Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-06 00:00:00

[PERSON] 14.07.2017 року звернулася до Жмеринського міськрайонного суду з цим позовом, вказавши, що з відповідачем у справі [PERSON] 02.09.2006 року зареєстрували шлюб, від якого мають дітей: [PERSON] та [PERSON], [INFO]. Діти наразі проживають разом із нею та перебувають на її утриманні. Їй одній важко утримувати дітей, відповідач матеріальної допомоги на їх утримання не надає, не цікавиться їх фізичним та духовним розвитком. За станом здоров'я діти та відповідач здорові. Вона працює, але отримує мінімальну заробітну плату та її заробітку не вистачає для належного утримання дітей. Відповідач є працездатним, стан його здоров'я задовільний, а тому може виконувати свої батьківські обов'язки щодо утримання дітей. На підставі викладеного просила стягнути з відповідача аліменти на утримання двох дітей в розмірі 2000 грн. щомісячно до досягнення дітьми повноліття. В судовому засіданні позивач [PERSON] заявлені позовні вимоги підтримала та просила їх задоволити. Посилаючись на викладені в позові обґрунтування, вказала, що відповідач має можливість сплачувати аліменти, так як є працездатною особою. Пояснила, що дітям потрібно купувати продукти харчування, одяг, взуття. Повідомила, що стан здоров'я дітей та її задовільний. Визнала, що матір відповідача є персіонером. Відповідач [PERSON] позов визнав частково, згоден сплачувати аліменти на утримання дітей у визначеному законом розмірі. Зазначив, що стан його здоров'я задовільний, має на утриманні непрацездатну матір. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши представлені докази, суд доходить наступного. Відповідно до вимог ст.180, 181, 184 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до її повноліття; суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Згідно положень ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у останнього інших дітей, непрацездатних дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення;наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини; мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч.1 ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. У відповідності до положень ч.1,2 ст.3 Конвенції про права дитини, що ратифікована постановою Верховної Ради України від 27.02.1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов'язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов'язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. За змістом ч.1 ст.27 Конвенції визнано право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. У відповідності до положень ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно ч.3 ст.10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених ст.61 ЦПК України, відповідно до ст.60 ЦПК України. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Докази не можуть ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст.58 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Так, згідно копій свідоцтв про народження [NUMBER] та [NUMBER] (а.с.5, 6) сторони є батьками неповнолітніх [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], на утримання яких позивач просить стягнути аліменти з відповідача. Відповідно до копії свідоцтва про шлюб [NUMBER] (а.с.8) між сторонами 02.09.2006 року Відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Жмеринка Жмеринського міськрайонного управління юстиції Вінницької області зареєстровано шлюб. З довідки КП "Жмеринкакомунсервіс" від 10.07.2017 року №2220 (а.с.7) вбачається, що неповнолітні [PERSON] та [PERSON] [INFO], перебувають на утриманні позивачки [PERSON] Відповідно до довідки про доходи №29 від 06.09.2017 року ПП "Корунд" (а.с. 20) відповідач [PERSON] працює у ПП "КОРУНД" та за період з березня 2017 року по серпень 2017 року отримав дохід 22226,64 грн. Вказані докази суд приймає до уваги, так як вони зібрані та представлені із дотриманням вимог закону, не суперечать один одному та ніким не оскаржуються. При цьому судом враховується часткове визнання відповідачем вказаних позивачем обставин порушення з боку відповідача прав позивача та неповнолітніх дітей на належне утримання останніх, а тому дане оспорюване право підлягає судовому захисту в межах заявлених позовних вимог. Разом з тим, суд вважає, що заявлений позивачем розмір аліментів на утримання неповнолітніх дітей у розмірі відповідно 2000 грн. не відповідають принципам розумності та справедливості, а тому в даному конкретному випадку суд визначає достатнім розмір оспорюваних аліментів у твердій грошовій сумі в розмірі 1500 грн. на обох дітей щомісяця, що забезпечуватиме достатнє утримання дітей з боку відповідача, надання якого є рівним обов'язком обох батьків, надто за відсутності у кожного з них окремо інших неповнолітніх осіб на утриманні, а також не порушуватиме прав відповідача, оскільки вказана сума аліментів перебуває також в межах прожиткового мінімуму працездатних осіб, якою на разі є відповідач, та не перевищує половини його заробітної плати, відтак визначена судом тверда грошова сума аліментів не обмежуватиме можливості надання ним часткового утримання своїй непрацездатній матері, яка має власний дохід у вигляді державної пенсії, що визначає даний позов достатньо обґрунтованим та доведеним позивачем, відповідаючи матеріальному закону, передусім, наведеним положенням Конвенції про права дитини, яка є складовою національного законодавства, передбачає пріоритет судового захисту відповідних прав неповнолітніх осіб, тобто визначення необхідності першочергового забезпечення відповідачем належного та достатнього утримання своїх неповнолітніх дітей. У відповідності до п.1 ч.1 ст.367 ЦПК України рішення в частині стягнення з відповідача на користь позивача суми платежу (аліментів) за один місяць підлягає негайному виконанню. Згідно вимог ст.88 ЦПК України, з відповідача в дохід держави підлягає стягненню 640 грн. судового збору з розрахунку його початкової ставки щодо заявлених вимог майнового характеру на час пред'явлення позову. Враховуючи викладене,

Outcome: approved