Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-12 00:00:00

02 квітня 2015 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача, в якому просить стягнути з ПАТ "Банк "Фінанси та Кредит" суму вкладу в розмірі 6209,31 доларів США (з них 5484,75 доларів США - основного боргу, 469,73 доларів США - інфляційне збільшення, 52,72 доларів США - три процента річних, 202,11 доларів США - відсотки за неповернений/несвоєчасно повернутий вклад), та стягнути моральну шкоду в розмірі 5000 грн. Позивач та представник відповідача до суду не з'явилися, про час і місце розгляду справи оповіщені завчасно і належним чином. Позивач у поданій письмовій заяві дав згоду на заочний розгляд справи, просив задовольнити позов, а справу слухати за його відсутності. Відповідач про причини неявки свого представника суду не повідомив. За згодою позивача суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи, що відповідає приписам ст. 224 ЦПК України. Фіксування судового процесу технічними засобами не здійснювалося відповідно до ст. 197 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що09 грудня 2013 року ПАТ "Банк "Фінанси та Кредит" та [PERSON] уклали договір-заяву № 37531/370-13 про банківський строковий вклад (депозит) "Нові гроші" на 370 днів в іноземній валюті. Відповідно до умов даного договору вкладник вносить, а банк приймає грошові кошти в іноземній валюті на вкладний рахунок у сумі 7500 доларів США на строк з 09 грудня 2013 року по 14 грудня 2014 року зі сплатою 11,50 % річних (а.с. 9). За умовами пункту 6 укладеного між сторонами договору після закінчення строку, визначеного п. 1 цього договору-заяви, вклад повертається владникові в порядку, строки та на умовах, передбачених положеннями п. 5.2 Основних умов. На вимогу [PERSON] від 15 грудня 2014 року Банк повернув йому лише частину вкладу. Так, відповідно до виписки по особовому рахунку від 06.03.2015 ПАТ "Банк "Фінанси та Кредит" залишок коштів за договором-заявою № 37531/370-13 від 09.12.2013 станом на 10.03.2015 складає 5484,75 доларів США (а.с. 49). Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Згідно ст.1058 ЦК України, за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором. Частиною 2 статті 1060 ЦК України встановлено, що за договором банківського вкладу незалежно від його виду банк зобов'язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника, крім вкладів, зроблених юридичними особами на інших умовах повернення, які встановлені договором. Відповідно до ст. 2 Закону України "Про банки і банківську діяльність" вклад (депозит) - це кошти в готівковій або у безготівковій формі, у валюті України або в іноземній валюті, які розміщені клієнтами на їх іменних рахунках у банку на договірних засадах на визначений строк зберігання або без зазначення такого строку і підлягають виплаті вкладнику відповідно до законодавства України та умов договору. Отже, відповідачем порушене право позивача щодо повернення йому грошових коштів за депозитним договором після закінчення строку його дії, в тому числі і гарантоване ст. 1 Протоколу № 11 до Європейської конвенції про захист прав і основоположних свобод право на мирне володіння майном, а тому вклад у сумі 5405,63 євро підлягає стягненню з відповідача. Відповідно до п. 4.1.3 Основних умов залучення банківських вкладів фізичних осіб та обслуговування вкладних рахунків у ПАТ "Банк "Фінанси та Кредит", які є невід'ємною частиною договору-заяви № 37531/370-13 про банківський строковий вклад (депозит) "Нові гроші" на 370 днів в іноземній валюті, нарахування процентів за Вкладом проводиться від дня, наступного за Днем надходження Вкладу у банк, до дня, який передує його поверненню вкладнику або списанню з Вкладного рахунка. Позивачем наданий суду розрахунок процентів за вкладом, який не спростований відповідачем, а тому з урахуванням положень ст. 1061 ЦК України з останнього на користь позивача належить стягнути 202,11 доларів США процентів за період з 14.12.2014 по 02.04.2015 із розрахунку 11,5% річних (а.с. 71-72). Згідно з ч.2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Як передбачено нормами Закону від 3 липня 1991 р. № 1282-ХІІ "Про індексацію грошових доходів населення", індекс інфляції (індекс споживчих цін) - це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купує населення для невиробничого споживання, а ціни в Україні встановлюються в національній валюті - гривні. Офіційний індекс інфляції, що розраховується Державним комітетом статистики України, визначає рівень знецінення національної грошової одиниці України, тобто купівельної спроможності гривні, а не іноземної валюти. Отже, індексації внаслідок знецінення підлягає лише грошова одиниця України - гривня, а іноземна валюта, яка була предметом договору, індексації не підлягає (рішення Верховного Суду України від 28 березня 2012 р. у справі 6-36736вов10). Тому норми ч. 2 ст. 625 ЦК щодо сплати боргу з урахування встановленого індексу інфляції поширюються лише на випадки прострочення грошового зобов'язання, яке визначене у гривні. Таким чином, позовні вимоги щодо стягнення з відповідача інфляційних задоволенню не підлягають. Разом з тим, позивач обґрунтовано просить стягнути з відповідача три проценти річних, проте беручи до уваги правову природу трьох процентів річних, передбачених ст. 625 ЦК, як особливої міри відповідальності, суд вважає вони можуть бути стягнуті виключно в національній валюті Україні - гривні. Враховуючи викладене, з відповідача на користь [PERSON] належить стягнути 1 081,95 грн. ((52,72 дол. США х 20,64 (офіційний курс НБУ)). Щодо вимоги про відшкодування моральної шкоди, суд виходить з того, що відповідно до ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема і відшкодування моральної шкоди. Наслідки ж порушення договору відповідачем, встановлені цим договором та главою 71 ЦК України, не передбачають відшкодування моральної шкоди, а отже і відсутні підстави для задоволення позову в цій частині. Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України, з відповідача підлягає стягненню на користь позивача судовий збір в сумі 1 184,59 грн.

Outcome: partial