Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-23 00:00:00

Позивач звернулась до судун з цимв позовом та зазначила, що 06.06.2011 р. між нею та Публічним акціонерним товариством «Дельта Банк» було укладено договір банківського вкладу (депозиту) №2630/40/21694 строком по 11.06.2012 р., згідно з яким вона передалап банку під 10,45% річних 14250 доларів США, які внесла готівкою. У подальшому - 20.06.2011 р. нею додатково було внесено 1750 доларів США, тому загальна сума банківського вкладу склала 16000 доларів США. В липні 2011 р. вона звернулась до банку з заявою про повернення депозиту та виплату належних процентів, однак отримала відмову з посиланням на те, що банком не визнається наявність правовідносин за договором №2630/40/21694 від 06.06.2011 р., оскільки працівником банку кошти на рахунок банку не вносились, у зв'язку з чим 30.06.2011 р. АТ "Дельта Банк" звернувся з відповідною заявою до правоохоронних органів і було порушено кримінальне провадження та розпочато досудове слідство. Посилаючись на порушення своїх прав як власника та споживача, позивач просила стягнути з відповідача суму вкладу - 16000 доларів США. У той же час, просила стягнути суму вкладу з посиланням на ст.1172 ЦК України, яка передбачає обов'язок юридичної особи відшкодувати шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов'язків. У судовому засіданні представник позивача - [PERSON], який діє на підставі довіреності, позов підтримав, посилаючись на наведені у ньому обставини. Представник відповідача - Голубєва І.В. у судовому засіданні позов не визнала та пояснила, що 06.06.2011 р. заступник начальника Білоцерківського відділення АТ "Дельта Банк" [PERSON] виготовила договір банківського вкладу №2630/40/21694 на ім'я [PERSON], який не відповідає формі, визначеної законом, після чого склала заяву про переказ грошових коштів неустановленої форми, однак кошти на депозитний рахунок не внесла і розпорядилась ними на власний розсуд. З приводу незаконних дій [PERSON], вчинених також і щодо інших фізичних осіб, було порушено кримінальне провадження, за розглядом якого Білоцерківським міськрайонним судом Київської області було ухвалено вирок від 20.11.2014 р., яким [PERSON] було засуджено за ч.3,4,5 ст.191, ч.1 ст.366 КК України покарання у вигляді позбавлення волі та стягнуто на користь АТ "Дельта Банк" та інших фізичних осіб грошові кошти. Однак в переліку цих фізичних осіб позивач не зазначений, оскільки цивільного позову нею не подавалось, натомість вироком встановлено, що договори, укладені 06.06.2011 р. з недотриманням форми договору банківського вкладу, є нікчемними. Окрім того, представник відповідача послався на те, що постановою Правління Національного банку України від 02.03.2015 року № 150 Публічне акціонерне товариство «Дельта Банк» було віднесено до категорії неплатоспроможних, у зв'язку з чим виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення про запровадження в АТ «Дельта Банк» тимчасової адміністрації та призначено уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації в АТ «Дельта Банк». Тому банк був зобов'язаний відмовити клієнту у проведенні розрахункових та касових операцій при їх невідповідності вимогам чинного законодавства, а всі вимоги позивач мала право заявити до цього Фонду. У судове засідання третя особа свого представника не направила, про причину його неявки не повідомила, ставлення до позову не висловила. Вислухавши представників сторін та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню, з урахуванням такого. Відповідно до ч.1 ст.10, ст.60, ч.1 ст.61 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог на підставі наданих сторонами доказів; кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до ч.ч.1,3 ст.61 ЦПК України, обставини, визнані сторонами, а також обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої ці обставини встановлені. З матеріалів справи судом встановлено, що 06.06.2011 р. між позивачем та Публічним акціонерним товариством «Дельта Банк», від імені якого діяла заступник начальника Білоцерківського відділення АТ "Дельта Банк" [PERSON], було укладено договір банківського вкладу (депозиту) №2630/40/21694 строком по 11.06.2012 р., згідно з яким позивач передала банку під 10,45% річних 14250 доларів США, які внесла готівкою. 