Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-06 00:00:00

09 грудня 2019 року позивач звернувся до суду з позовом та просив скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 35274637 від 19.05.2017 16:06:09, державного реєстратора Одеської обласної філії комунального підприємства «Центр державної реєстрації» Іскрова Олега Вікторовича, яким зареєстровано право власності [PERSON] на гараж, загальною площею 29.3 кв.м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS]. Стягнути з [PERSON] судові витрати. В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що на підставі договору купівлі-продажу від 28 серпня 2019 року [PERSON] на праві власності належать гараж під [ADDRESS], яким останній фактично користується. Однак, з відомостей Державного реєстру речових прав на нерухоме майно стало відомо, що 16.05.2017 року державним реєстратором Одеської обласної філії комунального підприємства «Центр державної реєстрації» Іскровим О.В. прийнято рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 35274637 від 19.05.2017 16:06:09, яким було здійснено державну реєстрацію права власності на гараж, загальною площею 29.3 кв.м за адресою: [ADDRESS] за [PERSON] . Підстава виникнення права власності: довідка, серія та номер: б/н, видавник ГОВТЗ Гаражна автостоянка «Берізка-88»; технічний паспорт, серія та номер: б/н, виданий 12.05.2017, видавник: ФОП [PERSON] Зазначає, що відповідно до довідки ГОВТЗ Гаражна автостоянка «Берізка-88» від 18.10.2019 р. № 6 гр. [PERSON] не була та не є членом даної громадської організації. Головою правління ГОВТЗ Гаражна автостоянка «Берізка-88» [PERSON] жодних довідок на ім`я гр. [PERSON] не видавалось. Таким чином, вважає, що державним реєстратором Одеської обласної філії комунального підприємства «Центр державної реєстрації» Іскровим О.В. було проведено державну реєстрацію права власності на гараж № [NUMBER] за [PERSON] на підставі підробленої довідки ГОВТЗ Гаражна автостоянка «Берізка-88», що в свою чергу і стало підставою для звернення до суду з даним позовом. Ухвалою судді від 10.12.2019 року провадження у справі було відкрито та призначено справу для розгляду в порядку спрощеного провадження. Одночасно з подачею позову, позивач звернувся до суду з заявою, в якій просив витребувати з Управління державної реєстрації юридичного департаменту Одеської міської ради (65009, м. Одеса, вул. Черняховського, 6) реєстраційну справу по об`єкту нерухомого майна № 1252613951101 про реєстрацію права приватної власності на гараж, загальною площею 29.3 кв.м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS]. Власник - [PERSON] . Ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 10.12.2019 року вказане клопотання задоволено в повному обсязі. В ході судового засідання, яке відбулось 02 березня 2020 року, позивач [PERSON] звернувся до суду з заявою про збільшення позовних вимог, в якій просив довідку, видану ГОВТЗ гаражна автостоянка «Берізка-88» на ім`я [PERSON] , на підставі якої за нею зареєстровано гараж, загальною площею 29.3 кв.м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , - визнати недійсною. Скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 35274637 від 19.05.2017 16:06:09, державного реєстратора Одеської обласної філії комунального підприємства «Центр державної реєстрації» Іскрова Олега Вікторовича, яким зареєстровано право власності [PERSON] на гараж, загальною площею 29.3 кв.м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , гараж [NUMBER] та припинити право власності [PERSON] на гараж, загальною площею 29.3 кв.м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Представник відповідача [PERSON] - [PERSON] залишив дане питання на розсуд суду, та в свою чергу, звернувся до суду з зустрічною позовною заявою [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] , Громадської організації власників транспортних засобів гаражна автостоянка «Берізка-88», Державного реєстратора Холоднобалківської сільської ради Біляївського району Одеської області Сурай Дар`ї Юріївни, треті особи Приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу Фролова Руслана Валеріївна, Державний реєстратор Одеської обласної філії КП «Центр державної реєстрації» Іскров Олег Вікторович, про визнання недійсним рішення громадських зборів громадської організації, визнання протиправними та скасування записів про право власності, визнання недійсним договору купівлі-продажу. У зустрічній позовній заяві, з урахуванням уточнень від 02 червня 2020 року, [PERSON] просить: визнати недійсним рішення громадських зборів Громадської організації власників транспортних засобів гаражна автостоянка «Берізка-88», які оформлені Протоколом № 2 від 11 лютого 2007 року. Скасувати запис про право власності № 32596667, внесений до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно на підставі Рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 47998950 від 29.07.2019 18:26:45, прийняте реєстратором Холоднобалківської сільської ради Біляївського району Одеської області Сурай Д.