Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-14 00:00:00

26 листопада 2019 року до Деснянського районного суду м. Чернігова надійшла позовна заява ПрАТ СК «ПЗУ Україна» до [PERSON] , в якій позивач просить стягнути з останнього на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ПЗУ Україна» суму страхового відшкодування у розмірі 12 676 грн 65 коп. та 1 921 грн у відшкодування судових витрат. В обґрунтування заявлених вимог ПрАТ СК «ПЗУ Україна» зазначило, що 16 травня 2019 року в місті Києві сталася дорожньо-транспортна пригода (далі - ДТП) за участю автомобіля "MAN 18.225", державний номерний знак [NUMBER] , під керуванням відповідача, власником якого є [PERSON] , та автомобіля "Chevrolet Volt", державний номерний знак [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , власником якого є [PERSON] . ДТП сталася внаслідок порушення [PERSON] . Правил дорожнього руху (далі - ПДР). Цивільно-правова відповідальність відповідача перед третіми особами на момент ДТП була застрахована у в Приватному акціонерному товаристві «Страхова компанія «ПЗУ Україна», відповідно до договору страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АМ/7694614. За зверненням потерпілої, ПрАТ СК «ПЗУ Україна» виплатило їй страхове відшкодування у розмірі 12 676 грн 65 коп. Посилаючись на те, що відповідач протягом трьох робочих днів з дня настання ДТП не повідомив страховика, а ПрАТ СК «ПЗУ Україна» виплатило кошти потерпілій, у ПрАТ СК «ПЗУ Україна» виникло право вимоги до [PERSON] 01 липня 2014 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "БІЗНЕС АССІСТ" та Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «ПЗУ Україна» укладено договір доручення, за яким ПрАТ СК «ПЗУ Україна» доручило ТОВ "Бізнес Ассіст" вчиняти юридичні дії щодо стягнення простроченої заборгованості з фізичних та юридичних осіб, до яких ПрАТ СК «ПЗУ Україна» має права вимоги відповідно до чинного законодавства України. 02 серпня 2019 року ТОВ "Бізнес Ассіст" направило відповідачу регресну вимогу, яка залишена ним без реагування. Ураховуючи наведене, ПрАТ СК «ПЗУ Україна» просить стягнути з відповідача на свою користь суму страхового відшкодування у розмірі 12 676 грн 65 коп. Ухвалою судді від 28.11.2019 позовну заяву ПрАТ СК «ПЗУ Україна» до [PERSON] про відшкодування матеріальних збитків, завданих в результаті дорожньо-транспортної пригоди залишено без руху та запропоновано позивачеві в триденний строк з дня отримання копії ухвали усунути вказані в ній недоліки. 12.12.2019, на виконання вимог ухвали судді від 28.11.2019 про залишення позовної заяви без руху, позивачем усунуто недоліки позовної заяви. Ухвалою судді від 24.12.2019 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, призначено судове засідання для розгляду справи по суті на 15.01.2020 на 11 годин 00 хвилин. 09.01.2020 представник позивача надіслав суду клопотання, в якому позовні вимоги підтримав та просив здійснити розгляд справи за його. Відповідач у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся у встановленому законом порядку, причин неявки суду не повідомив. У відповідності до вимог частини другої статті 247 Цивільного процесуального кодексу України (далі за текстом - ЦПК України) фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до наступного висновку. Судом встановлено, що 16 травня 2019 року в місті Києві сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля "MAN 18.225", державний номерний знак [NUMBER] , під керуванням відповідача, власником якого є [PERSON] , та автомобіля "Chevrolet Volt", державний номерний знак [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , власником якого є [PERSON] . Постановою Шевченківського районного суду м. Києва від 13 червня 2019 року, [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП (а.с. 77). Відповідно до статті 979 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Згідно з полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АМ/7694614 від 02.07.2018, цивільно-правова відповідальність відповідача перед третіми особами на момент ДТП була застрахована ПП «Д іалог Плюс» у Приватному акціонерному товаристві «Страхова компанія «ПЗУ Україна» (а.с. 73). За зверненням потерпілої, ПрАТ СК «ПЗУ Україна» виплатило останній страхове відшкодування у сумі 12 676 грн 65 коп, що підтверджується платіжним дорученням № 31095 від 10.06.2019 (а.