Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-16 00:00:00

у листопаді 2019 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Споживчий центр" (далі - ТОВ "Споживчий центр") звернулось до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором у розмірі 2 916 грн. 00 коп. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що між позивачем ТОВ "Споживчий центр" та відповідачем [PERSON] 07.11.2018 року було укладено кредитний договір № 07.11.2018-100002413 в електронній формі, за умовами якого кредитор надав позичальнику кредитні кошти на строк 14 календарних днів у розмірі 2 200 грн. 00 коп., які останній зобов`язався повернути не пізніше 20.11.2018 року включно, а також сплатити проценти за користування кредитними коштами в розмірі 616 грн. 00 коп. 29.11.2018 року між ТОВ "Споживчий центр" та відповідачем [PERSON] було укладено кредитний договір № 29.11.2018-010000240 на аналогічних кредитному договору № 07.11.2018-100002413 умовах. Отримані в порядку його виконання позичальником кошти в розмірі 2 200 грн. 00 коп. було перераховано в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № 07.11.2018-100002413. Відповідач зобов`язався повернути кредитні кошти в повному обсязі до 13.12.2018 року включно. Наслідками порушення договору в частині своєчасного виконання зобов`язань [PERSON] є обов`язок останнього сплатити штраф, розмір якого щодня зростає на 2%, починаючи від 2% у перший день прострочення платежу. Між тим, [PERSON] свої зобов`язання за кредитним договором щодо своєчасного та в повному обсязі повернення суми кредиту, процентів належним чином не виконав, в зв`язку з чим станом на 01.11.2019 року виникла заборгованість в загальному розмірі 13 547 грн. 36 коп., яка складається з заборгованості за кредитом у розмірі 1 816 грн. 00 коп. (враховуючи часткове повернення коштів у розмірі 1 000 грн. 00 коп.), штрафу в розмірі 11 731 грн. 36 коп. Посилаючись на вказані обставини, позивач просив стягнути з відповідача заборгованість за кредитом у розмірі 1 816 грн. 00 коп., а також частину штрафу в розмірі 1 100 грн. 00 коп., а всього 2 916 грн. 00 коп. Представник позивача в судове засідання не з`явився. В матеріалах справи наявна заява, в якій останній просив розглянути справу за його відсутності, позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився. Відповідно до ч.ч.7,8 ст.128 ЦПК України вважається належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи за місцем його реєстрації. Про причину неявки суду не повідомив. Відзиву на позовну заяву не направив, в зв`язку з чим, суд розглядає справу за наявними в справі матеріалами. Суд вважав можливим провести заочний розгляд справи, відповідно до ст.280 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих сторонами доказів, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Зокрема судом встановлено, що ТОВ "Споживчий центр" зареєстровано як фінансова установа, основним видом діяльності якого є провадження господарської діяльності з наданням фінансових послуг, а саме надання коштів у позику, в тому числі на умовах фінансового кредиту (а.с.29-38,39,45-46). 29.11.2018 року між ТОВ "Споживчий центр" та відповідачем [PERSON] було укладено кредитний договір № 29.11.2018-010000240 в електронній формі, який складається з пропозиції про укладення договору (оферта), заявки, відповіді позичальника про прийняття пропозиції (акцепт). Згідно даного договору позивач на умовах строковості, зворотності, платності надав позичальнику кредит у розмірі 2 200 грн. 00 коп. шляхом перерахування обумовлених коштів в рахунок погашення вимог кредитора за кредитним договором за № 07.11.2018-100002413, укладеним між сторонами 07.11.2018 року. В свою чергу, позичальник зобов`язався повернути позику та сплатити проценти за користування нею в розмірі 616 грн. 00 коп. в строк до 13.12.2018 року включно (а.с.6-10, 12-16, 40-44). Наслідками порушення договору в частині своєчасного виконання зобов`язань [PERSON] є обов`язок останнього сплатити штраф, розмір якого щодня зростає на 2%, починаючи від 2% у перший день прострочення платежу (п.5.4 договору). Згідно наявних у справі матеріалів позивач свої зобов`язання за кредитним договором виконав у повному обсязі (а.с.11,50,51,52,53,54). Згідно ст. 626 ЦК України,договором є домовленість сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Стаття 627 ЦК України передбачає, що відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначені умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів Цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. При цьому, згідно ст. 628 ЦК України,зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно ч. 1 ст. 1055 ЦК України, кредитний договір укладається у письмовій формі. Відповідно до ч.ч. 1-3 ст. 207 ЦК України, правочин (договір) вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів. З матеріалів справи вбачається, що кредитний договір був вчинений в електронній формі. А тому на нього поширюються вимоги Закону України «Про електронну комерцію», який визначає організаційно-правові засади діяльності у сфері електронної комерції в Україні, встановлює порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-телекомунікаційних систем та визначає права і обов`язки учасників відносин у сфері електронної комерції. Згідно п.