Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-12 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. В обґрунтування позовних вимог позивач послався на те, що 19.01.2016 року відповідно до укладеного договору б/н відповідач [PERSON] отримала кредит у розмірі 5000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Відповідач [PERSON] підтвердила свою згоду на те, що підписана нею заява разом з "Умовами та правилами надання банківських послуг" та "Тарифами Банку", які викладені на банківському сайті http://privatbank.ua, складає між нею та банком договір, про що свідчить її підпис у заяві. Згідно ст.ст. 526, 527, 530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Відповідач в порушення норм закону та умов договору зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконала. Заборгованість відповідача станом на 15.09.2019 року за кредитними договором б/н від 19.01.2016 року складає 15191,20 грн., з яких: 7908,61 грн. - заборгованість за тілом кредиту; 2810,44 грн. - заборгованість за простроченим тілом кредиту; 3072,57 грн. - нарахована пеня за прострочене зобов`язання; 200,00 грн. - нарахована пеня за несвоєчасність сплати боргу на суму від 100 грн.; а також штрафи відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500,00 грн. - штраф (фіксована частина); 699,58 грн. - штраф (процентна складова). Тому позивач просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором б/н від 19 січня 2016 року у сумі 15191,20 грн. та витрати по сплаті судового збору в розмірі 1921,00 грн. У судовому засіданні представник позивача АТ КБ «Приватбанк» - Головін Є.А., який діє на підставі довіреності, позов підтримав, просить позовні вимоги задовольнити, також пояснив, що 19.01.2016 р. між позивачем та відповідачем було укладено кредитний договір. Відповідач була ознайомлена з Умовами та правилами надання банківських послуг та Тарифами Банку, про що свідчить її підпис в анкеті - заяві. Відповідач належним чином зобов`язання згідно умов договору не виконувала, а тому має заборгованість за договором у сумі 15191,20 грн., яку позивач просить стягнути з відповідача. Також зазначив, що станом на 23.07.2016 р. відповідач не мала заборгованості за договором, заборгованість виникла з 27.07.2016. Представник відповідача - адвокат Будник М.В. у судовому засіданні позов не визнав, заперечував проти позовних вимог та пояснив, що відповідач отримала кредитну карту «Універсальна», строк дії якої закінчився у серпні 2019 року. При цьому відповідач не була освідомлена про кредитний договір та умови кредитування. З відповідними тарифами та умовами кредитування вона ознайомлена не була. Певний період часу відповідач користувалась кредитними коштами позивача, однак, відповідач за період користування кредитною карткою повністю повернула позивачу кредит. Вважає позовні вимоги необґрунтованими, а тому у задоволенні позову просить відмовити. Суд, дослідивши матеріали справи, вислухавши представників сторін, вважає позовні вимоги такими, що не підлягають задоволенню з таких підстав. Звертаючись з позовом, позивач - АТ КБ «ПриватБанк» в обґрунтування позову зазначив, що 19.01.2016 року між банком ПАТ КБ «ПриватБанк» (в подальшому внаслідок зміни найменування - АТ КБ «ПриватБанк») та відповідачем був укладений кредитний договір шляхом підписання анкети-заяви про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку, відповідно до умов якого банк надав [PERSON] грошові кошти у розмірі 5000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом відповідно до п. 2.1.1.5.5. Умов та Правил надання банківських послуг. На підтвердження позовних вимог позивач надав суду копію анкети-заяви, підписану відповідачем, копію її паспорту, витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна», витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку, розрахунок заборгованості, довідку про надання кредитної картки відповідачу, виписку з карткового рахунку відповідача. Так, 19.01.2016 року відповідачем було підписано анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанк ( а.с. 8). Згідно довідки АТ КБ «ПриватБанк», відповідач 19.01.2016 отримала кредитну картку № [NUMBER] , термін дії картки - серпень 2019 року ( а.с. 97). На час підписання анкети-заяви відповідач мала прізвище - « [PERSON] », після реєстрації шлюбу 18 червня 2016 року відповідач змінила прізвище на « [PERSON] » ( а.с. 132). Представники сторін у судовому засіданні не заперечували ту обставину, що відповідач 19.01.2016 отримала кредитну картку «Універсальна» та користувалась кредитними коштами, які надав позивач. Однак, в анкеті - заяві відсутні відомості про процентну ставку, пеню, комісію та штрафи за порушення термінів виконання договірних зобов`язань, що погоджені сторонами (а.