Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-09 00:00:00

Позивач, Акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором в розмірі 46238,31 гривень та судових витрат у розмірі 2270,00 грн. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що [PERSON] звернулася до АТ КБ «Приватбанк» з метою отримання банківських послуг, в зв`язку з чим підписала заяву 05 вересня 2016 року. Вказує, що при укладанні договору сторони керувалися ч.1 ст.634 ЦК України та відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг та Тарифами банку, які викладені на банківському сайті складає між ним та банком договір, про що свідчить підпис відповідача у заяві. Відповідач умови договору щодо належного виконання зобов`язань порушила, оскільки не повертала своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками та іншими витратами, які передбачені договором, в зв`язку з чим просить стягнути з [PERSON] вказану заборгованість по кредитному договору. 06 травня 2021 року [PERSON] до суду надіслала відзив на позовну заяву в якому посилаючись на ст. ст.256, 257, 259, 266, ч.2 ст.258 ЦПК України вважає, що зобов`язань по поверненню кредитних коштів ПАТ КБ «ПриватБанк» за позовною заявою про стягнення заборгованості за кредитним договором у неї не виникає в зв`язку з закінченням терміну позовної давності. Також, вважає, що матеріали справи не містять відомостей, що підтверджують факт наявності заборгованості відповідача за кредитним договором у розмірі 46238,31 гривень, матеріали справи не містять доказів (поштових квитанцій) направлення позивачем досудових вимог про необхідність сплати простроченої заборгованості. Таким чином зазначені обставини не підтверджені доказами у справі, досудові вимоги про необхідність сплати простроченої заборгованості не надають права банку для звернення до суду за достроковим стягненням всієї суми заборгованості за кредитом. Окрім того, позивачем не надано суду доказів оформлення та укладення між сторонами Умов та правил надання банківських послуг, Пам`ятки клієнта і Тарифів, що в сукупності із Заявою, свідчило про укладення у належній формі договорів між сторонами про надання банківських послуг. Не надано доказів того, що відповідна картка передбачена умовами заяви, була видана відповідачу,відсутні відомості, що підтверджують строк дії картки, що є істотними умовами договору. Доказів зарахування кредитних коштів на картку, відкриття на ім`я відповідача рахунку, виписки по даному рахунку, який мав би підтвердити рух грошових коштів, наявність або відсутність заборгованості та з якого суд мав би встановити який саме розмір грошових коштів було отримано позичальником також не надано. Долучена до матеріалів довідка про умови кредитування з використанням кредитки « Універсальна » не містить відомостей про отримання вказаних документів з боку позичальника, ознайомлення останньої з вказаною довідкою та прикладами використання кредитних коштів на кредитці. Зазначила, що аналізуючи вищевикладене, можна дійти висновку, що позовна заява про стягнення кредитної заборгованості, подана ПАТ КБ «ПриватБанк» до [PERSON] є такою, що подана з порушенням норм матеріального та процесуального права, є необґрунтованою та передчасною. Просить врахувати при розгляді даної справи поданий нею відзив, у задоволені позовних вимог відмовити повністю, провадження у справі закрити. В судове засідання представник позивача не з`явився. Згідно клопотання представник позивача просить розглядати справу у відсутності представника позивача, позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання подала письмову заяву за ВХ№Еп-964 відд 10.06.2021 року про розгляд справи без її участі. Відповідно до ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, так як розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи. Суд, дослідивши письмові докази, оцінивши їх в сукупності, приходить до наступного. 05.09.2016 року відповідач [PERSON] ознайомилась із змістом Анкети-заяви про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг в ПриватБанку, вчинила власноручно запис у рядку "Підпис" (а.с.13). Вказаний підпис вчинено на електронному документі на екрані сенсорного пристрою. Таким чином, відповідач на підставі електронного договору укладеного в електронній формі отримала від позивача кредит у розмірі 500,00 грн., який в подальшому, а саме: 26.04.2017 року збільшено до 5000,00грн., 02.10.2018 року- до 50000,00грн. В період з 02.06.2020 року по 23.09.2020 року розмір кредиту змінювався в сторону зменшення від 38532,86 грн. до 36748,86 грн. З 01.10.2020 року кредитний ліміт зменшено до 0,00 грн. (а.с. 12). Кредиттні кошти надані позивачем для відповідача у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Відповідач користувалась кредитними картками, виданими їй позивачем, знімаючи готівку, здійснюючи грошові перекази, оплачуючи послуги та товари; частково погашала кредит, шляхом поповнення та зарахування на картку грошових коштів, тобто здійснювала грошові операції, що підтверджуються випискою за договором станом на 18.05.2021 року (а.с.11, а.с. 121-128). Цією ж випискою за договорорм № б/н станом на 18.05.2021 року надісланою на виконання ухвали суду від 07.05.2021 року спростовується твердження відповідача про те, що зобов`язання по поверненню кредитних коштів позивачу у неї не виникає через закінчення терміну позовної давності, оскільки, як вбачається із виписки банку, відповідач в червні 2020 року користувалася кредитними коштами. Відповідно до розрахунку заборгованості за кредитним договором №б/н від 05.09.2016 року, станом на 17.03.2021 року заборгованість [PERSON] перед АТ КБ «ПриватБанк» становить 46238,31 грн., в тому числі: 37267,19 грн. - заборгованість за тілом кредита в т.ч. за поточним та простроченим тілом кредита, 8971,12 грн.- заборгованість за простроченими відсотками (а.с.9-10). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Загальні правила щодо форми договору визначено статтею 639 ЦК України, згідно з якою: договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом; якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для такого виду договорів не вимагалася; якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі; якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлено письмової форми, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами; якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріального посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення. Із прийняттям Закону України «Про електронну комерцію» №675-VIII від 03 вересня 2015 року, який набрав чинності 30 вересня 2015 року, на законодавчому рівні встановлено порядок укладення договорів в мережі, спрощено процедуру підписання договору та надання згоди на обробку персональних даних. У статті 3 Закону №675-VIII визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. За приписами статті 11 Закону №675-VIII електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі - пункт 2 статті 11 Закону №675-VIII. Статтею 12 Закону №675-VIII визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Отже, електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ. Положення Закону №675-VIII передбачають використання як електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», так і електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. Таким чином, між сторонами було досягнуто згоди щодо всіх істотних умов кредитного договору, який оформлений сторонами в електронній формі. Нормою статті 639 ЦК України передбачено, якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Таким чином, суд вважає доведеним існування між сторонами зобов`язальних правовідносин, що виникли із договору кредиту. Разом з тим, суд приймає до уваги заперечення відповідача про те, що належним чином не була ознайомлена із умовами та правилами кредитування. У своїй анкеті - заяві позичальником не вказано розміру наданого кредиту, термін та його умови, в тому числі умови відповідальності у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення зобов`язання у вигляді грошової суми та її визначеного розміру. Банк, пред`являючи вимоги про погашення кредиту, просить стягнути з відповідача відсотки, пеню і штрафи за несвоєчасну сплату кредиту, посилаючись на Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт "Універсальна" та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг, викладених на сайті:www.privatbank.ua, як невід`ємні частини спірного договору. При цьому, до позову долучений витяг з Умов та правил надання банківських послуг, що розміщені на сайті https://privatbank.ua/terms/. Водночас, матеріали справи не містять підтверджень, що саме з цими Витягом з Тарифів та Витягом з Умов відповідач ознайомився і погодився з ними, підписуючи заяву-анкету про приєднання до умов та Правил надання банківських послуг ПриватБанку, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема й щодо сплати неустойки (пені, штрафів) та саме у зазначеному в цих документах , що додані банком до позовної заяви, розмірах і порядку нарахування. Судом встановлено, що надані позивачем Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт "Універсальна" та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку ресурс: Архів Умов та правил надання банківських послуг розміщені на сайті: https://privatbank.ua/terms/як невід`ємні частини спірного договору, не містять підпису відповідача, а відтак у суду відсутні підстави вважати, що відповідач був ознайомлений з Тарифами та Умовами та правилами надання банківських послуг. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 Глави 71, якщо інше не встановлено параграфом 2 і не випливає із суті кредитного договору. Частиною п`ятою статті 81 ЦПК України передбачено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. В силу вимог ч.1 ст.77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Відповідно до ст.79 ЦПК України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Суд вважає, що Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт "Універсальна" та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку ресурс: Архів Умов та правил надання банківських послуг розміщені на сайті: https://privatbank.ua/terms/, як невід`ємні частини спірного договору, не є належним і достовірним доказом у справі. Згідно з правовою позицією Верховного Суду України, висловленою у справах N6-16цс15 від 11 березня 2015 року та N 6-1926цс15 від 4 листопада 2015 року, зазначається, що Умови не можна вважати складовою частиною укладеного між сторонами кредитного договору, якщо Умови не містять підпису позичальника. Крім того, відсутні належні та допустимі докази, які би підтверджували, що саме ці Умови розумів позичальник, підписуючи заяву. Аналогічну правову позицію висловив Верховний суд у справі за позовом АТ КБ «ПриватБанк» № 342/180/17, провадження №14-131цс19 (постанова від 3 липня 2019 року) де зазначив, що Велика Палата Верховного Суду вважає, що Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» «Універсальна, 30 днів пільгового періоду» та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку ресурс: Архів Умов та правил надання банківських послуг розміщені на сайті: https://privatbank.ua/terms/, які містяться в матеріалах даної справи не визнаються відповідачкою та не містять її підпису, тому їх не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного між сторонами шляхом підписання заяви-анкети. Отже відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді ціну договору, яка встановлена у формі сплати процентів за користування кредитними коштами, а також відповідальність у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення термінів виконання договірних зобов`язань. За вказаних обставин суд не вбачає підстав для стягнення з відповідача заборгованості за простроченими відсотками в сумі 8971,12 гривень. Водночас, згідно позовної заяви та розрахунку заборгованості вбачається, що наявна заборгованість по тілу кредиту в сумі 37267,19 гривень. Відповідно до ч.1,ч.3 ст.509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (у тому числі сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Враховуючи, що використані відповідачем кошти в добровільному порядку позивачеві не повернуті, а також вимоги частини другої статті 530 ЦК України за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав, суд вважає, що позивач вправі вимагати захисту своїх прав шляхом зобов`язання боржника виконати обов`язкок з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів, тому суд стягує з відповідача на користь позивача 37267,19 гривень заборгованість по тілу кредиту. Посилання позивача на те що позивачем не надано доказів досудового врегулювання спору не заслуговують на увагу з огляду на те, що нормами ЦПК України не передбачено обов`язковості заходів досудового врегулювання спору для спірних правовідносин. Також стягненню з відповідача, пропорційно до задоволеної частини позовних вимог, підлягають документально підтверджені витрати по сплаті судового збору у розмірі 1829,39 грн., оскільки позовні вимоги задоволені судом на 80,59%.

Outcome: partial