Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-08 00:00:00

21.06.2007 року представник позивача [PERSON] [PERSON] звернувся до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Житомирбджолоінвест", Товариства з обмеженою відповідальністю "Центр алюмінієвого будівництва", приватного підприємства «Іглс», [PERSON] , в якому просив визнати недійсними наступні правочини: -договір купівлі-продажу від 24.11.2006 року, укладений між ТОВ "Центр алюмінієвого будівництва" та ПП "ІГЛС" посвідчений приватним нотаріусом Слюсарем В.В.; - договір купівлі-продажу від 01.12.2006 року, укладений між ПП "ІГЛС" та [PERSON] , посвідченим приватним нотаріусом Ковалевським А.В.; - договір купівлі-продажу від 01.02.2007 року, укладений між ТОВ "Центр алюмінієвого будівництва" та ПП "ІГЛС", посвідчений приватним нотаріусом Ковалевським А.В.; - договір купівлі-продажу від 21.03.2007 року, укладений між ПП "ІГЛС" та [PERSON] , посвідченим приватним нотаріусом Ковалевським А.В. Застосувати наслідки, передбачені ст. 216 ЦК України та повернути сторони в первісний стан, вжити заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на адміністративно-виробничу будівлю, склад, гараж, які знаходяться за адресою: [ADDRESS] , що належать [PERSON] . Позов обґрунтовано тим, що [PERSON] була членом Колективного сільськогосподарського підприємства «Житомирбджолопром». Розмір належного [PERSON] паю становить 12,25% вартості пайового фонду. 04.08.2006 року відбулись загальні збори учасників ТОВ «Житомирбджолоінвест», на яких були безпідставно виключені всі пайовики товариства, у тому числі [PERSON] , та включені сторонні особи. На вказані загальні збори не було запрошено жодного з пайовиків-засновників. Позивачці стало відомо, що особи, повноваження яких є спірними, прийняли рішення про передачу майна, що є в тому числі власністю позивачки, як внесок до статутного ТОВ «Центр алюмінієвого будівництва». За даним правочином до статутного фонду було передано наступне майно: адміністративно-виробнича будівля площею 769, 7 кв.м., вартістю 99 231 грн. 00 коп.; склад, площею 563,8 кв.м., вартістю 14823 грн. 00 коп., гараж, площею 358,2 кв.м., вартістю 6966 грн. 00 коп. Вказане підтверджується протоколом № 5 від 03 жовтня 2007 року загальних зборів ТОВ «Житомирбджолоінвест» та актом прийому-передачі майна від 03 жовтня 2007 року. Даний правочин вчинений без дотримання форми, а саме не посвідчений нотаріально, а тому є нікчемним. 24.11.2006 року ТОВ «Центр алюмінієвого будівництва» здійснило відчуження частини майна, що було передано в статутний фонд за нікчемним правочином ПП «Іглс». Згідно договору купівлі-продажу від 24.11.2006 року, який посвідченого приватним нотаріусом Слюсарем В.В., було продане наступне майно: склад площею 563,8 кв.м., гараж площею 358,2 кв.м. 01.12.2006 року ПП «Іглс» здійснило відчуження складу та гаражу [PERSON] за договором, посвідченим приватним нотаріусом Ковалевським А.В. 01.02.2007 року ТОВ «Центр алюмінієвого будівництва» здійснило відчуження залишку майна, що було передано в статутний фонд за нікчемним на думку позивача правочином, ПП «Іглс» згідно договору купівлі-продажу від 24.11.2006 року, посвідченого приватним нотаріусом Ковалевським А.В. та була продана адміністративно-виробнича будівля площею 769,7 кв.м. 21.03.2007 року ПП «Іглс» здійснило відчуження адміністративно-виробничої будівлі [PERSON] за договором, посвідченим приватним нотаріусом Ковалевським А.В. Позивач вважала, що укладені угоди були укладені в наслідок зловмисної домовленості представника однієї сторони з другою та мають ознаки фіктивності. Ухвалою Богунського районного суду м. Житомира від 28.02.2008 року заяву про забезпечення позову задоволено частково, заборонено відчуження в будь-який спосіб нерухомого майна, а саме - адміністративно-виробничої будівлі, складу та гаражу, розташованих у [ADDRESS] , яке належать [PERSON] . (том 1 а.с. 241-242) 14.10.2011 року до суду надійшла заява представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Бім-Буд» Мацко М.А. про залучення товариства до участі у справі у якості третьої особи. Заява обґрунтована тим, що майно, на яке накладено арешт ухвалою Богунського районного суду м. Житомира від 28.02.2008 року, належить на праві приватної власності ТОВ «Бім-Буд». (том 2 а.с. 72-73). 27.03.2012 року протокольною ухвалою Богунського районного суду м. Житомира залучено до участі у справі у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог ТОВ «Бім-Буд», а також у зв`язку зі смертю [PERSON] здійснено заміну позивача її правонаступником [PERSON] (том 2 а.