Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-29 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом, в якому просив суд: визнати бездіяльність відповідача протиправною; зобов'язати відповідача проректора Київського національного університету ім. Т.Шевченка [PERSON] надіслати на адресу позивача відповідь на його заяву від 03.04.2017 року. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач 03.04.2017 року звернувся до відповідача з письмовою заявою, однак станом на день звернення до сду з позовом не отримав відповіді на свою письмову заяву від 03.04.2017 р. Вважає, що відповідач своїми діями порушує його право на отримання відповідей, строки та порядок визначеними ст.ст. 15, 19, 20 Закону України «Про звернення громадян» (далі - Закон). Відповідач про розгляд справи повідомлявся належним чином, надав відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що твердження позивача щодо порушення його прав на отримання відповіді на лист від 03.04.2018 з боку відповідача не відповідають дійсності. Вказав, що дійсно 03.04.2018 року на його адресу як до голови атестаційної комісії надійшов лист позивача з певним перліком питань. Найближчим часом після отримання листа він мав зустріч з позивачем та в усній бесіді надав відповіді на його запитання, викладені у листі від 03.04.2018 року. Вказав, що маючи таку бесіду з позивачем та надавши вичерпні відповіді на всі його запитання, вважав, що відповів на звернення. Отримавши позовну заяву, зрозумів, що усна відповідь позивача не задовольнила, а тому направив йому письмову відповідь. Враховуючи, що вже виконав вимоги щодо надання письмової відповіді на заяву, вважає, що предмет спору відсутній. Третя особа про розгляд справи повідомлялася належним чином, своїх пояснень на позовну заяву до суду не надала. У відповіді на відзив позивач вказав, що відзив відповідача не стосується суті позовних вимог, оскільки він звертався до відповідача з заявою від 03.04.2017 року, а не 03.04.2018 року, як зазначено відповідачем у відзиві. Долучений до відзиву лист відповідача від 31.10.2017 року не містить відповіді по суті його звернення від 03.04.2017 року та надісланий з порушенням строку та порядку надання відповіді, визначеного ст.ст. 15, 19, 20 ЗУ "Про звернення громадян". Розглянувши подані сторонами документи і матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті встановив. [PERSON] звернувся до проректора з науково-педагогічної роботи КНУ ім. Т. Шевченка із заявою від 03.04.2017 року, яка була отримана уповноваженою особою, що не заперечувалось відповідачем у відзиві на позовну заяву. Відповіді на заяву позивач, у визначений ЗУ "Про звернення громадян" строк не отримав, доказів зворотного матеріали справи не містять. Твердження відповідача щодо надання позивачу відповіді на його запитання, які були поставлені в заяві, в усній бесіді, не свідчать про дотримання відповідачем вимог ЗУ "Про звернення громадян" та не є доказом розгляду заяви позивача від 03.04.2017 року, а з долученої до відзиву копії відповіді від 31.10.2018 року вбачається, що вказана відповідь надана на звернення позивача від 03.04.2018 року, а не 03.04.2017 року. Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону громадяни України мають право звернутися до органів державної влади, місцевого самоврядування, об'єднань громадян, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, засобів масової інформації, посадових осіб відповідно до їх функціональних обов'язків із зауваженнями, скаргами та пропозиціями, що стосуються їх статутної діяльності, заявою або клопотанням щодо реалізації своїх соціально-економічних, політичних та особистих прав і законних інтересів та скаргою про їх порушення. Згідно із ст. 15 Закону органи державної влади, місцевого самоврядування та їх посадові особи, керівники та посадові особи підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, об'єднань громадян, до повноважень яких належить розгляд заяв (клопотань), зобов'язані об'єктивно і вчасно розглядати їх, перевіряти викладені в них факти, приймати рішення відповідно до чинного законодавства і забезпечувати їх виконання, повідомляти громадян про наслідки розгляду заяв (клопотань). Відповідь за результатами розгляду заяв (клопотань) в обов'язковому порядку дається тим органом, який отримав ці заяви і до компетенції якого входить вирішення порушених у заявах (клопотаннях) питань, за підписом керівника або особи, яка виконує його обов'язки. Рішення про відмову в задоволенні вимог, викладених у заяві (клопотанні), доводиться до відома громадянина в письмовій формі з посиланням на Закон і викладенням мотивів відмови, а також із роз'ясненням порядку оскарження прийнятого рішення. Статтею 19 Закону зазначено, що органи державної влади і місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації незалежно від форм власності, об'єднання громадян, засоби масової інформації, їх керівники та інші посадові особи в межах своїх повноважень зобов'язані:об'єктивно, всебічно і вчасно перевіряти заяви чи скарги; у разі прийняття рішення про обмеження доступу громадянина до відповідної інформації при розгляді заяви чи скарги скласти про це мотивовану постанову;письмово повідомляти громадянина про результати перевірки заяви чи скарги і суть прийнятого рішення;у разі визнання заяви чи скарги необгрунтованою роз'яснити порядок оскарження прийнятого за нею рішення;не допускати безпідставної передачі розгляду заяв чи скарг іншим органам; особисто організовувати та перевіряти стан розгляду заяв чи скарг громадян, вживати заходів до усунення причин, що їх породжують, систематично аналізувати та інформувати населення про хід цієї роботи. У разі необхідності та за наявності можливостей розгляд звернень громадян покладається на посадову особу чи підрозділ службового апарату, спеціально уповноважені здійснювати цю роботу, в межах бюджетних асигнувань. Це положення не скасовує вимоги абзацу дев'ятого частини першої цієї статті. Відповідно до ст. 20 Закону звернення розглядаються і вирішуються у термін не більше одного місяця від дня їх надходження, а ті, які не потребують додаткового вивчення, - невідкладно, але не пізніше п'ятнадцяти днів від дня їх отримання. Якщо в місячний термін вирішити порушені у зверненні питання неможливо, керівник відповідного органу, підприємства, установи, організації або його заступник встановлюють необхідний термін для його розгляду, про що повідомляється особі, яка подала звернення. При цьому загальний термін вирішення питань, порушених у зверненні, не може перевищувати сорока п'яти днів. Згідно із ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідачем не надано доказів щодо розгляду заяви у наведені строки. Таким чином, вимоги позивача щодо визнання протиправною бездіяльність відповідача, що виразилась у ненаданні відповіді на його заяву від 03.04.2017 р., а також зобов'язання відповідача надати відповідь його заяву, є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Враховуючи зазначене, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: approved