Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-16 00:00:00

Позивач [PERSON] акціонерне товариство комерційний банк "ПриватБанк" звернувся до суду із позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. В обґрунтування своїх вимог посилався на ту обставину, що 02.03.2007 року між Закритим акціонерним товариством комерційний банк "ПриватБанк", правонаступником якого є [PERSON] акціонерне товариство комерційний банк "ПриватБанк" та [PERSON] укладено кредитний договір № б/н, відповідно до умов якого позивач отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідно до умов договору, відповідач зобовязувався сплачувати відсотки за користування щомісячно за попередній місяць, сплатити кредит не пізніше наступного дня місяця, вказаного на платіжній картці. Оскільки відповідачем в порушення умов договору зобовязання належним чином не виконані, утворилась заборгованість, яка станом на 31.08.2015 року становить 21084,87 грн. Зважаючи на це позивач просив стягнути з відповідача заборгованість, яка становить 21084,87 грн. та судові витрати. У судове засідання представник позивача не зявився. Надав суду клопотання про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив позов задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідач повторно в судове засідання не зявився, про час і місце розгляду справи повідомлявся у встановленому ч.5 ст.74 ЦПК України порядку. Суд визнав за можливе розглянути справу без участі відповідача, в порядку заочного розгляду, відповідно до ст.ст. 224-225 ЦПК України. Повно і всебічно зясувавши обставини, на які сторони посилалися, як на підставу своїх вимог, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні і які відповідають вимогам закону про їх належність та допустимість, суд прийшов до висновку, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Як вбачається із матеріалів справи 02.03.2007 року між Закритим акціонерним товариством комерційний банк "ПриватБанк", правонаступником якого є [PERSON] акціонерне товариство комерційний банк "ПриватБанк" та [PERSON] укладено кредитний договір № б/н, відповідно до умов якого позивач отримала кредит у розмірі 2500 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Згідно до умов укладеного договору, строк погашення процентів за кредитом здійснюється в порядку - щомісячно за попередній місяць, строк погашення кредиту в повному обсязі не пізніше наступного дня місяця, вказаного на платіжній картці. Згідно розрахунку, наданого позивачем, у відповідача утворилась заборгованість, яка станом на 31.08.2015 року становить 21084,87 грн., яка складається з наступного: -4784,64 грн. заборгованість за кредитом; -11231,25 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом; -3588,75 грн. заборгованість за пенею та комісією; -500,00 грн. штраф (фіксована частина); -980,23 грн. штраф (процентна складова). Таким чином, сума заборгованості, яку позивач просив стягнути з відповідача становить 21084,87 грн. Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання). Відповідно до ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив зобовязання, якщо він не приступив до виконання зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до ст. 627-629, 638 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є обов'язковим для виконання сторонами і є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Таким чином, зважаючи на викладене, суд вважає що оскільки строк погашення процентів за користування кредитом та кредиту, передбачений умовами кредитного договору, настав і відповідачем кошти не повернуті, тому з нього на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за кредитним за договором та у відповідності до ст.88 ЦПК України судові витрати. Враховуючи вищевикладене,

Outcome: approved