Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-17 00:00:00

17.11.2016 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Кредитні ініціативи" звернулося в суд з позовом до [PERSON] та [PERSON] про стягнення заборгованості. Позовні вимоги мотивовані тим, що між ЗАТ Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк та [PERSON] був укладений кредитний договір №31/8-08 від 25.03.2008 року, відповідно до умов якого [PERSON] отримав кредит в сумі 454500 гривень, які зобов`язувався повернути в строк та на умовах що передбачені цим договором. В забезпечення виконання зобов`язань по даному договору, 25.03.2008 року між ЗАТ Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк та [PERSON], було укладено договір поруки №121/12-08, за умовами якого, [PERSON], як поручитель, поручається за виконання [PERSON] обов`язків, що виникли на підставі основного договору, або можуть виникнути на підставі цього договору в майбутньому, та несе з боржником солідарну відповідальність за невиконання умов кредитного договору. ПАТ Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк виступає правонаступником ЗАТ Акціонерного комерційного промислово-інвестиційного банку. В подальшому, первинним кредитором було відступлено право вимоги на підставі Договору відступлення прав вимоги від 17.12.2012 року, що був укладений між ТОВ "Кредитні ініціативи" та ПАТ Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк. [PERSON] неналежно виконує свої зобов`язання, що виникають з умов договору про іпотечний кредит, в результаті чого станом на 26.10.2016 року має прострочену заборгованість за кредитом 55550,00 грн., по відсотках - 324117,84 грн. Тому просили суд винести рішення, яким стягнути з відповідачів, вищевказану заборгованість за договором про іпотечний кредит, та судові витрати по справі. Представник позивача в судове засідання не з`явився, надіслав суду заяву, в якій просить дану справу розглянути у його відсутності, позовні вимоги підтримує. Відповідачі [PERSON] та [PERSON], будучи належним чином повідомленими про час та місце розгляду справи, шляхом публікації оголошення в газеті «Урядовий курєр» (№5 (5874) від 12.01.2017 року), в судове засідання не з`явилися. Про причину своєї неявки суд не повідомили. Заперечень на позов не подавали, а тому суд прийняв рішення про заочний розгляд відповідно до ст.ст. 224, 225 ЦПК України, оскільки позивач та його представник проти такого порядку не заперечував. У відповідності до положень ст.ст.10, 11, 58, 60 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які брали участь у розгляді справи, а кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір, а саме доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. У відповідності до положень частин 1-2 статті 59 ЦПК України суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності (стаття 212 ЦПК України). Суд, вивчивши матеріали справи, дослідивши наявні в справі докази, прийшов до наступного висновку. Згідно ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. У відповідності до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Судом встановлено, що між ЗАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» (правонаступником якого є ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк») та [PERSON], був укладений кредитний договір №31/8-08 від 25.03.2008 року (а.с.6-8), за яким банк надав відповідачу кредит в сумі 454500 гривень із зобов'язанням повернути ці кошти і проценти за користування ними в строк не пізніше 24.03.2011 року та на умовах зі сплатою 12,5% річних за користування кредитом, передбачених кредитним договором. Відповідно до п.8 договору про внесення змін №1 від 09.04.2008 року до кредитного договору №31/8-08 від 25.03.2008 року пункт 6.5 кредитного договору викладено в іншій редакції, а саме у випадку порушення позичальником строку погашення одержаного ним кредиту, він сплачує проценти в розмірі 16,5 відсотків річних за кредитом, наданим в іноземній валюті долари США, у розмірі 22,0 відсотків річних за кредитом, наданим в валюті гривні від простроченої суми згідно ч.2 ст.625 ЦК України. В забезпечення виконання зобов`язань по даному кредитному договору, 25.03.2008 року між ЗАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» (правонаступником якого є ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк») та [PERSON], було укладено договір поруки №121/12-08 (а.с.14), за умовами якого, [PERSON], як поручитель, поручається за виконання [PERSON] обов`язків, що виникли на підставі Основного договору, або можуть виникнути на підставі цього договору в майбутньому, та несе з боржником солідарну відповідальність за невиконання умов кредитного договору. 17.12.2012 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "Кредитні ініціативи" та Публічним акціонерним товариством "Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк" було укладено Договір відступлення прав вимоги (а.с.16-26), відповідно до умов якого ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» відступило ТОВ "Кредитні ініціативи" права вимоги до кредитних договорів укладених між ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» та фізичними особами. Відповідно до ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Отже, відповідно до договору про відступлення права вимоги та чинного законодавства покупець в особі ТОВ "Кредитні ініціативи" набув усі права вимоги по відступленим кредитним договорам, включаючи сплату суми основного боргу, відсотків, комісій, нарахованих штрафних санкцій, в тому числі і по кредитному договору та договору поруки, укладених між ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» та відповідачами. Відповідно до ст. 1049 ЦК України, позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. До кредитних відносин застосовуються положення, що регулюють відносини позики (ст. ч.2 ст. 1054 ЦК). З матеріалів