Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-16 00:00:00

Позивач ПАТ "Дельта Банк" звернувся в суд із позовом до відповідачів про стягнення заборгованості за кредитним договором та звернення стягнення на предмет іпотеки. Свій позов обґрунтовує тим, що 25.10.2007 року між ТОВ «Український промисловий банк» та [PERSON] був укладений Кредитний договір № 557/ФКВ-07, за яким останньому були надані кредитні кошти у розмірі 11000,00 доларів США з розрахунку 14,3% річних за весь час фактичного користування кредитом на строк до 24.10.2022 року. Відповідно до ст. 512-519 ЦК України, ст.ст. 92, 95 Закону України «Про банки та банківську діяльність», Постанови Правління НБУ № 369 «Про затвердження Положення про застосування НБУ заходів впливу за порушення банківського законодавства», 30.06.2010 року між ТОВ «Укрпромбанк», АТ «Дельта Банк» та Національним банком України укладено Договір про передачу активів та кредитних зобов'язань ТОВ «Укрпромбанку» на користь АТ «Дельта Банку», відповідно до п. 4.1. якого в порядку, обсязі та на умовах, визначених договором, Укрпромбанк передає (відступає) Дельта Банку права вимоги за кредитним та забезпечувальними договорами, що забезпечують виконання кредитних зобов'язань перед національним банком, внаслідок чого Дельта Банк замінює Укрпромбанк як кредитора (стає новим кредитором) у зазначених зобов'язаннях, а згідно з п. 4.2. внаслідок передачі Укрпромбанком Дельта банку прав вимоги до боржників, Дельта банку переходить (відступається) право вимагати (замість Укрпромбанку) від боржників повного, належного та реального виконання обов'язків за кредитними та забезпечувальними договорами. Відповідно до ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов'язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Отже, відповідно до вищевказаного договору про передачу активів та кредитних зобов'язань АТ «Дельта Банк» набув права вимоги по кредитному договору № 557/ФКВ-07 від 25.10.2007 року. В порушення умов укладеного договору кредиту, позичальник належним чином взяті на себе зобов'язання не виконав, в результаті чого має загальну заборгованість по сплаті кредиту та відсотків за користування ним станом на 04.09.2013 року в розмірі 102711,09 грн., з яких: 79588,41 грн. - заборгованість по тілу кредиту, 23152,68 грн. - заборгованість за відсотками. В забезпечення виконання [PERSON] зобов'язань за договором кредиту щодо повернення кредиту, сплати нарахованих процентів, можливих штрафних санкцій та інших витрат, 25.10.2007 року між ТОВ «Укрпромбанк» та [PERSON] було укладено іпотечний договір, відповідно до умов якого, іпотекодавець передав в іпотеку банку нерухоме майно, а саме: будинок розташований за адресою: [ADDRESS], та земельну ділянку під ним, що належали іпотекодавцю на праві приватної власності. Крім того, виконання позичальником зобов'язань за кредитним договором забезпечується порукою відповідно до укладених договорів поруки за №557/Zфпор-07-1 від 25.10.2007 р. укладеного між ТОВ «Укрпромбанк» та [PERSON] та за №557/Zфпор-07-2 від 25.10.2007 р. укладеного між ТОВ «Укрпромбанк» та [PERSON] згідно яких поручителі поручаються перед кредитором за виконання боржником зобов'язань за кредитним договором № 557/ФКВ-07 від 25.10.2007 року. Відповідальність поручителів настає у випадку невиконання (неналежного виконання) боржником своїх зобов'язань за Договором. Поручитель і боржник несуть перед кредитором солідарну відповідальність, а поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник. Посилаючись на те, що в порушення умов укладеного договору кредиту, позичальник належним чином взяті на себе зобов'язання не виконав, в результаті чого має загальну заборгованість по сплаті кредиту та відсотків за користування ним, просить стягнути з відповідачів [PERSON], [PERSON], [PERSON] на користь ПАТ "Дельта Банк" 102711,09 грн. заборгованості за договором кредиту та в рахунок погашення зазначеної заборгованості звернути стягнення на предмет іпотеки: будинок розташований за адресою: [ADDRESS], і земельну ділянку під ним, що належить іпотекодавцю [PERSON] на праві приватної власності, шляхом продажу вказаного предмету іпотеки на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження та стягнути судові витрати по справі. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав. У зв'язку з відсутністю відповідачів прохав провести заочне слухання справи. Відповідачі в судове засідання не з'явилися, будучи належним чином були повідомленими про час та місце розгляду справи. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 224 ЦПК України. Дослідивши письмові докази по справі, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Згідно ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановленим договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст. 512-519 ЦК України, ст.