Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-24 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд із позовом до Закарпатського обласного центру гідрометеорології, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Неліпинська сільська рада про стягнення з відповідача на користь позивача шкоди, завданої ушкодженням здоров`я в розмірі 280 927,53 грн. Як на підставу заявлених вимог позивач посилається на те, що 22.08.2020 року в результаті обвалення дерев`яної частини гідрометеорологічного містка на річці Вича (присілку Бразилія) в с.Неліпино Мукачівського (Свалявського) району, позивач отримала тілесні ушкодження у вигляді політравми, компенсійний неускладнений перелом І, ІІ, ІІІ ст., закритий імпресійний перелом п`яткової кістки із зміщенням, що можуть підтвердити громадяни, які надавали медичну допомогу позивачці, а саме [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . В обгрунтування доводів зазначає, що вказаний місток перебуває на повному утриманні Закарпатського обласного центру гідрометеорології, який є його балансоутримувачем. Вказує, що представниками відповідача на початку 2020 року, було проведено обстеження гідрометеорологічного містка через річку Вича, де було встановлено, що він потребує капітального ремонту; дерев`яне покриття містка частково знищене (гниле), металевий трос з ознаками зносу (просідання, розриви, покриття корозією). В позові зазначає, що з приводу ремонту містка мешканці присілку Бразилія неодноразово звертались з проханням надати дозвіл для ремонту даного містка, так як за власні кошти вже було придбано необхідні товаро-матеріальні цінності, однак такий дозвіл не було отримано. На початку квітня 2020 року провівши обстеження містка, відповідач просив надати субвенції для ремонту містка та, згідно рішення 43 сесії сьомого скликання Неліпинської сільської ради кошти в сумі 22000 грн. було виділено та перераховано згідно платіжного доручення № 1 від 18.06.2021 року. Однак, в період з квітня по вересень 2020 року відповідачем не вжито будь-яких дій по ремонту даного містка та не встановлено (відповідно до вимог чинного законодавства) знаків заборони чи попереджувальних знаків, які б обмежували чи забороняли прохід, використання чи/або користування містком. Вимоги мотивує тим, що неналежне виконання обов`язків (бездіяльність) Закарпатського обласного центру з гідрометеорології (відповідача) щодо належного забезпечення функціонування, утримання, експлуатації гідрометеорологічного містка через річку Вича в присілку Бразилія, призвело до обвалення дерев`яної частини містка, де в цей час знаходилась позивач, та її падіння на кам`яний схил (берег) річки Вича, в результаті чого позивач отримала тілесні ушкодження. Позивач зазначає, що під час лікування понесла витрати на придбання ліків та лікарських засобів у сумі 80 927,53 грн.. Окрім матеріальної шкоди позивачу було завдано і моральну шкоду, яку вона оцінює у 200000 грн. Просить суд стягнути з Закарпатського обласного центру гідрометеорології на користь [PERSON] шкоду, завдану ушкодженням здоров`я в розмірі 280 927,53 грн. з яких: матеріальна шкода в сумі 80 927,53грн. та моральна шкода в сумі 200 000 грн. Вирішити питання про розподіл судових витрат. Суд своєю ухвалою від 27.08.2021 року прийняв позовну заяву до розгляду, відкрив провадження у справі за правилами загального провадження та призначив підготовче засідання. Сторонам направлено копії ухвали про відкриття провадження у справі та відповідачу копія позовної заяви з доданими до позову документами з використанням послуг поштового зв`язку, які надаються АТ "Укрпошта". Інформація щодо справи розміщена на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет - e-mail inbox@sv.zk.court.gov.ua. 21.09.2021 року відповідач подав відзив на позовну заяву (вх. №6904), в якому просить відмовити у задоволенні вимог у повному обсязі. В обгрунтування заперечень зазначає, що Закарпатський ЦГМ не заперечує факту існування та перебування на балансі Закарпатського ЦГМ гідрометричного містка на р. Вича в с. Неліпино. На даному містку знаходилася і, наразі знаходиться вивіска, яка вказує, що даний об`єкт є гідрологічним постом гідрометслужби України. При вході на місток наявна заборонна табличка, де зазначено, що стороннім особам прохід забороняється, однак, дана табличка декілька разів зривалася невідомими особами та повторно встановлювалася. Вказує, що згідно довідки Закарпатського ЦГМ від 17.09.2021 року за №23 позивачка ні у 2020 році, ні раніше, ні на даний час не являється працівником Закарпатського ЦГМ, не наділена повноваженнями здійснювати використання гідрометричного містка на р.