с. 164-166) 28.11.2013 року представник позивача [PERSON] [PERSON] подав до суду заяву про забезпечення позову шляхом заборони комісії з припинення (ліквідатору) Приватного підприємства «Іглс» здійснювати ліквідацію підприємства та заборонити реєстраційній службі Новоград-Волинського міськрайонного управління юстиції (в особі державного реєстратора), адреса: 11700, м. Новоград-Волинський, вул. Замкова, 3/6, вносити запис до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб підприємців про реєстрацію припинення юридичної особи Приватного підприємства "ІГЛС", 11701, м. Новоград-Волинський, вул. Шевченка, 8, Житомирської області, код ЄДРПОУ 30928194, в результаті його ліквідації, реорганізації, оскільки існує загроза, що відповідач ПП «Іглс» буде ліквідоване і виключене як юридична особа з ЄДРПОУ, що ускладнить правильний і об`єктивний розгляд справи. (том 3 а.с. 107-108) Ухвалою Богунського районного суду м. Житомира від 29.11.2013 року заяву представника позивача [PERSON] [PERSON] про забезпечення позову задоволено, заборонено комісії з припинення (ліквідатору) Приватного підприємства «Іглс» здійснювати ліквідацію підприємства та заборонено реєстраційній службі Новоград-Волинського міськрайонного управління юстиції (в особі державного реєстратора), адреса: 11700, м. Новоград-Волинський, вул. Замкова, 3/6, вносити запис до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб підприємців про реєстрацію припинення юридичної особи Приватного підприємства "ІГЛС", 11701, м. Новоград-Волинський, вул. Шевченка, 8, Житомирської області, код ЄДРПОУ- 30928194, в результаті його ліквідації, реорганізації. (том 3 а.с. 113-114) 26.06.2014 року представником [PERSON] [PERSON] подано до суду заяву про вступ у справу у якості третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги, у якій заявник просить визнати недійсними наступні правочини: -договір купівлі-продажу від 24.11.2006 року, укладений між ТОВ "Центр алюмінієвого будівництва" та ПП "ІГЛС", посвідчений приватним нотаріусом Слюсарем В.В.; -договір купівлі-продажу від 01.12.2006 року, укладений між ПП "ІГЛС" та [PERSON] , посвідченим приватним нотаріусом Ковалевським А.В.; -договір купівлі-продажу від 01.02.2007 року, укладений між ТОВ "Центр алюмінієвого будівництва" та ПП "ІГЛС", посвідчений приватним нотаріусом Ковалевським А.В.; -договір купівлі-продажу від 21.03.2007 року, укладений між ПП "ІГЛС" та [PERSON] , посвідченим приватним нотаріусом Ковалевським А.В. Застосувати наслідки передбачені ст. 216 ЦК України та повернути сторони в первісний стан. Заява обґрунтована тим, що [PERSON] була членом КСП «Житомирбджолопром», правонаступником якого є ТОВ «Житомирбджолоінвест». В результаті незаконних дій відповідачів та інших осіб, вона була позбавлена права на управління КСП та його майном, а також втратила право часткової власності на майно КСП через його відчуження не уповноваженими на це особами в результаті укладення договорів купівлі-продажу, які оспорюються даним позовом. Заявник посилається на те, що 04.08.2006 року були проведені загальні збори членів підприємства, а не загальні збори працюючих членів підприємства, що суперечить положенням п. 9.2 Статуту підприємства. На цих зборах були прийняті рішення, зокрема, про виключення з підприємства членів [PERSON] та інших, про прийняття членами підприємства [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , були задоволені заяви про вихід з складу 18 членів підприємства та передачу їх часток статутного фонду, був визначений розмір статутного фонду підприємства і розподілені його частки; були затверджені зміни до статуту підприємства. Проведені 04.08.2006 року збори та прийняті на ньому рішення на думку [PERSON] є недійсними, у силу положень. п. 9.4. Статуту підприємства, так як правління підприємства рішення про скликання загальних зборів не приймало та зборів не скликало, про проведення зборів [PERSON] не сповіщалась, тому участі в зборах не прийняла. Третя особа з самостійними вимогами зазначає, що на загальних зборах членів КСП жодний з його членів присутнім не був та з 23 членів підприємства - 18 членів за їх дорученнями представляла [PERSON] , хоча можливість такого представництва на загальних зборах Статутом підприємства та ЗУ «Про\~колективне сільськогосподарське\~підприємство» не передбачена. Довірена особа [PERSON] , яка на загальних зборах проголосувала за вихід з членів КСП осіб, яких вона представляла та за прийняття її, [PERSON] та [PERSON] новими членами КСП, діяла в своїх інтересах та інтересах інших осіб, у зв`язку з чим вчинені [PERSON] правочини є нікчемними. У порушення п. 4.2. та п. 9.3. Статуту підприємства правління КСП не приймало рішень про виключення, вихід з членів підприємства та про прийняття нових членів підприємства. На думку [PERSON] дії колишніх членів КСП щодо розпорядження своїм паєм шляхом його передання [PERSON] і [PERSON] до виходу з членів КСП є незаконними та нікчемними, оскільки при проведенні зборів допущено порушення ч. 3\~ст. 166 ЦК України, відповідно до якої член кооперативу, яким є КСП, має право передати свій пай іншому члену кооперативу, а передання паю особі, яка не є членом кооперативу, допускається лише за згодою кооперативу. У період з 14.08.2006 року по 08.11.2006 року відбувалися загальні збори засновників підприємства, на яких було прийняті рішення про призначення директора підприємства та про зміну складу членів підприємства, зміну юридичної адреси підприємства та перетворення підприємства у товариство з обмеженою відповідальністю. 