ст. 92, 95 Закону України «Про банки та банківську діяльність», Постанови Правління НБУ № 369 «Про затвердження Положення про застосування НБУ заходів впливу за порушення банківського законодавства», 30.06.2010 року між ТзОВ «Укрпромбанк», АТ «Дельта Банк» та Національним банком України укладено Договір про передачу активів та кредитних зобов'язань ТОВ «Укрпромбанку» на користь АТ «Дельта Банку», відповідно до п. 4.1 якого в порядку, обсязі та на умовах, визначених договором, Укрпромбанк передає (відступає) Дельта Банку права вимоги за кредитним та забезпечувальними договорами, що забезпечують виконання кредитних зобов'язань перед національним банком, внаслідок чого Дельта Банк замінює Укрпромбанк як кредитора (стає новим кредитором) у зазначених зобов'язаннях, а згідно з п. 4.2. внаслідок передачі Укрпромбанком Дельта банку прав вимоги до боржників, дельта банку переходить (відступається) право вимагати (замість Укрпромбанку) від боржників повного, належного та реального виконання обов'язків за кредитними та забезпечувальними договорами. Відповідно до ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов'язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Отже, відповідно до вищевказаного договору про передачу активів та кредитних зобов'язань АТ «Дельта Банк» набув права вимоги по кредитному договору № 30/К-08 від 08.05.2007 року. Судом встановлено, що 25.10.2007 року між ТОВ «Український промисловий банк» та [PERSON] був укладений Кредитний договір № 557/ФКВ-07, за яким останньому були надані кредитні кошти у розмірі 11000,00 доларів США з розрахунку 14,3% річних за весь час фактичного користування кредитом на строк до 24.10.2022 року. Банк умови договору виконав, надавши позичальнику кредит в сумі 11000,00 доларів США. Згідно п. 2.4 (у редакції згідно додаткового договору між сторонами від 30.10.2007 р.) та 2.5 кредитного договору, повернення кредиту здійснюється щомісячно частинами у розмірі не менш 66,20 доларів США по 20-те число (включно) кожного місяця, починаючи з місяця, наступного за місяцем отримання кредиту шляхом безготівкового перерахування коштів із рахунку позичальника та/або шляхом внесення готівки до каси банку. Згідно п. 1.5, 2.6, 2.7 кредитного договору проценти за користування кредитом нараховуються у валюті кредиту за період з дня його надання до дня його повернення. Проценти нараховуються щомісячно на фактичну заборгованість по кредиту за період з першого по останнє число кожного календарного місяця. Нараховані проценти сплачуються позичальником у валюті кредиту по 20-те число включно кожного наступного місяця за місяцем нарахування процентів та одночасно з остаточним поверненням кредиту шляхом внесення готівкових коштів у касу банку або шляхом безготівкового перерахування з поточного рахунку позичальника. В порушення умов укладеного договору кредиту, позичальник належним чином взяті на себе зобов'язання не виконав, в результаті чого має загальну заборгованість по сплаті кредиту та відсотків за користування ним станом на 04.09.2013 року в розмірі 102711,09 грн., з яких: 79588,41 грн. - заборгованість по тілу кредиту, 23152,68 грн. - заборгованість за відсотками, що підтверджується довідкою про заборгованість (а.с. 23). Відповідно до ст. 553 ЦК України, за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Відповідно до ст. 554 ЦК України, у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Виконання позичальником зобов'язань за кредитним договором забезпечується порукою відповідно до укладених договорів поруки за №557/Zфпор-07-1 від 25.10.2007 р. укладеного між ТОВ «Укрпромбанк» та [PERSON] та за №557/Zфпор-07-2 від 25.10.2007 р. укладеного між ТОВ «Укрпромбанк» та [PERSON] згідно яких поручителі поручаються перед кредитором за виконання боржником зобов'язань за кредитним договором № 557/ФКВ-07 від 25.10.2007 року. Відповідальність поручителів настає у випадку невиконання (неналежного виконання) боржником своїх зобов'язань за Договором. Поручитель і боржник несуть перед кредитором солідарну відповідальність, а поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник. Крім того, в забезпечення виконання [PERSON] зобов'язань за договором кредиту щодо повернення кредиту, сплати нарахованих процентів, можливих штрафних санкцій та інших витрат, 25.10.2007 року між ТОВ «Укрпромбанк» та [PERSON] було укладено іпотечний договір, відповідно до умов якого, іпотекодавець передав в іпотеку банку нерухоме майно, а саме: будинок розташований за адресою: [ADDRESS], загальною площею 90,4 м2, житловою площею 56,4 м2,: житловий будинок, сіни, ганок «А,а,а1» (шлакоблочні цегляні); сарай, гараж, літня кухня «Б,б,б1» (цегляні); сарай «В» (дерев'яні); погріб «Г» (цегляні); огорожа №1-2 (дощата); колодязь №3 (з/б кільця); земельна ділянка площею 0,1000 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, кадастровий номер земельної ділянки 5910200000:03:015:0001, що належали іпотекодавцю на праві приватної власності. Згідно ч. 1 ст. 35 цього Закону у разі порушення основного зобов'язання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. В цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов'язань, вимога про виконання порушеного зобов'язання у не менш ніж тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі розпочати звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до цього Закону. З наданих позивачем доказів вбачається, що письмова вимога, передбачена ст. 35 Закону України "Про іпотеку" та п. 24 Договору Іпотеки банком направлялася відповідачам, позивач ставив перед відповідачами питання про виконання порушеного зобов'язання та попереджав про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Наведене свідчить про неналежне виконання позичальником взятих на себе зобов'язань та порушення прав позивача як кредитора на повернення кредитних коштів, сплати нарахованих процентів, можливих штрафних санкцій та інших витрат за договором кредиту. Як вбачається з свідоцтва про смерть, [PERSON] 02 жовтня 2010 року помер, і після його смерті відкрилась спадщина, до якої в силу ст. 1216 ЦК України включаються всі права та обов'язки, що належали спадкодавцю. Спадщину фактично прийняла дружина останнього [PERSON], як спадкоємець за законом, однак свідоцтва про право власності на спадкове майно не отримала. 17 січня 2014 року ухвалою суду [PERSON], як спадкоємця [PERSON], залучено у даній справі в якості співвідповідача. Відповідно до п. 36 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 30 березня 2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» у разі переходу права власності на предмет іпотеки від іпотекодавця до третьої особи, у тому числі в порядку спадкування чи правонаступництва, суди мають враховувати, що іпотека є дійсною для набувача відповідного нерухомого майна. Особа, до якої перейшло право власності на предмет іпотеки, набуває статусу іпотекодавця, має всі його права і несе всі його обов'язки за іпотечним договором у тому обсязі й на тих самих умовах, що існували до набуття ним права власності на предмет іпотеки (стаття 23 Закону України «Про іпотеку»). Правила статті 1281 ЦК України щодо строку пред'явлення кредитором спадкодавця вимог до спадкоємців не застосовуються до зобов'язань, забезпечених іпотекою. Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок смерті. За змістом наведеної вище норми закону спадкоємці боржника за умови прийняття спадщини є боржниками перед кредитором у межах вартості майна, одержаного у спадщину. Згідно з ч. 1 ст. 33 Закону України "Про іпотеку" у разі невиконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. За таких обставин суд приходить до висновку про наявність у позивача права на звернення стягнення на предмет іпотеки. Відповідно до ч. 3 ст. 33 Закону України "Про іпотеку" звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотеко держателя. Статтею 39 цього Закону передбачено звернення стягнення на предмет іпотеки в судовому порядку. Позивач не реалізував способів позасудового врегулювання звернення стягнення на предмет іпотеки. Наявність такої можливості не позбавляє іпотекодержателя права звернення стягнення на предмет іпотеки в судовому порядку. Відповідно до ч. 1 ст. 39 Закону України "Про іпотеку" у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки у рішенні суду зазначаються: загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті іпотекодержателю з вартості предмета іпотеки; опис нерухомого майна, за рахунок якого підлягають задоволенню вимоги іпотекодержателя; заходи щодо забезпечення збереження предмета іпотеки або передачі його в управління на період до його реалізації, якщо такі необхідні; спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу, встановленої статтею 38 цього Закону; пріоритет та розмір вимог інших кредиторів, які підлягають задоволенню з вартості предмета іпотеки; початкова ціна предмета іпотеки для його подальшої реалізації. Згідно ч. 6 ст. 38 Закону України "Про іпотеку" ціна продажу предмета іпотеки встановлюється за згодою між іпотекодавцем і іпотекодержателем або на підставі оцінки майна суб'єктом оціночної діяльності, на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна. У пункті 42 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 30.03.2012 року "Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин" вказано, що при визначенні початкової ціни предмета іпотеки для його подальшої реалізації, суд може зазначити, що початкова ціна встановлюється на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб'єктом оціночної діяльності незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій. Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що з відповідачів [PERSON], [PERSON], [PERSON] на користь ПАТ "Дельта Банк" слід стягнути 102711,09 грн. заборгованості за договором кредиту та в рахунок погашення зазначеної заборгованості звернути стягнення на предмет іпотеки: будинок розташований за адресою: [ADDRESS], та земельну ділянку під ним, що належали іпотекодавцю на праві приватної власності, шляхом продажу вказаного предмету іпотеки на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження. Крім того, суд приходить до висновку також, що відповідно до ст. 88 ЦПК України, з відповідачів у частковому порядку на користь позивача слід стягнути 1027 грн. 11 коп. судових витрат пов'язаних із сплатою судового збору, а із відповідача [PERSON] ще, крім того, 420 грн. витрат понесених банком на публікацію в пресі оголошення про його виклик до суду. На підставі ст.ст. 509, 510, 526, 590, 610, 1054, 1055 ЦК України, ст.ст. 33, 38, 39 Закону України "Про іпотеку",

Outcome: approved