Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-10 00:00:00

В грудні 2013 року позивачка звернулась до суду із вказаним позовом, мотивуючи його тим, що 15 травня 2006 року рішенням Бородянського районного суду Київської області за нею було визнано право на користування житловим будинком [ADDRESS]. [PERSON] з яким вона перебувала у фактичних шлюбних відносинах, добровільно вибув із вказаного житлового будинку в 2010 році на інше постійне місце проживання. В березні 2013 року вона звернулась до Бородянської селищної ради Київської області із заявою про передачу у власність спірного будинку, який перебуває на балансі селищної ради. Протягом одного місяця її заява відповідачем не була розглянута. У вересні 2013 року вона звернулась до відповідача із заявою про необхідність розгляду її заяви про передачу їй будинку в особисту власність. Однак на засіданні виконавчого комітету Бородянської селищної ради Київської області, яке відбулось 10 грудня 2013 року, її заява не розглядалась за "відсутністю на даний час підстав". Відповідач створює перешкоди в приватизації займаного нею будинку. Тому просила, визнати відмову Селищного голови Бородянської селищної ради Київської області розглянути її заяву про передачу їй у власність будинку з березня 2013 року та мотиви відмови в передачі будинку у власність, викладені у відповіді від 17 грудня 2013 року за №01-21/613 незаконною. Зобов'язати виконавчий комітет Бородянської селищної ради Київської області не чинити їй перешкод в приватизації будинку [ADDRESS] та передати їй у власність даний будинок на підставі ст.5,6 Закону України "Про приватизацію державного житлового фонду" та ст.14 п.4, ст.23 ч.2 п.4 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" та видати свідоцтво про право власності на дане житло. В судовому засіданні позивачка [PERSON] та її представник [PERSON] позов підтримали, викладене підтвердили. Представник виконавчого комітету Бородянської селищної ради Київської області в судове засідання не з'явився, просив слухати справу без їх участі. Вислухавши пояснення позивачки, її представника, дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню. Судом встановлено, що позивачка [PERSON] проживає в [ADDRESS], віднесена до четвертої категорії постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи, що підтверджується копіями паспорту (а.с.13-15), чорнобильського посвідчення (а.с.17), довідок виконкому (а.с.37). З довідки виконкому Бородянської селищної ради від 16 вересня 2008 року (а.с.22) вбачається, що вона частково використала своє право на безоплатну приватизацію житла в розмірі 22 кв.м. загальної площі при нормі 26 кв.м. Таким чином позивачка, відповідно до п.5 ч.1 ст.23 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" з урахуванням Рішення Конституційного суду України №15-рп/2010 від 10 червня 2010 року, має право на отримання безоплатно в приватну власність житла, яке вона займає. 26 березня 2013 року позивачка звернулась до Бородянської селищної ради із заявою про приватизацію житлового будинку в якому вона проживає по [ADDRESS] що підтверджується копією заяви (а.с.87). Бородянською селищною радою в особі селищного голови листом від 17 грудня 2013 року (а.с.23) повідомлено позивачку про відсутність підстав для розгляду її заяви, оскільки за вказаною адресою встановлено факт самочинних добудов, крім того до виконкому селищної ради надійшла заява [PERSON] про призупинення розгляду заяви [PERSON] про передачу їй в приватну власність спірного житлового будинку. З копій будинкової книги (а.с.31-33), акту депутата (а.с.34), відповіді КП КОР "Бородянкатепловодопостачання" (а.с.35), відповіді ПАТ по газопостачанню та газифікації "Київоблгаз" вбачається, що [PERSON] з 2010 року за зазначеною адресою не проживає. Рішенням №190-09-У від 08 лютого 2007 року (а.с.39) Бородянською селищною радою прийнято на баланс будинок [ADDRESS] З копії технічного паспорту на садибний (індивідуальний) житловий будинок [ADDRESS] (а.с.51-55) вбачається, що самочинно побудовані споруди побудовані до передачі будинку у комунальну власність. За таких обставин, відповідач, відповідно до вимог п.14 Положення про порядок передачі квартир (будинків), жилих приміщень у гуртожитках у власність громадян, затвердженого наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України № 396 від 16 грудня 2009 року, повинен був розглянути заяву позивачки протягом одного місяця прийнявши відповідне рішення. Враховуючи викладене, суд вважає за необхідне, частково задовольняючи позовні вимоги, визнати відмову у розгляді заяви позивачки щодо приватизації будинку незаконною та зобов'язати відповідача в місячний строк розглянути заяву позивачки щодо приватизації будинку, вирішивши питання про його передачу. Позовні вимоги про зобов'язання видати свідоцтво про право власності на житло не підлягають задоволенню, оскільки рішення про передачу у власність житлового будинку прийнято не було, а відповідно до п.22 вказаного вище Положення, свідоцтво видається на підставі рішення, а тому зазначені позовні вимоги є передчасними. Відповідно до ст.88 ЦПК України з відповідача на користь позивача необхідно стягнути понесені нею судові витрати в сумі 229,40 грн.

Outcome: partial