Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-09 00:00:00

Публічне акціонерне товариство «Перший Український Міжнародний Банк» звернулося до суду з позовом до [PERSON], [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором та звернення стягнення на предмет іпотеки, у якому вказує, що18 квітня 2008 року між ЗАТ "Перший Український Міжнародний банк" та [PERSON] було укладено Кредитний договір № 6334440, відповідно до умов п.1.1. якого позивач зобов'язався надати їй грошові кошти у розмірі 42 000,00 доларів США, а та зобов'язалася прийняти кредит, використати його за цільовим призначенням, сплатити проценти за користування кредитом та повернути кредит Банку в порядку та у строки, визначені Кредитним договором, але не пізніше 18.04.2023 року . Згідно з п.3.2.1. Кредитного договору [PERSON] зобов'язана здійснювати повернення кредиту частинами в розмірі та в строки, які встановлено Графіком повернення кредиту та сплати процентів за користування кредитом, який є Додатком № 1 до Кредитного договору. Відповідно до пп. 1.3.1. Кредитного договору на період перебування у трудових відносинах з Банком процентна ставка за користування кредитом становила 9,00 % річних. У зв'язку зі звільненням відповідно до п. 1.3. Кредитного договору з 16.03.2009 року процентна ставка становить 14,49% річних. На період з 24.04.2009 року по 24.10.2009 року згідно з додатковою угодою № 7569429 від 15.04.2009 до Кредитного договору [PERSON] була надана відстрочка повернення кредиту. Свої зобов'язання за Кредитним договором Позичальник не виконала, а саме своєчасно не погашала кредит та нapaxoвaні відсотки відповідно до умов договору, в зв'язку з чим утворилась заборгованість. Станом на 28.08.2014 року (включно) прострочена заборгованість за основною сумою кредиту та процентами перед Позивачем за Кредитним договором становить: сума заборгованості за основною сумою кредиту - 36 914,26 доларів США; сума заборгованості за процентами за користування кредитом за період з 18.12.2010 року по 28.08.2014року - 20 949,72 доларів США З метою забезпечення виконання [PERSON] своїх зобов'язань за Кредитним договором між банком та [PERSON] 18.04.2008 року було укладено Договір поруки № 6352690. Згідно з п.1.2. Договору поруки поручитель відповідає перед кредитором за виконання зобов'язання боржником в повному обсязі. Поручитель відповідає в тому ж обсязі, що й боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, комісій, неустойки. Згідно з п.6.1. Договору поруки порука припиняється з припиненням зобов'язання, а також в інших випадках, передбачених законодавством. Оскільки Кредитний договір не припинився, порука [PERSON] є чинною, а отже, він відповідає перед Позивачем в тому ж обсязі, що й [PERSON]. З метою забезпечення виконання [PERSON] своїх зобов'язань за Кредитним договором між банком та [PERSON] було укладено Договір іпотеки №6337913, посвідчений 18.04.2008 [PERSON], приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу, за реєстровим № 1655, яка передала в іпотеку Банку квартиру загальною площею 43,82 кв.м, житловою площею 29,7 кв.м за адресою: [ADDRESS], яка належить їй на праві власності. Оскільки [PERSON] припустилася порушень умов Кредитного договору банк направив їй та [PERSON] вимоги з попередженням про те, що у разі не усунення в тридцятиденний термін порушення основного зобов'язання, Позивач має намір звернути стягнення на предмет іпотеки. Відповідачі порушення основного зобов'язання не усунули, кредит та проценти за користування ним не повернули. Таким чином, у Позивача виникло передбачене ст. 35 Закону України "Про іпотеку" та пп. 4.4. Іпотечного договору право розпочати звернення стягнення на предмет іпотеки та одержати задоволення своїх вимог за рахунок їх реалізації. Згідно з ч. 3 ст. 33 Закону України "Про іпотеку" та п. 4.3. Іпотечного договору звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється в тому числі на підставі рішення суду. Статтями 39 і 41 вищевказаного закону передбачена можливість реалізації предмета іпотеки на прилюдних торгах. Частиною 1 ст. 39 Закону України «Про іпотеку» встановлено, що у рішенні суду про задоволення вимог про звернення стягнення на предмет іпотеки зазначається початкова ціна предмета іпотеки для його подальшої реалізації. Згідно з п. 1.3. Договору іпотеки за домовленістю сторін на момент укладення цього договору предмет іпотеки оцінено у сумі 303 000,00 грн. При цьому сторони згодні з тим, що при зверненні стягнення та реалізації