с.8). До позовної заяви позивачем додано Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт "Універсальна" та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку ( а.с. 9-24). Витяги з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» і Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку не містять підпису відповідача, тобто остання не повідомлена банком про умови кредитування за договором від 19.01.2016 року. Крім того, наданий позивачем Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт "Універсальна" містить умови кредитування таких кредитних карт: «Універсальна, 30 днів пільгового періоду», «Універсальна, 55 днів пільгового періоду», «Універсальна CONTRACT», «Універсальна COLD» ( а.с. 9). Судом було оглянуто у судовому засіданні кредитну картку «Універсальна» № [NUMBER] , надану позивачем відповідачу. На даній картці лише вказано «Універсальна» без зазначення виду кредитної картки згідно Витягу з Тарифів обслуговування кредитних карт "Універсальна". За розрахунком банку, заборгованість до стягнення станом на 15.09.2019 становить 15191,20 грн., з яких: 7908,61 грн. - заборгованість за тілом кредиту; 2810,44 грн. - заборгованість за простроченим тілом кредиту; 3072,57 грн. - нарахована пеня за прострочене зобов`язання; 200,00 грн. - нарахована пеня за несвоєчасність сплати боргу на суму від 100 грн.; а також штрафи відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500,00 грн. - штраф (фіксована частина); 699,58 грн. - штраф (процентна складова) (а.с.5-7). Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626,628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку АТ КБ "ПриватБанк"). Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. За змістом статті 1056-1 ЦК України в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. За змістом статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Частинами першою, другою статті 551 ЦК України визначено, що предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Згідно із частиною першою статті 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Отже, в разі укладення договору кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави, стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави, стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі). У заяві позичальника від 19.01.2016 року не зазначено процентну ставку, розмір пені, штрафу. Банк, пред`являючи вимоги про погашення кредиту, просив у тому числі, крім тіла кредиту (сума, яку фактично отримав в борг позичальник), стягнути 2810,44 грн. - заборгованість за простроченим тілом кредиту; 3072,57 грн. - пеню за прострочене зобов`язання; 200,00 грн. - пеню за несвоєчасність сплати боргу на суму від 100 грн.; а також штрафи відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500,00 грн. - штраф (фіксована частина); 699,58 грн. - штраф (процентна складова). Позивач, обґрунтовуючи право вимоги в цій частині, в тому числі їх розмір і порядок нарахування, крім самого розрахунку кредитної заборгованості за договором від 19.01.2016 року, посилався на Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт "Універсальна" та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку як невід`ємні частини спірного договору. Витягом з Тарифів обслуговування кредитних карт "Універсальна" та Витягом з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку, що надані позивачем на підтвердження позовних вимог, визначені, в тому числі: пільговий період користування коштами, процентна ставка, права та обов`язки клієнта (позичальника) і банку, відповідальність сторін, зокрема пеня за несвоєчасне погашення кредиту та/або процентів, штраф за порушення строків платежів за будь-яким із грошових зобов`язань та їх розміри і порядок нарахування, а також містяться додаткові положення, в яких зокрема визначено дію картки на невизначений строк, та інші умови. При цьому, матеріали справи не містять підтверджень, що саме цей Витяг з Тарифів з конкретним видом кредитної картки - «Універсальна, 30 днів пільгового періоду», «Універсальна, 55 днів пільгового періоду», «Універсальна CONTRACT», «Універсальна COLD» та саме цей Витяг з Умов розуміла відповідач та ознайомилася і погодилася з ними, підписуючи заяву-анкету про приєднання до умов та Правил надання банківських послуг ПриватБанку, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема й щодо сплати процентів за