Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-09 00:00:00

Позивач публічне акціонерне товариство (далі ПАТ) "Дельта Банк" (правонаступник товариства з обмеженою відповідальністю «Комерційний Банк «Дельта») звернувся до суду із позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, посилаючись на те, що 17 січня 2008 року між ПАТ "Дельта Банк" та [PERSON] було укладено кредитний договір № 003-21098-170108. За умовами даного договору [PERSON] отримав кредит шляхом відкриття відновлювальної відкличної кредитної лінії з встановленим лімітом на рахунку в сумі 3 000 грн. зі сплатою 7% від суми використаних коштів щомісячно, строком дії 12 місяців. Як вбачається з позовної заяви, [PERSON] не виконував належним чином зобов'язання за кредитним договором і станом на 25.12.2012 року в нього виникла прострочена заборгованість на загальну суму 3 950, 43 грн., з яких: 1 774, 02 грн. - тіло кредиту, 0,00 грн. - прострочене тіло кредиту, 648, 48 грн. - заборгованість за відсотками та 1 527, 93 грн. - заборгованість за комісіями. Представник позивача до судового засідання не з'явився, надав до суду заяву в якій просить справу слухати у його відсутності, наполягає на задоволенні позовних вимог. Представник відповідача у судовому засіданні заперечував проти задоволення позовних вимог, просив суд застосувати строк позовної давності, оскільки останній платіж [PERSON] здійснив 15 вересня 2010 року, а банк звернувся з позовом 17 грудня 2013 року. Перевіривши матеріали справи, суд вважає, що у задоволенні позову слід відмовити з наступних підстав. Предметом спору є стягнення заборгованості за кредитним договором, тобто необхідність виконання зобов'язання та повернення кредитних коштів банку. Судом встановлено, що 17 січня 2008 року між ПАТ "Дельта Банк" та відповідачем було укладено кредитний договір № 003-21098-170108. Відповідно до п. 1.3 даного договору, позивач зобов'язується відкрити відповідачу кредитну лінію на загальну суму 30 000 грн. та на день укладення кредитного договору встановлює ліміт кредитної лінії на рахунку в сумі 3 000 грн. Відповідно до п. 3.6 договору за користування кредитом відповідач зобов'язаний щомісяця в строки, визначені правилами, здійснювати погашення заборгованості у вигляді обов'язкового мінімального платежу, складові якого зазначаються у тарифах. Відповідач [PERSON] свої зобов'язання за кредитним договором не виконував належним чином і станом на 25 грудня 2012 року в нього виникла заборгованість в сумі 3 950, 43 грн. Як вбачається з листа Новотроїцького РС УДМС України в Херсонській області від 25 грудня 2013 року, [PERSON] помер [INFO]. Згідно до листа Новотроїцької державної нотаріальної контори № 419 від 15 серпня 2014 року, спадкоємцями за законом [PERSON] є його мати [PERSON] та його донька [PERSON]. Відповідно до ст.. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст.. 1218 ЦК України). Ухвалою Новотроїцького районного суду Херсонської області від 3 вересня 2014 року замінено неналежного відповідача по справі [PERSON] на належних - [PERSON] та [PERSON]. Згідно до ст. 258 ЦК України, позовна давність -це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Відповідно до ст. 259 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Як вбачається з норми ч.1, ч.5 ст. 261 ЦК України, перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права, за зобов'язаннями, строк виконання яких не визначений, перебіг позовної давності починається від дня коли у кредитора виникає право пред'являти вимогу про виконання зобов'язання. Відповідно до поданого позивачем розрахунку, відповідач здійснив останній платіж по договору 15 вересня 2010 року. З позовною заявою позивач звернувся до суду 17 грудня 2013 року, тобто із пропуском строку позовної давності, клопотання про поновлення строку позовної давності позивачем не заявлено. З роз'яснень, викладених в п. 31 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 "Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин" від 30 березня 2012 року, вбачається, що враховуючи положення п.7 ч.13 ст.11 Закону України "Про захист прав споживачів" від 12 травня 1991 року, у спорах щодо споживчого кредитування, кредитодавцю забороняється вимагати повернення споживчого кредиту, строк давності якого минув. Оскільки зі спливом строків позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно тощо), положення пункту 7 частини одинадцятої статті 11 Закону України "Про захист прав споживачів" та вимоги ЦК щодо позовної давності застосовуються й до додаткових вимог банку (іншої фінансової установи). Відповідно до ч. 4 ст.267 ЦК України, сплив позовної давності є підставою для відмови в позові. За таких обставин, враховуючи вищевикладене, позовні вимоги про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволенню не підлягають. Оскільки у задоволенні позову відмовлено, то суд відповідно до ст. 88 ЦПК України, вважає необхідним віднести судові витрати за рахунок позивача. На підставі ст. 258,259, 261, 267 ЦК України, ч.13 ст.11 Закону України "Про захист прав споживачі" від 12.05.1991 року, п. 31 постанови Пленуму ВССУ № 5 "Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин" від 30 березня 2012 року і

Outcome: dismissed