Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-07 00:00:00

17 червня 2014 року до Овідіопольського районного суду Одеської області звернувся Банк з вищевказаним позовом, в якому зазначив, що Відділом ДВС Овідіопольського РУЮ Одеської області (далії по тесту Відділ) відкрито виконавче провадження про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] грошової суми 142 990, 56 грн. В ході проведення виконавчих дій на майно [PERSON] було накладено арешт, а саме на житловий будинок з господарськими спорудами та будівлями, розташований за адресою: [ADDRESS] ( далії по тексту житловий будинок). 05 травня 2008 року між банком та [PERSON] був укладений кредитний договір. В забезпечення виконання зобов'язання [PERSON] за кредитним договором 06 травня 2008 року між банком та [PERSON] був укладений нотаріально посвідчений іпотечний договір, відповідно до якого банку в іпотеку було передано нерухоме майно у вигляді житлового будинку. Реалізуючи виконання іпотечного договору, було з'ясовано, що під час виконавчого провадження відповідно до постанови Відділу державної виконавчої служби Овідіопольського РУЮ в Одеській області було накладено арешт на житловий будинок, який належить [PERSON]. Вищевказана постанова державного виконавця порушує права та інтереси банку, тому позивач просить визнати незаконними дії державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Овідіопольського районного управління юстиції щодо накладення арешту та оголошення заборони відчуження майна [PERSON], але в частині накладення арешту на житловий будинок з господарчими будівлями та спорудами який розташований за адресою: [ADDRESS]; визнати не чинною та скасувати постанову державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Овідіопольського районного управління юстиції в частині накладення арешту на майно боржника та оголошення заборони на його відчуження в частині, що стосується накладення арешту на житловий будинок з господарчими будівлями та спорудами який розташований за адресою: [ADDRESS]; зобов'язати Відділ державної виконавчої служби Овідіопольського районного управління юстиції виключити з Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна обтяження, щодо заборони відчуження на житловий будинок з господарчими будівлями та спорудами, який розташований за адресою: [ADDRESS]; зобов'язати державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Овідіопольського районного управління юстиції надати матеріали справи виконавчого провадження про стягнення заборгованості з [PERSON] на користь [PERSON] у тому числі: Постанови про відкриття виконавчого провадження, Постанови про накладення арешту на майно боржника. Під час судового засідання позивач підтримав свої позовні вимоги. Представник відповідачів [PERSON], [PERSON] з позовом не погоджується. Відповідач [PERSON] до суду не з'явився, хоча належним чином був повідомлений про час та місце слухання справи. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог - Відділ державної виконавчої служби Овідіопольського РУЮ в Одеській області з позовом не погоджується, в подальшому до суду не з'явився. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази по справі, суд вважає у задоволенні позову відмовити з наступних підстав. Так судом встановлено, що 05 травня 2008 року між банком та [PERSON] був укладений кредитний договір, відповідно до якого банк передав відповідачу грошові кошти в розмірі 176 595 дол. США, зі сплатою 13,5 % річних та комісій. 06 травня 2008 року в забезпечення виконання зобов'язання по кредитному договору між банком та [PERSON] був укладений нотаріально посвідчений іпотечний договір, відповідно до якого банку в іпотеку було передано нерухоме майно у вигляді житлового будинку. 14 лютого 2014 року державним виконавцем Відділу державної виконавчої служби Овідіопольського РУЮ в Одеській області було відкрито виконавче провадження на підставі виконавчого листу № 509/678/13 виданий 13.02.2014 року Овідіопольським райсудом Одеської області про стягнення грошей 142 990.56 грн. за позовом [PERSON], [PERSON] до [PERSON] про стягнення заборгованості. 03 березня 2014 року державний виконавець в рамках виконавчого провадження прийняв рішення (постанова) про накладення арешту на житловий будинок. Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за звернення фізичних чи юридичних осіб, поданих відповідно до цього кодексу в межах заявлених в них вимог, та на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Позивач звернувся до суду з вищевказаними позовними вимогами, а саме про визнання незаконних дій державного виконавця, визнання не чинною постанови про накладення арешту на нерухоме майно та її скасування, та зобов'язати державного виконавця вчинити певні дії, свої позовні вимоги позивач обґрунтовує посилаючись на Закон України "Про виконавче провадження", з позову який надійшов до суду та пояснень представника позивача видно, що представник банку фактично оскаржує дії та бездіяльність державного виконавця та просить скасувати його процесуальні рішення. При цьому, позивач в своїх позовних вимогах зазначив відповідачами фізичних осіб - [PERSON] [PERSON], [PERSON], третя особа - Відділ державної виконавчої служби Овідіопольського районного управління юстиції в Одеській області. Відповідно до ст. 33 ЦПК України заміна неналежного відповідача, або залучення відповідного відповідача здійснюється за клопотанням позивача. Відповідного клопотання від позивача не надходило. З матеріалів, які надійшли до суду видно, що предметом спору є дії(бездіяльність) державного виконавця та його процесуальні рішення (постанови) на не звільнення з під арешту. Відповідачі по справі є фізичні особи, в рамках виконавчого провадження не є тими особами, які наділені владними повноваженнями, Державний виконавець приймав дане рішення в рамках своїх повноважень та відповідно до Закону України "Про виконавче провадження". Виходячи з вищевказаного, суд вважає, що фізичні особи в рамках даного цивільного позову не є належними відповідачами по справі. Позивач звернувся до суду з позовом про зобов'язання державного виконавця відділу надати матеріали виконавчого провадження. Дані правовідносини розглядаються в рамках Закону України "Про виконавче провадження" та відповідно до розділу VІІ ЦПК України, у разі порушення прав та інтересів банку. При розгляді цивільного позову дані вимоги необхідно розглядати, як клопотання в рамках цивільно-процесуального законодавства. Виходячи з вищевказаного, суд приходить до висновку, що позовні вимоги з таким предметом позову між даними сторонами є безпідставними. При поданні позову позивач сплатив судовий збір в повному обсязі. Під час розгляду справи суд дійшов висновку про необґрунтованість позовних вимог, тому, відповідно до ст. 88 ЦПК України, судові витрати розподілу не підлягають.

Outcome: dismissed