16 жовтня 2007 року учасниками товариства прийняте рішення про ліквідацію товариства. На даний час товариство, згідно до запису в ЄДРПОУ, перебуває в стані припинення. Загальні збори від 08.08.2006 року, від 14.08.2006 року, від 02.10.2006 року, від 16.10.2006 року, від 08.11.2006 року та рішення, які на них прийняті, на думку [PERSON] є недійсними, оскільки проведені та прийняті особами, які не мали права проводити оспорюванні збори та приймати оспорювання рішення оскільки ці особи набули членства підприємства в незаконний спосіб. Третя особа з самостійними вимогами зазначає, що 03 жовтня 2006 року на загальних зборах засновників КСП «Житомирбджолопром» в складі [PERSON] та [PERSON] прийнято рішення про передачу адміністративно-виробничої будівлі, складу, гаражу в статутний фонд ТОВ «Центр алюмінієвого будівництва» та директор КСП [PERSON] передав дане майно ТОВ «Центр алюмінієвого будівництва» в особі директора [PERSON] ., який є засновником КСП і одночасно засновником ТОВ «Центр алюмінієвого будівництва». Також засновниками цього товариства є [PERSON] та АТ «Житомирцукор», директором якого є [PERSON] . У подальшому ТОВ "Центр алюмінієвого будівництва" здійснило відчуження частини майна, що було передано в статутний фонд за нікчемним правочином, ПП "Іглс" згідно договору купівлі продажу від 24.11.2006 року, а саме склад і гараж. Договір купівлі продажу від ПП «Іглс» укладався його директором [PERSON] , який одночасно є його засновником, а від ТОВ «Центр алюмінієвого будівництва» його директором [PERSON] 01.12. 2006 року ПП «Іглс», в особі директора Пащенка М [PERSON] , продало склад і гараж [PERSON] , який з 05.12.2011 року став керівником ТОВ «Центр алюмінієвого будівництва», що підтверджується витягом з ЄДРПОУ. ТОВ "Центр алюмінієвого будівництва" 01 лютого 2007 року здійснило продаж лишку майна, що було передано в статутний фонд за нікчемним правочином, ПП "Іглс" адміністративно-виробничу будівлю. Договір укладено відповідно [PERSON] та [PERSON] ПП «Іглс» 21 березня 2007 року, в особі директора [PERSON] , продало [PERSON] адміністративно-виробничу будівлю. Вказані договори укладені з порушеннями ч. 1 ст. 228 та ч. 1 ст. 232 ЦК України. Також, відповідач [PERSON] , під час дії ухвали Богунського районного суду про заборону відчуження спірного майна від 02 липня 2007 року в даній справі здійснив його відчуження на користь ТОВ «Бім Буд» та в подальшому уклав ряд договорів про відчуження спірного майна. Рішенням № 1 від 05 грудня 2007 року [PERSON] створив ТОВ «Бім-Буд» і передав спірне майно цьому товариству. Директор товариства виступив майновим поручителем [PERSON] перед [PERSON] в забезпечення позики. 13.01.2010 року між [PERSON] та [PERSON] укладено договір позики. Також, 13.01.2010 року між [PERSON] та ТОВ «Бім Буд» укладено договір поруки та договір іпотеки щодо спірного майна. В цей же день укладено договір між [PERSON] та ТОВ «Бім Буд» про задоволення вимог іпотекодержателя, за яким спірне майно передається у власність [PERSON] . Отже, [PERSON] вказує, що шляхом укладання ряду договорів спірне майно незаконно вибуло з власності КСП «Житомирбджолопром». (том 4 а.с. 25-37). 13.01.2015 року [PERSON] подав до суду заяву про збільшення та уточнення позовних вимог, у якій просив визнати недійсними наступні правочини: - про передачу 03 жовтня 2007 року Колективним сільськогосподарським підприємством «Житомирбджолопром» адміністративно - виробничої будівлі, складу і гаражу, що в [ADDRESS] , до статутного фонду ТОВ «Центр алюмінієвого будівництва»; - договір купівлі-продажу від 24.11.2006 року, укладений між ТОВ "Центр алюмінієвого будівництва" та ПП "Іглс", посвідчений приватним нотаріусом Слюсарем В.В.; - договір купівлі-продажу від 01.12.2006 року, укладений між ПП "Іглс" та [PERSON] , посвідченим приватним нотаріусом Ковалевським А.В.; - договір купівлі-продажу від 01.02.2007 року, укладений між ТОВ "Центр алюмінієвого будівництва" та ПП "Іглс", посвідчений приватним нотаріусом Ковалевським А.В., договір купівлі-продажу від 21.03.2007 року, укладений між ПП "Іглс" та [PERSON] , посвідченим приватним нотаріусом Ковалевським А.В. Застосувати наслідки, передбачені ст. 216 ЦК України та повернути сторони в первісний стан. Заява обґрунтована тим, що [PERSON] є спадкоємцем майна померлої матері [PERSON] , яка була членом КСП «Житомирбджолопром» та мала право на частку (пай) вказаного підприємства. Рішення загальних зборів членів КСП «Житомирбджолопром» від 04.08.2006р., 08.08.2006р., 14.08.2006р., 03.10.2006р., 16.10.2006р., 08.11.2006 року, на яких вирішувалися питання про передачу майна ТОВ «Центр алюмінієвого будівництва», виключення з членів підприємства, звільнення директора, про зміну юридичної адреси підприємства, про включення до складу членів підприємства, про припинення товариства шляхом його ліквідації, про включення до складу членів підприємства, а також оспорюванні договори купівлі-продажу є незаконними з підстав, викладених представником [PERSON] у заяві про її вступ до участі у справі у якості третьої особи із самостійними вимогами. Крім того, в результаті незаконного захоплення прав на управління КСП і ТОВ «Житомирбджолоінвест» було прийняте рішення про передачу майна, що підлягає спадкуванню [PERSON] як внесок до статутного фонду ТОВ «Центр алюмінієвого будівництва». За даним правочином до статутного фонду було передано наступне майно: адміністративно-виробнича будівля площею 769,7 кв.