Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-10 00:00:00

[PERSON] (надалі по тексту - Позивач) звернулася в суд з позовом до Таврійського національного університету ім. В.І. Вернадського (надалі по тексту - Відповідач), в якому просила визнати наказ № 17-к/з від 30.01.2017 року "Про звільнення за сумісництвом [PERSON] " незаконним; поновити її на посаді професора кафедри публічного управління та адміністрування з 31.01.2017 року; стягнути з Таврійського національного університету ім. В.І. Вернадського на її користь 18 328, 80 грн., як середню заробітну плату за час вимушеного прогулу за 5 місяців з 01.02.2017 року по 30.06.2017 року; зобов`язати Відповідача надати довідку про розмір грошової компенсації [PERSON] за невикористані дні додаткової соціальної відпустки як жінці, яка виховує дитину-інваліда та стягнути з Таврійського національного університету ім. В.І. Вернадського грошову компенсацію за всі невикористані дні додаткової соціальної відпустки як жінці, яка виховує дитину-інваліда. В подальшому Позивач неодноразово уточнювала позовні вимоги, і відповідно до останньої редакції від 30.05.2018 року у своїх вимогах [PERSON] просила, зокрема визнати незаконним та скасувати наказ № 17-к/з від 30.01.2017 року "Про звільнення за сумісництвом [PERSON] "; поновити її на посаді професора кафедри публічного управління та адміністрування з 31.01.2017 року; стягнути з Таврійського національного університету ім. В.І. Вернадського та Академії муніципального управління на її користь 18 328, 80 грн., як середню заробітну плату за час вимушеного прогулу за 5 місяців з 01.02.2017 року по 30.06.2017 року; стягнути з Таврійського національного університету ім. В.І. Вернадського та Академії муніципального управління на її користь грошові кошти за невикористану додаткову соціальну відпустку як жінці, яка виховує дитину-інваліда за 10 календарних днів за 2016 рік; стягнути з Відповідача 1 та Відповідача 2 на її користь грошові кошти за невикористану додаткову соціальну відпустку як жінці, яка виховує дитину-інваліда за 10 календарних днів за 2017 рік. стягнути з Відповідача 1 та Відповідача 2 на її користь як середній заробіток за затримку виплати заробітної плати із 01.07.2017 року по день постановлення рішення суду, виходячи із 0.5 місячної ставки професора, яка становила 2156 грн. 57 коп. + донарахування на місячний посадовий оклад 25% за доктора наук у сумі 539 грн. 14 коп. + 25% за доцента у сумі 539 грн. 14 коп. + 20% за стаж роботи у сумі 431 грн. 31 коп. Свої вимоги обґрунтовує тим, що у вересні 2016 року в Академії муніципального управління [PERSON] прийняли на посаду професора кафедри публічного управління та адміністрування за сумісництвом на 0,5 ставки з 13.09.2016 року по 30.06.2017 року. Однак, за лютий-червень 2017 року їй не виплачено було посадовий оклад у сумі 10780, 85 грн. та заробітну плату у сумі 18 328, 80 грн, та не враховано її педагогічне навантаження у першому півріччі. Позивач неодноразово зверталася із заявами на ім`я ректора ТНУ ім. В.І. Вернадського, в яких просила надати витяг її педагогічного навантаження за період її роботи із вересня по грудень 2016 року та січень 2017 року. Відповіді отримано не було. Натомість, 30.06.2017 року у відділі кадрів Таврійського національного університету ім. В.І. Вернадського, Позивачу було надано копію наказу № 17-к/з від 30.01.2017 року "Про звільнення за сумісництвом [PERSON] " та повідомлення про звільнення. За таких обставин, Позивач звернулася в суд за захистом свого порушеного права на працю. Так, згідно п. 9 ч. 1 Розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України в редакції від 03 жовтня 2017 р. справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу. Як вбачається із матеріалів справи, вказана справа підлягає розгляду в порядку спрощеного провадження (ч. 6 ст. 19, п. 1 ч. 1 ст. 274 ЦПК України). Ухвалою судді Печерського районного суду м. Києва Васильєвої Н.