Вича в с. Неліпино. Відповідач посилається на те, що про інцидент, який трапився із позивачем ЦГМ стало відомо з претензії позивачки від 25.01.2021 року, яку Закарпатський ЦГМ отримав 02.02.2021 року. Відповідачем здійснено перевірку наявності письмового звернення [PERSON] про надання дозволу на використання (для проходу) вказаного містка. За результатами перевірки встановлено, що позивачка не зверталась до Закарпатського ЦГМ про отримання дозволу та такого дозволу не отримувала. Вимоги щодо відмови у задоволенні позову відповідач мотивує тим, що матеріали справи не містять жодних допустимих та належних доказів, які б підтверджували факт падіння позивачки саме з гідрометричного містка на р. Вича в с. Неліпино. Також, позивачем у позовній заяві вказуються неправдиві відомості щодо: потреби капітального ремонту гідрометричного містка на р. Вича в с. Неліпино; бездіяльності (не вжиття будь-яких заходів щодо ремонту містка та не встановлення знаків заборони) Закарпатського ЦГМ; неодноразового звернення мешканців присілку Бразилія з проханням надати дозвіл для ремонту даного містка, а тому відповідач вважає, що в описаному у позовній заяві випадку, який стався з позивачем [PERSON] вини Закарпатського ЦГМ як обов`язкової складової (при вирішенні питань стосовно відшкодування матеріальної та моральної шкоди) - не має. Судовий розгляд справи призначено відповідно до ухвали Свалявського районного суду від 11.11.2021 року з повідомленням сторін на 13:00 годину 25.11.2021 року. В судовому засіданні представник позивача-адвокат Русин Ю.І., який діє в інтересах [PERSON] (угода про надання адвокатських послуг (правової допомоги) від 20.01.2021 року) заявлені вимоги підтримав, просить позов задовольнити та стягнути з відповідача на користь позивача шкоду, завдану ушкодженням здоров"я в розмірі 280 927.53 грн., з яких матеріальна шкода в сумі 80927.53 грн. та моральна шкода в сумі 200 000 гривень. Представник відповідача Міллер Д.М., яка діє в інтересах Закарпатського обласного ЦГМ (довіреність №998-01/2 від 09.06.2021 року, свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю серії ЗР №21/2290) в судовому засіданні заявлені вимоги не визнала, просить у задоволенні вимог відмовити з підстав, зазначених у поданому до суду відзиві, поскільки вважає, що вини відповідача у заподіянні шкоди позивачці немає, а тому підстави для задоволення позову відсутні. Представник відповідача Манівчук В.М., який діє в інтересах Закарпатського обласного ЦГМ (начальник Закарпатського обласного центру гідрометеорології ) в судовому засіданні заявлені вимоги не визнав у повному обзязі. Просить відмовити у задоволенні позову, судові витрати покласти на позивача. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору [PERSON] (довіреність №934/07-02 від 24.09.2021 року) в судовому засіданні вважає позов підставним. Заслухавши доводи сторін, дослідивши письмові докази, суд доходить висновку, що позов до задоволення не підлягає по таким мотивам. Відповідно до ст. 13 ЦПК України - суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи; ч.3 ст. 12, ч.1 ст.81 ЦПК України - кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Надаючи правову оцінку обставинам справи, суд зазначає таке. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України - кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів; 15 ЦПК України - кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства; ч.2 ст. 22 ЦПК України - особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Щодо відшкодування завданої шкоди, суд зазначає таке. Судом встановлено, що позивач просить стягнути матеріальну шкоду у розмірі 80 927,53грн. та моральну шкоду у сумі 200 000 грн. Як на підставу для задоволення позовних вимог позивач посилалася на заподіяння їй тілесних ушкоджень в результаті падіння внаслідок обвалення дерев`яної частини гідрометеорологічного містка на річці Вича (присілку Бразилія) в с.