м., вартістю 99 231 грн. 00 коп.; склад площею 563,8 кв.м., вартістю 14823 грн. 00 коп., гараж площею 358,2 кв.м., вартістю 6966 грн. 00 коп. Вказаний правочин вчинений без дотримання форми, а саме не посвідчений нотаріально, а тому є нікчемним. Незаконне відчуження майна КСП «Житомирбджолопром» позбавляє [PERSON] права на спадкування належної його померлій матері [PERSON] частки майна КСП. (том 4 а.с. 168-178) Протокольними ухвалами Богунського районного суду м. Житомира від 21.01.2015 року прийнято заяву [PERSON] про вступ у справу у якості третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги та заяву [PERSON] про збільшення та уточнення позовних вимог. (том 4 а.с. 200-202) Ухвалою Богунського районного суду м. Житомира від 08.02.2016 року провадження по справі за позовами [PERSON] та третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору [PERSON] до ТОВ Житомирбджолоінвест, ТзОВ Центр Алюмінієвого Будівництва, ПП ІГЛС, [PERSON] , третя особа ТОВ Бім-Буд про визнання правочинів недійсними, в частині вимог до Приватного підприємства ІГЛС, закрито. (том 5 а.с. 249) Провадження у справі неодноразово зупинялося, а саме ухвалою суду від 27.10.2008 року (том 2 а.с. 52) та ухвалою суду від 18.10.2011 року відновлено провадження у справі (том 2 а.с. 97); ухвалою суду від 27.08.2012 року зупинено провадження у справі (том 2 а.с. 204) та ухвалою Апеляційного суду Житомирської області від 04.12.2012 року скасовано ухвалу суду про зупинення провадження від 27.08.2012 року, справу направлено для продовження розгляду (виділенні матеріали); ухвалою суду від 14.08.2013 року зупинено провадження у справі (том 3 а.с. 39) та ухвалою Апеляційного суду Житомирської області від 24.09.2013 року скасовано ухвалу суду про зупинення провадження від 14.08.2013 року, справу направлено для продовження розгляду (том 3 а.с. 83-84); ухвалою суду від 15.07.2015 року зупинено провадження у справі (том 5 а.с. 68-69) та ухвалою Апеляційного суду Житомирської області від 08.09.2015 року скасовано ухвалу суду про зупинення провадження від 15.07.2015 року, справу направлено для продовження розгляду (том 5 а.с. 118-119). 10.12.2018 року суддею Богунського районного суду м. Житомира Чішман Л.М. прийнято до свого провадження справу за позовом [PERSON] до Товариства з обмеженою відповідальністю "Житомирбджолоінвест", Товариства з обмеженою відповідальністю "Центр алюмінієвого будівництва", [PERSON] , третя особа: Товариства з обмеженою відповідальністю "Бім-Буд", третя особа із самостійними вимогами: [PERSON] ,\~ про визнання правочину недійсним. (том 6 а.с. 182) Протокольною ухвалою суду від 12.04.2019 року закінчено підготовче судове засідання, справу призначено до судового розгляду. (т. 6 а.с. 204-205) Представник позивача [PERSON] за його участі в судових засіданнях позовні вимоги підтримував, просив задовольнити. В судове засідання 09.07.2020 року позивач не з"явився про день та час розгляду справи повідомлявся належним чином. Представники відповідачів ТОВ "Житомирбджолоінвест", ТОВ "Центр алюмінієвого будівництва", [PERSON] та його представник, третя особя із самостійними вимогами [PERSON] та її представник в судове засідання не з"явились про день, час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином. Представник третьої особи ТОВ "Бім-Буд" за його участі в у судовому засіданні просив відмовити в задоволенні позову. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. \~ Судом\~встановлено,\~що 04.08.2006\~року на\~загальних зборах\~членів КСП,\~протокол №\~1,\~прийнято рішення\~про виключення\~з членів\~КСП [PERSON] ,\~що не\~заперечувалось сторонами,\~однак вказаний\~документ до\~матеріалів справи\~не наданий\~жодним з\~учасників справи,\~як і\~не ставилось\~питання про\~його витребовування\~в зв"язку\~з неможливість\~отримання.