П. від 03.08.2017 року відкрито провадження у справі (т. І., а.с. 26). 29.09.2017 року було проведено повторний авторозподіл судової справи між суддями, у зв`язку із перебуванням судді Васильєвої Н.П. на довготривалому лікуванні, згідно якого головуючим суддею по справі обрано Підпалого В.В. (т.І, а.с. 33-36). Ухвалою судді Печерського районного суду м. Києва Підпалого В.В. від 02.10.2017 року цивільну справу за позовом [PERSON] до Таврійського національного університету ім. В.І. Вернадського, прийнято до свого провадження (т. І, а.с. 37). 12.12.2017 року Позивач звернулася до суду із заявою про збільшення позовних вимог, в яких просила визнати незаконним та скасувати наказ № 17-к/з від 30.01.2017 року "Про звільнення за сумісництвом [PERSON] "; поновити її на посаді професора кафедри публічного управління та адміністрування з 31.01.2017 року; на підставі пп.п 2, 4 ч. 1 ст. 367 ЦПК України допустити негайне виконання рішення суду в частині поновлення її на роботі та у частині стягнення її заробітної плати за один місяць. Зобов`язати Таврійський національний університет ім. В.І. Вернадського видати наказ про її звільнення, у зв`язку із закінченням строкового трудового договору 30.06.2017 року; стягнення з Таврійського національного університету ім. В.І. Вернадського на її користь 18 328, 80 грн., як середню заробітну плату за час вимушеного прогулу за 5 місяців з 01.02.2017 року по 30.06.2017 року; стягнути з Таврійського національного університету ім. В.І. Вернадського на її користь грошові кошти за невикористану додаткову соціальну відпустку як жінці, яка виховує дитину-інваліда за 10 календарних днів за 2016 рік; стягнути з Відповідача на її користь грошові кошти за невикористану додаткову соціальну відпустку як жінці, яка виховує дитину-інваліда за 10 календарних днів за 2017 рік; стягнути з Таврійського національного університету ім. В.І. Вернадського грошові кошти за наукове керівництво аспірантом [PERSON] із 01.02.2017 року по 30.06.2017 року. стягнути з Таврійського національного університету ім. В.І. Вернадського на її користь 19 552, 85 грн., як середній заробіток за затримку виплати заробітної плати із 01.07.2017 року по 12.12.2017 року (т.І., а.с. 49-55). 12.12.2017 року на адресу суду надійшов відзив представника відповідача на позовну заяву, в яких представник Відповідача зазначив, що вимоги позивачки є необґрунтованими та не підлягають задоволенню, оскільки Таврійський національний університет ім. В.І. Вернадського ніколи не укладав з позивачкою строковий або безстроковий трудовий договір, в порядку передбаченому КЗпП України. Трудова книжка [PERSON] в університеті не велась, заробітна плата не нараховувалась, тому університет не може бути відповідачем за даним позовом, як і не може надати будь-який розрахунок заробітної плати [PERSON] . Разом з тим, [PERSON] здійснювала керівництво дисертаційним дослідженням одного аспіранта кафедри публічного управління та адміністрування на підставі договору № 4 від 28.03.2017 року, укладеного між Таврійським національним університетом ім. В.І. Вернадського та позивачкою відповідно до вимог ст.ст. 901-907 ЦК України. Згідно зведеної картки роботи консультантів та наукових керівників (які не перебувають в штаті університету) дисертаційними дослідженнями, за лютий-березень на виконання умов договору [PERSON] було відпрацьовано 10 годин, які оплачені [PERSON] відповідно до п. 3.2 Договору (т.І, а.с. 56-58). 27.02.2018 року Позивач подала відповідь на відзив на позовну заяву, згідно якої не погодилася із доводами представника Відповідача, що університет не може бути Відповідачем у даній справі, оскільки у ч. 2 Розпорядження Кабінету Міністрів України від 27.09.2016 року № 694-р зазначено: "2. Установити, що Таврійський національний університет ім. В.