Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-22 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що відповідно до умов договору купівлі-продажу від 28.12.2006 року Продавець в особі представника [PERSON] зобов'язується передати у власність Покупця нерухоме майно, а саме 72/100 домоволодіння [ADDRESS] житловою площею 64, 3 кв.м., загальною площею 142,2 кв.м. з будівлями та спорудами розташованими на земельній ділянці площею 3058 кв.м., що знаходиться в в [ADDRESS]. На зазначеній земельній ділянці розташовано А-1 - житловий будинок житловою площею 92,7 кв.м., загальною площею 181,1.кв.м., Г, г - літня кухня, Д- сарай, дер./маз.; Е.- вбиральня, дерево; З - вбиральня, дерево; Л- навіс, метал; Н- сарай, метал; О- сарай, П - душ, дерево; Ж - душ, шифер; К - сарай, дер./маз.; М - погріб, глин. 1-31 - І-V споруди мостіння. Домоволодіння належить продавцю на підставі договору купівлі-продажу посвідченого 23.10.1991 року державним нотаріусом сьомої ДДНК за реєстром № 2-6425. Відповідно до пункту 2 договору купівлі-продажу від 28.12.2006 року продаж вчинено за 1 111 000,00 грн, що еквівалентно 220 000 доларів США за офіційним курсом НБУ, з яких 101 000,00 грн що еквівалентно 20 000 доларів США Продавець одержав до підписання договору купівлі-продажу, а решту 757 500 грн, що еквівалентно 150 00 доларів США за офіційним курсом було перераховано на розрахунковий рахунок Продавця відкритий в філії ВАТ "Державний ощадний банк" Залишок в сумі 252500 грн, що еквівалентно 50 000 за офіційним курсом НБУ Покупець зобов'язувався перерахувати на розрахунковий рахунок Продавця після виконання умов Договору доручення № 007 від 09.12.2006 року. доларів США Відповідно до пункту 12 Договору купівлі-продажу від 28.12.2006 року право власності на домоволодіння у Покупця виникає лише за умови сплати в повному обсязі 72/100 часток домоволодіння, що встановлено цим договором. 09.12.2006 року між Закритим Акціонерним Товариством "ЮНІКОН" та громадянином [PERSON] укладено договір доручення №007. Відповідно до умов договору доручення [PERSON] брав на себе зобов'язання від імені Закритого акціонерного товариства "ЮНІКОН" та за його рахунок укласти договори на придбання всіх без виключення гаражів та гаражних боксів, металевих боксів, будівель, споруд у загальній кількості 79 одиниць розташованих за адресою м. Дніпропетровськ, вул. Шинна, 23-г що належить Автогаражному кооперативу "Автолюбитель-14" за ціною що не може перевищувати 1 919 000 грн, що еквівалентно на час видачі доручення 380 000 доларів США. Відповідач мав надати звіт про виконання умов доручення терміном до 04.05.2007 року. Сторони в договорі погодили, що ціна придбання одного не може в грошовому еквіваленті перевищувати 3 500 доларів США і узгодили, що повірений, яким виступав відповідач протягом двох днів з моменту укладання договору № 007 отримує 800 425 гривень, що еквівалентно 158 500 доларам США. 01.02.2007 року сторони уклали додаткову угоду № 1 до договору доручення від 09.12.2006 року № 007,якою погодили, що доручення буде викуватись спільно з [PERSON], яка уповноважується на здійснення розрахунків. 01.12.2007 року сторони уклали додаткову угоду № 2 до договору доручення від 09.12.2006 року № 007, якою подовжили строк дії договору до 01.02.2008 року. 21.02.2008 року сторони уклали додаткову угоду № 3 до договору доручення від 09.12.2006 року № 007 , якою подовжили термін виконання договору до 01.06.2008 року. Відповідно до умов договору Позивач перерахував на рахунок [PERSON] для виконання умов договору доручення № 007 137 977, 72 доларів США, що еквівалентно на день перерахування 694 705 гривень Відповідно до акту виконаних послуг № 1 від 01.06.2008 року [PERSON] не виконав умови доручення в повному обсязі договору доручення № 007 та уклав договори купівлі- продажу лише на частину гаражів на загальну суму 102 612, 37 доларів США. На інші кошти гаражі не були придбані, кошти [PERSON] не повернуті. Позивач не отримавши кошти та договори купівлі-продажу на гаражі відповідно до умов договору доручення від 09.12.2006 року № 007 звернувся до суду за захистом своїх прав. Відповідач [PERSON] чи його представник до суду заперечення проти позовних вимог не надав. Представником Позивача 23 березня 2016 року було подано заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Сторони в судове засідання не з'явилися, про дату слухання справи повідомлені належним чином відповідно до вимог ст. 74-76 ЦПК України, причини неявки суду не відомі, у зв'язку з чим судом ухвалено про заочний розгляд справи в порядку ст. 224 ЦПК України - заочно. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України у зв'язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази у сукупності з нормами чинного законодавства України, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі. Відповідно до ч.1 ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Статтею 10 ЦПК України визначено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно зі ст. 15 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також з інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства. Відповідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Зі змісту ч. 3 ст. 16 ЦК України вбачається, що суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Законодавчі обмеження матеріально-правових способів захисту цивільного права чи інтересу підлягають застосуванню з дотриманням положень ст. ст. 55, 124 Конституції України та ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція), відповідно до яких кожна особа має право на ефективний засіб правового захисту, не заборонений законом. Оскільки положення Конституції України та Конвенції мають вищу юридичну силу (ст. ст. 8, 9 Конституції України), а обмеження матеріального права суперечать цим положенням, порушення цивільного права чи цивільного інтересу підлягають судовому захисту і у спосіб, не передбачений законом, зокрема ст. 16 ЦК України, але який є ефективним засобом захисту, тобто таким, що відповідає змісту порушеного права, характеру його порушення та наслідкам, спричиненим цим порушенням. Неправильне тлумачення касаційним судом ст. 16 ЦК України суперечить зазначеним положенням і призвело до неправомірної відмови позивачам у реалізації їхнього права на судовий захист. Дана позиція відображена в Постанові Верховного суду України від 12.06.2013 року по справі № 6-32цс13 та Постанові Верховного суду України по справі № 6-327цс15 від 23.12.2015 року. Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України у абз. 2 п. 11 постанови від 18.12.2009 року N 14 "Про судове рішення у цивільній справі", оскільки правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів та осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси (частина перша та друга статті 3 ЦПК України), то суд повинен встановити, чи були порушені, невизнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, а якщо були, то вказати, чи є залучений у справі відповідач відповідальним за це. Як встановлено судом та підтверджено матеріалами справи, 28.12.2006 року між Позивачем та Відповідачем було укладено договір купівлі-продажу відповідно до якого Продавець в особі представника [PERSON] зобов'язується передати у власність Покупця нерухоме майно, а саме 72/100 домоволодіння [ADDRESS] житловою площею 64, 3 кв.м., загальною площею 142,2 кв.м. з будівлями та спорудами розташованими на земельній ділянці площею 3058 кв.м., що знаходиться в в [ADDRESS]. На зазначеній земельній ділянці розташовано А-1 - житловий будинок житловою площею 92,7 кв.м., загальною площею 181,1.кв.м., Г, г - літня кухня, Д- сарай, дер./маз.; Е.- вбиральня, дерево; З - вбиральня, дерево; Л- навіс, метал; Н- сарай, метал; О- сарай, П - душ, дерево; Ж - душ, шифер; К - сарай, дер./маз.; М - погріб, глин. 1-31 - І-V споруди мостіння. Домоволодіння належить продавцю на підставі договору купівлі-продажу посвідченого 23.10.1991 року державним нотаріусом сьомої ДДНК за реєстром № 2-6425. Відповідно до пункту 2 договору купівлі-продажу від 28.12.2006 року продаж вчинено за 1 111 000,00 грн , що еквівалентно 220 000 доларів США за офіційним курсом НБУ, з яких 101 000,00 грн що еквівалентно 20 000 доларів США Продавець одержав до підписання договору купівлі-продажу, а решту 757 500 грн, що еквівалентно 150 00 доларів США за офіційним курсом було перераховано на розрахунковий рахунок Продавця відкритий в філії ВАТ "Державний ощадний банк" Залишок в сумі 252500 грн, що еквівалентно 50 000 за офіційним курсом НБУ Покупець зобов'язувався перерахувати на розрахунковий рахунок Продавця після виконання умов Договору доручення № 007 від 09.12.2006 року. доларів США Відповідно до пункту 12 Договору купівлі-продажу від 28.12.2006 року право власності на домоволодіння у Покупця виникає лише за умови сплати в повному обсязі 72/100 часток домоволодіння, що встановлено цим договором. 09.12.2006 року між Закритим акціонерним товариством "ЮНІКОН" та громадянином [PERSON] укладено договір доручення № 007. Відповідно до умов договору доручення [PERSON] брав на себе зобов'язання від імені Закритого акціонерного товариства "ЮНІКОН" та за його рахунок укласти договори на придбання всіх без виключення гаражів та гаражних боксів, металевих боксів, будівель, споруд у загальній кількості 79 одиниць розташованих за адресою м. Дніпропетровськ, вул. Шинна, 23-г що належить Автогаражному кооперативу "Автолюбитель-14" за ціною що не може перевищувати 1 919 000 грн, що еквівалентно на час видачі доручення 380 000 доларів США. Відповідач мав надати звіт про виконання умов доручення терміном до 04.05.2007 року. Сторони в договорі погодили, що ціна придбання одного не може в грошовому еквіваленті перевищувати 3 500 доларів США і узгодили, що повірений, яким виступав відповідач протягом двох днів з моменту укладання договору № 007 отримує 800 425 гривень, що еквівалентно 158 500 доларам США. 01.02.2007 року сторони уклали додаткову угоду № 1 до договору доручення від 09.12.2006 року № 007,якою погодили, що доручення буде викуватись спільно з [PERSON], яка уповноважується на здійснення розрахунків. 