Предмета іпотеки Іпотекодержатель не буде зв'язаний або будь-яким чином обмежений зазначеною оціночною вартістю Предмета іпотеки. Позивач, вважає, що оскільки [PERSON] припустилася порушень умов Кредитного договору, разом з нею солідарну відповідальність нестиме [PERSON] щодо стягнення заборгованості за Кредитним договором, а [PERSON] нестиме відповідальність у межах вартості майна, переданого в іпотеку. Позивач просить суд: 1) стягнути солідарно з [PERSON] і [PERSON] заборгованість за Кредитним договором № 6334440 від 18.04.2008 року у сумі 57 863,98 доларів США, у тому числі: 36 914,26 доларів США - заборгованість за сумою кредиту; 20 949,72 доларів США - заборгованість за процентами за період з 18.12.2010 року по 28.08.2014 року; 2) звернути стягнення на його користь на предмет іпотеки за Договором іпотеки №6337913, а саме на квартиру загальною площею 43,82 кв.м, житловою площею 29,7 кв. м за адресою: [ADDRESS] (РПВН: 4412573), яка належить [PERSON] для задоволення вимог за Кредитним договором у сумі 57 863,98 доларів США ; 3) встановити спосіб реалізації квартири загальною площею 43,82 кв.м, житловою площею 29,7 кв.м за адресою: [ADDRESS] (РПВН: 4412573) - шляхом проведення прилюдних торгів у межах процедури виконавчого провадження; 4) встановити початкову ціну реалізації квартири загальною площею 43,82 кв.м, житловою площею 29,7 кв. м за адресою: [ADDRESS] (РПВН: 4412573) згідно з експертною оцінкою суб'єкта оціночної діяльності, залученого органом державної виконавчої служби у ході виконавчого провадження та стягнути солідарно з відповідачів витрати по сплаті судового збору в сумі 3 654,00 грн. У судовому засіданні представник позивача підтримав заявлені позовні вимоги і просив задовольнити їх у повному обсязі. Відповідач [PERSON] не заперечувала, що має заборгованість по кредитному договору, разом з тим, у зв'язку зі скрутним матеріальним становищем на теперішній час не має можливості її погасити [PERSON] заперечувала проти звернення стягнення на предмет іпотеки - належну їй квартиру, т.я. ця квартира є єдиним місцем її проживання. Крім того, Закон України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» забороняє на час його дії звертати стягнення на предмет іпотеки. [PERSON] подав до суду заяву, у які й просить суд розглядати справу без його участі. Вислухавши пояснення учасників процесу, дослідивши надані докази та оцінивши їх у сукупності, суд дійшов такого висновку. Згідно ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити відсотки. Судом установлено, що що18 квітня 2008 року між ЗАТ "Перший Український Міжнародний банк" та [PERSON] було укладено Кредитний договір № 6334440, відповідно до умов п.1.1. якого позивач зобов'язався надати їй грошові кошти у розмірі 42 000,00 доларів США, а та зобов'язалася прийняти кредит, використати його за цільовим призначенням, сплатити проценти за користування кредитом та повернути кредит Банку в порядку та у строки, визначені Кредитним договором, але не пізніше 18.04.2023 року . Згідно з п.3.2.1. Кредитного договору [PERSON] зобов'язана здійснювати повернення кредиту частинами в розмірі та в строки, які встановлено Графіком повернення кредиту та сплати процентів за користування кредитом, який є Додатком № 1 до Кредитного договору. Відповідно до пп. 1.3.1. Кредитного договору на період перебування у трудових відносинах з Банком процентна ставка за користування кредитом становила 9,00 % річних. У зв'язку зі звільненням відповідно до п. 1.3. Кредитного договору з 16.03.2009 року процентна ставка становить 14,49% річних. На період з 24.04.2009 року по 24.10.2009 року згідно з додатковою угодою № 7569429 від 15.04.2009 до Кредитного договору [PERSON] була надана відстрочка повернення кредиту. З метою забезпечення виконання [PERSON] своїх зобов'язань за Кредитним договором між банком та [PERSON] 18.04.2008 року було укладено Договір поруки № 6352690. З метою забезпечення виконання [PERSON] своїх зобов'язань за Кредитним договором між банком та [PERSON] було укладено Договір іпотеки №6337913, посвідчений 18.04.2008 [PERSON], приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу, за реєстровим № 1655, яка передала в іпотеку Банку квартиру загальною площею 43,82 кв.м, житловою площею 29,7 кв.м за адресою: [ADDRESS], яка належить їй на праві власності. Відповідно до ст.ст. 