Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-09 00:00:00

Представник позивача ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» звернувся до суду з позовом, згідно якого просить стягнути з відповідача [PERSON] на користь Банку заборгованість за кредитним договором в розмірі 118663,38 грн. та судові витрати по справі, посилаючись на те, що між ПРИВАТБАНКОМ і відповідачем 26.12.2006 року був укладений договір № НАА0RX11310046, по якому він отримав кредит в сумі 5856,51 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 12,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. У порушення умов Договору та Закону відповідач свої зобовязання належним чином не виконує, внаслідок чого станом на 04.09.2015 року має заборгованість у вказаному вище розмірі, яку у добровільному порядку не погашає. Представниками позивача до суду були надані заяви і клопотання про розгляд справи без участі представника банку, позовні вимоги підтримали у повному обсязі і просили суд їх задовольнити, розглянувши справу згідно вимог ст. 157 ЦПК України та постанови Пленуму ВСС України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 17.10.2014 року за № 11 "Про деякі питання дотримання розумних строків розгляду судами цивільних, кримінальних справ і справ про адміністративні правопорушення" розглянути справу в найкоротші строки. Необхідні докази були надані позивачем раніше та знаходяться в матеріалах справи. Інших клопотань чи заяв ПАТ КБ "ПРИВАТБАНК" не має. Відповідач про слухання справи повідомлявся належним чином по пошті та смс - повідомленнями та був обізнаний про час і місце проведення судових засідань, що підтверджується наданими ним заявами і запереченням (а.с.49, 59, 60, 63-65, 76, 82, 91, 93, 100, 106), в яких відповідач неодноразово просив суд перенести слухання даної справи для можливого остаточного вирішення питання з банком про борг, на договірних умовах та виплати боргу в сумі 15000 грн., про що, як ним вказано, була домовленість з банком. Однак ці обставини відповідачем не були підтверджені відповідними документами. Враховуючи те, що на протязі часу перебування справи у провадженні суду, сторони мали достатню можливість надати суду докази на підтвердження своєї позиції з приводу заявлених вимог, відповідачем суду були надані заперечення проти позову, а банком відповідні пояснення з цього приводу, крім того, відповідачем не надано жодних доказів домовленостей про виплату суми заборгованості по кредиту чи вирішення питання з банком добровільно. З огляду на ці обставини та встановлені цивільним процесуальним законодавством строки розгляду справ, суд, враховуючи положення ст. 157 ЦПК України, яка передбачає розгляд справи на протязі розумного строку, але не більше двох місяців з дня відкриття провадження у справі, вважає, що відповідач зловживає своїми процесуальними правами та без поважних причин просить відкладати розгляд справи на протязі тривалого часу, що призводить до затягування судового процесу і порушення прав позивача як добросовісного кредитора, разом з тим боргові зобов'язання відповідач часткового визнає, що вбачається з його заяв, тому доцільно розглянути дану справу у цьому судовому засіданні на підставі наявних доказів. Фіксація судового процесу технічними засобами не проводилася згідно вимог ч. 2 ст. 197 ЦПК України. З'ясувавши позиції сторін та дослідивши матеріали справи, оцінивши, відповідно до ст. ст. 212, 213 ЦПК України докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, суд прийшов до наступного висновку. Відповідно до ст.10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням осіб в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, надавши докази відповідно до вимог ст. ст.57-60 того ж Кодексу. Як судом встановлено, 26.12.2006 року між ЗАТ КБ «ПРИВАТБАНК», правонаступником якого з усіма правами і обов'язками є ПАТ КБ "ПРИВАТБАНК", та відповідачем [PERSON], згідно поданої ним анкети-заяви, був укладений договір споживчого кредиту № НАА0RX11310046, за умовами якого кредитор-позивач надав відповідачу строковий кредит в сумі 5856,51 грн. на строк 24 місяці, тобто з 26.12.2006 року по 25.12.2008 року включно з умовами сплати за користування кредитом відсотків у розмірі 1,0% на місяць на суму залишку заборгованості по кредиту,щомісячної винагороди за надання фінансового інструменту у розмірі 128,84 грн. та єдиноразової винагороди за надання фінансового інструменту в розмірі 532,41 грн. в обмін на зобов'язання позичальника з повернення кредиту, сплати відсотків, винагороди, комісії в зазначені у заяві та Умовах надання споживчого кредиту фізичним особам ("Розстрочка","Стандарт") строки. Погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: щомісяця в період сплати, за який приймається період з "15" по 20" число кожного місяця. Позичальник повинен надати банку грошові кошти ( щомісячний платіж) у сумі 404,98 грн. для погашення заборгованості за кредитом, яка складається із заборгованості за кредитом, відсотків, винагороди, комісії та інших витрат згідно з Умовами. Як вбачається з тексту Умов надання споживчого кредиту фізичним особам ("Розстрочка","Стандарт"), які разом із заявою відповідача складають кредитний договір між сторонами, Банк надає клієнту відповідно до укладеного договору грошові кошти на строк, обумовлений у Договорі, на умовах платності і повернення; у свою чергу клієнт зобовязався щомісячно погашати заборгованість по кредиту, процентам за його використання інші платежі, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим Договором; у випадку невиконання зобовязань по Договору, за вимогою Банку клієнт зобовязаний повернути кредит (у тому числі прострочений кредит); при порушенні клієнтом строків платежів по будь-якому з грошових зобовязань, передбачених даним Договором більш ніж на 30 днів, клієнт зобовязався сплатити Банку штраф в розмірі 500 грн. + 5% від суми заборгованості /п.5.3/. Згідно п.5.5 Умов сторони домовилися про те, що термін позовної давності по вимогам про стягнення кредиту, відсотків за користування кредитом, винагороди, неустойки-пені, штрафів за даним Договором, встановлюється сторонами тривалістю 5 років ( а.