Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-15 00:00:00

У листопаді 2020 року Акціонерне товариство "Державний ощадний банк України" в особі філії Житомирське обласне управління АТ "Ощадбанк" (далі Банк) звернулось з вказаним позовом, у якому просить стягнути на його користь із [PERSON] заборгованість за заявою про приєднання №481109807 від 12.07.2018 до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб та відкриття поточного рахунку з використанням електронного платіжного засобу (платіжної картки) в сумі 23564, 40 грн, а також судові витрати у розмірі 2102, 00 грн. Позивач неодноразово зменшував свої позовні вимоги, востаннє заявою від 15.06.2021, у якій просить стягнути із [PERSON] заборгованість за заявою про приєднання №481109807 від 12.07.2018 до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб та відкриття поточного рахунку з використанням електронного платіжного засобу (платіжної картки) в сумі 16900, 97 грн, яка складається з: заборгованість за основним боргом (кредитом) - 14999,18 грн, нарахована сума комісії - 19,44 грн, пеня за несвоєчасне погашення основному боргу (кредиту) - 1,05 грн, загальна сума 3% річних за несвоєчасне погашення основного боргу (кредиту) - 601,92 грн, загальна сума 3% річних за несвоєчасне погашення процентів за користування кредитом - 18,06 грн, втрати від інфляції за несвоєчасне погашення основного боргу (кредиту) - 1252,58 грн, втрати від інфляції за несвоєчасне погашення процентів за користування кредитом - 8,74 грн. В обґрунтування позовних вимог банк вказав, що 12.07.2018 [PERSON] підписав заяву про приєднання №481109807 до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб та відкриття поточного рахунку з використанням електронного платіжного засобу (платіжної картки), відповідно до умов якої банком відповідачу був відкритий поточний рахунок в гривнях України на умовах тарифного пакету "Мій комфорт" та для його користування оформив та видав клієнту банківську платіжну картку (БПК) типу MasterCard World Debit "Моя картка". Відповідно до блоку 6 "Умови кредитування" заяви на встановлення відновлювальної кредитної лінії (кредиту) на строк 60 місяців, з можливим подовженням на той самий строк, банк встановлює клієнту кредит у сумі 25 000,00 грн. (тридцять п`ять тисяч гривень) під 38,00 процентів річних за користування кредитними коштами (п.6.3; п. 6.6.1). В подальшому позивач здійснював обслуговування вищевказаної платіжної картки відповідно до встановлених тарифів на загальних умовах. Позивач свої зобов`язання за договором виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому договором. Натомість, відповідач не надав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договору, що має відображення у розрахунку заборгованості за договором. Таким чином, у порушення умов кредитного договору, а також ст.ст. 509,526, 1054 ЦК України, відповідач зобов`язання за укладеним договором не виконав. У зв`язку з зазначеними порушеннями зобов`язань за кредитним договором відповідач, з урахуванням заяви про зменшення та уточнення позовних вимог, має заборгованість в сумі 16900,97 грн. Вказану суму боргу та судові витрати позивач просить стягнути із відповідача. Ухвалою суду від 07.12.2020 у справі відкрито спрощене позовне провадження. Розгляд справи неодноразово відкладався за клопотанням відповідача. У судове засідання сторони не з`явились. Від представника позивача на адресу суду надійшла заява про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Відповідач у письмовій заяві від 16.06.2021 просить справу розглядати у його відсутності; позовні вимоги визнає частково, а саме за виключенням інфляційних втрат. У зв`язку з неявкою у судове засідання сторін, на підставі частини другої статті 247 Цивільного процесуального кодексу України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного пристрою не здійснювалося. З`ясувавши обставини справи, дослідивши надані сторонами докази, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог, виходячи з наступного. За положеннями статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Відповідно до статей 77, 79-81 ЦПК України обґрунтування наявності обставин повинні здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів, а не припущень, що й буде відповідати встановленому статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод принципу справедливості розгляду справи судом. На підставі наявних у справі доказів судом встановлено, що 12.07.2018 [PERSON] підписав заяву про приєднання №481109807 до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб та відкриття поточного рахунку з використанням електронного платіжного засобу (платіжної картки), відповідно до умов якої банком відповідачу був відкритий поточний рахунок в гривнях України на умовах тарифного пакету "Мій комфорт" та для його користування оформив та видав клієнту банківську платіжну картку (БПК) типу MasterCard World Debit "Моя картка" (а.с.9-15). Відповідно до блоку 6 «Умови кредитування» заяви на встановлення відновлювальної кредитної лінії на строк 60 місяців банк встановив клієнту кредит у сумі 25000,00 грн. під 38,00 % річних за користування кредитними коштами. Відповідач зобов`язався повернути кредит та сплатити проценти за користування ним, а також провести інші платежі в строки та в порядку, що встановлені кредитним договором. Суд приймає до уваги розрахунок заборгованості, оскільки він узгоджується з умовами договорів та матеріалами справи в їх сукупності та їм не суперечить. Так, в аспекті заявлених позовних вимог, з огляду на фактичні обставини справи, суд вказує на таке. Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626, 628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. У частинах першій, третій статті 509 ЦК України вказано, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (у тому числі сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). За змістом частини другої статті 536 ЦК України розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. За змістом частини першої статті 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Відповідно до частини другої статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Згідно із ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами. Дослідивши письмові докази, суд дійшов висновку, що відповідачем порушуються умови укладеного договору зі своєчасного повернення суми кредиту, внаслідок чого утворився борг перед позивачем . Що ж стосується заперечень відповідача щодо нарахування інфляційних втрат, то суд зазначає, що обставини щодо невиконання відповідачем своїх грошових зобов`язань перед позивачем знайшли своє підтвердження за наслідком досліджених матеріалів по справі, а відтак вимоги позивача про відшкодування йому відповідачем інфляційних втрат за весь час прострочення є правомірними. Крім того, усі нарахування, зокрема й інфляційні втрати, зазначені у розрахунку заборгованості, який відповідачем жодним чином не спростовано, не наведено контррозрахунку, який би відрізнявся від запропонованого банком. Суд погоджується зі наданим позивачем розрахунком щодо стягнення інфляційних втрат за прострочення сплати кредиту, оскільки позивач визначив для розрахунку відповідні розміри прострочення боргу за кредитом та відповідні розміри процентів за користування кредитом, які змінюються кожного місяця за вказаний період і відповідають розрахованим сумам боргу за кредитом і боргу за відсотками за користування кредитом. За таких обставин позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі. Оскільки позов підлягає задоволенню повністю, відповідно до частини першої статті 141 Цивільного процесуального кодексу України, з відповідача на користь позивача необхідно стягнути понесені ним і документально підтверджені судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 2102,00 грн.

Outcome: approved