Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-09 00:00:00

Позивач у січні 2021 року звернувся до суду з вказаними позовними вимогами до відповідача та просив суд стягнути з нього на свою користь заборгованість по заробітної платі у розмірі 119 259,00 грн та моральну шкоду в розмірі 10 000,00 грн. У обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначив, що з 24.09.2018 по 30.09.2019 він працював у ТОВ "ВП "Центробуд". На час звільнення позивача заборгованість товариства по заробітної платі за період з січня 2019 по жовтень 2019 року складала 119 259,00 грн, проте її так і не було виплачено. Протиправні дії відповідача спричинили позивачу моральні страждання, оскільки він тривалий час не отримував заробітну плату в повному обсязі. Позивачу була завдана моральна шкода, що полягає у стресі, дискомфорті, незручностях, яку позивач оцінює у сумі 10 000,00 грн. Ухвалою судді Дарницького районного суду м. Києва від 19.02.2021 відкрито провадження по справі за правилами загального позовного провадження. Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 04.06.2021 закрито підготовче судове засідання та призначено справу до розгляду по суті. У судове засідання позивач не з`явився, про час та місце судового засідання повідомлявся належним чином, надав заяву про розгляд справи без його участі, у якій позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив їх задовольнити з підстав, наведених у позовній заяві. Представник відповідача у судове засідання не з`явився, про час та місце судового засідання повідомлявся належним чином, причини неявки суду не повідомив. Відзиву на позов не надав. Відповідно до положень ч.1 ст.224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи наявність в справі достатніх матеріалів про права та обов`язки сторін та те, що позивач проти заочного розгляду справи не заперечує, суд, на підставі ч.1 ст.224 та відповідно до ч.1 ст.225 ЦПК України, постановив ухвалу про заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов необхідно задовольнити частково. Судом встановлено, що 24.09.2018 позивач був зарахований на посаду начальника служби охорони до ТОВ "ВП "Центробуд" та з 01.11.2018 позивача було переведено на посаду інженера з охорони праці, що підтверджується записом у трудовій книжці. Позивач 30.09.2019 був звільнений з роботи у ТОВ "ВП "Центробуд" за власним бажанням за ст. 38 КЗпП України. Відповідно до розрахункового листа ТОВ "ВП "Центробуд" заборгованість товариства по заробітної платі перед позивачем за період з січня 2019 по жовтень 2019 року складала 119 259,00 грн. Згідно ч. 3 ст. 15 Закону України «Про оплату праці» оплата праці працівників підприємства здійснюється в першочерговому порядку. Відповідно до ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Беручи до уваги наведене, суд доходить висновку, що позовні вимоги [PERSON] до ТОВ "ВП "Центробуд" у частині стягнення заборгованості із заробітної плати у розмірі 119 259,00 грн необхідно задовольнити. Вирішуючи позовні вимоги стягнення з ТОВ "ВП "Центробуд" на користь позивача моральної шкоди у розмірі 10 000,00 грн, суд вважає необхідним задовольнити частково, а саме стягнути з ТОВ "ВП "Центробуд" на користь [PERSON] моральну шкоду у розмірі 5 000,00 грн з огляду на таке. Статтею 23 ЦК України передбачено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Згідно ч. ч. 3, 4, 5 ст. 23 ЦК України моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у п. 3 постанови № 4 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. У п. 5 зазначеної постанови роз`яснено, що відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Відповідно до п. 9 зазначеної постанови розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого - спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. З огляду на те, що внаслідок невиплати відповідачем позивачу заробітної плати останній зазнав душевних страждань, враховуючи вимоги розумності і справедливості, на думку суду, моральна шкода, яка заподіяна [PERSON] , може бути оцінена в розмірі 5 000,00 грн. Також, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачений ним судовий збір в сумі 908,00 грн. за позовну вимогу про відшкодування моральної шкоди, а також витрати на правову допомогу у сумі 7370,00 грн. Крім того, з відповідача необхідно стягнути судовий збір в сумі 1192,59 грн. на користь держави за вимогу про стягнення заборгованості по заробітній платі, оскільки позивач звільнений від сплати судового збору за подачу відповідного позову. На підставі викладеного, ст.ст. 23, 1167 ЦК України, ст.ст. 116, 117 КЗпП України, ст. 15 ЗУ «Про оплату праці»,

Outcome: partial