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Відповідно до ст. 627 ЦК України сторони є вільні в укладанні договору та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Відповідно до ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Позивач належним чином виконав свої договірні зобов'язання, передбачені Кредитним договором: своєчасно та в повному обсязі надав грошові кошти [PERSON] шляхом переказу суми кредиту з позичкового рахунку на її картковий рахунок, відповідно до п.2.3.2. Кредитного договору, що підтверджується меморіальним валютним ордером № 429970364 від 18.04.2008 року. На період з 24.04.2009 року по 24.10.2009року згідно з додатковою угодою № 7569429 від 15.04.2009 до Кредитного договору [PERSON] була надана відстрочка повернення кредиту. Разом з тим, 24.07.2010 року [PERSON] має прострочену заборгованість з погашення кредиту, а з 18.012.2010 року - зі сплати процентів. Станом на 28.08.2014 року (включно) прострочена заборгованість за основною сумою кредиту та процентами перед Позивачем за Кредитним договором становить: сума заборгованості за основною сумою кредиту - 36 914,26 доларів США; сума заборгованості за процентами за користування кредитом за період з 18.12.2010 року по 28.08.2014року - 20 949,72 доларів США У зв'язку з порушенням [PERSON] умов Кредитного договору, Позивачем на адресу позичальника 25.07.2014 року рекомендованим листом направлено вимогу про дострокове повернення всієї суми кредиту та процентів за користування кредитом , з попередженням, що у разі невиконання зобов'язання за Кредитним договором протягом тридцяти днів Банк розпочне процедуру стягнення заборгованості у судовому порядку. Відповідно до п.3.5.8. Кредитного договору, позичальник зобов'язаний виконати пред'явлені йому Позивачем вимоги в повному обсязі в строк не пізніше 30 календарних днів з дня її отримання. Вказану вимогу [PERSON] отримала 28.07.2014, але у встановлений строк не виконала. Відповідно до п.3.1. Договору поруки 25.04.2014 цінним листом було направлено вимогу поручителю ([PERSON].) про усунення порушення кредитного договору та повернення всієї суми кредиту та процентів. Згідно з п.7.3. Договору поруки повідомлення, які надаються Позивачем поручителю повинні бути викладені в письмовій формі, та будуть вважатись поданими належним чином, якщо вони надіслані рекомендованим листом за місцем проживання поручителя. Згідно зі ст.35 Закону України «Про іпотеку» у разі порушення основного зобов'язання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. В цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов'язань, вимога про виконання порушеного зобов'язання у не менш ніж тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі прийняти рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. На підставі вищевикладеного у зв'язку з порушенням позичальником умов Кредитного договору, Позивачем майновому поручителю - [PERSON] 25.07.2014 цінним листом направлено вимогу про усунення порушення основного зобов'язання, в якій попереджено, що у разі невиконання зобов'язання за Кредитним договором протягом тридцяти календарних днів, Позивач розпочне процедуру звернення стягнення на предмет іпотеки - квартиру за адресою: [ADDRESS]. Вимогу [PERSON] отримала 01.08.2014 року, але ніяких дій для врегулювання спору не вчинила. Таким чином, у порушення п.3.5.8. Кредитного договору, п. 3.2. Договору поруки, п.4.4. Договору іпотеки Відповідачі так і не виконали законні вимоги Позивача, викладені у зазначених вимогах. Відповідно до ст. 554 ЦК України у разі порушення зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що й боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків. Згідно з п.1.2. Договору поруки поручитель відповідає перед кредитором за виконання зобов'язання боржником в повному обсязі. Поручитель відповідає в тому ж обсязі, що й боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, комісій, неустойки, а тому, [PERSON] відповідає перед Позивачем в тому ж обсязі, що й [PERSON]. Згідно з п.6.1. Договору поруки порука припиняється з припиненням зобов'язання, а також в інших випадках, передбачених законодавством. Оскільки Кредитний договір не припинився, порука [PERSON] є чинною. Таким чином, з [PERSON] і [PERSON] підлягає до стягнення у солідарному порядку заборгованість за кредитним договором у сумі 57 863,98 доларів США, у тому числі: 36 914,26 доларів США - заборгованість за сумою кредиту; 20 949,72 доларів США - заборгованість за процентами за період з 18.12.2010 року по 28.08.2014 року. При цьому заборгованість підлягає стягненню саме в іноземні й валюті виходячи з наступного. Відповідно до