Ю. щодо об`єкту нерухомості: гараж № [NUMBER] , загальною площею 36,4 кв.м., основною площею 20,2 кв. м., допоміжною площею 16,2 кв. м., розташований за адресою: [ADDRESS] , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 1882636851101. Визнати недійсним договір купівлі-продажу, укладений між [PERSON] (реєстраційний номер облікової картки платника податків [NUMBER] ) та [PERSON] (реєстраційний номер облікової картки платника податків [NUMBER] ), посвідчений 28 серпня 2019 року приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Фроловою Р.В., та зареєстрований в реєстрі за № 1647, предметом якого є купівля-продаж нерухомого майна: гараж під № 7 (сім), що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , гараж під № 7 (сім) загальною площею 36,4 кв. м. Скасувати запис право власності № 32985481, внесений до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, на підставі Рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 48419261 від 28.08.2019 15:32:39, прийняте приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Фроловою Русланою Валеріївною щодо об`єкту нерухомості: гараж № [NUMBER] , загальною площею 36,4 кв.м., основною площею 20,2 кв. м., допоміжною площею 16,2 кв. м., розташований за адресою: [ADDRESS] , гараж [NUMBER] , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 1882636851101. Свої вимоги мотивує тим, що вона є власником об`єкту нерухомості: гаражу розташований за адресою: [ADDRESS] , гараж № [NUMBER] . Номер запису про право власності: 20495035, дата та час державної реєстрації 16.05.2017 року 17:15:40, реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна: 1252613951101. Як вбачається із документів, доданих до позовної заяви до укладення договору купівлі-продажу від 28 серпня 2019 року за [PERSON] було зареєстровано право власності на гараж під № 7 (сім), що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , гараж під [ADDRESS] , тобто на об`єкт нерухомості із такою самою назвою, та такою самою адресою. Після того, як [PERSON] зареєстрував за собою право власності на Гараж, він одразу на підставі договору купівлі-продажу продав Гараж [PERSON] . Таким чином, державний реєстратор під час проведення державної реєстрації права власності на спірний об`єкт нерухомості за [PERSON] зобов`язаний був перевірити інформацію про наявність або відсутність вже зареєстрованих речових прав з метою недопущення їх одночасної подвійної реєстрації. На момент прийняття рішення про реєстрацію права власності за [PERSON] на гараж № [NUMBER] по [ADDRESS] , в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно вже був діючий запис про реєстрацію права власності за [PERSON] на той самий об`єкт нерухомого майна. Даний запис не був скасований, в тому числі у судовому порядку. Із викладених норм законодавства випливає, що державний реєстратор під час проведення державної реєстрації речових прав на нерухоме майно зобов`язаний перевірити інформацію про наявність або відсутність вже зареєстрованих речових прав з метою недопущення одночасного існування їх подвійної державної реєстрації. Державний реєстратор зареєстрував за [PERSON] право власності на об`єкт нерухомості із таким самим номером, назвою та адресою як і у [PERSON] . В подальшому, приблизно через один місяць [PERSON] продав об`єкт нерухомості [PERSON] . При цьому, предметом правочину був неіснуючий об`єкт нерухомого майна, оскільки такого об`єкту нерухомості як гараж № [NUMBER] за адресою: [ADDRESS] , гараж № [NUMBER] , загальною площею 36,4 кв. м., на думку позивача, не існує. Окрім того, представник відповідача звернувся з клопотанням про витребування доказів, в якому просить: витребувати із Управління державної реєстрації юридичного департаменту Одеської міської ради (м. Одеса, вул. Черняховського, буд. 6) копію реєстраційної справи, що включає документи у паперовій та електронній формі, на підставі яких проведено реєстраційні дії, а також документи, сформовані за допомогою програмних засобів ведення Державного реєстру речових прав на нерухоме майно щодо об`єкту нерухомості: Реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 1882636851101, об`єкт нерухомого майна: гараж № [NUMBER] , опис об`єкта: Загальна площа (кв. м.): 36,4 кв. м., Опис: основна площа складає - 20,2 кв. м., допоміжна площа складає: 16,2 кв. м., Адреса: [ADDRESS], щодо реєстрації права власності як за первісним власником [PERSON] (реєстраційний номер облікової картки платника податків [NUMBER] ) так і за теперішнім власником [PERSON] (реєстраційний номер облікової картки платника податків [NUMBER] ). Витребувати від Приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Фролової Руслани Валеріївни (Адреса: 65006, м. Одеса, вул. Героїв Прикордонників, будинок 7, оф. 2, тел.: (048) 796-96-00) копію нотаріальної справи щодо посвідчення наступного правочину: договір купівлі-продажу, укладений між [PERSON] (реєстраційний номер облікової картки платника податків [NUMBER] ) та [PERSON] (реєстраційний номер облікової картки платника податків [NUMBER] ), посвідчений 28 серпня 2019 року приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Фроловою Р.