Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-16 00:00:00

Позивач звернувся з позовом до [PERSON] у якому вказує, що відповідно до укладеного договору від 13.04.2007 року, останній отримав кредит в розмірі 2654 гривні 40 копійок зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 12% на рік на суму залишку заборгованості. Відповідно до умов договору відповідач - [PERSON] брав на себе обов'язок щомісяця здійснювати погашення заборгованості за кредитом. Однак в порушення умов договору [PERSON] своє зобов'язання за договором кредиту належним чином не виконує, внаслідок чого утворилася заборгованість в розмірі 40130 грн. 19 коп. просить суд стягнути вказану суму заборгованості та судові витрати. Ухвалою суду від 12.05.2014 року у зв'язку зі смертю [PERSON] відповідно до ст. 1282 ЦК України до участі у справі в якості відповідача залучено [PERSON], як спадкоємця [PERSON] В судовому засіданні представник позивача за довіреністю Романенко Т.М. заявлені позовні вимоги підтримала повністю за підставами вказаним у позові, наполягає на їх задоволенні. Вказує, що у зв'язку з порушенням умов договору, за відповідачем дійсно утворилася заборгованість у період з 2007 року по 25.03.2014 року в розмірі 40 130.19 грн. та є підстави для задоволення позову у повному обсязі. Відповідач, будучи належним чином повідомленою про час та місце розгляду справи в судове засідання не з'явилася, про причини неявки суд не повідомила. Згідно ст.224 ЦПК України уразі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи вищевикладене, оскільки представник позивача не заперечує проти заочного розгляду справи, суд вважає необхідним ухвалити заочне рішення у справі. Дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав. Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором фінансова установа зобов'язана надати грошові кошти позичальникові у розмірах та на умовах встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити відсотки. Судом встановлено, що 13.04.2007 року між закритим акціонерним товариством комерційний банк "Приватбанк", правонаступником якого є публічне акціонерне товариство комерційний банк "Приватбанк" (далі - ПАТ КБ "Приватбанк") та [PERSON] укладено кредитний договір №HEXRRX06870226 який складається із анкети-заяви, умов надання споживчого кредиту фізичним особам ("Розстрочка" "Стандарт"). На підставі вказаного договору, відповідач отримав строковий споживчий кредит у розмірі 2654 грн. 40 коп. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 12.00% на рік, на суму залишку заборгованості за кредитом, з кінцевим терміном повернення 13 жовтня 2008 року. Позичальник зобов'язувався щомісячно погашати заборгованість за кредитом, сплачувати відсотки, винагороду, комісію а також інших витрат згідно Умов. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Разом з цим, з дослідженого в судовому засіданні розрахунку заборгованості за кредитом вбачається, що станом на станом на 25 березня 2014 року виникла заборгованість за кредитом - 2525 грн. 03 коп., заборгованість по сплаті процентів за користування кредитом - 12085 грн. 21 коп., заборгованість по комісіям за користування кредитом - 1334 грн. 57 коп. За таких обставин, враховуючи, що [PERSON] свої зобов'язання, щодо повернення кредиту, процентів та комісії за його користуванням не виконав, вимога позивача про стягнення з його правонаступника вище вказаних сум є обґрунтованою. Разом з тим, вимога позивача про стягнення пені в сумі - 21798 грн. 23 коп., на думку суду є безпідставною. Відповідно до ч. 1 ст. 546, ч. 3 ст. 549 ЦК України виконання зобов'язання забезпечується, зокрема, неустойкою (штраф, пеня). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Розмір неустойки, встановлений законом, може бути збільшений у договорі (частини перша, друга статті 551 ЦК України). Пунктом.5.1 Умов, передбачено, що у випадку несвоєчасного погашення заборгованості по кредиту, позичальник має сплатити банку пеню у розмірі 0,15 % від суми простроченої заборгованості. За загальним правилом період, за який нараховується пеня за прострочення виконання зобов'язання, не може перевищувати один рік (пункт перший частини другої статті 258 ЦК України). При цьому виходячи з правової природи пені, яка нараховується за кожен день прострочення, право на позов про стягнення пені за кожен окремий день виникає щодня на відповідну суму, а позовна давність за позовом про стягнення пені відповідно до статті 253 ЦК України обчислюєтьсяпо кожному дню, за який нараховується пеня, окремо, починаючи з дня, коли кредитор дізнався або повинен був дізнатися про порушення права. Оскільки право на стягнення пені в кредитора виникло з жовтня місяця 2008 року, а до суду він звернувся лише - 11 квітня 2014 року, то пеня підлягає стягненню лише в межах одного року до дня пред'явлення позову. Така ж правова позиція Верховного Суду України викладена в постанові від 3 вересня 2014 року у справі № 6-100цс14цс, яка відповідно до ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою для всіх судів України. За таких обставин, з відповідача має бути стягнута пеня в сумі 8729 грн. 79 коп. (2525.03 грн. + 12085.21 грн. + 1334.57 грн.) х 0,15 % /100 х 365 дн.) Що стосується вимоги про стягнення з відповідача штрафів: 500 грн. - штраф (фіксована складова), 1887 грн. 15 коп. - штраф (процентна складова) суд вважає необхідним зазначити наступне. Пунктом 5.3 Умов передбачено, що при порушенні позичальником строків платежів по будь-якому з грошових зобов'язань, передбачених договором більше ніж на 30 днів, позичальник зобов'язаний сплатити Банку штраф у розмірі 500 грн. + 5 % від суми позову. Аналізуючи вище вказані п.5.1 та п.5.3 Умов, суд приходить до висновку, що позивач, звертаючись до суду з даним позовом, просив застосувати до відповідача подвійну цивільно-правову відповідальність одного й того ж виду за одне й те саме порушення договірного зобов'язання - прострочення виконання грошового зобов'язання, що суперечить вимогам ч.1 ст.61 Конституції України та ч.3 ст.509 ЦК України, згідноз якими, ніхто не може бути двічі притягнений до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення, а зобов'язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. За таких обставин, в задоволенні вимоги про стягнення з відповідача штрафів має бути також відмовлено. Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України якщопозов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Outcome: partial