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору в судове засідання не з'явився, про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином, від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності. Дослідивши письмові докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню частково. Судом встановлені такі обставини та відповідно до них про відносини. 31 липня 2014 року ТОВ «Татполімер Україна» було підписано заяву про відкриття поточного рахунку, згідно якої ТОВ «Татполімер Україна» приєднався до «Умов та правил надання банківських послуг», Тарифів Банку, що розміщені в мережі Інтернет, які разом із заявою складають договір банківського обслуговування № Б/Н від 321.07.2014 року та взяв на себе зобов'язання виконувати умови договору. Відповідно до договору ТОВ «Татполімер Україна» було встановлено кредитний ліміт, на поточний рахунок 26004052629803, в електронному вигляді через встановлені засоби електронного зв'язку банку і клієнта(системи клієнт-банк, інтернет клієнт банк, sms-повідомлення або інших), що визначено і врегульовано «Умовами та правилами надання банківських послуг». Свої зобов'язання за договором банк виконав в повному обсязі, надавши ТОВ «Татполімер Україна» кредитний ліміт в розмірі 10000,00 гривень. З метою забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором між позивачем та [PERSON] 25 січня 2016 року було укладено договір поруки № POR1453711836766. Відповідно до ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Відповідно до ч.2 ст.1050 ЦК України якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Згідно з п. 2.1.1.5.6 Умов - банк має право при порушенні клієнтом будь-якого із зобов'язань, передбаченого «Умовами, змінити умови кредитування - вимагати від клієнта дострокового повернення кредиту, сплати відсотків за його користування, виконання інших зобов'язань за кредитом в повному обсязі. Третя особа зобов'язання за кредитним договором належним чином не виконував, у зв'язку з чим у нього утворилась заборгованість за договором в сумі 16302,34 грн. станом на 1 листопада 2016 року, з яких 10000,00 грн. - заборгованість за кредитом, 3049,98 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом, 1869,67 грн. - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором, 1382,69 грн. - заборгованість по комісії за користування кредитом, що підтверджується розрахунком заборгованості за договором б\\н від 31 липня 2014 року, укладеного між ПАТ КБ "ПриватБанк" та клієнтом ТОВ «Татполімер Україна». Разом з тим, визначаючи суму заборгованості по кредитному договору, суд вважає за необхідно зазначити наступне. Ст.2 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» на час проведення антитерористичної операції забороняється нарахування пені та/або штрафів на основну суму заборгованості із зобов'язань за кредитними договорами та договорами позики з 14 квітня 2014 року громадянам України, які зареєстровані та постійно проживають або пересилилися у період з 14 квітня 2014 року з населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція, а також юридичним особам та фізичним особам-підприємцям, що проводять (провадили) свою господарську діяльність на території населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція. Банки та інші фінансові установи зобов'язані скасувати зазначеним у зазначеній статті особам пеню та/або штрафи, нараховані на основну суму заборгованості із зобов'язань за кредитними договорами і договорами позики у період проведення антитерористичної операції. Відповідно до п.20 ч.1 Переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція», затвердженого розпорядженням КМУ № 1275-р від 02.12.2015р. на виконання Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» місто Красноармійськ (Покровськ) Донецької області відноситься до вказаного Переліку. Відповідач [PERSON] зареєстрований та постійно проживає в м. Покровську (колишній Красноармійськ), отже на нього поширюється дія Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» Таким чином, суд приходить до висновку про те, що позивачем безпідставно на суму заборгованості по кредитним договором нараховано пеню за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором за період з 4 травня 2016 року по 1 листопада 2016 року в сумі 1869,67 грн., яка підлягає виключенню із суми заборгованості за кредитним договором. Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею та документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Згідно роз'яснень Пленуму ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ, що містяться в п.36 постанови «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» від 17.10.2014р. № 10 із змінами, внесеними згідно з постановою ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ від 25.09.2015р. № 10, вимога пропорційності присудження судових витрат при частковому задоволенні позову (частина перша статті 88 ЦПК України) застосовується незалежно від того, за якою ставкою сплачено судовий збір (наприклад, його сплачено за мінімальною ставкою, визначеною Законом № 3674-У1). З урахуванням вказаних вимог закону, процент задоволених судом позовних вимог за первісним позовом становить 88,53 %, з розрахунку 16302,34 грн. - 100%, 14432,67 грн. - х%, х = 14432,67 грн. х 100% : 16302,34 грн. Таким чином, підлягає стягненню з відповідача [PERSON] на користь позивача понесені ним і документально підтверджені судові витрати по сплаті судового збору пропорційно до розміру задоволених вимог в сумі 1219,94 грн., з розрахунку 88,53 % х 1378 грн. : 100%. Відповідно до ст. ст.525, 526, 1050, 1054 ЦК України,

Outcome: partial