В., та зареєстрований в реєстрі за № 1647, предметом якого є нерухоме майно: гараж під [ADDRESS] , гараж під № [NUMBER] . Ухвалою суду від 02 березня 2020 року заяву позивача [PERSON] збільшення позовних вимог, а також клопотання представника відповідача [PERSON] - [PERSON] про прийняття до провадження суду зустрічної позовної заяви та витребування доказів - задоволено. Прийнято до провадження суду заяву позивача [PERSON] про збільшення позовних вимог в редакції від 24 лютого 2020 року. Прийнято до провадження суду зустрічну позовну заяву [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] , Громадської організації власників транспортних засобів гаражна автостоянка «Берізка-88», треті особи Приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу Фролова Руслана Валеріївна, Державний реєстратор Одеської обласної філії КП «Центр державної реєстрації» Іскров Олег Вікторович про визнання протиправними та скасування записів про право власності, визнання недійсним договору купівлі-продажу. Витребувано із Управління державної реєстрації юридичного департаменту Одеської міської ради (м. Одеса, вул. Черняховського, буд. 6) копію реєстраційної справи, що включає документи у паперовій та електронній формі, на підставі яких проведено реєстраційні дії, а також документи, сформовані за допомогою програмних засобів ведення Державного реєстру речових прав на нерухоме майно щодо об`єкту нерухомості: Реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 1882636851101, об`єкт нерухомого майна: гараж № [NUMBER] , опис об`єкта: Загальна площа (кв. м.): 36,4 кв. м., Опис: основна площа складає - 20,2 кв. м., допоміжна площа складає: 16,2 кв. м., Адреса: [ADDRESS], щодо реєстрації права власності як за первісним власником [PERSON] (реєстраційний номер облікової картки платника податків [NUMBER] ) так і за теперішнім власником [PERSON] (реєстраційний номер облікової картки платника податків [NUMBER] ). Витребувано від Приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Фролової Руслани Валеріївни (Адреса: 65006, м. Одеса, вул. Героїв Прикордонників, будинок 7, оф. 2, тел.: (048) 796-96-00) копію нотаріальної справи щодо посвідчення наступного правочину: договір купівлі-продажу, укладений між [PERSON] (реєстраційний номер облікової картки платника податків [NUMBER] ) та [PERSON] (реєстраційний номер облікової картки платника податків [NUMBER] ), посвідчений 28 серпня 2019 року приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Фроловою Р.В., та зареєстрований в реєстрі за № 1647, предметом якого є нерухоме майно: гараж під [ADDRESS] . Вирішено розглянути справу за правилами загального позовного провадження та замінити засідання для розгляду справи по суті підготовчим засіданням. В подальшому, ухвалою суду від 01 липня 2020 року закрито підготовче провадження по справі та призначено справу до розгляду по суті на 27 липня 2020 року. 24 липня 2020 року позивач [PERSON] звернувся до суду з клопотанням, в якому просить: зобов`язати [PERSON] надати на огляд суду та учасників справи оригінал довідки, виданої, нібито, Головою правління ГОВТЗ гаражна автостоянка «Берізка-88» [PERSON]., яка стала підставою виникнення права власності у [PERSON] на гараж № [NUMBER] , що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Ухвалою суду від 27.07.2020 року клопотання позивача [PERSON] задоволено в повному обсязі. Особи, що беруть участь у справі, про час і місце судового розгляду сповіщені належним чином у порядку ст.ст. 128-130 ЦПК України. У судовому засіданні представник позивача за первісним позовом [PERSON] - [PERSON] первісний позов підтримала в повному обсязі, посилаючись на обставини, викладенні в позовній заяві. У задоволенні зустрічного позову просила відмовити. Представник відповідача/позивача за зустрічним позовом [PERSON] - [PERSON] у задоволені первісного позову просив відмовити, вимоги зустрічного позову підтримав та наполягав на їх задоволенні. Відповідач за зустрічним позовом [PERSON] проти задоволення позову [PERSON] заперечував, натомість як вимоги позову [PERSON] підтримав. Інші сторони по справі у судове засідання не з`явились, про розгляд справи повідомлялись належним чином, причини неявки суду не повідомили. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши та проаналізувавши матеріали справи, суд дійшов висновку про часткове задоволення вимог первісного позову, а у задоволенні зустрічних позовних вимог слід відмовити, виходячи з наступного. У судовому засіданні встановлено, що Громадська організація власників транспортних засобів гаражна автостоянка «Берізка-88» розташована за адресою [ADDRESS]. Всього на території автостоянка розміщено 21 гараж, з нумерацію з 1-го по 21-й. Протоколом № 2 Загальних зборів Громадської організації власників транспортних засобів гаражна автостоянка «Берізка-88» від 11.02.2007 року, зокрема, було затверджено нумерацію гаражів, якими володіють члени даної громадської організації. [PERSON] був членом Громадської організації «Громадської організації власників транспортних засобів гаражної автостоянки «Берізка-88» та йому належав 1-поверховий гараж № [NUMBER] за адресою: [ADDRESS] , про що свідчить відповідна довідка за підписом голови правління [PERSON] від 10.03.2010 року, вих.. № 7. З даної довідки вбачається, що гараж було зведено у 1977 році за рішенням правління колхозу ім. К.