Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-21 00:00:00

Позивачі [PERSON] та [PERSON] звернулися до суду з позовом, в якому просять визнати право власності на спадкове майно за адресою: м. Дніпродзержинськ, вул. Чкалова, будинок 66, загальною площею приміщень 107,8 кв.м, у тому числі житловою площею 44,1 кв.м, яке складається з житлового будинку А-1; літньої кухні Б-1; вбиральні В-1; сараю Г-1; гаражу Д-1; зливної ями № 1; огорожі № 2-4, 6; водопроводу № 5; тротуару І, яке залишилось після померлого батька [PERSON], в порядку спадкування за законом, на 1/2 частину за [PERSON], [INFO], РНОКПП [NUMBER], на 1/2 частину за [PERSON], [INFO], РНОКПП [NUMBER], що дасть підставу Відділу державної реєстрації речових прав на нерухоме майно реєстраційної служби Дніпродзержинського міського управління юстиції у Дніпропетровській області зареєструвати право власності на обєкт нерухомого майна. На обґрунтування своїх позовних вимог зазначають, що 05 березня 2014 року у віці 74 роки помер їхній батько [PERSON]. Після смерті батька відкрилась спадщина, а саме житловий будинок за адресою: м. Дніпродзержинськ, вул. Чкалова, 66. за життя батько не склав заповіт на випадок своєї смерті, тому вони, його діти, як спадкоємці першої черги, мають право прийняти спадщину в порядку спадкування за законом. 14 червня 2014 року позивач [PERSON] звернулася до приватного нотаріуса з заявою про прийняття спадщини після смерті батька [PERSON], померлого 05 березня 2014 року, а 06 вересня 2014 року з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на 1/2 частку у спадщині на спадкове майно, в тому числі на спадковий будинок за номером 66 по вул. Чкалова у м. Дніпродзержинську. 06 вересня 2014 року [PERSON] звернувся до приватного нотаріуса з заявою про видачу на його ім'я свідоцтва про право на спадщину за законом на 1/2 частку у спадщині на спадкове майно, в тому числі на спадковий будинок за номером 66 по вул. Чкалова у м. Дніпродзержинську. Спадщину після померлого [PERSON] вони фактично прийняли, оскільки вони проживають за вищевказаною адресою та сплачують всі комунальні послуги. Однак 06 вересня 2014 року приватний нотаріус [PERSON] винесла постанову про відмову у вчиненні нотаріальних дій у зв'язку з нездійсненням померлим [PERSON] реєстрації права власності на нерухоме майно. 15 квітня 1968 року спадкодавцем [PERSON] було укладено договір про надання у безстрокове користування земельної ділянки для будівництва індивідуального житлового будинку за адресою: м. Дніпродзержинськ, вул. Чкалова, 66. Будівництво будинку було закінчено у 1973 році. 22 червня 1972 року у домовій книзі за адресою: м. Дніпродзержинськ, вул. Чкалова, 66, міститься відмітка про реєстрацію місця проживання [PERSON] у вказаному приміщенні. Збудувавши житловий будинок, оселившись та зареєструвався у ньому разом зі своєю родиною, батько за життя не зареєстрував ані вказаний обєкт нерухомого майна, ані право власності на нього. Відсутність реєстрації права власності позбавляє їх можливості реалізувати їхнє право на спадкування та змушує звернутися до суду. Позивач [PERSON] в судове засідання не зявилась, надала суду заяву з клопотанням про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Позивач [PERSON] в судове засідання не зявився, причину неявки до суду не повідомив. Представник відповідача - Дніпродзержинської міської ради [PERSON] в судове засідання не зявилась, надала суду заперечення на позов, в якому зазначила, що у матеріалах справи відсутні будь-які докази правовстановлюючих документів на нерухоме майно, а саме будинок № 66 по вул. Чкалова у м. Дніпродзержинську. Право власності на самочинно збудоване майно не набувають, як особи, які здійснили це будівництво, так і їхні спадкоємці. Право власності на забудову виникає у особи, яка набула права на земельну ділянку на законних підставах, після здійснення нею дій, передбачених ст.ст. 26, 32 ЗУ "Про регулювання містобудівної діяльності", а жоден з позивачів не звертався до Дніпродзержинської міської ради для здійснення означених дій. Третя особа Приватний нотаріус Дніпродзержинського міського нотаріального округу [PERSON] в судове засідання не зявилася, надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності. Представник третьої особи Відділу державної реєстрації речових прав на нерухоме майно реєстраційної служби Дніпродзержинського міського управління юстиції у Дніпропетровській області в судове засідання не зявився, про час та місце проведення судового засідання повідомлений належним чином, причину неявки до суду не повідомив. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши докази\~ у сукупності з нормами чинного законодавства України, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що 12 квітня 1968 року [PERSON], який помер 05 березня 2014 року (а.с.3), була надана на праві безстрокового користування земельна ділянка по вул. Чкалова, 66, загальною площею 500 кв.м, для будівництва будинку, що підтверджується договором про надання у безстрокове користування земельної ділянки для будівництва індивідуального житлового будинку на праві приватної власності від 12 квітня 1968 року (а.с. 15-16). Померлий [PERSON], є батьком позивачів, що підтверджується свідоцтвами про народження, актові записи № 503 та № 631, свідоцтвом про укладення шлюбу, актовий запис № 403, свідоцтвом про розірвання шлюбу, актовий запис № 334, витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища № 00014020101 (а.с. 5-8, 12). Судом встановлено, що 14 червня 2014 року була заведена спадкова справа № 18/2014 після померлого 05 березня 2014 року [PERSON]. Позивачі звернулися до приватного нотаріуса Дніпродзержинського міського нотаріального округу [PERSON] для отримання свідоцтва про право на спадщину за законом після померлого 05 березня 2014 року [PERSON]. З іншими заявами про прийняття спадщини або про відмову від спадщини до нотаріальної контори ніхто не звертався. 06 вересня 2014 року кожному з позивачів було видане свідоцтво про право на спадщину за законом після померлого [PERSON] у вигляді грошових вкладів. Ці обставини підтверджуються копією спадкової справи № 18/2014. З матеріалів справи вбачається, що у звязку із відсутністю правовстановлюючих документів на житловий будинок № 66 по вул. Чкалова у м. Дніпродзержинську, 06 вересня 2014 року приватним нотаріусом Дніпродзержинського міського нотаріального округу [PERSON] позивачам було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину у вигляді житлового будинку № 66 по вул. Чкалова у м. Дніпродзержинську, за законом, після смерті [PERSON], померлого 05 березня 2014 року, про що були видані постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії (а.с. 10 ,14). [PERSON] з реєстру прав власності на нерухоме майно № 68942502 від 06 вересня 2014 року, відомості щодо права власності на нерухоме майно, розташоване за адресою: Дніпропетровська область, м. Дніпродзержинськ, вул. Чкалова, буд. 66, відсутні (а.с. 31 спадкової справи № 18/2014). Остання інвентаризація домоволодіння № 66 по вулиці Чкалова у місті Дніпродзержинську була проведена 02 грудня 1973 року, згідно якої готовність будинку становила 79 %, що підтверджується звідним оціночним актом по домоволодінню (а.с. 36 спадкової справи № 18/2014). Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Відповідно до ст. 1216 Цивільного кодексу України (надалі по тексту - ЦК України) спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). В силу ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ч. 1 ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Відповідно до статті 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини, право на спадкування за законом одержують особи, визначенні у статтях 1261-1265 ЦК України.\~\~ [PERSON] ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. [PERSON] ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Частиною 2 ст. 331 ЦК України, передбачено, що право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки , будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. [PERSON] з абз. 1 ч. 3\~ст. 331 ЦК України, до завершення будівництва (створення майна) особа вважається власником матеріалів, устаткування, які були використані в процесі цього будівництва (створення майна). Відповідно до п.15 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 року № 5 "Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав", до завершення будівництва (створення) майна, а якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, то до моменту прийняття його до експлуатації, або якщо право власності на таке нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, то до моменту державної реєстрації право власності на новостворене майно та об'єкт незавершеного будівництва не виникає (стаття 331 ЦК). У зв'язку із цим до виникнення права власності на таке майно право власності існує лише на матеріали, обладнання тощо, які були використані в процесі цього будівництва (створення) майна. Отже, законом не передбачено можливість визнання права власності на новостворене майно та об'єкт незавершеного будівництва в