Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-13 00:00:00

Публічне акціонерне товариство "Дельта Банк" звернулося до суду з позовом про звернення стягнення на предмет іпотеки в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором. В заяві вказує, що між відкритим акціонерним товариством "Сведбанк", правонаступником якого є публічне акціонерне товариство "Сведбанк", та відповідачкою був укладений кредитний договір № 0703/1207/71-346 від 25.12.2007 року, на підставі якого вона отримала кредит в сумі 20000 доларів США зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 11,90 % річних з кінцевим терміном повернення до 25 грудня 2035 року. В цей же день, а саме: 25 грудня 2007 року, в забезпечення виконання зобов'язань за договором кредитування між сторонами був укладений договір іпотеки № 0703/1207/71-346-Z-1, посвідчений приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу [PERSON], зареєстрований в реєстрі під номером 1702, за умовами якого в іпотеку фінансовій установі надано квартиру [ADDRESS] загальною площею 40,6 кв.м., житловою площею 25,7 кв.м., що належить [PERSON] 25 травня 2012 року між публічним акціонерним товариством "Сведбанк" та позивачем укладено договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитними договорами, відповідно до якого публічне акціонерне товариство "Сведбанк" передає (відступає) акціонерному товариству "Дельта Банк" права вимоги за кредитними та забезпечувальними договорами, в тому числі за договорами кредитування і іпотеки від 25.12.2007 року, укладеними з відповідачем . Відповідач зобовязання за кредитним договором належним чином не виконувала, внаслідок чого станом на 28.07.2015 року у неї виникла виникла заборгованість в сумі 352923 грн. 86 коп., яка складається з заборгованості за кредитом у сумі 332889 грн. 55 коп., заборгованості за відсотками у сумі 20034 грн. 31 коп . Позивач просить звернути стягнення на предмет іпотеки шляхом передачі права власності на предмет іпотеки. В судове засідання представник позивача не зявився, надавши письмове звернення, яке містить прохання про задоволення позову, розгляд справи без його участі, а також згоду на ухвалення рішення при заочному розгляді справи. Відповідачка суду заперечень не надала, до суду не зявилась, про день і час слухання справи повідомлена належним чином, причину неявки суду не повідомила. За вказаних обставин зі згоди представника позивача, висловленої в його письмовому зверненні, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Зясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд знаходить позов обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню, виходячи з наступних міркувань. Судом встановлено, що що між відкритим акціонерним товариством "Сведбанк", правонаступником якого є публічне акціонерне товариство "Сведбанк", та відповідачем укладений кредитний договір № 0703/1207/71-346 від 25.12.2007 року, на підставі якого відповідач отримала кредит в сумі 20000 доларів США зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 11,90 % річних з кінцевим терміном повернення до 25 грудня 2035 року. В цей же день, а саме: 25 грудня 2007 року, в забезпечення виконання зобов'язань за договором кредитування між сторонами був укладений договір іпотеки № 0703/1207/71-346-Z-1, посвідчений приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу [PERSON], зареєстрований в реєстрі під номером 1702, за умовами якого в іпотеку фінансовій установі надано квартиру [ADDRESS], що належить [PERSON] Станом на 28.07.2015 року у відповідача виникла виникла заборгованість в сумі 352923 грн. 86 коп., яка складається з заборгованості за кредитом у сумі 332889 грн. 55 коп., заборгованості за відсотками у сумі 20034 грн. 31 коп . 25 травня 2012 року між публічним акціонерним товариством "Сведбанк" та позивачем укладено договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитними договорами, відповідно до якого публічне акціонерне товариство "Сведбанк" передає (відступає) акціонерному товариству "Дельта Банк" права вимоги за кредитними та забезпечувальними договорами, в тому числі за договорами кредитування і іпотеки від 25.12.2007 року, укладеними з відповідачем (а. с. 32-40). Згідно із ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобовязання повинно виконуватись належним чином відповідно до умов договору, а згідно із ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобовязання не допускається. За змістом ст. 1050 ЦК України в разі прострочення повернення чергової частини позики позичальником позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів. Із змісту ст. 611 ЦК України випливає, що у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: сплата неустойки. За змістом ст. 33 Закону України «Про іпотеку» у разі невиконання боржником основного зобовязання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобовязанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Зазначені положення узгоджуються з правилами ст. 589 ЦК України, відповідно до якої за рахунок предмета застави заставодержатель має право задовольнити в повному обсязі свою вимогу, що визначена на момент фактичного задоволення, включаючи сплату процентів, неустойки, відшкодування збитків, завданих порушенням зобовязання, необхідних витрат на утримання заставленого майна, а також витрат, понесених у звязку із предявленням вимог, якщо інше не встановлено договором. Таке право заставодержателя закріплено в п. п. 9.5, 11, 12 договору іпотеки між сторонами. В силу ст. 35 Закону України «Про іпотеку» у разі порушення основного зобовязання іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю письмову вимогу про усунення порушення у не менш ніж тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі розпочати звернення стягнення на предмет іпотеки. Надані суду письмові докази, а саме: письмова вимога, адресована відповідачці 27 серпня 2015 року, яка отримана відповідачкою, підтверджують дотримання позивачем порядку врегулювання спору перед початком процедури звернення стягнення на предмет іпотеки (а. с. 25-26). Відповідно до ст. 37 Закону України "Про іпотеку" іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, є договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками та передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання. Зазначений спосіб звернення стягнення на предмет іпотеки передбачений п. 12.3.1 договору іпотеки між сторонами, а відповідно до роз"яснень п. 39 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 30.03.2012 року "Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин" з урахуванням положень частини третьої статті 33, статті 36, частини першої статті 37 Закону України "Про іпотеку" іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, є договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками та передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання. У зв'язку з наведеним суди мають виходити з того, що з урахуванням цим норм права не виключається можливість звернення стягнення на предмет іпотеки в такий спосіб і набуття іпотекодержателем права власності на нього за рішенням суду, оскільки цими нормами передбачено задоволення вимог іпотекодержателя шляхом набуття права власності на предмет іпотеки, яке ототожнюється зі способом звернення стягнення, якщо його передбачено договором. Тому в разі встановлення такого способу звернення стягнення на предмет іпотеки в договорі іпотекодержатель на підставі частини другої статті 16 ЦК має право вимагати застосування його судом. З огляду на встановлені судом обставини суд знаходить, що право звернення стягнення на предмет іпотеки зумовлене невиконанням зобовязань за основним договором. За умови невиконання позичальником своїх обовязків банк у відповідності до положень іпотечного договору та законодавства про іпотеку попередив іпотекодавця про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання вимоги про погашення заборгованості, розмір заборгованості є співмірним із вартістю предмета іпотеки, зазначеною в договорі, а договір іпотеки містить застереження про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом передачі його увласність, тому суд вважає, що вимога про стягнення за рахунок предмету іпотеки ґрунтується на законі та умовах договору, який є дійсним і підлягає виконанню.

Outcome: approved