пп. "в" ч. 4 ст. 5 Декрету Кабінету Міністрів України "Про систему валютного регулювання і валютного контролю" від 19.02.1993 року індивідуальної ліцензії потребують операції з надання і одержання резидентами кредитів в іноземній валюті, якщо терміни і суми таких кредитів перевищують встановлені законодавством межі. На дату видачі кредиту вимоги або будь-які обмеження відносно граничних сум і строків надання і одержання кредитів в іноземній валюті діючим законодавством не встановлені, у зв'язку з цим здійснення резидентами операцій з надання кредитів в іноземній валюті не вимагає індивідуальної ліцензії Національного банку України (лист Національного банку України № 28-313/2178 від 29.05.01). Але, враховуючи вимоги до здійснення і функціонування банківської діяльності на підставі відповідної ліцензії (ст.ст. 2, 15, 19 Закону України "Про банки і банківську діяльність") Позивач має Банківську ліцензію № 8 та Дозвіл № 8-1, видані Національним банком України 02.10.2006 року, які дозволяють йому виконувати банківські операції, передбачені ст. 47 вказаного Закону, в тому числі зазначені у п. 3 ч. 1 ст. 47 цієї статті, а саме: розміщення залучених коштів від свого імені, на власних умовах та на власний ризик (згідно ст. 2 цього Закону, коштами є гроші у національній або іноземній валюті чи їх еквівалент). У частині 2 пункту 14 Пленуму Верховного Суду України № 14 від 18.12.2009 року «Про судове рішення у цивільній справі» зазначено, що у разі пред'явлення позову про стягнення грошової суми в іноземній валюті суду слід у мотивувальній частині рішення навести розрахунки з переведенням іноземної валюти в українську за курсом, встановленим Національним банком України на день ухвалення рішення. Суд має право ухвалити рішення про стягнення грошової суми в іноземній валюті з правовідносин, які виникли при здійсненні валютних операцій, у випадках і в порядку, встановлених законом (частина друга статті 192 ЦК, частина третя статті 533 ЦК ; Декрет Кабінету Міністрів України від 19 лютого 1993 року "Про систему валютного регулювання і валютного контролю"). У п. 12 постанови № 5 від 30.03.2012 Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» роз'яснено, що у разі якщо кредит правомірно наданий в іноземній валюті та кредитодавець (позивач) просить стягнути кошти в іноземній валюті, суд у резолютивній частині рішення зазначає про стягнення таких коштів саме в іноземній валюті, що відповідає вимогам частини третьої статті 533 ЦК. Разом із тим як за пред'явлення позову, так і при його вирішенні судом, ціна якого визначається в іноземній валюті, судовий збір сплачується позивачем або стягується судом у гривнях із урахуванням офіційного курсу гривні до іноземної валюти, встановленого Національним банком України на день сплати. Отже, з огляду на наведене вбачається, що чинне законодавство визначає можливість визначення ціни позову та стягнення судами сум в іноземній валюті, якщо спір виник із зобов'язань, виражених в іноземній валюті. Щодо вимог про звернення стягнення на предмет іпотеки, то суд виходить з такого. Згідно роз'яснень п. 42 постанови № 5 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.03.2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають з кредитним правовідносин» суд не може одночасно звернути стягнення на предмет іпотеки та стягнути суму заборгованості за кредитним договором. Винятком є ситуація, коли особа позичальника є відмінною від особи іпотекодавця з урахуванням положення статті 11 Закону України «Про іпотеку». Так, [PERSON] як майновий поручитель передала в іпотеку Позивачу квартиру загальною площею 43,82 кв.м, житловою площею 29,7 кв.м за адресою: [ADDRESS] (РПВН: 4412573), як а належить їй на праві приватної власності. Закон України "Про іпотеку" є спеціальним законом, який регулює відносини у сфері застави нерухомого майна - іпотеки. Відповідно до ст. 1 Закону іпотека розуміється як вид забезпечення виконання зобов'язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом. Пунктами 4.1.1., 4.1.2. Договору іпотеки передбачено, що Іпотекодержатель вправі звернути стягнення на Предмет іпотеки та одержати задоволення своїх вимог з вартості Предмету іпотеки переважно перед іншими кредиторами Іпотекодавця в таких випадках: 1) у разі невиконання чи неналежного виконання Основного зобов'язання; 2) у разі невиконання вимог страхування предмета іпотеки. Частиною 1 ст. 35 Закону та п. 4.4. Договору іпотеки передбачено, що у разі порушення основного