Лібкнехта Овідіопольського району Одеської області. В даний час гараж є власністю члена громадської організації власників транспортних засобів гаражної автостоянки «Берізка-88», у межах земельної ділянки, що перебуває у користуванні Громадської організації власників транспортних засобів гаражної автостоянки «Берізка-88» на підставі рішення Виконавчого комитету Одеської міської ради депутатів трудящих «О предоставлении земельного участка площадью 0,11 га гаражной стоянке «Березка-88» во временое пользование» від 22.06.1994 року № 852. В подальшому, державним реєстратором Холоднобалківської сільської ради Біляївського району Одеської області Сурай Д.Ю. було прийнято рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер 47998950 від 29.07.2019 року, на підставі якого до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно щодо об`єкту нерухомості об`єкту нерухомості внесено запис про право власності № 32596667 [PERSON] на гараж № [NUMBER] , загальною площею 36,4 кв.м., основною площею 20,2 кв. м., допоміжною площею 16,2 кв. м., розташований за адресою: [ADDRESS] , гараж [NUMBER] , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 1882636851101. Підставою для реєстрації права власності на гараж за [PERSON] стали наступні документи: технічний паспорт на гараж № [NUMBER] , що знаходиться за адресою: [ADDRESS] ; довідка про зведення об`єкту від 10.03.2010 р. № 7, зі змісту якої вбачається, що гараж № [NUMBER] було зведено у 1977 році, рішенням правління колхозу ім. К. Лібкнехта Овідіопольського району Одеської області та в подальшому передано у власність [PERSON] , як члена громадської організації власників транспортних засобів гаражна автостоянка «Берізка-88»; протокол Загальних зборів ГОВТЗ Гаражна автостоянка «Берізка-88» від 11.02.2007 р № 2., яким було затверджено нумерацію гаражів, якими володіють члени даної громадської організації; витяг з Реєстру поштового обслуговування ОД AT «Укрпошта» від 23.07.2019 р. №07/65001-1145. Згодом, 28 серпня 2019 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір купівлі-продажу, посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Фроловою Р.В. та зареєстрований в реєстрі за № 1647. Відповідно до вимог п. 2 Договору [PERSON] передав у власність, а [PERSON] прийняв у власність гараж під № 7 (сім), що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , гараж під № 7 (сім) загальною площею 36,4 кв.м. В пункті 3 Договору вказано, що продаж вищевказаного гаражу було вчинено за 200 016 (двісті тисяч шістнадцять) гривень 00 копійок. Разом з тим, з відомостей Державного реєстру речових прав на нерухоме майно вбачається, що 16.05.2017 року державним реєстратором Одеської обласної філії комунального підприємства «Центр державної реєстрації» Іскровим О.В. прийнято рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 35274637 від 19.05.2017 16:06:09, яким було здійснено державну реєстрацію права власності на гараж, загальною площею 29.3 кв.м за адресою: [ADDRESS] за [PERSON] . Підстава виникнення права власності: довідка, серія та номер: б/н, видавник ГОВТЗ Гаражна автостоянка «Берізка-88»; технічний паспорт, серія та номер: б/н, виданий 12.05.2017, видавник: ФОП [PERSON] . Проте, згідно довідки Громадської організації «Громадської організації власників транспортних засобів гаражної автостоянки «Берізка-88» від 18.10.2019 р. № 6 гр. [PERSON] не була та не є членом даної громадської організації. Головою правління Громадської організації «Громадської організації власників транспортних засобів гаражної автостоянки «Берізка-88» [PERSON] жодних довідок на ім`я гр. [PERSON] не видавалось. Досліджуючи довідку (без номеру та дати її видачі), що разом з технічним паспортом стала єдиною підставою для реєстрації права власності на спірний гараж за [PERSON] , суд також звертає увагу на те, що підпис Голови правління ГА "Берізка-88" [PERSON] на вказаній довідці вочевидь не відповідає підписам зазначеної особи, які містяться в матеріалах справи, зокрема, довідці про зведення обєкту (т.1, а.с.12), протоколі загальних зборів (т.1, а.с.15), довідці від 18.10.2019 року (т.1, а.с.19) та особистих розписках про отримання судових повісток (т.1, а.с. 86, 139), заявіпро повернення зустрічної позовної заяви (т.2, а.с. 133), заяві про ознайомлення з матеріалами справи (т.2, а.с. 142). Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених Кодексом випадках. Відповідно до ст. 13 ч. 3 ЦПК України учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Відповідно до ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. У відповідності до частини 6 ст. 81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідач / позивач за зустрічним позовом [PERSON] не надала суду належних і допустимих доказів в спростування вимог позивача [PERSON] , а саме: не надано доказів того, що вона є, чи взагалі була членом Громадської організації «Громадської організації власників транспортних засобів гаражної автостоянки «Берізка-88», що нею було виплачено пай, проплачувались якісь платежі за користування гаражем, тощо. При цьому суд бере до уваги, що з будь-якими клопотаннями щодо витребування вказаних доказів позивач до суду не зверталась, доказів неможливості їх надання суду не навела, а твердження представника [PERSON] щодо наявності таких доказів у кооперативі ГО ВТЗ ГА "Берізка-88" спростовуються довідкою від 18.10.2019 року (т.1, а.с.9) та іншими матеріалами справи. Вирішуючи питання по суті, суд враховує, що представник [PERSON] навіть не міг пояснити суду, з якого часу його довіритель є членом коопертиву, коли та в якому розмірі нею був виплачений пай, ким саме будувався спірний гараж. Крім того, після пропозиції суду провести виїздне судове засідання з метою огляду спірного гаражу, представником [PERSON] було повідомлено, що [PERSON] вказаним гаражем не користується та ключів від нього не має. Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Державний реєстратор, реалізуючи свої функції, керується Конституцією України, Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» та іншими нормативно-правовими актами. Відповідно до п.1 ч. 1 ст. 2 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних записів до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Відповідно до частини першої статті 26 Закону записи до Державного реєстру прав вносяться на підставі прийнятого рішення про державну реєстрацію прав. Внесення відомостей до Державного реєстру прав, згідно з п.4 ч.1 ст. 3 Закону, здійснюється виключно на підставах та в порядку, визначених цим Законом. Частиною 3 ст. 10 Закону передбачено, що державний реєстратор, серед іншого, встановлює відповідність заявлених прав і поданих/отриманих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями; перевіряє документи на наявність підстав для проведення реєстраційних дій, зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, зупинення державної реєстрації прав, відмови в державній реєстрації прав та приймає відповідні рішення. Частиною 2 ст. 18 Закону передбачено, що перелік документів, необхідних для державної реєстрації прав, та порядок державної реєстрації прав визначаються Кабінетом Міністрів України у Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень. Процедура скасування записів в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно здійснюється із дотриманням вимог Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2015 №1127, а також щодо технічної можливості скасування запису - пункту 41 Порядку ведення Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 26.10.2011 № 1141 (зі змінами). Порядок ведення Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, затвердженого Постановою КМУ від 26.10.2011 р. № 1141, у пункті 41 закріпив, що державний реєстратор вносить записи до Державного реєстру прав про скасування державної реєстрації прав у разі скасування на підставі рішення суду рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав та їх обтяжень. Частиною п`ятою статті 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» встановлено, що внесення запису про скасування державної реєстрації прав або скасування рішення державного реєстратора здійснюються в порядку, передбаченому для державної реєстрації прав. Відповідно до пункту 3 частини першої статті 2 Закону заявником є власник, інший право набувач, сторона правочину, у яких виникло речове право, або уповноважені ними особи - у разі подання документів для проведення державної реєстрації набуття, зміни або припинення права власності та інших речових прав. Відповідно до частини першої статті 26 Закону записи до Державного реєстру прав вносяться на підставі прийнятого рішення про державну реєстрацію прав. У разі зміни ідентифікаційних даних суб`єкта права, визначення часток у праві спільної власності чи їх зміни, зміни суб`єкта управління об`єктами державної власності, відомостей про об`єкт нерухомого майна, у тому числі зміни його технічних характеристик, виявлення технічної помилки в записах Державного реєстру прав чи документах, виданих за допомогою програмних засобів ведення цього реєстру (описка, друкарська, граматична, арифметична чи інша помилка), за заявою власника чи іншого право набувача, обтяжувача, а також у випадку, передбаченому підпунктом «в» пункту 2 частини шостої статті 37 Закону, вносяться зміни до записів Державного реєстру прав. У разі якщо помилка в реєстрі впливає на права третіх осіб, зміни до Державного реєстру прав вносяться на підставі відповідного рішення суду. Ст. 37 ЗУ «Про державну реєстрацію прав на нерухоме майно» визначено порядок оскарження рішень, дій або бездіяльності у сфері державної реєстрації прав, яким передбачено, зокрема, що рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб`єкта державної реєстрації прав можуть бути оскаржені до Міністерства юстиції України, його територіальних органів або до суду. Реалізуючи передбачене ст. 64 Конституції України право на судовий захист, звертаючись до суду, особа вказує в позові власне суб`єктивне уявлення про порушене право чи охоронюваний інтерес та спосіб його захисту. У зв`язку з вищевикладеним, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню, оскільки позивачем надано належні та допустимі докази неправомірності дій державного реєстратора Одеської обласної філії КП «Центр державної реєстрації» Іскрова Олега Вікторовича при прийнятті рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 35274637 від 19.05.2017 16:06:09, яким зареєстровано право власності [PERSON] на гараж, загальною площею 29.3 кв. м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS]. Вимоги позивача про визнання недійсною довідки, виданої ГОВТЗ гаражна автостоянка «Берізка-88» на ім`я [PERSON] , на підставі якої за нею зареєстровано гараж, загальною площею 29.3 кв.м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , на думку суду, задоволенню не підлягають, оскільки вказана довідка не є правочином, до того ж, як було встановлено в судовому засіданні, кооперативом така довідка взагалі не видавалось. Що стосується вимог зустрічного позову. Так, відносно вимог про скасування запису про право власності № 32596667, внесений до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно на підставі Рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 47998950 від 29.07.2019 18:26:45, прийняте реєстратором Холоднобалківської сільської ради Біляївського району Одеської області Сурай Д.Ю. щодо об`єкту нерухомості: гараж № [NUMBER] , загальною площею 36,4 кв.м., основною площею 20,2 кв. м., допоміжною площею 16,2 кв. м., розташований за адресою: [ADDRESS] , гараж [NUMBER] , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 1882636851101 Відповідно до Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2015 р. № 1127 для державної реєстрації прав заявник подає оригінали документів, необхідних для відповідної реєстрації та документ, що підтверджує сплату адміністративного збору за державну реєстрацію прав. У разі коли оригінали документів, необхідних для державної реєстрації прав, відповідно до законодавства залишаються у справах державних органів, органів місцевого самоврядування, що їх видають, заявник подає копії документів, оформлені такими органами відповідно до законодавства. Відповідно до вимог ст. 18. Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація прав проводиться в такому порядку: прийняття/отримання документів для державної реєстрації прав, формування та реєстрація заяви в базі даних заяв; виготовлення електронних копій документів, поданих для державної реєстрації прав, шляхом сканування (у разі подання документів у паперовій формі) та їх розміщення у Державному реєстрі прав; встановлення черговості розгляду заяв, зареєстрованих у базі даних заяв; перевірка документів на наявність підстав для зупинення розгляду заяви, зупинення державної реєстрації прав, відмови у проведенні державної реєстрації прав та прийняття відповідних рішень; прийняття рішення про державну реєстрацію прав (у разі відсутності підстав для зупинення розгляду заяви, зупинення державної реєстрації прав, відмови у проведенні державної реєстрації прав); відкриття розділу в Державному реєстрі прав та/або внесення до відкритого розділу або спеціального розділу Державного реєстру прав відповідних відомостей про речові права на нерухоме майно та їх обтяження, про об`єкти та суб`єктів цих прав; формування витягу з Державного реєстру прав про проведену державну реєстрацію прав для подальшого використання заявником; видача/отримання документів за результатом розгляду заяви. Частиною 8 ст. 18 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» встановлено, що державній реєстрації підлягають виключно заявлені речові права на нерухоме майно та їх обтяження, за умови їх відповідності законодавству і поданим/отриманим документам. Згідно з ч. 1 ст. 24 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», підставами для відмови в державній реєстрації прав є: заявлене речове право, обтяження не підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону; заява про державну реєстрацію прав подана неналежною особою; подані документи не відповідають вимогам, встановленим цим Законом; подані документи не дають змоги встановити набуття, зміну або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обтяження; наявні суперечності між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями; наявні зареєстровані обтяження речових прав на нерухоме майно; заяву про державну реєстрацію обтяжень щодо попереднього право набувача подано після державної реєстрації права власності на таке майно за новим право набувачем; після