01.12.2007 року сторони уклали додаткову угоду № 2 до договору доручення від 09.12.2006 року № 007, якою подовжили строк дії договору до 01.02.2008 року. 21.02.2008 року сторони уклали додаткову угоду № 3 до договору доручення від 09.12.2006 року № 007 , якою подовжили термін виконання договору до 01.06.2008 року. Відповідно до умов договору Позивач перерахував на рахунок [PERSON] для виконання умов договору доручення № 007 137 977, 72 доларів США, що еквівалентно на день перерахування 694 705 гривень Відповідно до акту виконаних послуг № 1 від 01.06.2008 року [PERSON] не виконав умови доручення в повному обсязі договору доручення № 007 та уклав договори купівлі- продажу лише на частину гаражів на загальну суму 102 612, 37 доларів США. На інші кошти гаражі не були придбані, кошти [PERSON] не повернуті. Однак, Відповідачем не було виконано умови договору доручення № 007 від 09.12.2006 року в повному обсязі, відповідно до чого Позивач не отримав кошти, залишок коштів, що були передані [PERSON] на виконання умов зазначеного договору, та договори купівлі-продажу на гаражі відповідно до умов договору доручення від 09.12.2006 року № 007. Згідно з ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права; визнання правочину недійсним; припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; примусове виконання обов'язку в натурі; зміна правовідношення; припинення правовідношення; відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди; визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Згідно ч.3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрали законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особи, щодо якої встановлено ці обставини. Рішенням Бабушинского районного суду м. Дніпропетровськ ( головуючий суддя Чулінін Д. Г.) від 02.03.2011 року по справі № 2-652/11 встановлено факт, "що АТ "ЮНІКОН" на виконання своїх обов'язків з договору відповідно до ст. 1007 ЦК України переказами надав для виконання доручення особисто [PERSON] та через [PERSON] грошові кошти на загальну суму 694705 гривень, еквівалентну за офіційним курсом НБУ на день переказу 137977,72 доларів США, що підтверджено поданими до суду позивачем платіжними дорученнями і видатковим касовим ордером. АТ "ЮНІКОН" на підставі договору доручення № 007 видані [PERSON] довіреності належної форми, що визнано сторонами. Проте, як вбачається з акта наданих послуг № 1 від 01.06.2008 року [PERSON], оскільки іншого ним не доведено, не повністю виконав доручення і уклав договори на купівлю лише частини гаражів із 79, визначених у додатку № 1 до договору доручення № 007, на що витратив суму еквівалентну за офіційним курсом НБУ на день сплати продавцям 102612,37 доларів США, а інші кошти, незважаючи на надіслану листом письмову вимогу позивача, не повернув, хоч строк їх повернення відповідно до ст. ст. 530, 1006 ЦК України настав 27.12.2008 року. Позовні вимоги АТ "ЮНІКОН" задоволено, визнаний факт не виконання договору № 007 від 09.12.2006 року та додаткових угод до нього з боку [PERSON]." Рішенням Апеляційного суду Дніпропетровської області від 22.08.2011 року справа № 22ц-9120/2011 даний факт було підтверджено судом другої інстанції. Ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 11.10.2012 року у провадженні № 22-ц\\490\\7964\\12 було встановлено, що відкладена обставина виконання умов договору купівлі-продажу від 28.12.2006 року не настала і відкладена обставина вже не може настати в майбутньому, а відповідно і не настане, обов'язок по сплаті третього платежу відповідно до пункту 2 договору купівлі- продажу від 28.12.2006 року не виконано і вже не може бути виконаним, так як термін дії договору доручення закінчився у грудні 2008 року. Рішенням Апеляційного суду Дніпропетровської області по справі № 22-ц-7114/11 від 26.05.2011 року встановлено, що у [PERSON] не має права на отримання третього платежу в сумі 50 000 доларів США, не оплаченої суми по договору купівлі-продажу від 28.12.2006 року. Виходячи з чого суд робить висновок, проте, що позов підлягає задоволенню, оскільки є рішення судів, якими встановлені обставини, факти, значимі для справи та, які не підлягають повторному доказуванню в порядку ст. 61 ЦПК України. Відповідно до ст..88 ЦПК України судовий збір слід покласти на відповідача. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved