Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-02 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з вищевказаним позовом до ПАТ "Укрсиббанк" та ТОВ "Кей-Колект" про визнання недійсним договору факторингу №1 від 12.12.2011 року, укладеного між ТОВ "Кей-Колект" та ПАТ "Укрсиббанк", в частині відступлення права вимоги за договором іпотеки від 07.09.2006 року. В обґрунтування позовних вимог послався на те, що 07.09.2006 року між [PERSON] та ПАТ "Укрсиббанк" було укладено кредитний договір, під час якого було укладеного договір іпотеки №6, предметом якого стало особисте нерухоме майно [PERSON], а саме: квартира, що знаходиться за адресою: [ADDRESS]. В січні 2015 року [PERSON] стало відомо про те, що його право було порушено укладенням договору факторингу 12.12.2011 року, між ТОВ "Кей-Колект" та ПАТ "Укрсиббанк", щодо відступлення права вимоги за кредитним договором від 07.09.2006 року, укладеного між [PERSON] та ПАТ "Укрсиббанк", що випливало з їхнього листа-повідомлення. Посилається на те, що укладенням договору факторингу 12.12.2011 року, між ТОВ "Кей-Колект" та ПАТ "Укрсиббанк" відповідачі порушили вимоги ст.203 ЦПК України та ст.6 Закону України "Про захист персональних даних" Позивач в судове засідання, призначене на 12.03.2015р., не з'явився у звязку з чим воно було відкладено на 10-00 год. 03.04.2015р. з повторним викликом сторін. В судове засідання, призначене на 03.04.2015р., представники сторін та позивач не зявилися. Позивач надав до суду клопотання про відкладення судового засідання, посилаючись на зайнятість в іншому місті у зв'язку з роботою. Представники ТОВ "Кей-Колект" та ПАТ "Укрсиббанк" надали до суду письмові заперечення та заяви про розгляд справи за їх відсутності. Враховуючи передбачений ст..157 ЦПК України двомісячний строк розгляду цивільних справ даної категорії, а також зважаючи, що провадження по справі відкрито ухвалою від 19.02.2015р., сторони неодноразово повідомлялися про час та дату судового засідання, суд вважає за можливе з метою дотримання розумних строків розглянути справу за відсутності сторін на підставі наданих доказів. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позовних вимог, виходячи з наступного. \~Судом встановлено, що 07.09.2006 року між [PERSON] та ПАТ "Укрсиббанк" було укладено кредитний договір №11035632000, під час якого було укладеного договір іпотеки №6, предметом якого стало особисте нерухоме майно [PERSON], а саме: квартира, що знаходиться за адресою: [ADDRESS]. (а.с.6-7, 10-13). 12.12.2011 р. між АТ «УкрСиббанк» та ТОВ «Кей Колект» було укладено договір факторингу, а також Договір відступлення прав вимоги за договорами іпотеки, у відповідності до яких відбувся перехід права вимоги від АТ «УкрСиббанк» до ТОВ «Кей Колект», в тому числі і за зобовязаннями Третьої особи за Договором про надання споживчого кредиту, та зобовязаннями Позивача - за Договором іпотеки, в тому числі і за кредитним договором №11035632000 від 07.09.2006 року (а.с.41-46). Згідно з ч. 1 ст. 215 ЦК підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами)\~\~вимог, які встановлені ст. 203 ЦК ч.1-3, 5, 6. За змістом ст. 215\~\~ЦК\~\~вимога про визнання оспорюваного правочину недійсним може бути заявлена як однією зі сторін правочину, так і іншою заінтересованою особою, права та законні інтереси якої порушено вчиненням правочину. Частиною 1 ст.203 ЦК України передбачено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Відповідно до ч.1 п. 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 6 листопада 2009 року N 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними», правочин може бути визнаний недійсним лише з підстав, визначених законом, та із застосуванням наслідків недійсності, передбачених законом. Відповідно п.1.2 договору відступлення прав вимоги за договорами іпотеки відступлення прав вимоги розповсюдження в повному обсязі та на умовах, які існують на момент відступлення прав вимоги; всі права іпотекодержателя, що передбачені умовами іпотечних договорів; право звернення стягнення на предмет іпотеки у відповідності до іпотечних договорів. Згідно п.1 ч.1 ст.512 ЦК України кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Відповідно до ст.514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Крім того, відповідно до ч.1 ст.516 ЦК України заміна кредитора у зобов'язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.24 Закону України "Про іпотеку" відступлення прав за іпотечним договором здійснюється без необхідності отримання згоди іпотекодавця, якщо інше не встановлено іпотечним договором, і за умови, що одночасно здійснюється відступлення права вимоги за основним зобов'язанням. Якщо не буде доведено інше, відступлення прав за іпотечним договором свідчить про відступлення права вимоги за основним зобов'язанням. Іпотекодержатель зобов'язаний письмово у п'ятиденний строк повідомити боржника про відступлення прав за іпотечним договором і права вимоги за основним зобов'язанням. Відповідно до списків згрупованих рекомендованих повідомлень про направлення листів-повідомлень №12-22/26984, №12-22/26983, №12-22/26985 від 15.12.2011р. [PERSON] та [PERSON] були направлені повідомлення про відступлення прав вимоги. (а.с.32-40) Оспорюванні договори про відступлення права вимоги укладені в порядку на умовах, визначених чинним законодавством: кредитом у зобов'язанні замінений внаслідок передання ним своїх прав особі за правочином (відступлення права вимоги) відповідно до п.1 ч.1 ст.512 ЦК України, сторонами дотримано письмової форми правочину відповідно до ст.513 ЦК України; при укладенні правочину сторонами не порушено інтереси третіх осіб; в момент вчинення правочину сторонами дотримано вимог, які встановлені частинами 1-3, 5, 6 ст.203 ЦК України. Крім того, відповідно до п.9.11 кредитного договору, уклавши цей договір, позичальник надає банку свою згоду на право збирати, зберігати, використовувати, надавати і отримувати інформацію (персональні данні позичальника відомі банку та або третім особам у зв'язку з укладенням та виконанням даного договору, в тому числі банківську та комерційну таємницю). При цьому сторони домовились, що позичальник не матиме до банку жодних претензій в разі вчинення останнім, будь-якої дії зазначеної в цьому пункті договору. Також, згідно п.9.12 кредитного договору, уклавши договір позичальник надав банку згоду на передачу прав та обов'язків банку за даним договором третій особі, без отримання на це додаткової згоди позичальника. Відповідно до ст.61 Закону України "Про банки і банківську діяльність" банк має право надавати інформацію, яка містить банківську таємницю, приватним особам та організаціям для забезпечення виконання ними своїх функцій або надання послуг банку відповідно до укладених між такими особами (організаціями) та банком договорів, у тому числі про відступлення права вимоги до клієнта, за умови, що передбачені договорами функції та/або послуги стосуються діяльності банку, яку він здійснює відповідно до статті 47 цього Закону. Враховуючи, що ТОВ "Кей-Колект" відповідно до договору факторингу №1 від 12.12.2011 року набуло всіх прав і обов'язків кредитора, ПАТ "Укрсиббанк" інформація була передана законно. На підставі викладеного, враховуючи, що позивачем не надано суду доказів існування підстав для визнання недійсними договору факторингу та договору відступлення прав вимоги та не встановлено порушення закону ТОВ "Кей-Колект" та ПАТ "Укрсиббанк" у зв'язку з укладенням зазначених договорів, суд дійшов висновку про безпідставність вимог позивача.

Outcome: dismissed