Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-11 00:00:00

Відповідач [PERSON] , який був належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився. Представник позивача в судове засідання не з`явився. Судом встановлено, що 21 червня 2019 року між ТзОВ „Фінансова компанія "КРЕДІПЛЮС"" та відповідачем [PERSON] був укладений кредитний договір. Згідно даного договору відповідач [PERSON] отримав кредит в сумі 17143 гривні зі сплатою відсотків у розмірі 200 % річних. Кредит був наданий на строк 24 тижні (пункт 3.1.1 договору). Згідно до графіку платежів, який є частиною укладеного між ТзОВ „Фінансова компанія "КРЕДІПЛЮС"" та відповідачем [PERSON] кредитного договору, сторони домовились, що відповідач повертає кредит та сплачує відсотки за користування кредитом рівними платежами в сумі 2238 гривень 64 копійки один раз на 14 календарних днів, у строк до 06 грудня 2019 року. Згідно до пункту 5.1 договору сторони домовились, що якщо позичальник не сплатив або не повністю сплатив періодичний платіж в день настання дати його належної сплати, визначеної графіком платежів, а також протягом 5 календарних днів після настання дати платежу, то на шостий день від дати неналежної сплати позичальник зобов`язаний одноразово сплатити на корись кредитодавця пеню у розмірі 200 гривень, а починаючи з сьомого дня 20 гривень за кожний календарний день прострочення, але не більше подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період за який сплачується пеня і не більше 15 відсотків суми простроченого платежу. Вказані обставини стверджуються копією договору про споживчий кредит №23914 від 21 червня 2019 року та копією додатку №2 до цього кредитного договору. Отже, між ТзОВ „Фінансова компанія "КРЕДІПЛЮС"" та відповідачем відповідно до ст. 1046 Цивільного кодексу України склалися зобов`язальні правовідносини з приводу позики грошей, тобто грошові зобов`язання. Згідно даного договору відповідач зобов`язався повертати кредит та сплачувати відсотки за користування кредитом рівними платежами в сумі 2238 гривень 64 копійки один раз на 14 календарних днів. Відповідач не виконав свої зобов`язання за договором, щодо оплати частки боргу у встановлений договором строк та не повернув 12770 гривень 91 копійку кредиту, не сплатив 4892 гривні 77 копійок відсотків та 2580 гривень пені. 20 березня 2020 року між ТзОВ „Фінансова компанія "КРЕДІПЛЮС"" та товариством з обмеженою відповідальністю „ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ „АРТЕМІДА-Ф" було укладено договір факторингу, відповідно до умов якого до товариства з обмеженою відповідальністю „ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ „АРТЕМІДА-Ф" перейшло право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором від 21 червня 2019 року №23914. Вказані обставини стверджуються копіями договору факторингу та витягом з реєстру боржників до договору відступлення прав вимоги №20200320/1 від 20 березня 2020 року. У відповідності до вимог ст. 1082 Цивільного кодексу України, боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Відповідно до ст.526 ЦК України, - зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Всупереч умовам кредитного договору, відповідач не виконав свої зобов`язання. Після відступлення позивачу права грошової вимоги до відповідача, останній не здійснив жодного платежу для погашення кредитної заборгованості. Таким чином відповідач має непогашену заборгованість перед товариством з обмеженою відповідальністю „ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ „АРТЕМІДА-Ф" за кредитним договором від 21 червня 2019 року №23914 в сумі 12770 гривень 91 копійка за основною сумою боргу, 4892 гривні 77 копійок заборгованості за відсотками, 2580 гривень заборгованості за пенею. Позивач просить стягнути 1104 гривні 63 копійки інфляційних втрат за період по січень 2021 року включно. Інфляція - це знецінювання грошей і безготівкових коштів, що супроводжується ростом цін на товари і послуги (п. 2 Методологічних положень щодо організації статистичного спостереження за змінами цін (тарифів) на споживчі товари (послуги) і розрахунку індексу споживчих цін, затверджених наказом Державного комітету статистики України від 14 листопада 2006 року № 519). Показником, який характеризує рівень інфляції, є індекс споживчих цін. Індекс споживчих цін характеризує зміни у часі загального рівня цін на товари та послуги, які купує населення для невиробничого споживання. Він є показником зміни вартості фіксованого набору споживчих товарів та послуг у поточному періоді порівняно з базисним. Тобто за змістом ст. 625 ЦК України встановлений індекс інфляції враховується до суми боргу в разі наявності між сторонами грошових зобов`язань у валюті України - гривні. Дослідивши матеріали справи, суд вважає. що позовні вимоги слід задовольнити повністю. Відповідно до ст.1049 Цивільного кодексу України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно ст.1050 Цивільного кодексу України позичальник зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України, якою передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст.1048 ЦК України. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ст. 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства. Проте, відповідач в порушення умов договору, який згідно ст. 629 Цивільного кодексу України є обов`язковим до виконання, в порушення ст. 525 Цивільного кодексу України односторонньо відмовився від своїх зобов`язань за цим договором, порушив свої зобов`язання по поверненню суми позики за цим договором. Згідно ст. 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив зобов`язання якщо він не виконав його у строк встановлений договором. Суд вважає, що у стягненні з відповідача на користь позивача витрат на правову допомогу слід відмовити. Зокрема у матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази понесення витрат на правову допомогу. У матеріалах справи відсутній детальний опис виконаних адвокатом робіт та докази, що підтверджують здійснення таких витрат. Вимога частини восьмої статті 141 ЦПК України щодо строку та порядку подання доказів про розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, має застосовуватися і до справ, що розглядаються в спрощеному провадженні, де судові дебати відсутні. Така практика запроваджена у Касаційному адміністративному суді у складі Верховного Суду, зокрема у постанові від 16 квітня 2019 року у справі № 817/1889/17. Суд вважає, що з відповідача на користь позивача слід стягнути 2270 гривень в рахунок відшкодування витрат понесених по сплаті судового збору, пропорційно до задоволених позовних вимог. Вказані вище обставини стверджуються взаємним зв`язком доказів, досліджених судом у їх сукупності. Дані докази є належними та допустимими. Згідно до пункту 5 статті 268 ЦПК України, датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. Враховуючи викладене вище, на підставі ст. ст. 509,525,526, 549,550,551,553, 554,610 - 612,623,625,629,1046 - 1050, 1054 Цивільного кодексу України,

Outcome: approved