І. Вернадського є правонаступником майна, прав та обов`язків Академії муніципального управління; 30.06.2017 року у відділі кадрів Таврійського національного університету ім. В.І. Вернадського позивачу було вручено наказ № 17-к/з від 31.01.2017 року "Про звільнення за сумісництвом [PERSON] "; трудова книжка у сумісників знаходиться за основним місцем роботи. Таким чином, на думку Позивача, Таврійський національний університет ім. В.І. Вернадського є відповідачем за даним позовом, оскільки є правонаступником майна, прав та обов`язків Академії муніципального управління (т.І, а.с. 73-75). 14.03.2018 року представник Відповідача подав заперечення, в яких зазначив, що 27.09.2016 року Кабінетом Міністрів України прийняте розпорядження № 694-р "Про реорганізацію академії муніципального управління". П.2 цього розпорядження передбачено, що Таврійський національний університет ім. В.І. Вернадського є правонаступником майна, прав та обов`язків Академії муніципального управління. 19.10.2016 року Наказом Міністерства освіти і науки України № 1254 прийнято рішення "Про реорганізацію Академії муніципального управління шляхом приєднання до Таврійського національного університету ім. В.І. Вернадського На виконання вказаного Наказу створено комісію з реорганізації Академії муніципального управління. Станом на день подачі заперечень, процес припинення діяльності Академії муніципального управління не завершено, відомості про припинення юридичної особи до державного реєстру не внесено (т.І, а.с. 79-80). 16.03.2018 року Позивач подала заяву про збільшення та уточнення розміру позовних вимог, в яких просила визнати незаконним та скасувати наказ № 17-к/з від 30.01.2017 року "Про звільнення за сумісництвом [PERSON] "; поновити її на посаді професора кафедри публічного управління та адміністрування з 31.01.2017 року; стягнення з Таврійського національного університету ім. В.І. Вернадського та Академії муніципального управління на її користь 18 328, 80 грн., як середню заробітну плату за час вимушеного прогулу за 5 місяців з 01.02.2017 року по 30.06.2017 року; стягнути з Таврійського національного університету ім. В.І. Вернадського та Академії муніципального управління на її користь грошові кошти за невикористану додаткову соціальну відпустку як жінці, яка виховує дитину-інваліда за 10 календарних днів за 2016 рік; стягнути з Відповідача 1 та Відповідача 2 на її користь грошові кошти за невикористану додаткову соціальну відпустку як жінці, яка виховує дитину-інваліда за 10 календарних днів за 2017 рік, які як зазначила Позивач будуть уточнені після отримання розрахунку розміру грошових коштів та довідки про середню заробітну плату; стягнути з Відповідача 1 та Відповідача 2 на її користь як середній заробіток за затримку виплати заробітної плати із 01.07.2017 року по день постановлення рішення суду, виходячи із 0.5 місячної ставки професора, яка становила 2156 грн. 57 коп. + донарахування на місячний посадовий оклад 25% за доктора наук у сумі 539 грн. 14 коп. + 25% за доцента у сумі 539 грн. 14 коп. + 20% за стаж роботи у сумі 431 грн. 31 коп. (т.І, а.с. 85-92). Протокольною ухвалою від 24.04.2018 року було задоволено клопотання позивача та залучено до справи в якості співвідповідача Академію муніципального управління; в якості третьої особи Ректора ТНУ ім. В.І. Вернадського, професора [PERSON] (т. І., а.с. 103-105). 30.05.2018 року Позивач подала заяву про уточнення позовних вимог, в яких просила визнати незаконним та скасувати наказ № 17-к/з від 30.01.2017 року "Про звільнення за сумісництвом [PERSON] "; поновити її на посаді професора кафедри публічного управління та адміністрування з 31.01.2017 року; стягнення з Таврійського національного університету ім. В.І. Вернадського та Академії муніципального управління на її користь 18 328, 80 грн., як середню заробітну плату за час вимушеного прогулу за 5 місяців з 01.02.2017 року по 30.06.2017 року; стягнути з Таврійського національного університету ім. В.І. Вернадського та Академії муніципального управління на її користь грошові кошти за невикористану додаткову соціальну відпустку як жінці, яка виховує дитину-інваліда за 10 календарних днів за 2016 рік. (як вказала Позивач, вимога в подальшому буде уточнена). Стягнути з Відповідача 1 та Відповідача 2 на її користь грошові кошти за невикористану додаткову соціальну відпустку як жінці, яка виховує дитину-інваліда за 10 календарних днів за 2017 рік.(як вказала Позивач, вимога в подальшому буде уточнена). Стягнути з Відповідача 1 та Відповідача 2 на її користь як середній заробіток за затримку виплати заробітної плати із 01.07.2017 року по день постановлення рішення суду, виходячи із 0.5 місячної ставки професора, яка становила 2156 грн. 57 коп. + донарахування на місячний посадовий оклад 25% за доктора наук у сумі 539 грн. 14 коп. + 25% за доцента у сумі 539 грн. 14 коп. + 20% за стаж роботи у сумі 431 грн. 31 коп.(як вказала Позивач, вимога в подальшому буде уточнена) (т.І, а.с. 117-126). 08.06.2018 року надійшов відзив на заяву про уточнення розміру позовних вимог, в яких представник Відповідача зазначив, що [PERSON] здійснювала керівництво дисертаційним дослідженням одного аспіранта кафедри публічного управління та адміністрування на підставі договору № 4 від 28.03.2017 року, укладеного між Таврійським національним університетом ім. В.І. Вернадського та позивачкою відповідно до вимог ст.ст. 901-907 ЦК України. Крім того, оскільки [PERSON] не була переведена з Академії муніципального управління до Таврійського національного університету ім. В.І. Вернадського, університет ніколи з позивачкою строковий або безстроковий трудовий договір в порядку передбаченому КЗпП України не укладав, то і [PERSON] не може бути поновлена на будь-якій посаді в університеті (т.І., а.с. 127-129). 11.06.2018 року на адресу суду надійшов відзив представника відповідача Академії муніципального управління, зазначивши, що строк на звернення до суду [PERSON] з позовною заявою про поновлення на роботі закінчився 06.03.2017 року, оскільки вона знала про своє звільнення, з моменту звільнення на роботу не приходила, будь-якого педагогічного навантаження не мала, заробітну плату не отримувала, а доводи [PERSON] про те, що Академією несвоєчасно видано їй трудову книжку, не надано копії наказу про звільнення, та не виплачено всіх належних їй сум не відповідають дійсності. Разом з тим, Представник зазначив, що оскільки позивачем під час роботи до Академії жодного документу для отримання права на соціальну відпустку як жінці, що має дитину з інвалідністю надано не було, Академія не мала можливості виплатити їй компенсацію за невикористану соціальну відпустку, у зв`язку із чим вимоги в цій частині, на їх думку, є безпідставними (т. І, а.с.139-144). Ухвалою від 01.10.2018 року витребувано від відповідача Академії муніципального управління довідку про розмір середньомісячної заробітної плати [PERSON] , довідку про невикористану додаткову соціальну відпустку [PERSON] як жінці, яка виховує дитину-інваліда за 10 календарних днів за 2016-2017 роки; наказ про прийняття іншої особи на посаду Позивача - [PERSON] (т.І, а.с. 178-179). 31.01.2019 року на адресу суду надійшли копії наказів про прийняття на посаду професора кафедри публічного управління та адміністрування навчально-наукового інституту управління, економіки та природокористування Таврійського національного університету ім. В.