Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-27 00:00:00

Публічне акціонерне товариство комерційний банк "ПриватБанк" (далі - ПАТ КБ "ПриватБанк") звернулося до Южноукраїнського міського суду з позовом до [PERSON], в якому просить стягнути з останнього заборгованість за кредитним договором б/н від 07.04.2006 року у сумі 23241,41 грн. (двадцять три тисячі двісті сорок одну гривню 41 копійку) та судовий збір у розмірі 232 грн. 41 коп. Позовні вимоги мотивує тим, що 07.04.2006 року ПАТ КБ "ПриватБанк" та [PERSON], уклали між собою кредитний договір б/н від 07.04.2006, згідно з яким банк надав відповідачу (позичальнику) кредит у розмірі 1000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та Правилами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою» складає між ним та Банком Договір, що підтверджується підписом у заяві. Проте відповідач належним чином взяті на себе зобов'язання не виконав, у зв'язку з чим виникла заборгованість, яка станом на 31.08.2013 року становить 23241,41 грн. (двадцять три тисячі двісті сорок одну гривню 41 копійку), яка складається з: 6862,37 грн. - заборгованість за кредитом; 14796,12 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 500,00 грн. - штрафу (фіксована частина); 1082,92 грн. - штрафу (процентна складова). В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги і просив про задоволення позову. Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнала. Пояснила, що згідно ст.259 ЦК України, позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін, договір про це складається у письмовій формі. Звернула увагу суду на те, що перший прострочений місячний платіж виник у позичальника в березні 2009 року, а позивач звернувся до суду в жовтні 2013 року, отже пройшло майже 4 роки, тобто термін позовної давності. Згідно п.1 ч.2 ст.258 ЦК України до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені) застосовується позовна давність в один рік. Просить відмовити у задоволенні позову відповідно до ст.267 ЦК України, у зв'язку зі спливом позовної давності. Вислухавши представників сторін, дослідивши письмові матеріали справи суд приходить до наступного. В силу ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Судом встановлено, що 07 квітня 2006 року між Публічним акціонерним товариством Комерційний банк "ПриватБанк" та [PERSON] було укладено кредитний договір б/н від 07.04.2006 р., відповідно до умов якого відповідач [PERSON] отримав у ПАТ КБ "ПриватБанк" кредит розміром 1000,00 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. (а.с.8, 9-12, 38). Умови передбачені договором відповідач не виконав, у зв'язку з чим станом на 31 серпня 2013 року заборгованість по кредиту становить 23241 грн. 41 коп., яка складається з заборгованості за кредитом - 6862 грн. 37 коп., заборгованості по процентам за користування кредитом - 14796 грн. 12 коп.; штрафу (фіксована частина) - 500 грн. 00 коп., штрафу (процентна складова) - 1082 грн. 92 коп. (а.с.5-7). Згідно п.9.12 Умов і Правил надання банківських послуг, які разом із Правилами користування платіжною карткою та заявою [PERSON] складають між банком і відповідачем договір, останній діє протягом 12 місяців з моменту його підписання. Якщо протягом цього терміну жодна із сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії договору, він автоматично лонгується на такий самий термін. Крім того, відповідно до п.6.4 умов і правил надання банківських послуг у разі незгоди зі змінами правил чи тарифів обов'язок клієнта пред'явити банку письмову заяву про розірвання цього договору та погасити заборгованість, яка утворилась перед банком, у тому числі й заборгованість, яка утворилась упродовж 30 днів з моменту повернення карт, виданих держателю і його довіреним особам. Згідно до ст.ст. 1049, 1054 ЦК України передбачено, що позичальник зобов'язаний повернути кредитору надані грошові кошти (кредит) та сплатити проценти у строки та на умовах, встановлених договором. На підставі ч.2 ст.1054 ЦК України положення статей 1048 та 1050 ЦК України застосовуються до правовідносин, що виникають за укладеним сторонами договором. Згідно ч.1 ст.530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначається вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Відповідно до ст.256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ч.4 ст.267 ЦК України). Перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов'язку. Після переривання перебіг позовної давності починається заново (ч.1,3 ст.264 ЦК України). Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну та спеціальну. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст.257 ЦК України). Для окремих видів вимог законом встановлена спеціальна позовна давність. Зокрема, ч.2 ст.258 ЦК України передбачає, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). Відповідно до ст.253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок. За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч.1 ст.261 ЦК України). Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. Таким чином, у разі неналежного виконання позичальником зобов'язань за кредитним договором, позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежа. Як вбачається з п.3.13, 5.4. правил користування платіжною карткою граничний строк дії картки (місяць і рік) указано на ній і вона дійсна до останнього календарного дня такого місяця, строк погашення процентів за кредитом визначено щомісячними платежами, а строк погашення кредиту в повному обсязі визначено останнім днем місяця вказаного на картці (поле MONHT). Згідно з ч.5 ст.261 ЦК України за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. Судом встановлено, що останній платіж здійснено в березні 2009 року, а позовна давність закінчилась у березні 2012 року. Отже, перебіг строку позовної давності починається від дня, коли боржник мав сплатити наступний щомісячний платіж, але не виконав свої зобов'язання за договором. Перший прострочений платіж виник у позичальника в березні 2009 року, а з позовом банк звернуся до суду у жовтні 2013 року. Тобто, зобов'язання за договором не виконано з березня 2009 року - припинення погашення кредиту та сплати відсотків. Отже, з березня 2009 по жовтень 2013 року пройшло майже 4 роки, тобто пройшов термін позовної давності. Відповідно до умов договору, погашення кредитної заборгованості та строки сплати чергових платежів визначено днями та місяцями. Згідно зі ст.266 ЦК України зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги. Отже, включення до нарахування процентів та інших обов'язкових платежів, які мають місце поза межами позовної давності до основної вимоги, не ґрунтується на вимогах закону. Аналіз норм ст.266, ч.2 ст.258 ЦК України дає підстави для висновку про те, що стягнення неустойки (пені, штрафу) обмежується останніми 12 місяцями перед зверненням кредитора до суду, а починається з дня (місяця), з якого вона нараховується, у межах строку позовної давності за основною вимогою. Відповідно до правил користування платіжною карткою, які є складовою кредитного договору, картка діє в межах визначеного нею строку. За таким договором, що визначає щомісячні платежі погашення кредиту та кінцевий строк повного погашення кредиту перебіг позовної давності (ст.257 ЦК України) щодо місячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі зі спливом останнього дня місяця дії карки (ст.261 ЦК України), а не закінчення строку дії договору. На основі вищенаведеного суд приходить до висновку про те, що в задоволенні позову необхідно відмовити.

Outcome: dismissed