Неліпино 22.08.2020 року. На підтвердження заявлених вимог позивачем до матеріалів справи надано: листок непрацездатності, виписка з протоколу ЛКК №57/351, виписку №2781/250 з медичної картки стаціонарного хворого від з 22.08.2020 року по 11.09.2020 року, фіскальні чеки на придбання медичних препаратів. Свідок [PERSON] , яка була допитана в судовому засіданні пояснила, що з позивачем вони сусіди, живуть поруч. 22.08.2020 року йшла на обід додому, почула крик і побігла на цей крик. Побачила, що [PERSON] лежить під мостком, а на ній доски. Момент падіння [PERSON] не бачила. Витягли її з річки і свідок викликала швидку. Ніяких заборонних знаків чи лєнт на місці падіння [PERSON] не було. Чи були в подальшому встановлені такі знаки заборони їй невідомо. Однак бачила такі знаки заборони та лєнти в 2021 році 2 місяці назад. Ремонт лавки (містка) здійснювали чоловіки (жителі присілку Бразилія). Їй невідомо кому належить цей місток. Свідок [PERSON] , яка була допитана в судовому засіданні пояснила, що близько до обіду йшла з донькою додому і побачили, що [PERSON] витягають з води. Мешканці села також витягали сумки з води, шукали сережки. Крики позивача почула [PERSON] . Момент падіння [PERSON] не бачила Після падіння позивача, на містку повісили червону стрічку, хто встановив таку стрічку їй невідомо. Табличка, що це є метеорологічний місток встановлена, а лєнти почали віднедавна встановлювати. Свідок [PERSON] , яка була допитана в судовому засіданні пояснила, що позивач є її свахою. 22.08.2020 року поверталася від свекрухи додому. Побачила, що [PERSON] лежить на животі у воді. Момент падіння позивача не бачила. Викликали швидку і поїхали в лікарню. Заборонних лєнт на містку не було, чи бачила на містку табличку пояснити не може. Жителі присілку Бразилія постійно користуються лавкою (містком), інший міст є незручним. Згідно ч. 1 ст. 1166 ЦК України - майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Для відшкодування шкоди за правилами ст. 1166 ЦК України необхідно довести такі факти: а) неправомірність поведінки особи. Неправомірною можна вважати будь-яку поведінку, внаслідок якої завдано шкоду, якщо завдавач шкоди не був уповноважений на такі дії. б) наявність шкоди. Під шкодою слід розуміти, зокрема, втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки ст. 22 ЦК України). в) причинний зв`язок між протиправною поведінкою та шкодою є обов`язковою умовою відповідальності та виражається в тому, що шкода має виступати об`єктивним наслідком поведінки завдавача шкоди. г) вина завдавача шкоди, за виключенням випадків, коли в силу прямої вказівки закону обов`язок відшкодування завданої шкоди покладається на відповідальну особу незалежно від вини. Частина 2 цієї ст.1166 ЦК України встановлює презумпцію вини завдавача шкоди, що означає, що особа, яка завдала шкоду, буде вважатися винною, якщо вона сама не доведе відсутність своєї вини (у зв`язку із наявністю вини іншої особи або у зв`язку із дією об`єктивних обставин). Відповідно до ч.2 ст.1166 ЦК України особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкода завдана не з її вини. Суд вважає доведеним, що позивач [PERSON] впала з гідрометричного містка на річці Вича в с. Неліпине, Свалявського району. Суд бере до уваги пояснення відповідача, що гідрометричний місток на р. Вича в с. Неліпино перебуває на балансі Закарпатського ЦГМ. На даному містку знаходилася і, наразі знаходиться вивіска, яка вказує, що даний об`єкт є гідрологічним постом гідрометслужби України. При вході на місток наявна заборонна табличка, де зазначено, що стороннім особам прохід забороняється.Також в судовому засіданні встановлено, що позивачка достеменно знала про те, що вказаний місток є гідрометричним ( із спеціальним режимом використання), про що остання повідомила суду. Відповідно до Правил безпеки при експлуатації каналів, водопроводів, інших гідротехнічних споруд у водогосподарських системах, затверджених Наказом МНС України від 03.04.2012 року за № 661 (СНиП 2.05.03-84 „Мосты и трубы" - гідрометричні містки не являються пішохідними мостами, а є спеціалізованими спорудами, які призначені для нання гідрометричних робіт. Відповідно до п.2.6.22. Правил безпеки при експлуатації каналів, водопроводів, інших гідротехнічних споруд у водогосподарських системах - користуватися гідрометричним містком стороннім особам для пересування через річку або канал забороняється. Також в судовому засіданні встановлено, що позивачка була обізнана і з тим, що місток потребує ремонту. До позову додано копію колективного звернення мешканців с. Неліпино сільському голові про надання матеріальної допомоги для ремонту та освітлення містка (лавки). Зокрема, у даному листі зазначено, що місток знаходиться в аварійному стані. Тобто позивачка знала як про те, що місток не являється сільським пішоходним містком для здійснення переходу через річку так і була обізнана про те, що місток потребує ремонту. Також в судовому засіданні встановлено, що відповідач в межах своєї компетенції здійснив огляд будівель та споруд відділу гідрологіі (про що складено акт від 15.04.2020 року №1 з рекомендаціями вжити заходів по виконанню поточного ремонту гідрометричного містка на р.