І. Вернадського як на основну роботу з 01.02.2017 року [PERSON] , [PERSON] ; довідка про середню заробітну плату [PERSON] , згідно якої середньоденна заробітна плата становила 230, 49 грн., а загальна сума доходу за 2 місяці становила 9910, 74 грн., за період січень 2017 року та грудня 2016 року. (т.І, а.с. 203-208). 03.04.2019 року Позивач подала розрахунок, згідно якого виплата їй заробітної плати за період із 01.02.2017 року по 30.06.2017 року становить 18 328, 80 грн.; виплата середнього заробітку за час вимушеного прогулу із 03.07.2017 року по 03.04.2019 року становить у сумі 104 754, 24 грн.; виплата компенсації за додатково оплачувану відпустку за 2016-2017 роки як жінці, що має дитину з інвалідністю у сумі 4 609, 80 грн. (т.І, а.с. 215-217). 08.04.2019 року Позивач подала розрахунок, згідно якого виплата їй заробітної плати за період із 01.02.2017 року по 30.06.2017 року становить 18 328, 80 грн.; виплата середнього заробітку за час вимушеного прогулу із 03.07.2017 року по 08.04.2019 року становить у сумі 106 137, 18 грн.; виплата компенсації за додатково оплачувану відпустку за 2016-2017 роки як жінці, що має дитину з інвалідністю у сумі 4 609, 80 грн. 10.06.2019 року Позивач подала розрахунок, згідно якого виплата їй заробітної плати за період із 01.02.2017 року по 30.06.2017 року становить 18 328, 80 грн.; виплата середнього заробітку за час вимушеного прогулу із 03.07.2017 року по 10.06.2019 року становить у сумі 115 356, 45 грн.; виплата компенсації за додатково оплачувану відпустку за 2016-2017 роки як жінці, що має дитину з інвалідністю у сумі 4 609, 80 грн. (т.ІІ, а.с. 8-10). 05.12.2019 року Позивач подала розрахунок, згідно якого виплата їй заробітної плати за період із 01.02.2017 року по 30.06.2017 року становить 18 328, 80 грн.; виплата середнього заробітку за час вимушеного прогулу із 03.07.2017 року по 05.12.2019 року становить у сумі 144 627, 69 грн.; виплата компенсації за додатково оплачувану відпустку за 2016-2017 роки як жінці, що має дитину з інвалідністю у сумі 4 609, 80 грн. (т.ІІ, а.с. 52-54). 10.02.2020 року Позивач подала розрахунок, згідно якого виплата їй заробітної плати за період із 01.02.2017 року по 30.06.2017 року становить 18 328, 80 грн.; виплата середнього заробітку за час вимушеного прогулу із 03.07.2017 року по 10.02.2020 року становить у сумі 154 768, 92 грн.; виплата компенсації за додатково оплачувану відпустку за 2016-2017 роки як жінці, що має дитину з інвалідністю у сумі 4 609, 80 грн. (т.ІІ, а.с. 55-57). 17.02.2020 року Позивач подала розрахунок, згідно якого виплата їй заробітної плати за період із 01.02.2017 року по 30.06.2017 року становить 18 328, 80 грн.; виплата середнього заробітку за час вимушеного прогулу із 03.07.2017 року по 17.02.2020 року становить у сумі 161 107, 23 грн.; виплата компенсації за додатково оплачувану відпустку за 2016-2017 роки як жінці, що має дитину з інвалідністю у сумі 4 609, 80 грн. (т.ІІ, а.с. 60-62). Позивач [PERSON] та представник позивача [PERSON] . В засіданні позовну заяву підтримували в повному обсязі, просили її задовольнити. Представник відповідача Таврійського національного університету ім. В.І. Вернадського, Цюкан С.В. заперечував проти задоволення позовної заяви, посилаючись на безпідставність та необґрунтованість. Таким чином, суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові матеріали справи , приходить до наступного. Так, згідно ст. 43 Конституції України, кожен громадянин має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає. Відповідно до ст. 21 КЗпП України, трудовим договором є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов`язується виконувати роботу, визначену цією угодою, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін. Відповідно до ст. 24 КЗпП України, трудовий договір укладається, як правило, в письмовій формі. Згідно п. 3 ч. 1 ст. 43-1 КЗпП України, розірвання трудового договору з ініціативи власника або уповноваженого ним органу без згоди виборного органу первинної профспілкової організації допускається у випадках, зокрема звільнення з суміщуваної роботи, у зв`язку з прийняттям на роботу іншого працівника, який не є сумісником, а також у зв`язку із обмеженнями на роботу за сумісництвом, передбаченими законодавством. Відповідно до ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Цивільно-правовий договір укладається відповідно до вимог не трудового, а цивільного законодавства. За таким договором оплачується не процес праці, а його результат. Крім того, працівник за трудовим договором включається до штату підприємства та повинен керуватися правилами внутрішнього розпорядку. За трудовим договором, оплата праці здійснюється згідно встановлених Законом України "Про оплату праці" та Кодексу Законів про працю. Порядок оплати праці за цивільно-правовим договором визначається у цьому договорі самостійно. Як вбачається, у вересні 2016 року [PERSON] написала заяву на ім`я в.о.ректора Академії муніципального управління Дація О.І. про прийняття її на посаду професора кафедри публічного управління та адміністрування за сумісництвом на 0.5 ставки з 13.09.2016 року по 30.06.2017 року (т.І, а.с. 6). Проте, наказом в.о. Ректора Академії муніципального управління від 26.09.2016 року № 160 "Про наукових консультантів та керівників дисертаційними дослідженнями докторантів та аспірантів" [PERSON] було зараховано до складу науково-педагогічних працівників Університету як наукових керівників та наукових консультантів дисертаційними дослідженнями докторантів та аспірантів на 2016-2017 навчальний рік (т. І, а.с. 20). Наказом в.о. Ректора Таврійського національного університету ім. В.І. Вернадського від 01.02.2017 року № 16-ОД "Про наукових консультантів та керівників дисертаційними дослідженнями докторантів та аспірантів", зараховано до складу науково-педагогічних працівників Університету як наукових керівників та наукових консультантів дисертаційними дослідженнями докторантів та аспірантів на 2016-2017 навчальний рік, зокрема [PERSON] , д.держ. упр., доцента (т.І, а.с. 21). Так, [PERSON] здійснювала керівництво дисертаційним дослідженням одного аспіранта кафедри публічного управління та адміністрування на підставі договору № 4 від 28.03.2017 року, укладеного між Таврійським національним університетом ім. В.І. Вернадського та позивачкою відповідно до вимог ст.ст. 901-907 ЦК України. Згідно п. 7 Договору, він набув чинності для сторін 01.02.2017 року і діяв до 30.06.2017 року, відповідно до якого за завданням Замовника, Виконавець з метою якісної підготовки здобувачів вищої освіти надає послуги проведення лекційних, практичних та інших занять по курсу здійснення наукового керівництва в кількості 25 годин згідно навчального плану; здійснення організаційно-методичної роботи в межах вказаного курсу. (т. І, а.с. 59). В подальшому, наказом в.о. ректора Таврійського національного університету ім. В.І. Вернадського від 24.01.2017 року за № 99-к, прийнято [PERSON] на основну роботу з 01.02.2017 року на посаду професора кафедри публічного управління та адміністрування навчально-наукового інституту управління, економіки та природокористування (т.І, а.с. 207). Наказом в.о. ректора Таврійського національного університету ім. В.І. Вернадського від 24.01.2017 року за № 63-к, прийнято [PERSON] на основну роботу з 01.02.2017 року на посаду професора (доцента) кафедри публічного управління та адміністрування навчально-наукового інституту управління, економіки та природокористування (т.І, а.с. 208). Разом з цим, відповідно до наказу Голови комісії з реорганізації Академії муніципального управління Казаріна В.