Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-10 00:00:00

Позивач ПАТ КБ „ПриватБанк " подало до Кельменецького районного суду позовну заяву у якій просить стягнути з відповідача [PERSON] на користь ПАТ КБ „ПриватБанк" заборгованість у розмірі 17431 гривня 90 копійок за кредитним договором від 11.04.2007 року. Стягнути судові витрати. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи. Представник позивача Бабічук А.С. подала до суду заяву, в якій просить слухати справу в її відсутності. Позовні вимоги підтримує повністю та не заперечує щодо винесення заочного рішення по справі. Враховуючи згоду представника позивача на заочний розгляд справи, суд визнав можливим провести заочний розгляд справи у відсутності відповідача на підставі наявних в справі доказів. Судом досліджені наступні докази: розрахунок заборгованості за договором від 11.04.2007 року, укладеного між „ПриватБанком" та [PERSON] станом на 28.02.2014 року, копія заяви [PERSON] від 11.04.2007 року, копія умов і правил надання банківських послуг ЗАТ КБ „ПриватБанк", копія пам'ятки клієнта. Судом встановлено, що між ПАТ КБ „ПриватБанк", в подальшому реорганізоване в публічне акціонерне товариство комерційний банк „ПриватБанк" та відповідачем [PERSON] 11квітня 2007 року був укладений кредитний договір. Згідно даного договору відповідач [PERSON] отримав кредит в розмірі 6000 гривень зі сплатою відсотків у розмірі 3% на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом, щомісячної комісії за кредитне обслуговування в розмірі 1%. Отже, між позивачем та відповідачем відповідно до ст. 1046 Цивільного кодексу України склалися зобов'язальні правовідносини з приводу позики грошей, тобто грошові зобов'язання. Згідно даного договору відповідач зобов'язався щомісячно сплачувати відповідні платежі за цим договором в розмірі 7% від заборгованості. Сторонами було визначено відсоткову ставку на прострочену заборгованість в розмірі 6% в місяць, процентну ставку на місяць на суму несанкціонованого перевищення ліміту кредитування в розмірі 4,5% . Згідно пункту 8.6 Умов і правил надання банківських послуг ЗАТ Комерційний банк „ПриватБанк" при порушенні позичальником строків платежів по будь-якому з грошових зобов'язань передбачених цим договором більше ніж на 120 днів, клієнт зобов'язується сплатити штраф 500 гривень + 5% від суми позову. Проте, станом на 4.03.2014 року відповідач [PERSON] не виконав свої зобов'язання за договором, щодо оплати частки боргу у встановлений договором строк та не повернув позивачу основний борг в сумі 5937 гривень 34 копійки, а також прострочив заборгованість по відсотках в сумі 13481 гривня 41 копійка, комісію за кредитне обслуговування в сумі 4334 гривні 01 копійка. Відповідно до умов договору відповідачу нараховані штрафи: 500 гривень штрафу (фіксована частина), 806 гривень 28 копійок штраф (процентна складова). Згідно судового наказу від 11 листопада 2008 року виданого Кельменецьким районним судом Чернівецької області по справі 2-н-267/08 з відповідача [PERSON] на користь позивача вже стягнуто 7627 гривень 12 копійок заборгованості за кредитним договором від 11.04.2007 року. Відповідно до ст.1049 Цивільного кодексу України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно ст.1050 Цивільного кодексу України позичальник зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України, якою передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст.1048 ЦК України. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ст. 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства. Проте, відповідач в порушення умов договору, який згідно ст. 629 Цивільного кодексу України є обов'язковим до виконання, в порушення ст. 525 Цивільного кодексу України односторонньо відмовився від своїх зобов'язань за цим договором, порушив свої зобов'язання по поверненню суми позики за цим договором. Згідно ст. 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив зобов'язання якщо він не виконав його у строк встановлений договором. Згідно ч.1. ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданими відповідно до цього кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до положень ст. ст. 526, 527, 530 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. За правилами ч. 1 ст. 546 та ст. 549 ЦК України виконання зобов'язання забезпечується, зокрема, неустойкою, яка визначається як пеня та штраф і є грошовою сумою або іншим майном, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення зобов'язання (п. 3 ч. 1 ст. 611 ЦК України). Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (ч. 2 ст. 549 ЦК України). Виходячи з аналізу зазначених статей, штраф є відповідальністю, яка залежить лише від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання й у часі визначається з настанням однієї з подій як невиконання або неналежне виконання зобов'язання. Відповідно до п.1 ч. 2 ст. 258 ЦК України позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). За правилами ст. 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок. Згідно ст. 259 ЦК України позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін. Договір про збільшення позовної давності укладається у письмовій формі. Позовна давність, встановлена законом, не може бути лише скорочена за домовленістю сторін. Згідно до ч.3 ст. 267 ЦК України, позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Разом з тим, відповідач до суду не з'явився і відповідної заяви до суду не подав. Відповідно до ч.1 ст. 598 ЦК України зобов'язання перестає діяти в разі його припинення з підстав, передбачених договором або законом. Ці підстави зазначені в ст. ст. 599, 600, 601, 604- 609 ЦК України, які не передбачають підставою припинення зобов'язання ухвалення судом рішення про задоволення вимог кредитора. Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. У заяві позивальника за підписом відповідача [PERSON] від 11.04.2007 року зазначено що останній ознайомився з Умовами і Правилами надання банківських послуг, Тарифами ПриватБанку і погоджується, що його заява разом із пам'яткою клієнта, Умовами і Правилами надання банківських послуг, Тарифами ПриватБанку становить між ним і банком договір про надання банківських послуг. Вказані вище обставини стверджується взаємним зв'язком доказів, досліджених судом у їх сукупності. Дані докази є належними та допустимими. Враховуючи викладене вище суд вважає, що позовну заяву публічного акціонерного товариства комерційний банк „ПриватБанк" до [PERSON] про стягнення заборгованості слід задовольнити повністю і з відповідача слід стягнути на користь позивача борг в сумі 17431 гривні 90 копійок, в тому числі: заборгованість по відсотках в сумі 11791 гривня 17 копійок, комісію в сумі 4334 гривні 01 копійка, штрафи: 500 гривень штрафу (фіксована частина), 806 гривень 28 копійок штраф (процентна складова). Суд вважає, що з відповідачки на користь позивача слід стягнути 243 гривні 60 копійок в рахунок відшкодування витрат понесених по сплаті судового збору. Враховуючи викладене вище, на підставі ч.1 ст.61 Конституції України, ст. ст. 509,525,526, 549,550,551,553, 554,610 - 612,623,625,629,1046 - 1050, 1054 Цивільного кодексу України,

Outcome: approved