Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-06 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом в якому просить стягнути з відповідачів по справі солідарно 42507 доларів США, 36 центів, що еквівалентно 1055032 грн., 68 коп., заборгованості за кредитним договором, з яких загальна заборгованість за кредитом в сумі 13075 доларів США, 94 центів, заборгованість по відсоткам 6818 доларів США, 83 центів, заборгованість по комісії 1924 доларів 40 центів, заборгованість по пені 20688 доларів США, 19 центів та судовий збір в сумі 3654 грн. 00 коп. Обґрунтовуючи заявлені по справі позовні вимоги позивач зазначив, що 20.09.2007 року між Публічним акціонерним товариством Комерційний банк "ПриватБанк" та [PERSON] , був укладений кредитний договір K2F4AU01730025, згідно якого банк надав, а відповідач отримав кредит в сумі 15515 доларів США 56 центів на термін до 19.09.2014 року. Згідно укладеного договору, відповідач взяв на себе зобов`язання погасити зазначений кредит, та відсотки за користування кредитом у встановлені строки. Банк діючи у відповідності до вимог ст.ст. 526,1054 ЦК України виконав свої зобов`язання видавши відповідачу [PERSON] , кредит в сумі 15515 доларів США 56 центів. В забезпечення виконання зобов`язання за Договором K2F4AU01730025 від 19.09.2014 року було укладено договіри поруки між Публічним акціонерним товариством Комерційний банк "ПриватБанк" та [PERSON] , та Публічним акціонерним товариством Комерційний банк "ПриватБанк" та [PERSON] , відповідно до якого відповідачі поручаються за виконання позичальником обов`язків за основним договором. Відповідач отримавши кошти за даним договором кредиту свої зобов`язання по своєчасному поверненню кредиту та відсотків за користування кредитом не виконує, порушуючи вимоги ст. 525, 526, 1054 ЦК України. Тому позивач просить у зв`язку з не виконанням відповідачами взятих на себе зобов`язань, стягнути суму неповернутого кредиту, та понесені ним судові витрати. Представник позивача в судове засідання не з`явився, про час розгляду справи був повідомлений належним чином, в поданому до суду клопотанні просить слухати справу у його відсутність та задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Представник відповідача [PERSON] , та відповідачі в судове засідання не з`явились, відзив не подавали, в заяві про перегляд заочного рішення заперечили щодо задоволення позову. Відповідно до ч.ч. 1, 2, 5 ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Всебічно, повно, об`єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, оцінивши ці докази на належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку про задоволення позову з наступних мотивів. Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи. Згідно зі статтею 5 цього Кодексу суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інте-реси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної у позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. Статтею 3 ЦК України, частиною першою статті 4 ЦПК України визначене право кожної особи на звернення в порядку, встановленому законом, до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інте-ресів. Аналогічні роз`яснення з посиланням на статті 55, 124 Конституції Укра-їни викладені у частині другій постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуаль-ного законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції». Дії учасників цивільних правовідносин мають відповідати певному стандарту поведінки та характеризуватися чесністю, відкритістю, повагою до інтересів іншої сторони чи сторін договору. У Рішенні Конституційного Суду України від 30 січня 2003 року у справі № 3-рп/2003 наголошувалося, що правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефек-тивне поновлення у правах. Відповідно до норм статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно з нормами параграфу 1 Глави 5 «Докази та доказування» ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Докази мають відповідати вимогам належності, допустимості, достовірності, достатності. У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Бочаров проти України» (остаточне рішення від 17 червня 2011 року) зазначено, що суд при оцінці доказів керується критерієм доведення «поза розумним сумнівом». Таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних неспростованих презумпцій щодо фактів. Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Стаття 12 ЦПК України передбачає, що учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно вимог ст.ст.77,81 ЦПК України предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У відповідності зі ст. 527 ЦК України, боржник зобов`язаний виконати свої зобов`язання, а кредитор прийняти виконання зобов`язань. У відповідності зі ст. 530 ЦК України, зобов`язання має бути виконане у встановлений термін його виконання. У відповідності зі ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його не виконання або неналежне виконання. У відповідності зі ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, в тому числі оплата неустойки та відшкодування збитків. Згідно з положеннями ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до вимог ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно з положеннями ч.2 статті 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Відповідно до ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання не допускається, якщо інше не встановлено законом чи договором. Статтею 526 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору, вимог кодексу, актів законодавства, а при відсутності таких вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно зі ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до частини першої статті 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку; поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником. 20.09.2007 року між Публічним акціонерним товариством Комерційний банк "ПриватБанк" та [PERSON] , був укладений кредитний договір K2F4AU01730025, згідно якого банк надав, а відповідач отримав кредит в сумі 15515 доларів США 56 центів на термін до 19.09.2014 року. Позичальник за даним договором взяв на себе зобов`язання повернути кредит та відсотки за користування кредитом. Одночасно з цим позичальник брав на себе зобов`язання своєчасно сплачувати відсотки за користування кредитом, та повертати сам кредит. В забезпечення виконання зобов`язання між ПАТ КБ "ПриватБанк" та [PERSON] , 19.09.2007 року було укладено договір поруки, відповідно до якого відповідач поручається за виконання позичальником обов`язків за основним договором. В забезпечення виконання зобов`язання між ПАТ КБ "ПриватБанк" та [PERSON] , 19.09.2007 року було укладено договір поруки, відповідно до якого відповідач поручається за виконання позичальником обов`язків за основним договором. Відповідно до ст. 554 ЦК України, у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Суд вважає обґрунтованим позов Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк», оскільки даний позов відповідає вимогам ст. 1054 ЦК України . Факт укладення договору, та отриманням відповідачем кредиту підтверджується самим кредитним договором K2F4AU01730025 від 19.09.2014 року, який укладений відповідно до ст. 1055 ЦК України. Факт не виконання відповідачами своїх зобов`язань у повному обсягу, а саме не повернення заборгованості по кредиту в сумі 42507 доларів США, 36 центів підтверджується наданим позивачем розрахунком. Факт укладення договорів поруки підтверджується самими договорами поруки від 19.09.2007 року, який укладений відповідно до ст. 1055 ЦК України. Тому суд вважає, вимоги позивача доведеними і такими, що підлягають задоволенню, а тому з відповідачів повинно бути стягнуто солідарно саме суму заборгованості за кредитним договором в сумі 42507 доларів США, 36 центів, що еквівалентно 1055032 грн., 68 коп., з яких загальна заборгованість за кредитом в сумі 13075 доларів США, 94 центів, заборгованість по відсоткам 6818 доларів США, 83 центів, заборгованість по комісії 1924 доларів 40 центів, заборгованість по пені 20688 доларів США, 19 центів що є заборгованістю станом на 03.03.2015 року, оскільки договір до цього часу не розірваний і позивачем правомірно нараховано штрафні санкції та відсотки. Правомірними суд визнає і вимоги позивача про стягнення прапорційно з відповідачів суму сплаченого судового збору, оскільки вона підтверджена відповідною квитанцією. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони, пропорційно задоволених позовних вимог. Позивачем при подачі позову сплачено судовий збір у розмірі 3 654,00 грн., а тому з відповідачів [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] на користь позивача підлягають стягненню судові витрати по оплаті судового збору у загальному розмірі 3 654,00 грн. в рівних частках по 1 218,00 грн. з кожного. На підставі викладеного та

Outcome: approved