Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-26 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до ТОВ «Фінансова компанія «ФІНРАЙТ», 3-тя особа: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Чуловський Володимир\~Анатолійович про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню. В обґрунтування свого позову позивачка вказала, що між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «УКРСОЦБАНК» та фізичною особою - громадянкою України [PERSON] 28 травня 2008 року укладено договір кредиту № 317і/2008 за умовами якого банк надав позичальнику грошові кошти на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового використання в сумі 176 000 доларів США 00 центів, зі сплатою 14 відсотків річних. В забезпечення виконання зобов'язань позивача за договором кредиту, 28 травня 2008 року між банком та позивачем укладено також іпотечний договір № ІП 317і/2008, посвідчений 28.05.2008 р. приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Гнилицькою Т.В. та зареєстрованого у реєстрі за № 1226, згідно якого позивачем передано в іпотеку банку об'єкт земельну ділянку з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, площею 0,0695 Га, яка має кадастровий номер - [NUMBER], з встановленими межами: від «А» до «А»-КП «Жилкомсервіс», яка розташована за адресою: [ADDRESS]. У червні 2018 року позивач дізналася, що 08 грудня 2017 року постановою заступника начальника відділу Шевченківського відділу державної виконавчої служби міста Харків Головного територіального управління юстиції у Харківській області відкрито виконавче провадження № 55341226 щодо виконання виконавчого напису Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Чуловського В.А. № 17254 від 25.08.2017 р. про звернення стягнення на предмет іпотеки та задоволення вимог банку за договором кредиту в розмірі 360 937,78 доларів США 78 центів та сума плати, що здійснена стягувачем за вчинення виконавчого напису, з яких: - заборгованість за кредитом - 163 409 доларів США 26 центів; заборгованість за відсотками за користування кредитом - 197 528 доларів США; у якому розмірі стягнута плата за вчинення виконавчого напису нотаріусом у виконавчому написі не зазначено. Позивачем з'ясовано, що виконавчий напис № 17254 від 25.08.2017 р. вчинено з грубими порушеннями законодавства щодо умов та порядку вчинення виконавчих написів нотаріусами, і, як наслідок, неправомірне виконавче провадження щодо виконання вказаного виконавчого напису про звернення стягнення на предмет іпотеки, належний позивачу на праві власності, у зв'язку з чим позивачка звернулась до суду з позовом та просить суд визнати виконавчий напис вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Чуловським В.А. 25.08.2017 року про звернення стягнення на земельну ділянку кадастровий номер - [NUMBER], площею 0,0695 га, з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, яка розташована за адресою: [ADDRESS] зареєстрований у реєстрі за № 17254 таким, що не підлягає виконанню. Позивачка в судове засідання не з'явилась, надала суду заяву, в якій просила позов задовольнити, розглянути справу за її відсутності. Відповідач ТОВ «Фінансова компанія «ФІНРАЙТ» в судове засідання не з'явився, надав суду відзив на позовну заяву ,позовні вимоги визнали та просили розглянути справу за відсутності представника ТОВ «Фінансова компанія «ФІНРАЙТ». Третя особа - приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Чуловський В.А. в судове засідання не з'явився, надіслав до суду заяву, в якій просить розглянути справу за його відсутності. Суд, дослідивши матеріали справи та докази в їх сукупності, суд встановив наступні обставини справи та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «УКРСОЦБАНК» та фізичною особою - громадянкою України [PERSON] 28 травня 2008 року укладено договір кредиту № 317і/2008 за умовами якого банк надав позичальнику грошові кошти на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового використання в сумі 176 000 доларів США 00 центів, зі сплатою 14 відсотків річних. В забезпечення виконання зобов'язань позивача за договором кредиту, 28 травня 2008 року між банком та позивачем укладено також Іпотечний договір № ІП 317і/2008, посвідчений 28.05.2008 р. приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Гнилицькою Т.