завершення строку, встановленого частиною третьою статті 23 цього Закону, не усунені обставини, що були підставою для прийняття рішення про зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав; документи подано до неналежного суб`єкта державної реєстрації прав, нотаріуса; заяву про державну реєстрацію прав та їх обтяжень в електронній формі подано особою, яка згідно із законодавством не має повноважень подавати заяви в електронній формі; заявником подано ті самі документи, на підставі яких заявлене речове право, обтяження вже зареєстровано у Державному реєстрі прав; заявник звернувся із заявою про державну реєстрацію права власності щодо майна, що відповідно до поданих для такої реєстрації документів відчужено особою, яка на момент проведення такої реєстрації внесена до Єдиного реєстру боржників, у тому числі за виконавчими провадженнями про стягнення аліментів за наявності заборгованості з відповідних платежів понад три місяці. Також частино 8 вказаної статті встановлено, що відмова в державній реєстрації прав з підстав, не передбачених частиною першою цієї статті, заборонена. Суд вважає, що у державного реєстратора були відсутні підстави для відмови у державній реєстрації права власності за [PERSON] , на гараж № [NUMBER] , що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , так як останнім було надано необхідні документи, для проведення державної реєстрації права власності, які давали змогу встановити набуття права власності на спірний гараж. Також відповідно до пп. 2 п. 29 Порядку ведення Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, затвердженого постановою Кабінетом Міністрів України від 26.10.2011 р. № 1141, до державного реєстру прав вносяться такі відомості про об`єкт нерухомого майна, розташований на земельній ділянці: тип об`єкта нерухомого майна; площа об`єкта нерухомого майна (загальна та (за наявності) житлова); опис об`єкта нерухомого майна із зазначенням об`єктів, що є приналежністю головної речі (присвоєна літера, римська або арабська цифра відповідно до технічного паспорта, загальна та (за наявності) житлова площа) (у разі коли об`єкт нерухомого майна є головною річчю); відомості про складові частини об`єкта нерухомого майна (найменування та/або присвоєна літера, загальна та (за наявності) житлова площа) (у разі коли об`єкт нерухомого майна є складною річчю); адреса об`єкта нерухомого майна; реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна в Реєстрі прав власності на нерухоме майно (у разі відкриття розділу на об`єкт нерухомого майна, право власності на який було зареєстровано в Реєстрі прав власності на нерухоме майно); кадастровий номер земельної ділянки, на якій розташований такий об`єкт нерухомого майна (у разі коли об`єкт нерухомого майна розташований на земельній ділянці, право власності на яку зареєстровано в Державному реєстрі прав). Згідно відомостей Державного реєстру речових прав на нерухоме майно вбачається, що за [PERSON] зареєстрований об`єкт нерухомого майна, а саме: гараж під № [NUMBER] , загальною площею 29.3 кв.м. що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , що є відмінним від відомостей про об`єкт, право власності на який було зареєстровано за [PERSON] , а саме: гараж під № [NUMBER] , загальною площею 36,4 кв.м, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Позивач за зустрічним позовом не надала суду належних і допустимих доказів в обґрунтування заявлених нею позовних вимог, а саме: не надано доказів порушення вимог законодавства при внесенні до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно щодо об`єкту нерухомості об`єкту нерухомості запису про право власності № 32596667, на гараж № [NUMBER] , загальною площею 36,4 кв.м., основною площею 20,2 кв. м., допоміжною площею 16,2 кв. м., розташований за адресою: [ADDRESS] , гараж [NUMBER] , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 1882636851101. Щодо позовної вимоги про визнання недійсним договору купівлі-продажу від 28.08.2019 p., укладеного між [PERSON] та [PERSON] , посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Фроловою Р.В. та зареєстрований в реєстрі за № 1647. Частиною 1 ст. 626 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до ч. 1 ст. 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. За договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму (стаття 655 ЦК України). Статтею 657 ЦК України передбачено, що договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню, крім договорів купівлі- продажу майна, що перебуває в податковій заставі. Відповідно до ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Статтею 203 ЦК України передбачено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності чи необґрунтованість активів, які перебувають у власності, не встановлені судом. Слід зазначити, що договір купівлі-продажу, укладений між [PERSON] та [PERSON] від 28.08.2019 p., посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Фроловою Р.