20.06.2011 р. нею додатково було внесено 1750 доларів США, після чого загальна сума банківського вкладу склала 16000 доларів США. Сторонами визнається, що в липні 2011 року позивач звернулась до відповідача з заявою про видачу вкладу у повному обсязі, однак 13.07.2011 р. листом №11-563759 їй було відмовлено у цьому з посиланням на невідповідність договору формі, визначеній законом, та невнесення коштів заступником начальника Білоцерківського відділення АТ "Дельта Банк" [PERSON] на її депозитний рахунок. З вироку Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 20.11.2014 р. судом встановлено, що [PERSON] було засуджено за вчинення злочинів, передбачених ч.3,4,5 ст.191, ч.1 ст.366 КК України до 11 років позбавлення волі з конфіскацією майна та позбавленням права обіймати посади, пов'язані з розпорядженням, обліком і зберіганням матеріальних цінностей строком на 3 роки. З цього ж вироку вбачається, що з обвинуваченої на користь АТ "Дельта Банк" стягнуто 413,791,40 грн. матеріальної шкоди, спричиненої злочином, та з АТ "Дельта Банк" на користь фізичних осіб грошові кошти у певних сумах. Згідно з цим вироком, обвинувачена привласнила кошти позивача у загальній сумі 127278,21 грн., однак остання з цивільним позовом у кримінальній справі щодо [PERSON] не зверталась. З постанови Правління Національного банку України від 02.03.2015 року № 150 вбачається, що Публічне акціонерне товариство «Дельта Банк» було віднесено до категорії неплатоспроможних. Згідно з рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 02.03.2015р. № 51 «Про запровадження тимчасової адміністрації у АТ «Дельта Банк», з 03.03.2015р. в АТ «Дельта Банк» запроваджено тимчасову адміністрацію та призначено уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації. Відповідно до ч.5 ст.36 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", під час тимчасової адміністрації не здійснюється задоволення вимог вкладників та інших кредиторів банку; примусове стягнення коштів та майна банку, звернення стягнення на його майно ; нарахування неустойки (штрафів, пені), інших фінансових (економічних) санкцій за невиконання чи неналежне виконання зобов'язань щодо сплати податків і зборів (обов'язкових платежів), а також зобов'язань перед кредиторами, у тому числі не застосовується індекс інфляції за весь час прострочення виконання грошових зобов'язань банку; нарахування відсотків за зобов'язаннями банку перед кредиторами. Згідно з Положенням про порядок відшкодування Фондом гарантування вкладів фізичних осіб коштів за вкладами, затвердженого рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 09 серпня 2012 року №14, виплата коштів за вкладами протягом дії тимчасової адміністрації здійснюється в межах суми, гарантованої Фондом, за рахунок цільової позики Фонду. Фонд відшкодовує кошти в розмірі вкладу, включаючи відсотки, нараховані на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку, але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, встановленого на дату прийняття такого рішення, незалежно від кількості вкладів в одному банку. Сума граничного розміру відшкодування коштів за вкладами не може бути меншою 200000 гривень, і його виплата здійснюється з урахуванням сум, сплачених вкладнику протягом дії тимчасової адміністрації у банку. Однак з вироку суду від 10.11.2014 р. судом встановлено, що договір банківського вкладу, укладений з позивачем 06.06.2011 р., не відповідає формі, визначеній законом, а тому є нікчемним відповідно до ст.1059 ЦК України. Окрім того, з цього договору вбачається, що [PERSON] діяла від імені банку на підставі довіреності від 01.12.2008 р., однак, згідно з рішенням апеляційного суду Київської області від 04.09.2012 р. у справі №22ц-4367/12 р., така довіреність їй не видавалась, а дія довіреності, виданої 09.12.2008 р., закінчилась 08.10.2010 р. Судом встановлено, що АТ "Дельта Банк" з наведених вище обставин не визнало укладений з позивачем договір від 06.06.2011 р., тому відповідно до ч.ч.1,2 ст.241 ЦК України будь-яких цивільних прав та обов'язків для банку щодо позивача зазначений договір не створив. Посилання позивача на обов'язок відповідача відшкодувати шкоду, спричинену її працівником під час виконання службових орбовязків на підставі ст.1172 ЦК України суд вважає помилковим, оскільки вчинення кримінального правопорушення до службових обов'язків працівників не входить. Вимогу позивача про повернення вкладу на першу вимогу вкладника згідно зі ст. 1060 ЦК України суд також вважає необгрунтованою, тому що, з уразуванням вищенаведеного, вкладником банку у розумінні ст.1058 ЦК України вона не є. З урахуванням наведених норм та встановлених обставин суд вважає, що вимоги позивача до ПАТ "Дельта Банк" стосовно повернення вкладу не ґрунтуються на законі, а тому задоволенню не підлягають. Питання судових витрат суд вирішує відповідно до ст.88 ЦПК України. На підставі зазначеного,

Outcome: dismissed