зобов'язання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. В цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов'язань, вимога про виконання порушеного зобов'язання у не менш ніж тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі розпочати звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до цього Закону. На виконання положень ст. 35 Закону України "Про іпотеку" позивачем [PERSON] і [PERSON] було направлено вимоги з попередженням, що у разі не усунення в тридцятиденний термін порушення основного зобов'язання, Позивач має намір звернути стягнення на предмет іпотеки. Відповідачі порушення основного зобов'язання не усунули, кредит та проценти за користування ним не повернули. Таким чином, у Позивача виникло передбачене ст. 35 Закону України "Про іпотеку" та пп. 4.4. Іпотечного договору право розпочати звернення стягнення на предмет іпотеки та одержати задоволення своїх вимог за рахунок їх реалізації.Згідно з ч. 3 ст. 33 Закону України "Про іпотеку" та п. 4.3. Іпотечного договору звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється в тому числі на підставі рішення суду. Статтями 39 і 41 вищевказаного закону передбачена можливість реалізації предмета іпотеки на прилюдних торгах. Частиною 1 ст. 39 Закону України «Про іпотеку» встановлено, що у рішенні суду про задоволення вимог про звернення стягнення на предмет іпотеки зазначається початкова ціна предмета іпотеки для його подальшої реалізації. Згідно з п. 1.3. Договору іпотеки за домовленістю сторін на момент укладення цього договору предмет іпотеки оцінено у сумі 303 000,00 грн.(далі за текстом - «Оціночна вартість»). При цьому сторони згодні з тим, що при зверненні стягнення та реалізації Предмета іпотеки Іпотекодержатель не буде зв'язаний або будь-яким чином обмежений зазначеною оціночною вартістю Предмета іпотеки. Відповідно до ст.58 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець для оцінки нерухомого майна, залучає суб'єкта оціночної діяльності - суб'єкта господарювання, який провадить свою діяльність відповідно до Закону України "Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні". Отже, виходячи з вищенаведеного, при зверненні стягненні на предмет іпотеки сторони не зв'язані оціночною вартістю Предмета іпотеки, а отже вартість предмета іпотеки може бути визначена на дату проведення прилюдних торгів з реалізації вказаного майна. З огляду на наведене суд дійшов висновку, що заявлені позивачем вимоги є законним та обгрунтованими, доведені належними і допустимим доказами, а том у підлягають задоволенню у повному обсязі. Щодо заперечень [PERSON] про неможливість звернення стягнення на предмет іпотеки у зв'язку з дією Закону України від 03.06.2014 «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», то суд такі заперечення вважає неспроможними, оскільки відповідно до пп.1 п.1 Закону протягом дії цього Закону не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) нерухоме житлове майно, яке вважається предметом застави згідно із статтею 4 Закону України "Про заставу" та/або предметом іпотеки згідно із статтею 5 Закону України "Про іпотеку", якщо таке майно виступає як забезпечення зобов'язань громадянина України (позичальника або майнового поручителя) за споживчими кредитами, наданими йому кредитними установами - резидентами України в іноземній валюті, та за умови, що: таке нерухоме житлове майно використовується як місце постійного проживання позичальника / майнового поручителя або є об'єктом незавершеного будівництва нерухомого житлового майна, яке перебуває в іпотеці, за умови, що у позичальника або майнового поручителя у власності не знаходиться інше нерухоме житлове майно. Так, у власності [PERSON] і [PERSON] знаходиться інше нерухоме майно, ніж предмет іпотеки, а саме: трикімнатна квартира загальною площею 57,73 кв.м, жилою 42,3 квм., яка розташована за адресою: [ADDRESS]. Таким чином, дія мораторію на стягнення квартири за адресою: [ADDRESS] яка є предметом іпотеки, не поширюється. Крім того, під час виконання рішення суду, сторона, на майно якої звернуто стягнення на погашення кредитної заборгованості в іноземній валюті, не позбавлена права звернутися до суду у порядку, передбаченому ст. 217 ЦПК України, і просити суд про розсточку або відстрочку виконання рішення суду. Крім того, згідно ст. 88 ЦПК України з відповідачів на користь позивача мають бути стягнуті у солідарному порядку понесені ним судові витрати на оплату судового збору у с умі 3654,00 грн.

Outcome: approved