Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-08 00:00:00

Публічним акціонерним товариством комерційний банк "Приватбанк" подано позов про стягнення з [PERSON] заборгованості в розмірі 9089,29 євро, що за курсом 27,07 відповідно до службового розпорядження Національного банку України від 30.11.2016 року складає 246082,28 грн., що виникла з кредитного договору № б/н від 25.09.2006 року, яка складається з заборгованості по кредиту в сумі 1995,94 євро, заборгованості по сплаті відсотків в сумі 6282,93 євро; заборгованості за пенею та комісією в сумі 360,00 євро; штраф (фіксована частина) в розмірі 18,47 євро та штраф (процентна складова) в розмірі 431,94 євро. Представник позивача в судове засідання не з'явився, подав суду заяву (вх. № 7773 від 09.03.2017 року) про розгляд справи без його участі, вимоги підтримав в повному обсязі. Не заперечує щодо ухвалення заочного рішення (а.с. 42). Відповідач про час і місце розгляду справи повідомлявся. Копія ухвали про відкриття провадження у справі, копія позовної заяви з доданими до неї копіями документів, а також судова повістка у даній справі, повернуті на адресу суду з відміткою "за закінченням терміну зберігання" (а.с. 36, 37, 39, 41). Вказана кореспонденція направлена на адресу відповідача, зазначену у позовній заяві та за якою відповідача зареєстровано за відомостями адресно-довідкового підрозділу ГУДМС УДМС України в Кіровоградській області (а.с. 27). Відповідно до статті 74 Цивільного процесуального кодексу України, судові повістки надсилаються фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місяця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. У разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, за такою адресою, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином. Суд вважає можливим ухвалення заочного рішення по справі, враховуючи належне повідомлення відповідача та те, що позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Розглянувши матеріали справи, оцінивши наявні в матеріалах справи та досліджені в судовому засіданні докази, суд встановив таке. Між публічним акціонерним товариством комерційний банк "Приватбанк" та [PERSON], укладено договір № б/н від 25.09.2006 року, за яким відповідач отримав кредит у розмірі 1000,00 євро у вигляді встановлення кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 1,5% на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом, що узгоджено сторонами в заяві позичальника (а.с. 11). Даний договір за своєю правовою природою є кредитним договором. Статтею 1054 Цивільного кодексу України визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Позивач виконав свої зобов'язання за Договором в повному обсязі, що підтверджується матеріалами справи (а.с. 6-9). Відповідач належним чином не виконав умови Договору, повернення кредиту та відсотків за його користування в терміни, передбачені договором № б/н від 25.09.2006 року, а також Умовами та правилами надання банківських послуг, не забезпечив, внаслідок чого перед позивачем станом на 30.11.2016 року виникла заборгованість в розмірі 8278,87 євро яка складається з: заборгованості по кредиту в сумі 1995,94 євро та заборгованості по сплаті відсотків в сумі 6282,93 євро. На даний час кредитна заборгованість відповідачем не погашена. Відповідно до вимог статті 526 Цивільного кодексу України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. За статтею 530 Цивільного кодексу України зобов'язання повинні виконуватись в установлений законом або договором строк. Статтями 1049, 1054 Цивільного кодексу України, встановлено, що позичальник зобов'язаний повернути кредитору надані грошові кошти (кредит) та сплатити проценти у строки та на умовах, встановлених договором. Докази виконання відповідачем в повному обсязі прийнятих на себе зобов'язань за договором в матеріалах справи відсутні, а тому позовні вимоги в частині стягнення заборгованості по кредиту в сумі 1995,94 євро та заборгованості по сплаті відсотків в сумі 6282,93 євро, підлягають задоволенню. Позивач також просить стягнути з відповідача пеню та комісію в розмірі 360,00 євро. У відповідності до приписів частини першої статті 546 Цивільного кодексу України виконання зобов'язання може забезпечуватися, зокрема, неустойкою. Статтею 549 Цивільного кодексу України встановлено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. В силу статті 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Статтею 611 Цивільного кодексу України передбачено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки. В Умовах та правилах надання банківських послуг відсутній пункт, який би передбачав відповідальність позичальника за прострочення виконання зобов'язання за кредитним договором у виді сплати пені. При цьому, пунктом 6.5. Умов та правил надання банківських послуг визначено, що клієнт зобов'язаний погашати заборгованість по кредиту, відсоткам за його використання, по перевитраті платіжного ліміту, а також сплачувати комісію на умовах, передбачених даним Договором. Разом з тим, положення пунктів 22, 23 статті 1, статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» з подальшими змінами у взаємозв'язку з положеннями частини четвертої статті 42 Конституції України треба розуміти так, що їх дія поширюється на правовідносини між кредитодавцем та позичальником (споживачем) за договором про надання споживчого кредиту, що виникають як під час укладення, так і виконання такого договору. Відповідно до пункту 3.6 Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, затверджених Постановою правління Національного банку України від 10 травня 2007 року № 168, банки не мають права встановлювати платежі, які споживач має сплатити на користь банку за дії, які банк здійснює на власну користь (ведення справи, договору, облік заборгованості споживача тощо), або за дії, які споживач здійснює на користь банку (прийняття платежу від споживача, тощо), або що їх вчиняє банк або споживач з метою встановлення, зміни або припинення правовідносин (укладення кредитного договору, внесення змін до нього, прийняття повідомлення споживача про відкликання згоди на кредитного договору тощо). Таким чином, встановивши в Договорі сплату щомісячної комісії за управління кредитними коштами, Банком не зазначено, які саме послуги за вказану комісію надаються [PERSON], а тому нарахування комісії за управління кредитними коштами є порушенням п. 3.6 Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, затверджених Постановою правління Національного банку України від 10 травня 2007 року № 168, що узгоджується з правовою позицією Верховного Суду України, викладеною у постанові від 16.11.2016 року у справі № 6-1746цс16. Крім того, у даному позові відсутній виклад обставин, якими Публічне акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк» обґрунтовує складову кредитної заборгованості за пенею та комісією. Не визначено пенею чи комісією є вказана сума, не зазначено доказів, що підтверджують про підстави її заявлення та нарахування, з посиланням на конкретні пункти договору за якими зазначена сума кредитної заборгованості нарахована. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги про стягнення пені та комісії в сумі 360,00 євро заявлені безпідставно та не підлягають задоволенню. Крім того позивач заявив до стягення з відповідача штраф (фіксована частина) в розмірі 18,47 євро та штраф (процентна складова) в розмірі 431,94 євро. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (стаття 549 Цивільного кодексу України). Пунктом 8.6. Умов та правил надання банківських послуг визначено, що при порушення клієнтом строків платежів по кожному з грошових зобов'язань, передбачених цим договором, більш ніж на 120 днів Клієнт зобов'язаний сплатити банку штраф, розмір 500 грн. + 5% від суми позову. Штраф нараховується на окремий рахунок і підлягає оплаті в зазначені банком терміни. Проте, з розрахунку, наданого позивачем вбачається порушення відповідачем строків сплати платежів. За таких обставин, позовні вимоги про стягнення 18,47 євро штрафу (фіксована частина) та 431,94 євро штрафу (процентна складова) за невиконання вимог договору також підлягають задоволенню. Витрати по сплаті судового збору відповідно до вимог статті 88 Цивільного процесуального кодексу України покладаються на відповідача.

Outcome: partial