с. 5-15). Відповідно до ст. 526 ЦК України зобовязання повинні виконуватися належним чином та в установлений строк у відповідності до умов договору. Згідно ст. 611 ЦК України у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Ст. 625 ЦК України передбачає, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обовязковим для виконання сторонами. З наданого до суду розрахунку суми боргу відповідача вбачається, що станом на 04.09.2015 року він складає: 5618,39 грн. загальний залишок заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту), у тому числі залишок простроченої заборгованості за наданим кредитом; 20523,79 грн. - залишок заборгованості за процентами, у тому числі залишок заборгованості за процентами, нарахованими на залишок простроченої заборгованості за кредитом; 2963,32 грн. заборгованість з комісії, у тому числі з простроченої; 55929,53 грн. погашено пені, в тому числі списано; 83431,05 грн. загальна сума нарахованої пені; всього борг за кредитом 112536,55 грн.; 500 грн. - штраф ( фіксована частина); 5626,83 грн. (відсоток від уми), разом 118663,38 грн. ( а.с.4), про погашення якої у добровільному порядку відповідачем на час розгляду справи сторонами відомостей не надано. На адресу суду відповідачем [PERSON] було надано клопотання про застосування строку позовної давності згідно ч.3 ст. 267 ЦК України, враховуючи те, що п.7 ч.11. ст. 11 Закону України "Про захист прав споживачів" банку забороняється вимагати повернення позики, строк давності якої минув. Крім того, відповідач зазначає, що у 2006-2008 роках через скрутний фінансовий стан він не міг виплачувати кредит. З 2008 року був на зв'язку з банком, який на той час вже нарахував пеню, з якою не погоджувався [PERSON] та просив банк про реструктуризацію кредиту, у якій йому було відмовлено. Відповідач вказує, що мав намір реструктуризувати кредит в сумі 5618,39 грн. - заборгованість п кредиту та 2963,32 грн. заборгованість по комісії за користування кредитом, також відмовлявся платити пеню в 20 разів більшу за кредит ( а.с.59,60,63-65). По цим обставинам представником ПАТ КБ "ПРИВАТБАНК" були надані до суду пояснення. З тексту вказаних пояснень вбачається, що укладення договору між сторонами здійснювалося за принципом договору приєднання, на підставі вимог ст. 202, 207, 634 ЦК України, який складається з декількох документів. 14.10.2011 року відповідач підписав анкету-заяву про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг, що оприлюднені на офіційному сайті Приватбанку, якою підтвердив приєднання та ознайомлення з Умовами кредитування та зобов'язання їх виконувати. Даний позов був направлений банком по пошті 02.11.2015 року, тобто до спливу строку позовної давності. Крім того, відсутні підстави для застосування строку позовної давності до вимог про стягнення пені, оскільки порушення зобовязання триває, у зв'язку з чим неможливо встановити початок перебігу строку позовної давності (а.с.68-74). Згідно Умов і правил надання банківських послуг п.1.1.7.31 строк позовної давності по вимогам банку щодо повернення кредиту, плати процентів за користування кредитом, винагороди, неустойки-пені, штрафів, витрат банку складає 50 років ( а.с. 75). Згідно ч.1 ст. 264 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов'язку. За Умовами надання послуг ПАТ КБ "ПРИВАТБАНК" спочатку передбачався 5-річний строк позовної давності, який згодом був визначений у 50 років, разом з тим, з боку відповідача з 2008 року, як ним самим вказано, вчинялися дії, що свідчать про визнання кредитних зобов'язань, тому строки позовної давності не сплинули. Виходячи з викладеного вище, на підставі ст. 1054 ЦК України, згідно якої банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, оскільки відповідач ухиляється від виконання умов кредитного договору та в добровільному порядку борг ним не погашено до теперішнього часу. Крім того, надані відповідачем до суду заяви за своїм змістом підтверджують часткове визнання ним розміру існуючої заборгованості по кредитним зобов'язанням та намагання її реструктуризувати. Отже, у даному випадку, посилання відповідача на пропуск позивачем строків позовної давності пред'явлення вимог, не знайшли свого підтвердження у ході розгляду справи. Також, враховуючи матеріали справи та відомості про особу відповідача, який є працездатним і не надав суду жодних документів про його можливе скрутне матеріальне становище, суд не знаходить підстав для зменшення суми заборгованості. Оскільки позов обґрунтований, судові витрати по справі відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України слід стягнути з відповідача на користь позивача, так як понесення цих витрат було підтверджено доказами ( а.с. 1).

Outcome: approved