Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-14 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про встановлення факту належності документу та визнання права власності на спадкове майно. В своїй позовній заяві позивач вказував на те, що він є спадкоємцем за заповітом після смерті [PERSON], померлої 26 лютого 2014 року, однак у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом у нотаріальній конторі йому відмовили, так як відсутні оригінали правовстановлюючих документів (державний акти на право приватної власності на землю), а у наданій копії державного акту прізвище заповідача вказане як Кошова замість вірного Кошева. У судове засідання позивач не зявився, до суду надав письмову заяву про розгляд справи за його відсутності. У судове засідання відповідач не зявився, до суду надав письмову заяву в якій зазначив, що позовні вимоги визнає та просить суд про розгляд справи за його відсутності. Дослідивши надані докази, суд вважає заявлені вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню з таких підстав. 07 вересня 2010 року [PERSON] склала заповіт, посвідчений секретарем Сергіївської сільської ради Братського району Миколаївської області, зареєстрований за реєстровим № 47, згідно якого все належне їй за законом майно заповідала [PERSON]. 27 лютого 2014 року [PERSON] померла. Після її смерті відкрилась спадщина, яка крім іншого складається, також, з земельної ділянки площею 8,20 гектарів, що розташована в межах території Сергіївської сільської ради Братського району Миколаївської області, яка належала померлій згідно державного акту на право власності на землю серії ІП-МК №041097, виданого 15 серпня 2001 року Сергївською сільською радою Братського району Миколаївської області на підставі рішення Сергіївської сільської ради від 22 березня 2001 року №37. У встановлений законом строк позивач звернувся до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, проте у видачі свідоцтва йому було відмовлено в зв'язку з тим, що в державному акті на право на земельну ділянку прізвище спадкодавця зазначено як "Кошова", а у свідоцтві про смерть та інших документах її прізвище вказано "Кошева", крім цього оригінал державного акту на право власності на земельну ділянку був втрачений. Відповідно до п. 6 ст. 256 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім'ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Факт належності державного акту [PERSON]Г, підтверджується: копією паспорта [PERSON]Г, який видано у 1996 році; довідкою Сергіївської сільської ради Братського району Миколаївської області, відповідно якої [PERSON] була зареєстравона та проживала в с. Сергіївка з 1954 року по день смерті 26.02.2014 р., копією свідоцтва про право власності на майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства (майновий сертифікат) від 03 грудня 2002 року. Крім того, помилка яка допущена в державному акті тільки в написанні лише однієї букви в прізвищі, а ім'я по батькові, місце проживання співпадають повністю. Згідно п. 4.20 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, видача свідоцтва про право на спадщину на земельну ділянку нотаріусом проводиться на підставі документів, оформлених відповідно до статті 19 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" та витягу з Державного земельного кадастру. Відповідно до п. 4 ст. 19 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень державна реєстрація прав проводиться на підставі державних актів на право власності або постійного користування на земельну ділянку у випадках, встановлених законом. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст.. 1217 ЦК України). Згідно зі ст. 1223 ЦК України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Статтею 1225 ЦК України передбачено, що право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Відповідно до ч. 1 ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Відповідно до ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів є визнання права (п. 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України). Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Враховуючи вказане, суд вважає позов підлягає задоволенню. Судові витрати залишити за позивачем.

Outcome: approved