справи, досліджених у ході судового розгляду, вбачається, що відповідач [PERSON], взяті на себе зобов'язання, що виникають з умов кредитного договору, не виконував, внаслідок чого за договором про іпотечний кредит №31/8-08 від 25.03.2008 року виникла прострочена заборгованість за кредитом. Станом на 26.10.2016 року [PERSON] має прострочену заборгованість за кредитом 55550,00 грн., по відсотках 324117,84 грн.. Відповідно до ст.525 ЦПК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається. Таким чином, судом достовірно встановлено, що відповідачем [PERSON] порушено умови кредитного договору, зокрема відповідач прострочив свої зобовязання по поверненню кредиту, порушив графік погашення заборгованості за кредитом. Отже, на думку суду, має місце невчасне виконання зобовязання відповідачем [PERSON]. Частиною першою статті 553 ЦК України встановлено, що поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобовязання боржником. У разі порушення боржником зобовязання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки (частини перша, друга статті 554 ЦК України). За змістом частини четвертої стаття 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобовязання не предявить вимоги до поручителя. Порука це строкове зобовязання і незалежно від установлення строку її дії договором чи законом сплив цього строку припиняє субєктивне право кредитора. Відповідно до частини першої статті 251 ЦК України строком є певний період у часі, зі спливом якого пов'язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами (частина перша статті 252 ЦК України). Разом з тим з настанням певної події, яка має юридичне значення, законодавець пов'язує термін, що визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати (статті 251, 252 ЦК України). Таким чином, умови договору поруки про його дію до повного припинення зобовязань боржника не означають, що цим договором установлено строк припинення поруки в розумінні статті 251 ЦК України, тому в цьому випадку підлягають застосуванню норми частини четвертої статті 559 цього Кодексу. Судами встановлено, що [PERSON] зобовязався перед банком повернути суму кредиту з процентами до 24 березня 2011 року, сплачуючи її частинами (щомісячними платежами) згідно з графіком платежів. Отже, разом із установленням строку дії кредитного договору сторони встановили й строки виконання боржником окремих зобовязань (внесення щомісячних платежів), що входять до змісту зобовязання, яке виникло на основі договору. Строк виконання боржником кожного щомісячного зобовязання згідно з частиною третьою стаття 254 ЦК України спливає у відповідне число останнього місяця строку. Судами встановлено, що чергові платежі боржник повинен був здійснювати не пізніше 25 числа кожного місяця, а останній платіж боржник повинен був здійснити не пізніше 24 березня 2011 року, тому з часу несплати кожного з платежів відповідно до статті 261 ЦК України починається перебіг позовної давності для вимог до боржника та обрахування встановленого частиною четвертою статті 559 ЦК України шестимісячного строку для предявлення вимог до поручителя щодо щомісячних платежів. Отже, останній строк виконання основного зобовязання сторони кредитного договору визначили 24 березня 2011 року, тому саме з цієї дати рахується початок шестимісячного строку дії поруки. У разі предявлення банком вимог до поручителя більше ніж через шість місяців після настання строку для виконання відповідної частини основного зобовязання в силу положень частини четвертої статті 559 ЦК України порука припиняється в частині певних щомісячних зобовязань щодо повернення грошових коштів поза межами цього строку. Відповідно до п.3 договору поруки №121/12-08 від 25.03.2008 року у випадку невиконання зобовязань позичальником у строки, визначені кредитним договором, кредитор має право звернутися з письмовою вимогою протягом 30 днів на адресу поручителя. Відповідно до п.2.3 кредитного договору №31/8-08 від 25.03.2008 року кінцевий термін повернення кредиту та відсотків за ним встановлений не пізніше 24.03.2011 року. Таким чином, умови договору поруки про його дію до повного припинення всіх зобовязань боржника не свідчать про те, що договором установлено строк припинення поруки в розумінні ст. 251, ч. 4 ст. 559 ЦК України, тому в цьому разі підлягають застосуванню норми ч. 4 ст. 559 ЦК України про те, що порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобовязання не предявить вимоги до поручителя. Судом встановлено, що договором поруки не визначено строк, після закінчення якого порука припиняється, оскільки пунктом 1.3 договору поруки №121/12-08 від 25.03.2008 року установлено, що він діє до повного погашення зобовязань боржника за основним договором, відтак порука вважається припиненою на підставі ч.4 ст.559 ЦК України. Аналогічна правова позиція була висловлена Верховним Судом України в постанові від 23 грудня 2015 року у справі №6-436цс15. Виходячи з вищенаведеного, суд приходить до висновку, що підстав для солідарного стягнення з [PERSON] та [PERSON] заборгованості за договором кредиту в розмірі 379667,84 грн., а також понесені позивачем судові витрати в сумі 5695,02 грн., в частині стягнення з [PERSON] солідарно заборгованості немає, так як банк не звернувся з вимогою до поручителя протягом шести місяців з моменту настання строку погашення чергового платежу за основним зобов'язанням. В частині стягнення з відповідача [PERSON] суми заборгованості позов слід задовольнити. Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Виходячи з наведеного, враховуючи положення ст. ст. 79, 80 ЦПК України та приймаючи до уваги те, що у звязку із розглядом справи в суді позивач, поніс судові витрати, а саме, сплатив судовий збір у розмірі 5695,02 грн., суд стягує вищенаведені витрати у повному обсязі з відповідача [PERSON] на користь позивача. На підставі наведеного,

Outcome: partial