В. та зареєстрований в реєстрі за № 1647, укладено з дотриманням вимог ст. 203, 215 ст. ЦК України, оскільки зміст вказаного договору купівлі-продажу не суперечить положенням чинного законодавства України. Позивачем за зустрічним позовом [PERSON] не надано жодного доказу, який би підтверджував існування обставин недійсності договору купівлі-продажу, укладеного між [PERSON] та [PERSON] від 28.08.2019 p, а як наслідок, позов в цій частині задоволенню не підлягає. Зважаючи на те, що вимога про скасування запису право власності № 32985481, внесеного до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, на підставі Рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 48419261 від 28.08.2019 15:32:39, прийняте приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Фроловою Русланою Валеріївною щодо об`єкту нерухомості: гараж № [NUMBER] , загальною площею 36,4 кв.м., основною площею 20,2 кв. м., допоміжною площею 16,2 кв. м., розташований за адресою: [ADDRESS] , гараж [NUMBER] , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 1882636851101 є похідною вимогою від визнання недійсним договору купівлі-продажу, то суд приходить до висновку про відмову в позові також і в цій частині. Також позивач не обґрунтувала та належним чином не довела, чим саме порушенні її права оскаржуваним рішенням громадських зборів Громадської організації власників транспортних засобів гаражна автостоянка «Берізка-88», які оформлені Протоколом № 2 від 11 лютого 2007 року, а її посилання на відсутність оригіналу вказаного документу були спростовані у судовому засіданні під час огляду оригіналу спірного документу. Як вбачається з вказаного протоколу, на загальних зборах кооперативу 11 лютого 2007 року було вирішено затвердити нумерацію гаражів та встановити розмір та порядок членських внесків. Зважаючи на те, що доказів членства [PERSON] у вказаному кооперативі суду надано не було, залишилось взагалі не зрозумілим, чим саме згаданими рішеннями порушені права позивача за зустрічним позовом. Разом з тим, суд звертає увагу на те, що Протоколом №2 зафіксовано членство [PERSON] в кооперативі "Берізка-88" та належність гаражу № [NUMBER] саме йому. Зазначені обставини також підтверджуються довідкою №7 від 10.03.2010 року про зведення об`єкту (т.1, а.с.12). Позов - це вимога позивача до відповідача, спрямована через суд, про захист порушеного або оспорюваного суб`єктивного права та охоронюваного законом інтересу, яке здійснюється у визначеній законом процесуальній формі. Предмет позову - це певна матеріально - правова вимога позивача до відповідача, яка кореспондує зі способами захисту права, визначеними зокрема, ст. 16 Цивільного кодексу України. Підстава позову - це фактичні обставини, на яких ґрунтується вимога позивача Реалізуючи передбачене ст. 64 Конституції України право на судовий захист, звертаючись до суду, особа вказує в позові власне суб`єктивне уявлення про порушене право чи охоронюваний інтерес та спосіб його захисту. Вирішуючи спір, суд повинен надати об`єктивну оцінку наявності порушеного права чи інтересу на момент звернення до суду. Відсутність порушеного права є підставою для прийняття судового рішення про відмову в позові. Захист цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення. Згідно ч.ч. 1-4 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. У відповідності до ч.ч. 1-3 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Відповідно до ст.. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Статтею 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Згідно ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Частиною 1 ст. 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Як вбачається з положень ч. 1 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Згідно з вимогами ст.ст.124, 129 Конституції України, задачами цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних, прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Основними засадами судочинства є законність, рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, забезпечення доведеності вини, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, гласність судового процесу та його повне фіксування технічними засобами, забезпечення апеляційного та касаційного оскарження та обов`язковість рішень суду до виконання. У зв`язку з вищевикладеним, на підставі повного, об`єктивного та безпосереднього дослідження наявних у справі доказів, з`ясування фактичних обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень, оцінивши наявні у справі докази, з`ясувавши їх достатність і взаємний зв`язок у сукупності, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні зустрічного позову [PERSON] , а позов [PERSON] суд задовольняє частково, а саме в частині скасування рішення про державну реєстрацію прав. Крім того, у відповідності зі ст. 141 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Отже, з відповідача [PERSON] на користь позивача також необхідно стягнути сплачений при подані позовної заяви до суду судовий збір у розмірі 768, 40 гривень. На підставі викладеного та

Outcome: partial