Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-13 00:00:00

Позивач Публічне Акціонерне Товариство Комерційний Банк « Приватбанк» звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування своїх позовних вимог вказав, що відповідно до укладеного договору б/н від 24.06.2011 року [PERSON]. отримала кредит у розмірі 12000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою», затверджених наказом № СП-2010-256 від 06.03.2010 року Тарифами Банку складає між ним та банком Договір, що підтверджується підписом у заяві. Внаслідок порушенням з боку відповідача умов договору з приводу погашення заборгованості за кредитним договором у останнього перед банком станом на 30.06.2016 року виникла заборгованість у розмірі 48119,13 грн., яка складається з 11498,15 грн - заборгованість за кредитом; 31870,40 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 1983 грн. - заборгованість за пенею та комісією; 500 грн. - штраф (фіксована частина) і 2267,58 грн. - штраф ( процентна складова). Позивач просить стягнути з відповідача на свою користь вищезазначену суму заборгованості, а також понесені судові витрати. Представник позивача в судовому засіданні підтримав позовні вимоги, наполягав на їх задоволенні. Відповідачка в судовому засіданні позовні вимоги не визнала та пояснила, що з Умовами та правилами надання банківських послуг , Правилами користування платіжною карткою вона не ознайомлена, тому вказані нормативні акти носять односторонній характер. Не заперечуваючи факт отримання кредитних коштів, вважає, що банком не підтверджено розмір заборгованості. Вважає незаконними односторонню зміну тарифів банком , та нарахування штрафів та пені в період проведення антитерористичної операції. Також вважає, що оскільки строк дії картки сплинув у червні 2014 року, то з червня 2014 року розпочав перебіг строк позовної давності, а до вимог про стягнення неустойки, відповідно до ст. 258 ЦК України, повинна застосовуватись позовна давність в один рік . Просила відмовити в задоволенні позовних вимог. Представник відповідача в судовому засіданні просила відмовити в задоволенні позовних вимог. Суд, вислухавши пояснення представника позивача, відповідачки, представника відповідача, дослідивши матеріали справи і перевіривши їх доказами, приходить до наступного. Судом встановлено, що відповідно до укладеного договору б/н від 24.06.2011 року [PERSON]. отримала кредит у розмірі 12000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Договір складався з анкети- заяви позичальника, умов надання банківських послуг та Правил користування платіжною карткою.( а.с.8-9,163-165). Підписання вказаного договору є прямою і безумовною згодою Позичальника щодо прийняття будь-якого розміру Кредитного ліміту, встановленого банком, відповідно до п. 2.1.1.2.4 Умов та Правил надання банківських послуг.( а.с. 26). Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Привалами користування платіжною карткою» та «Тариф», які викладені на банківському сайті http://privatbank.ua/terms/pages/70/, складає між ним та банком Договір, що підтверджується підписом у заяві. Банк нараховує відсотки за користування кредитом в розмірі, встановленому «Тариф», які викладені на банківському сайті http://privatbank.ua/terms/pages/70/ з розрахунку 360 календарних днів на рік, що підтверджується п. 2.1.1.12.6 «Правил користування платіжною карткою».( а.с. 31). Пунктом 2.1.1.5.5 Умов та правил надання банківських послуг передбачено, що позичальник зобовязується погашати заборгованість за Кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим Договором. ( а.с. 28). Згідно п. 2.1.1.5.6 Умов та правил надання банківських послуг, у разі невиконання зобовязань за Договором відповідач, на вимогу банку повинен виконати зобовязання з повернення Кредиту (у тому числі простроченого кредиту та Овердрафту), оплати Винагороди. Відповідно до п. 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг, при порушенні позичальником строків платежів по якомусь з грошових зобовязань, передбачених цим договором більш ніж на 30 днів, позивальник зобовязаний сплатити банку штраф в розмірі 500 грн. + 5 % від суми позову. Судом встановлено, що у порушення зазначених норм закону та умов договору відповідач зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконав, внаслідок чого у останнього перед банком станом на 30.06.2016 року виникла заборгованість у розмірі 48119,13 грн., яка складається з 11498,15 грн - заборгованість за кредитом; 31870,40 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 1983 грн. - заборгованість за пенею ; 500 грн. - штраф (фіксована частина) і 2267,58 грн. - штраф ( процентна складова).( а.с. 119-121). В судовому засіданні на виконання ухвали суду щодо визначення окремої суми пені та комісії, представником відповідача в судовому засіданні вказано, що 1983 грн.- сума пені, яка була нарахована після набрання чинності Закону України « Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції». Згідно зі статті 629 Цивільного кодексу України, договір є обовязковим для виконання сторонами. Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Згідно ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Пунктом 1 статті 530 ЦК України передбачено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін), то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до положень частини 1 статті 1054 Цивільного кодексу України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно до частини 2 статті 1050 Цивільного кодексу України України, якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього кодексу. Відповідно до ст. 536 ЦК України передбачено, що за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Відповідно статті 1056 1 ЦК України процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Відповідно до п.28 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, від 30.03.2012, № 5 "Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин" при вирішенні питання щодо правомірності підвищення банком чи іншою фінансовою установою процентної ставки суди також повинні розрізняти умови кредитного договору, які встановлюють односторонню зміну умов договору, від умов договору, що встановлюють погоджену сторонами процедуру зміни договору шляхом прийняття позичальником пропозиції кредитора про зміну умов договору відповідно до вимог статей 641 - 642 ЦК або в порядку, визначеному частиною шостою статті 1056-1 ЦК Наприклад, не є односторонньою зміною умов договору та не суперечить статті 1056-1 ЦК зміна розміру фіксованої процентної ставки залежно від зміни обставин кредитного ризику (неукладення договору страхування, припинення договору застави/іпотеки тощо), якщо в кредитному договорі визначено обставини, за якими застосовується інша фіксована процентна ставка, та її розмір. При підвищенні процентної ставки з'ясуванню підлягають визначена договором процедура підвищення процентної ставки (лише повідомлення позичальника чи підписання додаткової угоди тощо); дії позичальника щодо прийняття пропозиції кредитора тощо. Відповідно до Умов та Правил надання банківських послуг, які разом із заявою відповідачки складають банківський договір (кредитний договір), банк має право проводити зміни тарифів, які викладені на банківському сайті htt://privatbank.ua/terms/pages/70/, а також на зміну інших умов обслуговування рахунків. При цьому банк, за винятком випадків зміни розміру наданого кредиту (кредитного ліміту), зобовязаний не менше ніж за 7 днів до введення змін проінформувати клієнта, зокрема у виписці по картрахунку. Якщо протягом 7 днів банк не отримає повідомлення від клієнта про незгоду зі змінами, то вважається, що клієнт приймає нові умови. Право зміни розміру наданого на платіжну картку кредиту (кредитного ліміту) банк залишає за собою в односторонньому порядку, за власним рішенням, без попереднього повідомлення клієнта (п.1.1.3.2.3). Банк має право для різних цілей (повідомлення про зміну тарифів, активації додаткових послуг, контактних даних, Умов та Правил надання банківських послуг, інформування про розмір заборгованості по кредиту, про акції, що проводяться банком тощо) встановлювати контакт з клієнтом, використовуючи різні канали звязку: направлення SMS-повідомлень на мобільний телефон клієнта; авторизація за допомогою мобільного телефону і ОТР-паролю; поштовий лист; телеграма; повідомлення по електронній пошті; повідомлення в банкоматах та терміналах самообслуговування; друкувати на чеках терміналів; інші засоби комунікації (п.1.1.3.2.9). Відповідно до п.1.1.6.1 зміни Умов та Правил надання банківських послуг вносяться банком щомісяця в односторонньому порядку у випадках, не заборонених чинним законодавством України. ( а.с. 20) В тих випадках, коли в односторонньому порядку внесення змін неможливо, банк повідомляє клієнтів про внесені зміни шляхом використання наступних каналів звязку: на офіційному сайті банку, розміщення інформації у відділеннях банку; підпис необхідних документів у відділеннях банку (підпункти 1.1.6.2.1, 1.1.6.2.2 пункту 1.1.6.2).( а.с. 20) Отже, з огляду на умови даного договору, вбачаються ознаки змінюваної процентної ставки за користування кредитом та порядок повідомлення клієнта про підвищення процентної ставки, а відповідачкау , підписавши анкету - заяву про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг, користувалася кредитним лімітом, а відтак, погодилася з такими умовами, розміром процентів за користування кредитом та порядком його зміни у порядку встановленому Умовами і Правилами надання банківських послуг. Крім того, як слідує із анкети- заяви, вбачається, що відповідачка своїм підписом підтвердила, що вона була ознайомлення з Умовами та Правилами надання банківських послуг, Тарифами банку, погодилась з ними та була згодна отримати кредит у виді кредитного ліміту на кредитну картку саме за таких умов, а також, що вона зобовязалася виконувати вимоги Умов та Правил надання банківських послуг та регулярно ознайомлюватися з їх змінами та змінами тарифів банку на сайті Приватбанку. Доказів, які б спростували факт ознайомлення відповідачки з вищезазначеними нормативними актами суду не надано. Як вбачається з матералів справи під час укладення кредитного договору діяла процентна ставка по кредиту в розмірі 2,5% в місяць або 30% на рік. Далі процентна ставка була змінена, а саме 01.09.2014 року збільшена до 34,80%; 01.04.2015 року збільшена до 43,20%, що підтверджується наказами банку СП-2014-6915682 від 18.08.2014 року та СП -2015-6552838 від 18.02.2015 року ( а.