п. 5, 7 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію», електронний правочин - дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, здійснена з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем. Електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний договір, крім визначених Цивільним кодексом України істотних умов для відповідного виду договору, може містити інформацію про: технологію (порядок) укладення договору; порядок створення та накладання електронних підписів сторонами договору; можливість та порядок внесення змін до умов договору; спосіб та порядок прийняття пропозиції укласти електронний договір (акцепту); порядок обміну електронними повідомленнями та інформацією між сторонами під час виконання ними своїх зобов`язань; технічні засоби ідентифікації сторони; порядок внесення змін до помилково відправленого прийняття пропозиції укласти електронний договір (акцепту); посилання на умови, що включаються до договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до іншого електронного документа і порядок доступу до такого документа; спосіб зберігання та пред`явлення електронних документів, повідомлень, іншої інформації в електронній формі та умови доступу до них; умови виготовлення та отримання паперових копій електронних документів; можливість вибору мови, що використовується під час укладення та виконання договору; інші відомості. Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарськими кодексами України, а також іншими актами законодавства. У разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору. Покупець (замовник, споживач) повинен отримати підтвердження вчинення електронного правочину у формі електронного документа, квитанції, товарного чи касового чека, квитка, талона або іншого документа у момент вчинення правочину або у момент виконання продавцем обов`язку передати покупцеві товар. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронні документи (повідомлення), пов`язані з електронним правочином, можуть бути подані як докази сторонами та іншими особами, які беруть участь у судовому розгляді справи (ч.ч. 2-4, 6-8, 11-13 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів (ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію»). Електронний підпис одноразовим ідентифікатором це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. Одноразовий ідентифікатор це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір (п.п. 6, 12 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію»). Отже, судом встановлено, що відповідач [PERSON] при укладенні правочину ідентифікував себе в інформаційно-телекомунікаційній системі ТОВ "Споживчий центр", оформив заявку на отримання кредиту на запропонованих кредитором умовах та проставив отриманий від останнього одноразовий ідентифікатор на правочині, тобто в належній формі прийняв пропозицію укласти договір (акцепт), що вказує на укладення між ТОВ "Споживчий центр" та [PERSON] кредитних договорів № 07.11.2018-100002413, № 29.11.2018-010000240. Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення щодо договору позики, якщо інше не встановлено законом і не випливає із суті кредитного договору. Положення ст.ст. 546, 548-551 ЦК України вказують на те, що сторони зобов`язання можуть домовитися про забезпечення його виконання. Виконання зобов`язання забезпечується неустойкою (штрафом, пенею), порядок та форма забезпечення встановлюється в законі або договорі. Відповідно до ст.ст. 611, 612, 623-625, 1049, 1050 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцю позику у строк та в порядку, що встановлені договором. В разі несвоєчасного повернення позики або її чергової частини (прострочення боржника) він не звільняється від обов`язку виконання зобов`язання, зокрема повинен достроково повернути суму позики разом з процентами та іншими нарахуваннями, відшкодувати позикодавцю збитки та сплатити неустойку. Відповідно до ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 ЦК України). Між тим, відповідач взяті на себе зобов`язання належним чином не виконав, в зв`язку з чим виникла заборгованість за кредитним договором № 29.11.2018-010000240 від 29.11.2018 року, яка з урахуванням проплат, здійснених відповідачем у загальному розмірі 1 000 грн. 00 коп. становить 1 816 грн. 00 коп. (заборгованість за тілом кредиту), що повністю узгоджується з умовами договору та знайшло своє підтвердження наявними в матеріалах справи доказами, зокрема розрахунком заборгованості (а.с.5, 53,54). За таких обставин, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за кредитом (тілом кредиту) у розмірі 1 816 грн. 00 коп. Проте, штраф стягненню не підлягає, оскільки право кредитодавця нараховувати обумовлену в договорі неустойку припиняється після спливу визначеного цим договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання (постанова Великої Палати Верховного Суду від 28.03.2018 року (справа № 444/9519/12). Згідно ч. 1ст. 141 ЦПК України з відповідача, враховуючи ступінь задоволення позовних вимог (62 %), на користь позивача підлягають стягненню судові витрати в розмірі 1 191 грн. 02 коп.

Outcome: partial