с. 105). Відповідно до статті 1000 ЦК України за договором доручення одна сторона (повірений) зобов`язується вчинити від імені та за рахунок другої сторони (довірителя) певні юридичні дії. Правочин, вчинений повіреним, створює, змінює, припиняє цивільні права та обов`язки довірителя. Договором доручення може бути встановлено виключне право повіреного на вчинення від імені та за рахунок довірителя всіх або частини юридичних дій, передбачених договором. У договорі можуть бути встановлені строк дії такого доручення та (або) територія, у межах якої є чинним виключне право повіреного. 01 липня 2014 року між ТОВ "Бізнес Ассіст" та ПрАТ СК «ПЗУ Україна» укладено договір доручення №1-2014, згідно з пунктом 1.1. якого ПрАТ СК «ПЗУ Україна» доручило ТОВ "Бізнес Ассіст" вчиняти юридичні дії щодо стягнення простроченої заборгованості з фізичних та юридичних осіб, до яких ПрАТ СК «ПЗУ Україна» має права вимоги відповідно до чинного законодавства України (а.с. 21-23). Відповідно до підпункту 33.1.4 пункту 33.1 статті 33 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання дорожньо-транспортної пригоди, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати), водій транспортного засобу, причетний до такої пригоди, зобов`язаний невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання дорожньо-транспортної пригоди, письмово надати страховику, з яким укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ), повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого МТСБУ зразка, а також відомості про місцезнаходження свого транспортного засобу та пошкодженого майна, контактний телефон та свою адресу. Якщо водій транспортного засобу з поважних причин не мав змоги виконати зазначений обов`язок, він має підтвердити це документально. Такий обов`язок установлений законодавством для надання страховику можливості перевірити обставини ДТП власними силами і запобігти необґрунтованим виплатам. Згідно з частиною першою статті 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Підпунктом «ґ» підпункту 38.1.1 пункту 38.1 статті 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» встановлено, що страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, якщо він не повідомив страховика у строки і за умов, визначених у підпункті 33.1.2 пункту 33.1 статті 33 цього Закону. Факт неповідомлення страховика про ДТП є підставою для відшкодування страхувальником у порядку регресу сплаченого страховиком страхового відшкодування. Проте у разі, якщо факт настання страхового випадку зафіксований правоохоронними органами, відповідач як особа, винна в ДТП, притягнутий до адміністративної відповідальності, страховик сплатив страхове відшкодування, то сам по собі факт неповідомлення відповідачем страховика про настання страхового випадку не може братися за основу ухвалення рішення, яке повинно ґрунтуватись на загальних положеннях про відшкодування збитків у позадоговірних зобов`язаннях, адже регресні зобов`язання входять до групи позадоговірних, тому спори з таких зобов`язань повинні вирішуватись у загальному порядку відшкодування збитків. Зазначена правова позиція викладена у постановах Верховного Суду України від 16 вересня 2015 року у справі № 6-284цс15 та від 22 березня 2017 року у справі № 6-2011цс16. Як убачається з матеріалів справи, потерпіла [PERSON] 16.05.2019, тобто в день ДТП, повідомила ПрАТ «Страхова компанія «ПЗУ Україна» про дорожньо-транспортну пригоду (а.с. 71). Постановою Шевченківського районного суду м. Києва від 13 червня 2019 року, [PERSON] притягнуто до адміністративної відповідальності за статтею 124 КУпАП (а.с. 77). Отже, у даному випадку факт настання страхового випадку ніким не оспорюється, він зафіксований правоохоронними органами, відповідач як особа, винна в ДТП, притягнутий до адміністративної відповідальності, сама страхова компанія відповідача його визнала, добровільно сплативши страхове відшкодування, а тому сам по собі факт неповідомлення відповідачем страховику про настання страхового випадку не може бути покладений в основу ухвалення рішення про відшкодування збитків збитків в порядку регресу. У зв`язку із викладеним, суд не знаходить правових підстав для задоволення позову. Враховуючи викладене,

Outcome: dismissed