с. 84 -107). Отже, враховуючи, що сторони погодили умови договору про зміну процентної ставки, обовязок отримувати виписки про стан картрахунків та про здійснення операції по картрахункам покладається на позичальника, приймаючи до уваги той факт, що відповідачка після підвищення процентної ставки продовжувала користуватись кредитом та частково погашала заборгованість, протягом 7 днів після підвищення тарифів не предявляла вимоги щодо незгоди з ними та розірвання кредитного договору, вбачається, що дії банку щодо підвищення процентної ставки є правомірними. Що стосується застосування строків позовної давності, то суд виходить з наступного. Відповідно до заяви позичальника, яка є складовою частиною кредитного договору, строк дії кредитного ліміту відповідає строку дії кредитної картки. Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутись до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Згідно ч.4 ст. 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Ч.1 ст. 261 ЦК України встановлено, що перебіг загальної та спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалась або могла довідатись про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Для обчислення позовної давності застосовуються загальні положення про обчислення строків, що містяться у ст. 252-255 ЦК України. Згідно правової позиції, яка висловлена Верховним Судом України в постанові від 19.03.2014 року (справа №6-14 цс 14), відповідно до правил користування платіжною карткою, які є складовою кредитного договору, картка діє в межах визначеного нею строку. За таким договором, що визначає щомісячні платежі погашення кредиту та кінцевий строк повного погашення кредиту, перебіг позовної давності (ст. 257 ЦК України) щодо місячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі зі спливом останнього дня місяця дії картки (ст. 261 ЦК України), а не закінченням строку дії договору. В судовому засіданні ані представником відповідача, ані відповідачкою не було заявлено клопотання про застосування строків позовної давності, відповідачка продовжувала користуватися платіжною карткою у 2014 році. Тому доводи відповідачки щодо застосування строків позовної давності судом до уваги не примйаються . Що стосується нарахування пені та штрафних санкцій в період проведення антитерористичної операції, то суд виходить з наступного. Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України від 29.12.1976 року ( з подальшими змінами) № 11 «Про судове рішення» судове рішення є найважливішим актом правосуддя, покликаним забезпечити захист гарантованих Конституцією України прав і свобод людини, правопорядку та здійснення проголошеного Конституцією принципу верховенства права. Рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного процесуального законодавства і всебічно перевіривши обставини, вирішив справу у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, а за їх відсутності - на підставі закону, що регулює подібні відносини, або виходячи із загальних засад і змісту законодавства України. 14 жовтня 2014 року набрав чинності Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції», в ст.2 якого зазначено, що на час проведення антитерористичної операції забороняється нарахування пені та/або штрафів на основну суму заборгованості із зобов'язань за кредитними договорами та договорами позики з 14 квітня 2014 року громадянам України, які зареєстровані та постійно проживають або переселилися у період з 14 квітня 2014 року з населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, до проводилася антитерористична операція, а також юридичним особам та фізичним особам - підприємцям, що провадять (провадили) свою господарську діяльність на території населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція. Банки та інші фінансові установи, а також кредитори зобов'язані скасувати зазначеним у цій статті особам пеню та/або штрафи, нараховані на основну суму заборгованості із зобов'язань за кредитними договорами і договорами позики у період проведення антитерористичної операції. Вказані норми права є обов»язковими для виконання вище переліченими установами. При настанні певних умов - встановлення статусу особи-боржника, яка проживає на тимчасово окупованій території, остання не повинна доводити наявність форс-мажорних обставин, оскільки вище переліченими нормами права встановлюється час та місце проведення антитерористичної операції, що є підставою для обов»язкового виконання банківськими установами імперативних норм ст. 2 Закону щодо ненарахування пені і штрафних санкцій до зазначеній категорії осіб за кредитними договорами з 14.04.2014 року. Територія проведення антитерористичної операції - територія України, на якій розташовані населені пункти, визначені у затвердженому КМУ переліку, де проводилася антитерористична операція, розпочата відповідно до Указу Президента України « Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13.04.2014 року « Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України» від 14.04.2014 року № 405/2014 У п.5 ст. 11 Прикінцевих та перехідних положень Закону передбачено, що Кабінет Міністрів України у десятиденний строк з дня опублікування цього Закону зобов'язаний, зокрема: затвердити перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, розпочата відповідно до Указу Президента України «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України» від 14 квітня 2014 року №405/2014, у період із 14 квітня 2014 року до її закінчення. На виконання вимог цього закону КМУ прийняв розпорядження№1053-р від 30 жовтня 2014 року, яким затверджено перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція. Згідно з додатком до цього розпорядження до зазначених населених пунктів належить і місто Донецьк. В подальшому розпорядженням КМУ від 05.11.2014 року № 1079-р дію розпорядження КМУ від 30.10.2014 року зупинено. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про боротьбу із тероризмом» район проведення антитерористичної операції - це визначені керівництвом антитерористичної операції ділянки місцевості або акваторії, транспортні засоби, будівлі, споруди, приміщення та території чи акваторії, що прилягають до них і в межах яких проводиться зазначена операція. За наказом керівника Антитерористичного центру при СБУ від 07 жовтня 2014 року №33/6/а «Про визначення районів проведення антитерористичної операції та термінів її проведення» районами проведення АТО визначені всі населені пункти Донецької та Луганської області (без виключень) Згідно із п. 2 ст. 11 "Прикінцеві та перехідні положення" Закону N 1669 (Закон N 1669-VII), дія цього Закону поширюється на період проведення антитерористичної операції та на шість місяців після дня її завершення. Отже, враховуючи вищезазначені норми права, суд вважає, що граничний період, до якого повинні розраховуватися штрафні санкції - 13.04.2014 року включно Розпорядженням КМУ від 02.12.2015 року № 1275-р затверджено перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, та визнано такими, що втратили чинність розпорядження КМУ від 30.10.2014 року № 1053р та розпорядження КМУ від 05.11.2014 року № 1079-р. Згідно із додатком до розпорядження Кабінету Міністрів України від 02 грудня 2015 року до зазначених населених пунктів належить м. Красноармійськ ( Покровськ). Відповідно до ст. 5 ЦК України акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності. Відповідно до ст. 58 Конституції України акт цивільного законодавства не має зворотної дії у часі, крім випадків, коли пом'якшує або скасовує у цивільну відповідальність особи. Зворотна дія в часі закону чи іншого нормативно-правового акта полягає в тому, що його юридична обов»язковість поширюється на факти, які виникли до набрання ним чинності, причому саме з моменту їх виникнення. При такій дії відбувається перегляд, корекція попередніх рішень щодо таких фактів вже відповідно до нового закону чи іншого нового нормативно-правового акта. Проте, не можуть мати зворотної дії юридичні норми, які встановлюють нові права й обов»язки чи заборони, оскільки порушення таких прав, невиконання таких обов»язків, недотримання таких заборон завжди буде новим видом, новим складом правопорушень. Якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювалися актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав та обов'язків, що виникли з моменту набрання ним чинності. Розпорядження Кабінету Міністрів є підзаконним нормативно-правовим актом. У даному випадку розпорядження містять вторинні (похідні) норми, що розкривають і конкретизують первинні норми, приймаються на їх підставі, спрямовані на їх виконання. Отже, норми підзаконного правового акта - розпорядження КМУ від 05.11.2014 року розповсюджувались на правовідносини, які виникли до вступу цього розпорядження в силу, та регулювались нормами вищезазначених діючих законодавчих актів. Оскільки на теперішній час м. Красноармійськ ( Покровськ), згідно затвердженого переліку, є територією де проводилася антитерористична операція, пеня була нарахована банком станом на 30.06.2016 року,після набрання чинності Закону України від 2 вересня 2014 року "Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції", та в момент чинності вищезазначених нормативно-правових актів, то визначені Законом України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» тимчасові заходи для забезпечення підтримки осіб, які проживають у зоні проведення антитерористичної операції, з урахуванням положень ст. 5 ЦК України та ст. 58 Конституції України, розповсюджуються на відповідачку звільняють останню від обов'язку по оплаті на користь позивача всієї суми пені та частково штрафних санкцій. Отже, враховуючи вищезазначені норми права, обставини справи, зокрема той факт, що штрафні санкції фіксована її частина - 500 грн. та процентна складова - 2267,58 грн. були з моменту виникнення заборговності з 20.01.2012 року, а пеня - 1983 грн. нарахована з квітня 2014 року, в період набрання чинності Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції», суд приходить до висноку про часткове задоволення позовних вимог, а саме про стягнення заборгованості тіла кредиту -11498,15 грн, за відсотками -31870,40 грн., та часткове стягнення штрафних санкцій до набрання чинності Закону України від 02.09.2014 року в розмірі1070,96 грн. В задоволенні іншої частини позовних вимог слід відмовити. На підставі викладеного,

Outcome: approved