користування кредитними коштами та щодо сплати неустойки (пені, штрафів), та, зокрема саме у зазначеному в цих документах, що додані банком до позовної заяви розмірах і порядках нарахування. Крім того, роздруківка із сайту позивача належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування, що підтверджено й у постанові Верховного Суду України від 11 березня 2015 року (провадження № 6-16цс15) і не спростовано позивачем при розгляді вказаної справи. Суд вважає, що в даному випадку також неможливо застосувати до вказаних правовідносин правила частини першої статті 634 ЦК України за змістом якої - договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, оскільки Умови та правила надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті позивача (www.privatbank.ua) неодноразово змінювалися самим АТ КБ "ПриватБанк" в період - з часу виникнення 06.03.2010 року), тобто кредитор міг додати до позовної заяви Витяг з Тарифів та Витяг з Умов у будь-яких редакціях, що найбільш сприятливі для задоволення позову. За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та правила банківських послуг, відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, надані банком Витяг з Тарифів та Витяг з Умов не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин. При цьому, згідно з частиною шостою статті 81 ЦПК України доказування не може не може ґрунтуватися на припущеннях. Надані позивачем Правила надання банківських послуг ПриватБанку, з огляду на їх мінливий характер, не можна вважати складовою кредитного договору й щодо будь-яких інших встановлених ними нових умов та правил, чи можливості використання банком додаткових заходів, які збільшують вартість кредиту, чи щодо прямої вказівки про збільшення прав та обов`язків кожної із сторін, якщо вони не підписані та не визнаються позичальником, а також, якщо ці умови прямо не передбачені, як у даному випадку - в анкеті-заяві позичальника, яка безпосередньо підписана останньою і лише цей факт може свідчити про прийняття позичальником запропонованих йому умов та приєднання як другої сторони до запропонованого договору. Суд вважає, що Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт "Універсальна" та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку, які містяться в матеріалах даної справи, не містить підпису відповідача, тому це не можна розцінювати як складову частину спірного кредитного договору, укладеного між сторонами 19.01.2016 року шляхом підписання заяви-анкети. Отже, відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді ціну договору, яка встановлена у формі сплати процентів за користування кредитними коштами. Також суд зауважує, що безпосередньо укладений між сторонами кредитний договір від 19.01.2016 року у вигляді заяви-анкети, підписаної сторонами, не містить і строку повернення кредиту (користування ним). Однак, враховуючи, що відповідач фактично отримала та використовувала кошти, надані позивачем, то банк вправі вимагати захисту своїх прав через суд - шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів. Наведені висновки узгоджуються з висновками, викладеними у постанові Великої палати Верховного Суду у справі №342/180/17 від 03 липня 2019 року, відповідно до яких зазначено, що Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт та Витяг з Умов та Правил надання банківських послуг в ПриватБанку, які не містять підпису позичальника, не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного між сторонами шляхом підписання заяви-анкети. Заява-анкета позичальника не містить положень щодо розміру процентів, неустойки. Отже відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді ціну договору, яка встановлена у формі сплати процентів за користування кредитними коштами, а також відповідальність у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення термінів виконання договірних зобов`язань. Також зазначено, що АТ «КБ «ПриватБанк» має право вимагати захисту своїх прав шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів. Так, позивач просить стягнути з відповідача заборгованість за тілом кредиту у сумі 7908,61 грн. та заборгованість за простроченим тілом кредиту у сумі 2810,44 грн.. Представник позивача у судовому засіданні пояснив, що заборгованість за простроченим тілом кредиту у сумі 2810,44 грн. становить суму нарахованих відсотків на тіло кредиту. Прострочене тіло нараховано позивачем на підставі п.п.2.1.1.12.2 Умов та Правил надання банківських послуг в ПриватБанку. Так, у п.