Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-21 00:00:00

26.02.2018 року [PERSON] звернувся в суд з позовом до ТОВ "Райз Прикарпаття" про розірвання договору оренди земельної ділянки від 18.09.2012 року. З позовної заяви поданої позивачем [PERSON] вбачається, що він проживає в с. Вікторів, Галицького району, відповідно до державного акта на право власності на земельну ділянку від 04.11.2008 року йому на праві приватної власності належить земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 0,6712 га., яка знаходиться на території Вікторівської сільської ради. В 2012 році між ним та відповідачем по справі, ТОВ "Райз Прикарпаття" був укладений договір оренди землі, який зареєстрований 18.09.2012 року в державному реєстрі земель. Відповідно до п.1 даного Договору, орендодавець надає для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, а орендар приймає в строкове платне користування земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 0,6712га., яка знаходиться на території Вікторівської сільської ради. Строк дії договору становить 10 років. Відповідно до п. 9 даного договору, орендар повинен вносити орендну плату за використання даної земельної ділянки в грошовій формі в розмірі 3,5% нормативної гршової оцінки земельної ділянки, що складає 96,11 грн. або шляхом передачі сільськогосподарської продукції не менше 168 кг. зерна за пай, із якої вираховується податок з доходів орендодавця згідно податкового кодексу України. В 2017 році орендар порушив умови договору та не виплатив орендну плату, від пояснень ухиляється. На пропозицію про припинення договору оренди землі орендар відмовляється заявляючи, що договір укладено на 10 років і в односторонньому порядку його розірвання не допускається. Відповідно до п. 38 даного договору, дія договору припиняється шляхом його розірвання за взаємною згодою сторін або за рішенням суду на вимогу однієї із сторін унаслідок невиконання другою стороною своїх обов'язків. Оскільки відповідач не виплатив орендну плату за рік користування, будь-яких пояснень не надає, а відтак порушує умови договору оренди та його права, а тому змушений був звернутися до суду за захистом своїх прав, просив позов задоволити. Позивач, [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримав повністю з викладених у позовній заяві підстав і просив позов задоволити, розірвавши договір оренди землі між ним та відповідачем. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги позивача підтримав повністю, просив позов задовольнити, оскільки є всі законні підстави для розірвання договору оренди землі між [PERSON] та ТОВ "Райз Прикарпаття", так як відповідачем не виконуються умови договору оренди, не виплачуючи орендну плату та відмовляючись на розірвання договору за взаємною згодою сторін. 22.08.2018 року позивач звернувся до суду із заявою про завершення розгляду справи у його відсутності та його представника, просив позов задоволити, та не заперечує щодо заяочного вирішення справи. Відповідач ТОВ "Райз Прикарпаття" представника в судові засідання не направив, хоча належним чином повідомлявся про дату, час та місце розгляду справи, про що свідчать поштові повідомлення про отримання позову з додатками та судових викликів (а.с.19, 27). Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ч.1 ст. 280 ЦПК України. Відзив та заперечення проти позову від відповідача не надходило, будь-яких заяв подано не було. Дослідивши матеріали справи суд вважає, що позов підлягає до задоволення. Відповідно до ст. 41 Конституції України та ст. 321 ЦК України, ніхто не може бути позбавлений права власності чи обмежений у його здійсненні, крім випадків, встановлених Конституцією та законом. Відповідно до ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому зазначеним Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Встановлено, що між [PERSON] та ТОВ "Райз Прикарпаття" був укладений договір оренди землі, який зареєстрований 18.09.2012 року в державному реєстрі земель (а.с.10-11). З копії акта прийому-передачі об'єкта оренди (земельної ділянки) за договором оренди [PERSON] передав орендарю ТОВ «Райз Прикарпаття» в строкове платне користування земельну ділянку заг. площею 0,6712 га. (а.с.12), сторони підтвердили між собою взаємні виконання по передачі земельної ділянки в оренду. Із копії державного акта на право власності на земельну ділянку від 04.11.2008р. стверджується, що позивачу, [PERSON] належить на праві приватної власності земельна ділянка для ведення товарного сільськогогосподарського виробництва, площею 0,6712 га (а.с.14). Ст. 1 Закону України "Про оренду землі" визначає, що оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності. За ст. 6 даного Закону орендарі набувають права оренди земельної ділянки на підставах і в порядку, передбачених Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, цим та іншими законами України і договором оренди землі. Право оренди земельної ділянки підлягає державній реєстрації відповідно до закону. Відповідно до ст. 13 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов'язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов'язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. Згідно зі ст.21 цього закону орендна плата за землю - це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою. Розмір, форма і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди. Обчислення розміру орендної плати за землю здійснюється з урахуванням індексів інфляції, якщо інше не передбачено договором оренди. Пунктом 9 договору оренди встановлено, що орендар повинен вносити орендну плату за використання даної земельної ділянки в грошовій формі в розмірі 3,5% нормативної гршової оцінки земельної ділянки, що складає 96,11 грн. або шляхом передачі сільськогосподарської продукції не менше 168 кг. зерна за пай, із якої вираховується податок з доходів орендодавця згідно податкового кодексу України. Всупереч умовам зазначеного договору оренди відповідач не сплачує орендну плату за користування земельною ділянкою та на сьогоднішній день не бажає за взаємною згодою сторін розірвати дію договору. Від письмових та усних пояснень відповідач ухиляється. Статтею 651 ЦК України, встановлено, що зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. Згідно з ч.1 ст. 32 Закону України «Про оренду землі», який є спеціальним законом і має пріоритетне значення перед іншими законами у застосуванні даних правовідносин, на вимогу однієї зі сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обов'язків, передбачених ст.ст. 24, 25 цього Закону та умовами договору, в разі випадкового знищення чи пошкодження об'єкту оренди, яке істотно перешкоджає передбаченого договором використанню земельної ділянки, а також на підставах, визначених Земельним кодексом України та іншими законами України. У відповідності з вимогами ст.ст. 1, 13 Закону України "Про оренду землі" основною метою договору оренди земельної ділянки та одним з визначальних прав орендодавця є своєчасне отримання останнім орендної плати у встановленому розмірі. Згідно вимог п.«д» ч.1 ст.141 ЗК України підставою для припинення права користування земельною ділянкою є систематична несплата орендної плати. З огляду на викладене, з урахуванням доведеності обставини щодо несплати відповідачем орендної плати за землю та її невикористання за призначенням, суд дійшов висновку про обґрунтованість заявлених позивачем вимог. Позивач звільнений від сплати судового збору, згідно ст.5 ч.1 п.9, Закону України «Про судовий збір» від 08.07.2011 року за №3674-VІ. У відповідності до ст. 141 ЦПК України, суд стягує з відповідача судовий збір. На підставі наведеного, відповідно до ст. 651 ЦК України, ст. ст. 141, 206 Земельного кодексу України, ст. ст. 1, 13, 24, 25, 32 Закону України «Про оренду землі»,

Outcome: approved