Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-30 00:00:00

До Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області надійшла позовна заява КС «Взаємодовіра» до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , про стягнення заборгованості за кредитним договором. Свої вимоги позивач мотивує тим, що 17.04.2019 року між КС «Взаємодовіра» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 40. Згідно п. 1.1 кредитного договору позивач зобов`язався надати [PERSON] кредит в сумі 22000,00 грн. на засадах строковості, зворотності, цільового характеру використання, платності та забезпеченості, а остання зобов`язалась повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом на умовах, визначених кредитним договором. Відповідно до п. 2.1 кредитного договору кредит було надано строком на 24 місяці з 17.04.2019 року по 17.04.2021 року. Пунктом 3.1 вказаного договору передбачена плата за користування кредитом (проценти), яка становить 70 % річних від суми залишку кредиту за кожен день користування кредитом. В забезпечення кредитних зобов`язань між позивачем та [PERSON] 17.04.2019 року було укладено договір поруки, згідно якого [PERSON] виступила поручителем по зобов`язанням [PERSON] за умовами кредитного договору. Крім того, 17.04.2019 року в забезпечення кредитних зобов`язань між позивачем та [PERSON] укладено договір поруки, згідно якого [PERSON] виступила поручителем по зобов`язанням [PERSON] за умовами кредитного договору. Прострочений борг за умовами кредитного договору станом на 17.04.2021 року становить 28282,12 грн. з яких: 14614,98 грн. - заборгованість за тілом кредиту; 233,71 грн. - 3% річних за несвоєчасну сплату кредиту; 13219,03 грн. - заборгованість за відсотками; 214,40 грн. - 3% річних за несвоєчасну сплату нарахованих відсотків. Просить стягнути з відповідачів вказану заборгованість та судові витрати. У судове засідання представниця позивача не з`явилась, подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутність, у якій позов підтримала в повному обсязі, проти постановлення заочного рішення не заперечує. Відповідачки в судове засідання не з`явилися, хоча про день та час розгляду справи були повідомлені своєчасно та належним чином. Причини неявки суду невідомі. На підставі ч. 1ст. 280 ЦПК України, суд ухвалив провести заочний розгляд справи. Згідно з ч. 2ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання технічним засобом не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до таких висновків. Між позивачем\~кредитною спілкою "Взаємодовіра" та відповідачкою [PERSON] 17.04.2019 р. був укладений кредитний договір №40 на суму 22000,00 грн. строком на 24 місяці із сплатою 70 % річних від суми залишку кредиту за кожен день користування кредитом. Відповідно до п. 3.5 вказаного договору сторони домовились, що погашення кредиту та процентів за користування кредитом здійснюватиметься згідно графіка розрахунків, що є невід`ємною частиною цього договору. Відповідно до видаткового касового ордеру №67 від 17.04.2019 р. [PERSON] 17 04.2019 р. на виконання умов договору №40 від 17.04.2019 р. отримала 22000,00 грн. Згідно з п. 5.4.3. вищезазначеного договору кредитодавець має право вимагати дострокового повернення кредиту, строк виплати якого ще не настав, в повному обсязі, та сплати процентів за весь фактичний строк користування кредитом, зокрема у разі затримання сплати позичальником частини кредиту та/або процентів щонайменше на один календарний місяць. Із розрахунку заборгованості, наданої позивачем, станом на 17.04.2021 року вбачається, що [PERSON] з 17 квітня 2020 року коштів у рахунок погашення кредиту не сплачувала. [PERSON] умови кредитного договору не виконала. Згідно з розрахунком позивача, за кредитним договором заборгованість станом на 17.04.2021 року становить 28282,12 грн. з яких: 14614,98 грн. - заборгованість за тілом кредиту; 233,71 грн. - 3% річних за несвоєчасну сплату кредиту; 13219,03 грн. - заборгованість за відсотками; 214,40 грн. - 3% річних за несвоєчасну сплату нарахованих відсотків. Між позивачем кредитною спілкою "Взаємодовіра" та відповідачкою [PERSON] було укладено договір поруки №40 від 17.04.2019 р., відповідно до якого відповідачка [PERSON] взяла на себе обов`язок відповідати за зобов`язаннями відповідачки [PERSON] , що випливають із кредитного договору №40 від 17.04.2019 року, укладеного між позивачем та відповідачкою [PERSON] . Між позивачем кредитною спілкою "Взаємодовіра" та відповідачкою [PERSON] було укладено договір поруки №40 від 17.04.2019 р., відповідно до якого відповідачка [PERSON] взяла на себе обов`язок відповідати за зобов`язаннями відповідачки [PERSON] , що випливають із кредитного договору №40 від 17.04.2019 року, укладеного між позивачем та відповідачкою [PERSON] . Доказів, які б спростовували наведені вище письмові докази у справі, у тому числі, і щодо розміру заборгованості за кредитним договором, відповідачі суду не надали. Відповідно до частини першої ст. 4 ЦПК України\~кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. У відповідності до частини першої\~ст. 13 ЦПК України\~суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст. ст.\~525,\~526,\~530ЦК України\~зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та якщо у зобов`язані встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (стаття 610 ЦК України). Одним із видів порушення зобов`язання є прострочення невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк. Відповідно до вимог ст.\~611\~ЦК\~України у разі порушення зобов`язання настають наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки. Згідно зі ст.\~549\~ЦК\~України різновидами неустойки є штраф та пеня, які обчисляються у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання та у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання, відповідно. За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) відповідно до ст.\~1054\~ЦК\~України зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно ст.\~1049\~ЦК\~України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Частиною 2 ст. 1050 ЦК України передбачено, що \~якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Відповідно до ст.\~625\~ЦК\~України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст.\~553\~ЦК\~України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником. Згідно з ст.\~554\~ЦК\~України у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Особи, які за одним чи за декількома договорами поруки поручилися перед кредитором за виконання боржником одного і того самого зобов`язання, є солідарними боржниками і відповідають перед кредитором солідарно, якщо інше не встановлено договором поруки. Оскільки договори поруки, укладені між позивачем та відповідачками [PERSON] та [PERSON] , є різні самостійні договори поруки, за якими кожен із поручителів поручився відповідати перед кредитором разом із позичальником як солідарні боржники, хоча і за порушення умов одного й того ж кредитного договору, між відповідачками [PERSON] та [PERSON] не виникає солідарної відповідальності між собою. Ураховуючи викладене, а також те, що ні нормами закону, ні умовами договорів поруки не встановлена солідарна відповідальність поручителів, підстав для солідарного стягнення з поручителів кредитної заборгованості згідно з вимогами ч. 3 ст. 554 ЦК немає. Таким чином, у даних правовідносинах солідарна відповідальність за порушення зобов`язань відповідачки [PERSON] за кредитним договором № 40 від 17.04.2019 р. виникає між відповідачкою [PERSON] та відповідачкою [PERSON] та між відповідачкою [PERSON] та відповідачкою [PERSON] окремо. Відповідно до частини першої ст. 81 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Ураховуючи вищевикладене, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Як роз`яснено у п. 35 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ Постанови від 17.10.2014 року №10 при повному або частковому задоволенні позову майнового характеру до кількох відповідачів судовий збір, сплачений позивачем, відшкодовується ними пропорційно до розміру задоволених судом позовних вимог до кожного з відповідачів; солідарне стягнення суми судових витрат законом не передбачено. Відповідно до ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України, з відповідачок підлягає стягненню на користь позивача документально підтверджена сплачена сума судового збору 2102,00 грн. в рівних частках з кожної.

Outcome: approved