Вича в с. Неліпино, а саме: заміна несучих тросів та змащення канатів) та звернувся до Неліпинської сільської ради з клопотанням про виділення коштів для ремонту гідрометричного містка лист № 09-01/564 від 27.04.2020 року, підписаний начальником ЦГМ Манівчуком В). Відповідно до рішення сорок третьої сесії сьомого скликання від 11 червня 2020 року № 446 Неліпинської сільської ради Закарпатському обласному центру з гідрометеорологіі виділено кошти в сумі 22 000 гривень для придбання будівельних матеріалів та металевого троса для ремонту гідрометричного містка річки Вича в с. Неліпино. Кошти переведено відповідно до платіжного доручення № 1 від 18 червня 2020 року. Відповідно до договору № 07/20 від 02 липня 2020 року, укладеного між Закарпатським обласним ЦГМ та ФОП [PERSON] відповідачем було придбано матеріали для здійснення ремонту містка на загальну суму 22000 грн. Відповідно до договору № 25/08/1 від 25 серпня 2020 року, укладеного між ПФ "Агрокомплект" та Закарпатським обласним ЦГМ , останнім придбано додатково канат стальний. Таким чином, на момент події 22 08.2020 року відповідачем здійснено всі можливі необхідні дії для проведення ремонту містка. З огдяду на викладене, судом встановлено відсутність вини відповідача у заподіянні шкоди позивачці, тобто відповідачем доведено, що шкода позивачці завдана не з його вини і за правилами ст. 1166 ч. 2 ЦПК України - відповідач звільняється від відшкодування такої шкоди ( як матеріальної так і моральної) Крім того, слід зазначити, що позивачкою до позовної заяви додано квитанції на оплату лікарських препаратів та медичних предметів, однак не надано будь-яких підтверджуючих документів, які б свідчили про саме такі призначення в процесі лікування. Відповідно до ч.1 ст. 89 ЦПК України - суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.; ч.1 ст. 95 ЦПК України - письмовими доказами є документи, які містять дані про обставини, які мають значення для правильного вирішення спору. Обов`язок доказування і подання доказів покладається на сторін (ст. 81 ЦПК України). Оцінивши належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у сукупності наявних у справі доказів, в розумінні ст. 76-81 ЦПК України, суд дійшов висновку, що відсутні підстави для задоволення позовних вимог щодо відшкодування матеріальної та моральної шкоди, а тому у задоволенні позовних вимог необхідно відмовити. Щодо вирішенння питання розподілу судових витрат, то суд зазначає таке. Суд вирішує питання щодо розподілу судових витрат відповідно до Глави 8 ЦПК України. Відповідно до ст.133 ЦПК України - судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до п.1 ч.1 та ч.7 ст. 141 ЦПК України - судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови у позові - на позивача. Якщо інше не передбачено законом, у разі залишення позову без задоволення, позивача, звільненого від сплати судових витрат, судові витрати, понесені відповідачем, компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Від сплати судового збору позивач звільнена на підставі п.2 ч.1 ст. 5 Закону України "Про судовий збір". Враховуючи, що у задоволенні позову суд відмовляє у повному обсязі, а позивача звільнено від сплати судового збору, відтак такі судові витрати слід компенсувати за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Статтею 129 - 1 Конституції України визначено: Суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд. Згідно п.41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі "Серявін та інші проти України" від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п.58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29). Відповідно до ч.1 ст.18 ЦПК України - судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України.

Outcome: dismissed