Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-15 00:00:00

[PERSON] 20.04.2017 року звернулася до Жмеринського міськрайонного суду з цим позовом, вказавши, що вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з [PERSON], який був розірваний рішенням Жмеринського міськрайонного суду від 31.01.2017 року, від даного шлюбу сторони мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], який наразі знаходяться на утриманні позивача. Повідомила, що незважаючи на розірвання шлюбних відносин, вона з відповідачем проживають в одній квартирі, яка є їх спільною сумісною власністю та разом із ними проживає їх син. Пояснила, що відповідач на утримання дитини ніякої матеріальної допомоги не надає, вона утримує дитину від народження сама. Знаючи про те, що дитина часто хворіє, а лікування потребує значних коштів, відповідач ніколи не переймався проблемами дитини. Зазначила, що відповідач має постійне місце роботи, працює в Жмеринській дистанції сигналізації та звязку ПЗЗ, отримує заробітну плату, матеріально забезпечений, інших утриманців він не має, а тому він має можливість матеріально утримувати дитину. Просила стягнути з [PERSON] на її користь аліменті на утримання малолітнього сина [PERSON], [INFO], в розмірі 1/3 частини заробітку (доходів), але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, до досягнення дитиною повноліття, також просила стягнути на її користь з відповідача 300 грн. в якості відшкодування витрат на правову допомогу. В судове засідання позивач [PERSON] та її представник адвокат [PERSON], належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи, не з'явилися, однак подали попередньо до суду письмову заяву про розгляд справи у їх відсутність, в якій одночасно змінили позовні вимоги та просили стягнути з відповідача [PERSON] аліменти на користь позивача [PERSON] на утримання малолітнього сина [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частини заробітку (доходів), але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, до досягнення дитиною повноліття, а також просили стягнути на користь позивача з відповідача витрати за надання правової допомоги в розмірі 1280 грн. Відповідач [PERSON], належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи в порядку ч.5 ст.74 ЦПК України за місцем його реєстрації згідно адресної довідки (а.с.18), вдруге не зявився в судове засідання, причин своєї повторної неявки суду не повідомив, клопотань щодо розгляду справи у його відсутність чи заперечень позову до суду не представив. Виходячи з наведеного суд дійшов висновку про можливість постановлення рішення в порядку заочного розгляду справи, так як згідно вимог ч.3 ст.169 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Вивчивши позовну заяву, дослідивши докази, суд доходить наступного. Відповідно до вимог ст.180, 181 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до її повноліття; зжа рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Згідно положень ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоровя та матеріальне становище дитини; стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів; наявність у останнього інших дітей, непрацездатних дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч.1 ст.183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Згідно вимог ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову. У відповідності до положень ч.1,2 ст.3 Конвенції про права дитини, що ратифікована постановою Верховної Ради України від 27.02.1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобовязуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обовязки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. За змістом ч.1 ст.27 Конвенції визнано право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Так, згідно копії рішення Жмеринського міськрайонного суду від 31.01.2017 року (а.с.5) розірвано шлюб між [PERSON] та [PERSON], зареєстрований Відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Жмеринка Жмеринського міськрайонного управління юстиції Вінницької області 05.11.2006 року за актовим записом №361. З копії свідоцтва про народження серії І-АМ №210853 (а.с.6) вбачається, що сторони є батьками неповнолітнього [PERSON], [INFO], на утримання якого позивачем заявлено вимогу про стягнення аліментів з відповідача. Згідно довідки №696 від 10.04.2017 року Комунального підприємства "Жмеринкакомунсервіс" (а.с.7) позивач [PERSON] проживає без реєстрації за адресою: [ADDRESS], та на її утриманні знаходиться син [PERSON], [INFO]. З представленої копії довідки Жмеринської дистанції сигналізації та звязку Південно-Західної залізниці від 06.03.2017 року (а.с.8) вбачається, що відповідач [PERSON] працює електромеханіком дільниці 2 групи у Виробничому підрозділі Жмеринська дистанція сигналізації та звязку Регіональної філії "Південно-Західна залізниця" ПАТ "Укрзалізниця" та його середня заробітна плата за період з вересня 2016 року по лютий 2017 року кратно перевищує прожитковий мінімум працездатних осіб, аліментних зобов'язань він не має. Вказані докази суд приймає до уваги, так як вони представлені у відповідності до вимог закону, не суперечать один одному та ніким не оспорюються. На підставі сукупності наведених доказів в судовому засіданні встановлено наявність визначених матеріальним законом зобов'язань відповідача [PERSON] щодо надання утримання своїй неповнолітній дитині [PERSON], [INFO], вказане позивачем невиконання у добровільному порядку яких відповідачем ні в який спосіб не спростовано. Також останнім не заявлено та недоведено суду обставин стосовно своєї непрацездатності, незадовільного стану власного здоров'я чи наявності на його утриманні інших осіб. За таких підстав вимоги позивача стосовно необхідності стягнення на її користь аліментів на утримання неповнолітньої дитини є достатньо аргументованими та відповідають матеріальному закону, передусім, положенням Конвенції про права дитини, що є складовою національного законодавства, передбачаючи пріоритет судового захисту відповідних прав неповнолітніх осіб, тобто визначення необхідності першочергового забезпечення відповідачем належного та достатнього утримання своєї неповнолітньої дитини, що з урахуванням спільного обов'язку батьків, визначатимуть відповідну частку відповідача у наданні утримання неповнолітньому сину в межах встановленого законом обмеження відрахування заробітку на сплату аліментів, за відсутності будь-яких заперечень відповідача, незаявлення та недоведення останнім обставин стосовно незадовільного стану власного здоров'я чи наявності на його утриманні інших осіб, з урахуванням чого даний позов підлягає задоволенню щодо присудження заявленого розміру аліментів на утримання неповнолітньої дитини. У відповідності до п.1 ч.1 ст.367 ЦПК України рішення в частині стягнення з відповідача на користь позивача суми платежу (аліментів) за один місяць підлягає негайному виконанню. Згідно вимог ст.88 ЦПК України з відповідача в дохід держави підлягає стягненню 640 грн. судового збору з розрахунку його початкової ставки щодо оспорюваних вимог майнового характеру, від сплати якого звільнений позивач за відповідним предметом спору. Згідно ст.1 Закону України "Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах" розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною не може перевищувати 40% встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що зазначається у відповідному судовому рішенні. Натомість 1280 грн. витрат, сплачених позивачем за правову допомогу згідно квитанції до прибуткового касового ордеру №28 за витягом з договору про надання правової допомоги (а.с.25-28) не підлягають компенсації відповідачем з огляду на визначений розрахунком обсягу правової допомоги (а.с.33) щодо консультації та підготовки позовної заяви, а також з врахуванням неучасті представника позивача понад одну годину у судовому засіданні та під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням, ознайомлення з матеріалами справи в суді, що не становлять відповідної підстави, лише які за наведеним виключним переліком вказаного нормативного акту можуть бути компенсовані стороні. Враховуючи викладене,

Outcome: approved