Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-02 00:00:00

представник позивача звернувся до суду з вищевказаним позовом, обґрунтовуючи вимоги тим, що 28.03.2018 р. між сторонами була укладена угода про надання кредиту № 501058349, відповідно до умов якого відповідачу було надано кредит в розмірі 71 178.00 грн. терміном користування з 23.08.2018р. по 23.02.2022р. при цьому, відповідач зобов`язався в порядку та умовах, визначених договором, повертати кредит, сплачувати проценти за користування кредитом та інші платежі в сумі, строки та на умовах, що передбачені договором, додатком №1 - графіком погашення кредиту. Відповідач зобов`язання належним чином не виконала, а станом на 18.02.2019 року за нею рахується заборгованість у розмірі 79 736.41 грн., з них: 69 071.76 грн. - заборгованість за кредитом; 3 595.17 грн. - заборгованість по сплаті відсотків; 5 269.48 грн. - заборгованість по комісії за обслуговування кредиту; 1 800.00 грн. - штраф, яка у добровільному порядку нею не погашена, просить позов задовольнити. Представник позивача Мальцева А.В. , будучи належним чином повідомленою про час та місце розгляду справи, на розгляд справи не з`явилась, звернувшись з письмовим клопотанням (вх. № 3103 від 02.07.2019 року) про розгляд справи у відсутність представника, позовні вимоги підтримала повністю, та в якому дала згоду на заочний розгляд справи. Відповідач [PERSON] , двічі будучи належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, в порядку передбаченому ч. 8, ч. 11 ст. 128 ЦПК України (судові повістки направлені по зареєстрованому місцю проживання відповідача рекомендованим повідомленням про вручення поштових відправлень: № 5630100164657 на 06.06.2019р. вручене особисто адресату та № 5630100177953 на 03.07.2019р., повернуте на адресу суду з відміткою про відсутність адресата по місцю проживання, а також через опублікування оголошення про виклик на офіційному веб-сайті судової влади України), на розгляд справи не з`явилась, про причини неявки суд не повідомила, відзив на позовну заяву не надала. Відповідно до ст. 280 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про час і місце судового засідання і від якого не надійшло повідомлення про поважність причин неявки, відповідач не подав відзив, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). У відповідності до ч. 5 ст. 279 ЦПК України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження. Суд з власної ініціативи розгляд справи проводить в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Так, як в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд за згодою позивача визнав можливим провести заочний розгляд справи на підставі наявних у ній доказів, у відповідності до приписів ст.ст. 280-281 ЦПК України. Згідно з положеннями ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, з огляду на що та неявку в судове засідання всіх учасників справи, суд прийняв рішення про проведення заочного розгляду справи, без проведення технічної фіксації судового процесу. Дослідив письмові докази, судом встановлено наступне: - 23.08.2018р. АТ "Альфа-Банк" та [PERSON] уклали Оферту на укладення угоди про надання особистого кредиту № 501058349. Сума кредиту становить 71 178.00 грн., роцентна ставка за користування кредитом становить 16.99 % річних, тип процентної ставки - фіксована; - відповідач ознайомилась та погодилась із Умовами і Правилами надання банківських послуг, своїм підписом підтвердила факт отримання інформації про умови кредитування в Альфа-Банку та погодилась, з тим, що підписана нею заява становить між нею та Банком угоду про надання банківських послуг (анкета - заява від 23.08.2018р.); - у зв`язку з не належним виконанням позичальником взятих на себе зобов`язань за кредитним договором від 23.08.2018 року щодо своєчасного погашення належних за нею платежів, у позичальника станом на 18.02.2019р. утворилася заборгованість за кредитним договором № 501058349 у розмірі 79 736.41 грн., з них: 69 071.76 грн. - заборгованість за кредитом; 3 595.17 грн. - заборгованість по сплаті відсотків; 5 269.48 грн. - заборгованість по комісії за обслуговування кредиту; 1 800.00 грн. - штраф; - останній платіж за договором, відповідач здійснила 23.01.2019р. в сумі 50 грн. (розрахунок заборгованості станом на 18.02.2019 року); - 26.04.2018р. організаційно - правова форма ПАТ "Альфа-Банк" змінено на акціонерне товариство «Альфа-Банк» (статут банку в редакції від 26.04.2018р. ідентифікаційний номер 23494714); - судові витрати понесені позивачем складають 1 921 грн. (платіжне доручення від 13.03.2019 року). Суд вважає, що між сторонами виник спір та склалися правовідносини з приводу стягнення кредитної заборгованості. При прийнятті рішення, суд керується: Частиною 1 ст. 509 ЦК України, що зобов`язання - це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Таке визначення розкриває сутність зобов`язання як правового зв`язку між двома суб`єктами (сторонами), відповідно до якого на одну сторону покладено обов`язок вчинити певну дію (певні дії) чи утриматись від її (їх) здійснення; іншій стороні зобов`язання надано право, що кореспондує обов`язку першої. Обов`язками боржника та правами кредитора вичерпується зміст зобов`язання (ст. 510 ЦК України). Згідно з нормою ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. У відповідності до ч. 1 ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Частиною 1 ст. 1048 ЦК України визначено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Відповідно до ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов`язаний сплатити неустойку відповідно до статей 549-552 цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно д статті 1048 цього Кодексу. Крім того, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (ст. 611 ЦК України). Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України). Одним із видів порушення зобов`язання є прострочення - невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк. При цьому в законодавстві визначаються різні поняття як "строк дії договору", так і "строк (термін) виконання зобов`язання" (ст.ст. 530, 631 ЦК України). Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події (ч. 1 ст. 530 ЦК України). Беручи до уваги, що з моменту укладення кредитного договору, ніхто із сторін до цього часу не заявив про намір його припинити, відповідач не надав банку письмової заяви про закриття картрахунку, та у нього у зв`язку з неналежним виконанням взятого на себе перед банком зобов`язання утворилась заборгованість за кредитним договором, суд вважає, що позов заявлено обґрунтовано, підлягаючий повному задоволенню. На підставі вимог ст. 141 ЦПК України, судові витрати зі сплати судового збору в сумі 1 921 грн. 00 коп., понесені позивачем при подачі позову до суду, покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а відтак з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в сумі 1921 грн.

Outcome: approved