\~ Закон України «Про колективне сільськогосподарське підприємство» від 14 лютого 1992 року № 2114-XII (далі Закон), який був чинним на час виникнення спірних правовідносин визначає правові, економічні, соціальні та організаційні умови діяльності колективного сільськогосподарського підприємства. Він спрямований на забезпечення повної самостійності зазначеного підприємства, реалізацію його можливостей як суб`єкта господарювання, визначає його права і обов`язки у здійсненні господарської діяльності. Відповідно до ст. 7 Закону майно колективного підприємства належить його членам на праві спільної часткової власності. Згідно ст. 9 Закону пай є власністю члена підприємства. Право розпоряджатися своїм паєм за власним розсудом член підприємства набуває після припинення членства в підприємстві. У разі виходу з підприємства його члени мають право на пай натурою, грішми або цінними паперами відповідно до розміру та структури пайового фонду або в іншій, за згодою сторін, формі. Судом встановлено, що згідно п.1.1 та 1.3. статуту КСП "Житомирбджолопром" (далі - Статут) останнє є добровільним об`єднанням громадян для спільного виробництва сільськогосподарської та іншої продукції і діє на засадах підприємництва і самоврядування та здійснює свою діяльність у відповідності із законами України «Про колективне сільськогосподарське підприємство», «Про власність», «Про підприємництво» та іншими законами держави щодо господарської діяльності та Статутом підприємства. (т. 1 а.с. 7-24). Згідно списку засновників-пайовиків КСП "Житомирбджолопром" від 12.07.2006 року, їх кількість становила 23 особи, а саме: працюючі - [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] ; не працюючі: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] (т. 1 а.с. 39-40). За пунктом 9.2 статуту КСП "Житомирбджолопром" вищим органом управління підприємством є загальні збори працюючих членів підприємства. У період між зборами підприємства управляє правління підприємства. (т. 1 а.с. 19) Частиною другою статті 8 Закону України "Про колективне сільськогосподарське підприємство" від 14 лютого 1992 року № 2114-XII, встановлено, що право колективної власності здійснюють загальні збори членів підприємства, збори уповноважених або створений ними орган управління підприємства, якому передано окремі функції по господарському управлінню колективним майном. Відповідно до статті 23 вказаного Закону № 2114-XII вищим органом самоврядування у підприємстві є загальні збори його членів або збори уповноважених. Загальні збори (збори уповноважених) можуть вирішують інші важливі питання діяльності підприємства. Як зазначено у позові [PERSON] та в позовні заяві третьої особи з самостійними вимогами - [PERSON] та не заперечується сторонами у справі, 04 серпня 2006 року були проведені загальні збори учасників КСП "Житомирбджолопром", про що складено протокол №1. Збори відбулися за участі 18 засновників підприємства, які володіють 70,87% голосів від імені яких за дорученням діяла [PERSON] , а також за участю запрошених: [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] з приводу вирішення питань: про включення до складу учасників підприємства, про виключення та вихід зі складу учасників підприємства, про визначення розміру статутного фонду і перерозподіл його часток, про розгляд, прийняття та затвердження змін до статуту підприємства. Проте, позивач та третя особа з самостійними вимогами не долучили до матеріалів справи, а ні протокол №1 від 04.08.2006 року, а ні документи, які стали підставою для проведення зборів 04.08.2006 року, так само як і не надано доказів про те, що вказані збори та рішення прийняті на них, які оформлені протоколом№1 визнані недійсними та незаконними. Позивачем та третьою особою з самостійними вимогами не ставилось питання про витребовування вказаних доказів в зв"язку з неможливістю отримання власне. Суду не надано доказів, які спростували б повноваження [PERSON] , яка діяла від імені 18 членів підприємства . У 2013 році [PERSON] та [PERSON] звернулися до Корольовського районного суду м. Житомира із позовами до Товариства з обмеженою відповідальністю "Житомирбджолоінвест", відділу державної реєстрації виконкому Житомирської міської ради про визнання загальних зборів членів Колективного сільськогосподарського підприємства "Житомирбджолопром" від 04.08.2006 року, від 08.08.2006 року, від 14.08.2006 року, від 02.10.2006 року, від 16.10.2006 року, від 08.11.2006 року та рішень постановлених на них недійсними, визнання незаконним рішення загальних зборів учасників ТОВ "Житомирбджолоінвест" від 16.10.2007 року, зобов`язання відділу державної реєстрації виконкому Житомирської області внести запис до ЄДРПОУ про відміну запису щодо перетворення КСП "Житомирбджолопром" в ТОВ "Житомирбджолоінвест" та внести запис до ЄДРПОУ про відміну запису про припинення ТОВ "Житомирбджолоінвест". Рішенням Корольовського районного суду м. Житомира від 18.11.2016 року у задоволенні позовів [PERSON] та [PERSON] ( представником якої виступав [PERSON] ) відмовлено за безпідставністю. Вказаним рішенням суду встановлено, серед іншого, що доводи представника позивачів про те, що загальні збори членів КСП "Житомирбджолопром", які відбулися 04.08.2006 р. були проведені та прийняті особами, які набули членства підприємства в незаконний спосіб, в силу чого, на його думку, незаконними є рішення прийняті на зборах, - не знайшли свого підтвердження та спростовуються матеріалами справи, тому суд дійшов висновку, що правові підстави для визнання незаконними загальних зборів КСП "Житомирбджолопром", які відбулися 04.08.2006 р. та рішень прийнятих на ньому, відсутні. (т. 7 а.с. 175-178). Ухвалою Апеляційного суду Житомирської області від 16.09.2017 року рішення Корольовського районного суду м. Житомира від 18.11.2016 року залишено без змін, оскільки апеляційним судом встановлено, що рішення суду першої інстанції відповідає вимогам закону та встановленим обставинам справи, підстав для його зміни або скасування немає. (т. 7 а.с. 179-181) Постановою Верховного Суду від 07.11.2019 року Корольовського районного суду м. Житомира від 18.11.2016 року та ухвалу Апеляційного суду Житомирської області від 16.09.2017 року залишено без змін. Касаційним судом зазначено, що суд першої інстанції виконав вимоги статті 213 ЦПК України, у редакції, чинній на час розгляду справи, щодо законності та обґрунтованості рішення суду, повно і всебічно дослідив і оцінив докази та встановив обставини у справі. Апеляційний суд відповідно до вимог статті 303 ЦПК України, у редакції, чинній на час розгляду справи, перевірив законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції у межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у місцевому суді, та обґрунтовано залишив вказане рішення без змін. (т. 7 а.с. 182-189) Відповідно до ч. 4 ст. 82 Цивільного процесуального кодексу України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Таким чином позивач та третя особа посилаються на припущення щодо незаконності повноважень [PERSON] , а рішення суду не може грунтуватись на припущеннях. Згідно ч. 1 ст. 627 Цивільного кодексу України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Частиною першою статті 638 Цивільного кодексу України передбачено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Як вбачається з матеріалів справи, згідно протоколу № 5 від 03.10.2006 року відбулися загальні збори засновників Колективного сільськогосподарського підприємства «Житомирбджолопром», на яких було ухвалено рішення, зокрема, про передачу майна до статутного фонду ТОВ «Центр алюмінієвого будівництва», а саме адміністративно-виробничої будівлі, складу та гаражу, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . (том 1 а.с. 61) 03.10.2006 року складено акт приймання-передавання приміщень, згідно якого співзасновник КСП «Житомирбджолопром» в особі директора [PERSON] в якості внеску у статутний фонд ТзОВ «Центр алюмінієвого будівництва» передає, а ТзОВ «Центр алюмінієвого будівництва» в особі директора Пащенка Д.М. прийняв в статутний фонд товариства наступні приміщення: адміністративно-виробничу будівлю, склад та гараж, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . (том 1 а.с. 62) Позивач [PERSON] у позовній заяві посилається на те, до вказаного правочину про передачу нерухомого майна повинні застосовуватись положення ст. ст. 657, 715-716 Цивільного кодексу України, які регулюють відносини, що виникають з договорів купівлі-продажу та міни нерухомого майна, та вказує що договір є нікчемним, оскільки правочин укладено без дотримання встановленої ст. 220 Цивільного кодексу України форми, а саме правочини щодо нерухомого майна підлягають нотаріальному посвідченню. Суд таке посилання позивача вважає безпідставним виходячи з наступного. Частиною 1 ст. 86 Господарського кодексу України (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) встановлено, що вкладами учасників та засновників господарського товариства можуть бути будинки, споруди, обладнання та інші матеріальні цінності, цінні папери, права користування землею, водою та іншими природними ресурсами, будинками, спорудами, а також інші майнові права (включаючи майнові права на об`єкти інтелектуальної власності), кошти, в тому числі в іноземній валюті. Відповідно до ст. 13 Закону України «Про господарські товариства» вкладом до статутного (складеного) капіталу господарського товариства можуть бути гроші, цінні папери, інші речі або майнові чи інші відчужувані права, що мають грошову оцінку, якщо інше не встановлено законом. Грошова оцінка вкладу учасника господарського товариства здійснюється за згодою учасників товариства, а у випадках, встановлених законом, вона підлягає незалежній експертній перевірці. Аналогічна норма передбачена ч. 2 ст. 115 ЦК України. Майно до статутного капіталу передається за актом приймання-передачі. Складається такий акт у довільній формі, але у ньому повинні бути необхідні реквізити: найменування (П.І.