В. та зареєстрованого у реєстрі за № 1226, згідно якого позивачем передано в іпотеку банку об'єкт земельну ділянку з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, площею 0,0695 Га, яка має кадастровий номер - [NUMBER], з встановленими межами: від «А» до «А»-КП «Жилкомсервіс», яка розташована за адресою: [ADDRESS]. 08 грудня 2017 року постановою заступника начальника відділу Шевченківського відділу державної виконавчої служби міста Харків Головного територіального управління юстиції у Харківській області відкрито виконавче провадження № 55341226 щодо виконання виконавчого напису приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Чуловського В.А. № 17254 від 25.08.2017 р. про звернення стягнення на предмет іпотеки та задоволення вимог банку за договором кредиту в розмірі 360 937,78 доларів США 78 центів та сума плати, що здійснена стягувачем за вчинення виконавчого напису, з яких: заборгованість за кредитом - 163 409 доларів США 26 центів; заборгованість за відсотками за користування кредитом - 197 528 доларів США, у якому розмірі стягнута плата за вчинення виконавчого напису нотаріусом у виконавчому написі не зазначено. Відповідно до п.п. 1.1-1.2 Глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5 та ст. 87 Закону України «Про нотаріат», для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість, або на правочинах, що передбачають звернення стягнення на майно на підставі виконавчих написів. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, установлюється Кабінетом Міністрів України. Відповідно до п. 1-1 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 р. № 1172, для одержання виконавчого напису про стягнення заборгованості за іпотечними договорами, що передбачають право звернення стягнення на предмет іпотеки у разі прострочення платежів за основним зобов'язанням до закінчення строку виконання основного зобов'язання, подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого іпотечного договору; б) оригінал чи належним чином засвідчена копія договору, що встановлює основне зобов'язання; в) засвідчена стягувачем копія письмової вимоги про усунення порушення виконання зобов'язання, що була надіслана боржнику та майновому поручителю (в разі його наявності), з відміткою стягувача про непогашення заборгованості; г) оригінали розрахункового документа про надання послуг поштового зв'язку та опису вкладення, що підтверджують надіслання боржнику письмової вимоги про усунення порушення виконання зобов'язання; д) довідка фінансової установи про ненадходження платежу. Виконавчий напис вчинено із порушенням вимог ст. 35 Закону України "Про іпотеку", оскільки Банк письмову вимогу про усунення порушень та розрахунок суми заборгованості позивачеві не направляв, а із суми стягнення, яка зазначена у виконавчому написі, неможливо зрозуміти її походження, методику розрахунку, період розрахунку заборгованості по тілу та відсотках по кредиту, не зазначено дати отриманні кредиту, його розміру, відсоткову ставку по кредиту, строк коли зобов'язання щодо сплати кредиту було порушено, тобто виконавчий напис не містить необхідних фактичних даних щодо правомірності та безспірності нарахування заборгованості. Не зазначено також у оскаржуваному виконавчому написі, у відповідності до якого саме пункту Переліку документів цей напис вчинено, що є порушенням ст. 87 Закону України «Про нотаріат» та глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012р. № 296/5. Відповідно до статті 88 Закону України «Про нотаріат» нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. При вчиненні виконавчого напису нотаріус третя особа не отримувала від банку та позивача первинні документи щодо видачі кредиту та здійснення його часткового погашення (платіжні доручення, меморіальні ордери, розписки, чеки тощо), тому у нотаріуса були відсутніми підстави вважати, що розмір заборгованості позивача перед відповідачем є безспірним. Розрахунок заборгованості за договором кредиту, здійснений банком щодо наявності грошового зобов'язання позивача по кредиту, процентах річних, не може вважатися документом, який підтверджує безспірність вимог банку до боржника. Вчиняючи виконавчий напис, нотаріус не врахував та не перевірив факту наявності чи відсутності спору щодо заборгованості, чим порушив вказану норму закону. Розрахунок розміру невиконаних зобов'язань за кредитним договором, суми боргу за тілом кредиту, відсотків за користування кредитом напису зроблено банком одноособово без урахування думки та позиції позивача та не відповідає дійсній сумі заборгованості. Виконавчий напис було вчинено на підставі розрахунку заборгованості, підготовленого працівниками банку, який є відображенням односторонніх арифметичних розрахунків Банку і не може бути доказом безспірності грошових вимог банку до позивача. Отже, безспірність заборгованості підтверджується документами, передбаченими Переліком документів; нотаріус під час вчинення виконавчого напису не встановлює права та обов'язки учасників правовідносин, а лише перевіряє наявність необхідних документів. Постановою Пленуму ВС України від 31.01.1992 р. № 2 «Про судову практику в справах за скаргами на нотаріальні дії або відмову у їх вчинені» п. 13 роз'яснено, що відповідно до ст. ст. 34, 36, 87, 88 ЗУ «Про нотаріат» виконавчий напис може бути вчинено нотаріусом і за умови, що наявність безспірної заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем підтверджується документами, передбаченими спеціальним нормативним актами з цього приводу, і що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у випадках, коли законом встановлено інший строк давності, не минув цей строк. Основними умовами вчинення нотаріусом виконавчого напису є подання документів, які встановлюють заборгованість боржника перед кредитором, підтверджують безспірність вимоги та подачі вимоги в межах строку позовної давності у три роки та у межах річного строку щодо вимоги про стягнення неустойки. Ознакою безспірності вимоги є відсутність заперечень боржника щодо заборгованості та її розрахунку, а також відсутності будь-яких суперечностей у поданих документах. На підтвердження безспірності заборгованості нотаріусу мають бути подані документи, що свідчать про визнання боржником вимог кредитора. Тобто, нотаріус повинен упевнитися в розумінні боржником пред'явлених до нього вимог і визнання їх. Документом, що підтверджує такий факт, є отримання боржником вимоги стягувача з підписом боржника про його отримання. Отже, на підставі документів, наданих Банком приватному нотаріусу із заявою про вчинення виконавчого напису, не можна встановити безспірність вимог відповідача до позивача, а отже виконавчий напис вчинено з порушенням закону. Відповідно до ст. 88 Закону України «Про нотаріат», нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Відповідно до п. 2.11. договору кредиту, у разі непогашення позичальником заборгованості за кредитом та процентами у строки, визначені п. 1.1.1., 2.4. цього договору, зазначена непогашена сума заборгованості за кредитом та процентами вважається простроченою та переноситься на відповідні рахунки для обліку простроченої заборгованості ( у т. ч. у разі, коли строк їх сплати припадає на вихідні або святкові дні кредитора) наступного робочого дня після спливу строку погашення кредиту (частин кредиту) та нарахованих процентів, обумовлених п. 1.1.1. , 2.4. цього договору. Відповідно до п. 3.2.3. договору кредиту банк має право вимагати від позичальника дострокового виконання зобов'язань щодо повернення кредиту, сплати нарахованих відсотків та інших платежів, передбачених цим договором, можливих штрафних санкцій, якщо позичальник затримав сплату кредиту та процентів щонайменше на 30 календарних днів або перевищення сумою простроченої заборгованості за кредитом суми кредиту більш як на 10 процентів або несплати позичальником в терміни, встановлені цим договором більше однієї виплати по кредиту, яка перевищує 5 процентів загальної суми кредиту. Згідно довідки № 04322-08/96-5577 від 11 червня 2018 року, наданої клієнту банку [PERSON] про те, що по кредиту № 317і/2008 від 28.05.2008, укладеного з ПАТ «Укрсоцбанк», МФО 300023 в рахунок погашення заборгованості за період з 28.05.2008 по 11.06.2018 р. було перераховано всього за період 12 590 доларів США 74 центи - боргу за кредитом та 11 538 доларів США 19 центів - сплачених відсотків за кредитом. При цьому, згідно відомостей, зазначених у вищевказаній довідці банку, останній платіж за договором кредиту позичальником було здійснено 25 червня 2009 року. Отже, право на дострокове стягнення заборгованості за кредитом виникло у банка на наступний день після спливу строку погашення чергової частини кредиту. Та, відповідно 3-річний строк позовної давності за такою вимогою сплив після 26 червня 2012 року. Відповідно до п. 3.1 Порядку вчинення нотаріальних дій, нотаріус вчиняє виконавчі написи за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. Виконавчий напис вчинено із порушенням порядку вчинення нотаріальних дій, оскільки банком пропущено строк, на протязі якого банк мав право звернутися із заявою про вчинення виконавчого напису, та, відповідно, нотаріус міг відповідно до законодавства вчинити такий напис. Відповідно до п. 3.3.14. договору кредиту, позичальник зобов'язаний протягом 30 календарних днів з дати одержання письмового повідомлення кредитора достроково повернути в повному обсязі кредит, нараховані проценти, комісії, а також можливі штрафні санкції у випадках, передбачених договором кредиту. Відповідно до вказаного вище п. 1.1.1. Договору кредиту: «Погашення кредиту буде здійснюватися в наступному порядку до 15 числа (включно) кожного місяця, починаючи з 1 червня 2008 року…та з кінцевим терміном погашення заборгованості по кредиту до 15 травня дві тисячі п'ятнадцятого року (включно), на умовах, визначених цим договором». Відповідно до укладеної позивачем із банком додаткової угоди № 1 до договору кредиту № 317і/2008 від 28/05/2008 п. 1.1.2. статті 1. договору кредиту викладено у новій редакції та встановлено, починаючи з січня 2009 року, новий графік погашення кредиту. Інші умови договору кредиту залишаються незмінними. Згідно зазначеної у оскаржуваному виконавчому написі інформації, періодом, за який виникла заборгованість є «період з 24 серпня 2014 року по 24 травня 2017 року». Відповідно до викладеного у додатковій угоді № 1 графіку, погашення кредиту за період з 24 серпня 2014 року по 24 травня 2017 року має відбуватися у розмірі 1676,93 доларів США щомісяця. Отже, розмір заборгованості за кредитом за зазначений період, тобто за 35 місяців має бути визначений наступним чином: 1676,93*35=58 692,55 доларів США. Відповідно до згаданого вище п. 2.4. договору кредиту нарахування процентів за користування кредитом здійснюється на суму фактичної заборгованості за кредитом, у валюті кредиту за методом факт/360, де факт - фактична кількість днів у періоді, за який здійснюється нарахування процентів, 360, - умовна кількість днів у році. При розрахунку процентів враховується день надання та не враховується день погашення кредиту. Згідно п. 2.4.1. договору кредиту нарахування процентів за користування кредитом здійснюється щомісячно. Договором кредиту у п. 1.1. передбачено сплату процентів за користування кредитом у розмірі 14 відсотків річних. Таким чином, з урахуванням викладеного вище, розмір відсотків, нарахованих за зазначений у виконавчому написі період (1004днi) має бути визначений наступним чином: 163409,26 *14% / 360 * 1004=63802,24 доларів США. Таким чином, нотаріусом , всупереч умов договору кредиту та додаткової угоди № 1, визнано безспірною та стягнуто з позивача заборгованість, у т. ч. за відсотками, що була одноособово розрахована Банком за період з 24 серпня 2014 року по 24 травня 2017 року у загальному розмірі 360 937,78 доларів США 78 центів. 16 грудня 2008 року листом за вих. № 235/1745 банк звернувся до позивача із претензією про дострокове погашення усієї суми кредиту та сплати відсотків за фактичний строк користування кредитом. А 10 грудня 2009 року Краматорським міським судом Донецької області було прийнято рішення у цивільній справі № 2-8412/2009 за позовом Акціонерно-комерційного банку соціального розвитку «Укрсоцбанк» в особі Краматорського відділення Донецької обласної філії до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором № 317і-2008 від 28.05.2008 року. Згідно зазначеного рішення, судом задоволено позов Банку частково, стягнуто з [PERSON] на користь Банку: заборгованість за кредитним договором 1 246 992 гривні 40 копійок; суму заборгованості по відсоткам 108 304 гривні 23 копійки; пеню 11 310 гривень 66 копійок; штраф 40 998 гривень 21 копійку; судові витрати в сумі 1820 гривень; а всього стягнуто 1 407 605 гривень 50 копійок. Вказане рішення набрало чинності, ні ким не скасовано. Статтею 88 Закону України "Про нотаріат" визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті Закону нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Порядок вчинення нотаріальних дій містить такі самі правила та умови вчинення виконавчого напису (п. 1, 3 Глави 16 розділу II Порядку). Згідно з п. п. 2.1 п. 2 Глави 16 розділу II Порядку для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису. У разі, якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача (п. п. 2.2 п. 2 Глави 16 розділу II Порядку). Вчинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов'язання та (або) умов договору застави здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту надісланих іпотекодержателем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця. Повідомлення вважається надісланим, якщо є відмітка іпотекодавця на письмовому повідомленні про його отримання або відмітка поштового відділення зв'язку про відправлення повідомлення на вказану в іпотечному договорі адресу (п. п. 2.3 п. 2 Глави 16 розділу II Порядку). Крім того, п. 3.2, 3.5 п. 3 Глави 16 розділу II Порядку передбачено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року N 1172 (далі - Перелік документів). При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. При цьому цей Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі "Про нотаріат" та Порядку вчинення нотаріальних дій. При цьому, ст. 50 Закону "Про нотаріат" передбачає, що нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти. Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов'язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому, вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов'язання боржником. Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов'язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (ст. 88 Закону України "Про нотаріат"). Однак, характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак, сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. З огляду на наведене та з урахуванням приписів ст. 15, 16, 18 ЦК України, ст.50, 87, 88 Закону "Про нотаріат" захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. Тому суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей ;an=414">87, 88 Закону "Про нотаріат" у такому спорі, суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Разом із тим, законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів. Такий правовий висновок викладений у Постанові Верховного Суду України від 05 липня 2017 року N 6-887цс 17. Отже, виконавчий напис вчинено нотаріусом у момент, коли боржник не мав безспірної заборгованість перед стягувачем у зазначеному у виконавчому написі Третьої особи розмірі, та вже існувало таке, що набрало законної сили судове рішення про стягнення основної суми заборгованості за основним зобов'язанням. Відповідно до статті 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Відповідно до п. «г» ч. 1статті 140 Земельного кодексу України підставою припинення права власності на земельну ділянку, є, зокрема, звернення стягнення на земельну ділянку на вимогу кредитора. А згідно п. «ґ» частини 1 статті 143 Земельного кодексу України примусове припинення прав на земельну ділянку здійснюється у судовому порядку у разі примусового звернення стягнень на земельну ділянку по зобов'язаннях власника цієї земельної ділянки. Відповідно до п. 1.3 Порядку вчинення нотаріальних дій, нотаріуси відмовляють у вчиненні виконавчого напису у випадках, коли витребовується майно, звернення стягнення на яке забороняється законодавством України або здійснюється виключно на підставі рішення суду. Отже, виконавчий напис вчинений із перевищенням повноважень, оскільки звернення стягнення на земельну ділянку здійснюється виключно на підставі рішення суду. Конституцією України (ст.99) та Цивільним кодексом України (ст.ст. 524, 533) чітко встановлено, що зобов'язання має бути виражене та виконане у грошовій одинці України - гривні, яка є законним засобом на її території. Нотаріус при вчиненні виконавчого напису від 25.08.2017р. №17254 знехтував і цієї вимоги, розмір заборгованості у напису зазначено у доларах США, без вказівки на еквівалент у гривню (відповідно до офіційного курсу НБУ) на дату вчинення напису. Таким чином ,суд приходить до висновку про відсутність у приватного нотаріуса законних підстав для посвідчення виконавчого напису, у зв'язку з чим задовольняє позовні вимоги [PERSON] щодо визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.

Outcome: approved