судовому порядку, якщо право власності на таке майно не було зареєстроване раніше в установленому законодавством порядку. Відповідно до рекомендацій Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, викладених в листі № 24-753/0/4-13 від 16 травня 2013 року, якщо за життя спадкодавець не набув права власності на житловий будинок, земельну ділянку, то спадкоємець також не набуває права власності у порядку спадкування. До спадкоємця переходять лише визначені майнові права, які належали спадкодавцеві на час відкриття спадщини. Для набуття права власності у встановленому законодавством порядку спадкоємець повинен здійснити дії, які необхідні для набуття права власності на визначене нерухоме майно, зокрема на житловий будинок, іншу споруду. Право власності на об'єкти самочинного будівництва може бути визнано за спадкоємцем, що має право вимагати визнання такого права, виключно за умови наявності документів про право власності на землю або про право користування земельною ділянкою, що видані на ім'я спадкодавця або спадкоємця, та актів введення будівлі в експлуатацію, якщо їх наявність необхідна відповідно до вимог законодавства, чинного на час завершення будівництва. Порядок оформлення права власності на об'єкти нерухомого майна, на які відсутні акти прийняття їх в експлуатацію, наведено в ДБН А.3.1-3-94 "Прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів" та в листі Державного комітету України з будівництва та архітектури від 23 березня 1999 року № 12/5-126, в якому, зокрема, роз'яснюється: - оформлення свідоцтва на право власності на об'єкти, які були закінчені будівництвом після 5 серпня 1992 року і на цей час не прийняті в експлуатацію, проводиться тільки за наявності актів прийняття їх в експлуатацію відповідними комісіями - державними приймальними або державними технічними; - по об'єктах, що збудовані до 5 серпня 1992 року, тобто до прийняття постанови КМУ від 5 серпня 1992 року № 449, якою встановлено порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів, при їх реєстрації для оформлення права власності одним із документів є висновок про технічний стан будинку (будівлі), що складається БТІ. Виходячи зі змісту наведених нормативних актів, громадяни, які збудували житлові будинки до 5 серпня 1992 року, могли за умови прийняття їх в експлуатацію відповідними комісіями отримати правовстановлюючі документи на будинок, навіть якщо його споруджено самовільно (самочинно) на земельній ділянці, яка перебуває в їх законному користуванні або у приватній власності. За наявності відповідних доказів судами може визнаватися право власності в порядку спадкування на спірні будинки, збудовані до 5 серпня 1992 року, на які спадкодавцем не було отримано правовстановлюючі документи. За умови наявності акта відведення земельної ділянки під забудову, дозволів на забудову, якщо будинок не було введено в експлуатацію, таке будівництво не може визнаватись самочинним, а є незавершеним. Пунктом 8 постанови Пленуму Верховного суду України від 30 травня 2008 року № 7 встановлено, якщо будівництво здійснювалося згідно із законом, то у разі смерті забудовника до завершення будівництва його права та обов'язки входять до складу спадщини. Законодавством передбачено порядок прийняття в експлуатацію будівель інспекцією архітектурно-будівельного контролю за місцем їх розташування, який не може підмінятися судовим рішенням. Визнання права власності в порядку спадкування на недобудований будинок відповідно до чинного законодавства України неможливе. Потрібно визнати правильною практику судів щодо визнання за спадкоємцем майнових прав забудовника, як таких, що входять до складу спадщини. Положеннями ст. 1218 ЦК України встановлено, що до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Оцінюючи докази у їх сукупності, з урахуванням загальних засад цивільного судочинства, приймаючи до уваги, що нерухоме майно, а саме домоволодіння, розташоване за адресою: м. Дніпродзержинськ, вул. Чкалова, 66, є об'єктом незавершеного будівництва, визнання права власності в порядку спадкування на недобудований будинок відповідно до чинного законодавства України неможливе, тому суд приходить до висновку, що позивачами був обраний не вірний спосіб захисту порушених прав, тож позовні вимоги є необґрунтованими і задоволенню не підлягають. Разом з цим суд вважає за необхідне зазначити, що позивачі не позбавлені права звернутися до суду з позовом про визнання за ними, як за спадкоємцями, майнових прав забудовника, як таких, що входять до складу спадщини.

Outcome: dismissed