Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-23 00:00:00

В обгрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що відповідно до укладеного договору № 001-27037-020508 від 02.05.2008 року позивач відкриває відповідачеві картковий рахунок [NUMBER] в національній валюті - гривні, випускає та надає платіжну картку, а також ПІН-код до картки, здійснює обслуговування на умовах, викладених в тарифному пакеті Visa Класичний, що міститься в додатку № 1 до договору та умовах викладених в правилах здійснення операцій за картковими рахунками. Відповідно до п. 5.2 договір набирає чинності з дати його укладення та діє до повного виконання зобов»язань за договором. Банк надає держателю картки кредит шляхом відкриття відновлювальної відкличної кредитної лінії, що передбачена п. 1.3 кредитного договору. Відповідно до вказаного пункту банк відкриває держателю кредитну лінію на загальну суму 30000 грн. та на день укладання кредитного договору встановлює ліміт кредитної лінії на рахунку в сумі 3000 грн. Банк самостійно один раз на місяць може змінювати розмір ліміту кредитної лінії в межах кредитної лінії, при цьому сторони погодили, що у даному випадку додаткова угода не складається. Відповідно до умов договору кредитні кошти держателя використовуються для розрахунків за товари чи послуги, які придбані держателем у суб»єктів господарювання, зняття готівки, виконання держателем своїх зобов»язань перед банком та вчинення інших операцій передбачених договором. Відповідно до п.2.1 договору моментом надання банком держателю кредиту є день здійснення операцій за допомогою картки або день утримання платежів за умови відсутності на рахунку власних коштів держателя. У відповідності до договору держатель катки зобов»язаний щомісяця в строки, визначені правилами, здійснювати погашення частини суми заборгованості за кредитною лінією, яка виникла за попередній звітний місяць, а також здійснювати погашення в повному обсязі заборгованості за овердрафтом, яка виникла за попередній звітній місяць, сплачувати всю суму процентів, нарахованих за користування кредитною лінією або овердрафтом за попередній звітній місяць та всю суму пені, яка нарахована за попередній звітний місяць у разі порушення строків сплати заборгованості за кредитною лінією або овердрафтом та процентів за користування кредитною лінією або овердрафтом. Також відповідно до п.3.4. договору держатель доручає банку здійснює з рахунку договірне списання грошових коштів. Відповідач не виконує належним чином зобов»язання за кредитним договором, в результаті чого станом на 25.03.2014 року виникла прострочена заборгованість, яка складається з простроченого тіла кредиту в сумі 4736,27 грн., заборгованості за відсотками в сумі 66, 64 грн. Просять стягнути з відповідача суму боргу в розмірі 4802,91 грн., а також судові витрати по справі. Представник позивача в судове засідання не з»явився. Просить справу розглядати без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з»явився, хоча про день та час розгляду справи був повідомлений в установленому законом порядку, про що свідчить розписка. Причина неявки суду невідома, а таму не може вважатися поважною. Вивчивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов не підлягає до задоволення. Як вбачається з матеріалів справи, 02.05.2008 року між позивачем та [PERSON] був укладений кредитний договір № 001-27037-020508. (а.с.6-7). Відповідно до даного договору відповідачем було отримано кредит в сумі 2990 грн. (а.с. 13-14). Згідно з наданим банком розрахунку заборгованість відповідача перед позивачем станом на 25.03.2014 року становить 4802,91 грн., з яких: прострочене тіло кредиту - 4736,27 грн., заборгованость за відсотками - 66, 64 грн. (а.с.13-14) Відповідно до роз'яснення, що міститься у п.31 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 30 березня 2012 року (із змінами внесеними постановою №7 Пленуму ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ від 7 лютого 2014 року) "Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин" при застосуванні положення п.7 ч.11 ст.11 Закону України "Про захист прав споживачів", яким кредитодавцю забороняється вимагати повернення споживчого кредиту, строк давності якого минув, суди мають виходити з того, що у системному зв'язку з ч.11 ст.11 зазначеного Закону ця вимога стосується позасудового порядку повернення споживчого кредиту і спрямована на те, щоб встановити судовий контроль за вирішенням таких вимог кредитодавця з метою захисту прав споживача як слабшої сторони договору споживчого кредиту. У зв'язку з цим та враховуючи, що ЦК не передбачає заборони пред'явлення окремих вимог у зв'язку з пропущенням строку позовної давності, при вирішенні таких спорів, суди повинні враховувати положення ЦК про позовну давність. Оскільки зі спливом строків позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно тощо), положення п.7 ч.11 ст.11 Закону "Про захист прав споживачів" та вимоги ЦК щодо позовної давності застосовуються й до додаткових вимог банку (іншої фінансової установи). Згідно п.23 ст.1 Закону України "Про захист прав споживачів" кошти, які надані кредитодавцем (банком або іншою фінансовою установою) споживачеві на придбання продукції є споживчим кредитом. Таким чином, [PERSON] був отриманий споживчий кредит, як це вказано у п.1.5 договору (а.с.6) Статтями 525, 526 ЦК України визначено, що зобов'язання повинно виконуватися належним чином і в установлений строк згідно з вказівками закону, договору. У відповідності із укладеним договором та ст.ст.1049,1050,1054 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути кредит та сплатити проценти. Повернення кредиту відображено у наданому позивачем розрахунку. Остання проплата, здійснена відповідачем в погашення заборгованості була у квітні 2009 року. З цього часу позивач ніяких дій щодо погашення відповідачем кредитної заборгованості не вчиняв. Згідно ст.ст.256,267 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. За таких обставин, саме з часу здійснення відповідачем останнього платежу і припинення внесення ним будь-яких коштів на погашення кредиту, почався відлік строків позовної давності. З настанням строку виконання зобов'язань за кредитним договором позивач дізнався чи повинен був дізнатися про порушення свого права. Позов же пред»явлено лише у травні 2014 року, тобто поза межами визначеного ЦК України строку позовної давності, по минуванню 5 років. Заяви про поновлення пропущеного строку не надходили. Абз.3 п.11 постанови Пленуму Верховного Суду України №14 від 18 грудня 2009 року «Про судове рішення у цивільній справі» роз'яснено, що у випадку пропуску без поважної причини строку для звернення з позовом суд зазначає про відмову у позові з цих підстав, якщо про застосування позовної давності заявлено стороною у спорі, зробленою ним до ухвалення рішення, крім випадків, коли позов не доведено, що є самостійною підставою для цього. Оскільки у даному випадку не вимагається заявлення стороною про застосування позовної давності, поважних причин її пропущення не встановлено, суд прийшов до висновку про необхідність відмовити у задоволенні позову з підстав пропуску позивачем строку позовної давності. За таких обставин,

Outcome: dismissed