п.2.1.1.12.2 Умов та Правил надання банківських послуг в ПриватБанку, які надано суду позивачем, зазначено, що за користування Кредитом протягом пільгового періоду Клієнт сплачує Банку відсотки в розмірі 0,01% від суми операцій за рахунок Кредиту. В разі непогашення Клієнтом боргових зобов`язань за Кредитом до 25 числа місяця, що слідує за місяцем, в якому були здійснені трати, за користування Кредитом Клієнт сплачує банку відсотки в розмірі, зазначеному в Тарифах, що діють на дату нарахування ( а.с. 20 зворот). Отже, нарахована позивачем сума у розмірі 2810,44 грн. не являється сумою фактично отриманих відповідачем кредитних коштів. Дана сума становить нараховані відсотки банком у розмірі, зазначеному в Тарифах. При цьому, із наданої позивачем копії анкети-заяви не можна зробити висновок, на які саме умови та тарифи обслуговування карт, запропонованих банком, погодилась відповідач, а тому з урахуванням вищевикладеного суд вважає заявлену вимогу в частині стягнення заборгованості за простроченим тілом кредиту у сумі 2810,44 грн. необґрунтованою. Щодо позовної вимоги про стягнення з відповідача заборгованості за тілом кредиту у сумі 7908,61 грн., то суд вважає заявлену вимогу такою, що не підлягає задоволенню з таких підстав. Представник позивача у судовому засіданні пояснив, що заборгованість за тілом кредиту у розмірі 7908,61 грн. становить суму отриманих кредитних коштів, які використала відповідач та не повернула позивачу, і овердрафтні нарахування. Судом досліджено наданий позивачем розрахунок заборгованості за договором ( а.с. 5-7). Згідно даного розрахунку станом на 23.07.2016 р. відповідач не мала заборгованості за договором, про що свідчать значення «0,00» у всіх графах розрахунку, зокрема, і в графі «Заборгованість за наданим кредитом». Вказану обставину про відсутність заборгованості відповідача станом на 23.07.2016 р. визнав у судовому засіданні представник позивача. Сума фактично отриманих кредитних коштів, які використала позивач, зазначена у відповідній графі розрахунку - « Витрати клієнтом кредитних коштів». Так, згідно даного розрахунку відповідач після 23.07.2016 р. використала кредитних коштів, наданих позивачем, у сумі - 5050,37 грн. ( 4893,28 + 103,48 + 22,30 + 31,31 = 5050,37 грн.). Використання вказаних сум кредитних коштів повністю підтверджується випискою з карткового рахунку відповідача ( а.с. 98-102). Зазначена у вказаній графі 05.09.2016 р. сума у розмірі - 42,77 грн. становить страховий платіж за договором «Страхування кредитного ліміту», т.б. суму коштів, які списані банком, що також підтвердив у судовому засіданні представник позивача. Сума коштів, які повернула відповідач позивачу, зазначена у відповідній графі розрахунку - «Сума коштів внесена клієнтом на погашення заборгованості». У даній графі відображена сума грошових коштів, які відповідач перерахувала позивачу, що також підтвердив представник позивача у судовому засіданні. Згідно даних вказаної графи розрахунку, відповідач повернула відповідачу за період з 23.07.2016 р. по 31.08.2019 р. суму у розмірі 10 351, 62 грн., а саме, 25.08.2016 р. - 245 грн., 24.09.16 р. - 240 грн., 09.11.2016 р. - 239,32 грн., 12.12.2016 р. - 50 грн., 14.02.2017 р. - 50 грн., 17.02.2017 р. - 670 грн., 09.04.2017 р. - 10,31 грн., 24.09.2017 р. - 196,49 грн., 10.07.2017 р., 882,85 грн., 09.08.2017 р. - 322,47 грн., 29.08.2017 р. - 1,16 грн., 09.10.2017 р. - 430,00 грн., 08.11.2017 р. - 430,00 грн., 01.12.2017 р. - 420,00 грн., 27.12.2017 р. - 3,62 грн., 24.05.2018 р. - 2340 грн., 08.06.2018 р. - 700 грн., 11.07.2018 р. - 300 грн., 26.07.2018 р. - 1,81 грн., 09.08.2018 р. - 500 грн., 27.09.2018 р. - 0,91 грн., 09.10.2018 р. - 767 грн., 27.11.2018 р. - 0.45 грн., 14.01.2019 р. - 750 грн., 26.01.2019 р. - 0,23 грн., 10.07.2019 р. - 800 грн.. Перерахування вказаних сум відповідачем позивачу повністю підтверджується випискою з карткового рахунку відповідача ( а.с. 98-102). Отже, відповідач за період з 23.07.2016 р. по 31.08.2019 р. (т.б. по строк дії картки) фактичного використала кредитних коштів на суму 5050,37 грн. та за вказаний період з 23.07.2016 р. по 31.08.2019 р. відповідач повернула позивачу суму коштів у розмірі 10 351,62 грн., т.б. повернула суму, яка більша за суму використаних кредитних коштів. На підставі викладеного, суд вважає позовні вимоги в частині стягнення заборгованості у розмірі тіла кредиту у сумі 7908,61 грн. необґрунтованими. Враховуючи вищезазначене, суд дійшов висновку, що заявлені позовні вимог є необґрунтованими, а тому у задоволенні позовних вимог слід відмовити. На підставі ст.ст. 526, 530, 553, 610-612, 625,, 1054 ЦК України,

Outcome: dismissed