Б) сторони, що передає і приймає, дата складання, найменування майна, що передається, його вартість. Частина 1 ст. 209 Цивільного кодексу України (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) правочин, який вчинений у письмовій формі, підлягає нотаріальному посвідченню лише у випадках, встановлених законом або домовленістю сторін. Отже, чинне на момент здійснення спірного правочину законодавство не передбачало для правочину про передачу нерухомого майна в якості внеску у статутний фонд підприємства обов`язкової нотаріальної форми. Посилаючись на те, що рішення Колективного сільськогосподарського підприємства «Житомирбджолопром», яке оформлене протоколом № 5 від 03.10.2006 року про передачу майна до статутного фонду ТОВ «Центр алюмінієвого будівництва», а саме адміністративно-виробничої будівлі, складу та гаражу, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , та акт приймання-передавання приміщень від 03.10.2006 року на думку позивача є нікчемним, [PERSON] просить також скасувати договори купівлі-продажу спірного майна, яка укладалися у подальшому. 24.11.2006 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "Центр алюмінієвого будівництва" та Приватним підприємством «Іглс» укладено договір купівлі продажу, який посвідчено приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Слюсарем В.В., за умовами якого ТОВ "Центр алюмінієвого будівництва" передало у власність (продало), а ПП «Іглс» прийняло у власність (купило) майновий комплекс, який розташований у [ADDRESS] , та складається з складу площею 358,2 кв.м. та гаражу площею 205,6 кв.м. (том 1 а.с. 41-45) 01.12.2006 року між ПП «Іглс» та [PERSON] укладено договір купівлі продажу, який посвідчено приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Ковалевським А.В., за умовами якого ПП «Іглс» передало у власність [PERSON] будівлі майнового комплексу, а саме склад площею 358,2 кв.м. та гараж площею 205,6 кв.м., які знаходяться за адресою: [ADDRESS] . (том 1 а.с. 46-49) 01.02.2007 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "Центр алюмінієвого будівництва" та Приватним підприємством «Іглс» укладено договір купівлі продажу приміщення, який посвідчено приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Ковалевсьим А.В., за умовами якого ТОВ "Центр алюмінієвого будівництва" передало у власність ПП «Іглс» приміщення адміністративно-виробничої будівлі, загальною площею 769,7 кв.м., яка знаходиться у [ADDRESS] . (том 1 а.с. 50-54) 21.03.2007 року між ПП «Іглс» та [PERSON] укладено договір купівлі продажу приміщення, Житомирського міського нотаріального округу Ковалевським А.В., згідно умов якого ПП «Іглс» передало у власність приміщення адміністративно-виробничої будівлі, загальною площею 769,7 кв.м., яке знаходиться у [ADDRESS] . (а.с. 55-57) З урахуванням того, що суд визнав безпідставним посилання [PERSON] на те, що рішення Колективного сільськогосподарського підприємства «Житомирбджолопром», яке оформлене протоколом № 5 від 03.10.2006 року та акт приймання-передавання приміщень від 03.10.2006 року є нікчемними, суд не вбачає підстав для скасування спірних договорів на цій підставі. В обгрунтування недійсності вказаних договорів позивач та третя особа з самостійними вимогами зазначають, що останні укладені без їх відома як пайовиків-засновників ТОВ «Житомирбджолоінвест», а укладені особами повноваження яких є спірними. Проте будь яких належних та допустимих доказів про те, якими документами підтверджуються чи спростовуються повноваження осіб, якими укладено договори суду не надано. Відповідно до ч. 3 ст. 238 Цивільного кодексу України, представник не може вчиняти правочин від імені особи, яку він представляє, у своїх інтересах або в інтересах іншої особи, представником якої він одночасно є, за винятком комерційного представництва, а також щодо інших осіб, встановлених законом. Відповідно до положень статей 1003, 1004 та 1006 Цивільного кодексу України у договорі доручення або у виданій на підставі договору довіреності чітко визначаються юридичні дії, які належить вчинити повіреному. Дії, які належить вчинити повіреному, мають бути правомірними, конкретними та здійсненними. До обов`язків повіреного відноситься: повідомлення довірителю на його вимогу всіх відомостей про хід виконання його доручення; після виконання доручення або в разі припинення договору доручення до його виконання повірений зобов`язаний негайно повернути довірителеві довіреність, строк якої не закінчився, і надати звіт про виконання доручення та виправдні документи, якщо це вимагається за умовами договору та характером доручення; негайно передати довірителеві все одержане у зв`язку з виконанням доручення. Стаття 203 Цивільного кодексу України (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) встановлює загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину. Так, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Відповідно до статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. У випадках, встановлених цим Кодексом, нікчемний правочин може бути визнаний судом дійсним. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. Позивачем та третьою особою що заявляє самостійні вимоги не надано суду доказів про те, що представник вчинив правочин від імені особи, яку він представляє, у своїх інтересах або в інтересах іншої особи, представником якої він є одночасно, за таких обставин вимоги про визнання правочину з цих підстав є такими що задоволенню не підлягають, крім того ні позивач, ні третя особа не були сторонами вказаних правочинів. Відповідно до ч. 1 ст. 232 Цивільного кодексу України, правочин, який вчинено внаслідок зловмисної домовленості представника однієї сторони з другою стороною, визнається судом недійсним. \~ \~ \~ \~ За змістом зазначеної норми закону необхідними ознаками правочину, вчиненого у результаті зловмисної домовленості представника однієї сторони з іншою є: 1) наявність умисного зговору між представником потерпілої сторони правочину і іншої сторони з метою отримання власної або обопільної вигоди; 2) виникнення негативних наслідків для довірителя та незгода його з такими наслідками; 3) вчинення представником дій в межах наданих йому повноважень. Верховний Суд України в пункті 22 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06 листопада 2009 року № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» зазначив, що для визнання правочину недійсним на підставі статті 232 ЦК України необхідним є встановлення умислу в діях представника: представник усвідомлює, що вчиняє правочин всупереч інтересам довірителя та бажає (або свідомо допускає) їх настання, а також наявність домовленості представника однієї сторони з іншою стороною і виникнення через це несприятливих наслідків для довірителя. При цьому не має значення, чи одержав учасник такої домовленості яку-небудь вигоду від здійснення правочину, чи правочин був вчинений з метою завдання шкоди довірителю. Відповідно до статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Жодного доказу, який би вказував на наявність зловмисної домовленості представника однієї сторони з другою стороною при вчиненні оспорюваних правочинів, наявність умисного зговору між представником потерпілої сторони правочину і іншої сторони з метою отримання власної або обопільної вигоди, виникнення негативних наслідків для довірителя та незгода його з такими наслідками та вчинення представником дій в межах наданих йому повноважень, тобто наявності обставин, які необхідні для встановлення недійсності правочину на підставі ч. 1 ст. 232 Цивільного кодексу України, до матеріалів справи не долучено. Крім того, згідно зі статтею 15 Цивільного кодексу України передбачено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа також має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Отже, зазначена норма визначає об`єктом захисту порушене, невизнане або оспорене право чи цивільний інтерес. Порушення права пов`язане з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. При оспоренні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, викликана поведінкою іншої особи. Таким чином, порушення, невизнання або оспорення суб`єктивного права є підставою для звернення особи за захистом свого права із застосуванням відповідного способу захисту. З урахуванням цих норм правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, уповноважених захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси. Суд повинен установити, чи були порушені, не визнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, і залежно від установленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні. Оскільки судом встановлено, що рішення КСП "Житомирбджолопром" від 04.08.2006 року, оформлене протоколом №1 яким, зокрема, виключено зі складу учасників підприємства [PERSON] , правонаступником якої є [PERSON] та [PERSON] , в належний спосіб не визнано незаконним, не скасовано, як не заперечують позивач та третя особа що заявляє самостійні вимоги, їх членство в КСП припинено, отже оспорюваними правочинами права [PERSON] та [PERSON] не порушені, тому такі права судовому захисту не підлягають, що також є підставою для відмови у позові. Крім того, позивач та третя особа що заявляє самостійні вимоги не надали жодних доказів, що за рахунок саме майна яке було передано до статутного фонду ТОВ «Центр алюмінієвого будівництва» могли бути задоволені їх права, як колишніх членів КСП. Відповідно до частин 9, 10 ст. 158 Цивільного процесуального кодексу України, у випадку залишення позову без розгляду, закриття провадження у справі або у випадку ухвалення рішення щодо повної відмови у задоволенні позову суд у відповідному судовому рішенні зазначає про скасування заходів забезпечення позову. У такому разі заходи забезпечення позову зберігають свою дію до набрання законної сили відповідним рішенням або ухвалою суду. Оскільки суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позову [PERSON] та заяви [PERSON] про вступ у справу у якості третьої особи із самостійними вимогами, тому підлягають скасуванню заходи забезпечення позову, вжиті ухвалою суду від 28.02.2008 року . Відповідно до ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України, у разі відмови у задоволенні позову судові витрати покладаються на позивача. \~ \~ \~ \~При вирішенні питання, щодо підвідомчості спору судом застосовується процесуальне законодавство яке діяло на час звернення позивача з позовною заявою та укладання спірних договорів.

Outcome: dismissed