П. від 30.01.2017 року за № 17-к/з, [PERSON] , звільнено з посади професора кафедри публічного управління та адміністрування за сумісництвом на 0,5 ставки, 31.01.2017 року, у зв`язку з прийняттям на роботу іншого працівника, який не є сумісником (ст. 43-1 КЗпП України). З наказом [PERSON] ознайомлена 30.06.2017 року (т. І, а.с. 17). Так, як вбачається з матеріалів провадження, [PERSON] було зараховано до складу науково-педагогічних працівників Університету як наукових керівників та наукових консультантів дисертаційними дослідженнями докторантів та аспірантів на 2016-2017 навчальний рік та укладено цивільно-правовий договір. Натомість, у січні 2017 року [PERSON] було звільнено із професора кафедри публічного управління та адміністрування за сумісництвом на 0,5 ставки, у зв`язку з прийняттям на роботу іншого працівника, який не є сумісником. Однак, в матеріалах справи відсутній наказ про зарахування [PERSON] на посаду професора кафедри публічного управління та адміністрування за сумісництвом на 0,5 ставки, відсутні докази про існування такого наказу, що в свою чергу підтверджує той факт, що [PERSON] вказану посаду не займала, тому і не могла бути з неї звільненою. Крім того, відносини між [PERSON] та Таврійським національним університетом ім. В.І. Вернадського носили цивільно-правовий характер, а не трудовий, про що свідчить укладений між Позивачем та Відповідачем договір від 28.03.2017 року, відповідно до якого за завданням Замовника Виконавець з метою якісної підготовки здобувачів вищої освіти надає послуги проведення лекційних, практичних та інших занять по курсу здійснення наукового керівництва в кількості 25 годин згідно навчального плану; здійснення організаційно-методичної роботи в межах вказаного курсу. За таких обставин, суд приходить до висновку та вважає за належне скасувати наказ Голови комісії з реорганізації Академії муніципального управління від 30.01.2017 року за № 17-к/з, яким [PERSON] звільнено з посади професора кафедри публічного управління та адміністрування за сумісництвом на 0,5 ставки, 31.01.2017 року, оскільки наказ про звільнення [PERSON] не відповідає фактичним обставинам справи, характеру правовідносин, які існували між Позивачем та Відповідачем. В частині вимог про визнання оскаржуваного наказу незаконним, суд вважає такий спосіб захисту не відповідає вимогам ст.ст. 15, 19-20 ЦПК України, оскільки дана обставина встановлена судом і визнання цього факту рішенням суду не має юридичним наслідком ефективне поновлення порушених прав позивача. Щодо інших вимог Позивача щодо стягнення заробітної плати; середнього заробітку за час вимушеного прогулу; компенсації за додатково оплачувану відпустку за 2016-2017 роки як жінці, що має дитину з інвалідністю, суд вважає за належне відмовити, посилаючись на наступне. Відповідно до ст. 24 КзпП України, трудовий договір укладається, як правило, в письмовій формі. Проте, в матеріалах справи наявна копія договору № 4 від 28.03.2017 року, укладеного між Таврійським національним університетом ім. В.І. Вернадського та позивачкою відповідно до вимог ст.ст. 901-907 ЦК України, відповідно до якого за завданням Замовника Виконавець з метою якісної підготовки здобувачів вищої освіти надає послуги проведення лекційних, практичних та інших занять по курсу здійснення наукового керівництва в кількості 25 годин згідно навчального плану; здійснення організаційно-методичної роботи в межах вказаного курсу. Інших доказів суду надано не було. Таким чином, Позивач не надала належних і допустимих доказів на підтвердження обставин, якими він обґрунтовує свої вимоги щодо наявності між сторонами трудових відносин. Разом з цим, суд звертає увагу Позивача на те, що він не позбавляє її використати інший спосіб захисту свого порушеного права в порядку цивільного судочинства.

Outcome: partial