Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-20 00:00:00

06.01.2014 року позивач ТОВ "Вердикт Фінанс" звернулось до суду з позовом, в якому просить ухвалити рішення, яким звернути стягнення заборгованості на предмет застави автомобіль Тойота яріс, 2008 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER], шляхом його продажу від імені боржника відповідача [PERSON] При цьому позивач посилається на те, що 30.07.2008 року між АКІБ "УкрСиббанк", правонаступником якого є ТОВ "Вердикт Фінанс", та [PERSON] укладено Договір про надання споживчого кредиту та заставу транспортного засобу за №11376618000, відповідно до умов якого відповідач отримала кредит у сумі 20700 доларів США для придбання автомобіля та взяла на себе зобов'язання повернути наданий кредит у повному обсязі в строк до 30.07.2015 року зі сплатою 13,50% річних за користування кредитом. Станом на 20.11.2013 року через невиконання умов договору заборгованість [PERSON] склала 198383,20 грн., в зв'язку з чим позивач змушений звернутись до суду з позовом про звернення стягнення на предмет застави. 15.10.2014 року заочним рішенням Київського районного суду м. Одеси позовні вимоги ТОВ "Вердикт Фінанс" задоволено у повному обсязі. Ухвалою суду від 23.12.2014 року скасовано заочне рішення Київського районного суду м. Одеси та справу призначено до розгляду у судовому засіданні. У судовому засіданні представник позивача Єфременко Т.В. позов підтримала та просила його задовольнити. При цьому пояснила, що з дня подання позову 06.01.2014 року, ані після скасування 23.12.2014 року заочного рішення по справі, відповідачем не було здійсненої жодної оплати заборгованості. Представник відповідача [PERSON] у судовому засіданні заперечував проти задоволення позову. При цьому пояснив, що вартість автомобіля, визначена при укладанні кредитного договору, значно менша аніж заборгованість, що виникла у відповідача. Позивачем не надано доказів оцінки вартості автомобіля ані на момент звернення до суду, ані на дату постановлення рішення суду. Крім того, представник зазначив, що позивачем не надано доказів сповіщення відповідача про неодноразову зміну кредитора, немає доказів про виконання кредиторами умов договорів, якими передано право вимоги. Також зазначив, що всі надані позивачем письмові докази засвідчені саме ТОВ "Вердикт Фінанс", а не первинними кредиторами. Вислухавши представника позивача та представника відповідача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Як встановлено у судовому засіданні, 30.07.2008 року між АКІБ "УкрСиббанк" та [PERSON] укладено Договір про надання споживчого кредиту та заставу транспортного засобу №11376618000, згідно з яким банк зобов'язується надати позичальнику, а позичальник зобов'язується прийняти, належним чином використовувати і повернути банку кредитні кошти (кредит) в сумі 20700,00 доларів США та сплатити плату за кредит в порядку і на умовах, зазначених договором /а.с.16-24/. Згідно з п. 2.1. Договору про надання споживчого кредиту та заставу транспортного засобу №11376618000 у забезпечення виконання усіх грошових зобов'язань в повному обсязі позичальника за договором надається порука [PERSON] згідно Договору поруки №219901 від 30.07.2008 року, а також позичальник передає в заставу, а банк приймає наступне рухоме майно, а саме транспортний засіб - марка TOYOTA, модель YARIS, рік випуску 2008, колір сірий, тип ТЗ легковий хетчбек, номери агрегатів: двигун 1299, кузов [NUMBER], державний номер [NUMBER]. 16.04.2009 року між АКІБ "УкрСиббанк" та [PERSON] укладено додаткову угоду №1 до договору про надання споживчого кредиту та заставу транспортного засобу №11376618000 /а.с.29-30/, відповідно до якої змінено графік погашення кредиту. Як вбачається з матеріалів справи, АКІБ "УкрСиббанк" виконав свої зобов'язання по наданню кредитних коштів відповідачу. Згідно з договором факторингу №05/12, укладеному 20.04.2012 року між ПАТ "УкрСиббанк" та ТОВ "Кредекс Фінанс", ПАТ "УкрСиббанк" зобов'язується відступити ТОВ "Кредекс Фінанс" права вимоги за кредитами, а ТОВ "Кредекс Фінанс" зобов'язується придбати права вимоги за кредитами, прийняти їх і сплатити ціну продажу, передбачену цим договором /а.с.64-67/. Судом досліджено також і акт приймання передачі від 14.05.2012 року та реєстр заборгованості боржників від 20.04.2012 року за вказаним договором /а.с. 172-174/. 20.04.2012 року між ТОВ "Кредекс Фінанс" та ТОВ "Вердикт Фінанс" укладено договір факторингу №05/12-КВ, відповідно до якого ТОВ "Кредекс Фінанс" зобов'язується відступити ТОВ "Вердикт Фінанс" права вимоги за кредитами, а ТОВ "Вердикт Фінанс" зобов'язується придбати права вимоги за кредитами, прийняти їх і сплатити ціну продажу, передбачену цим договором /а.с.68-70/. Судом досліджено також і акт приймання-передачі № 2 від 07.6.2012 року та витяг з реєстру боржників /а.с. 193-195/. Таким чином, судом вставлено, що за вказаними договорами право вимоги перейшло до ТОВ "Вердикт Фінанс" і за кредитним договором №11376618000 від 30.07.2008 року, що вбачається з витягів з Реєстру Боржників. При цьому, суд не приймає до уваги заперечення представника відповідача, оскільки пояснення стосовно неналежності позивача у зв'язку із неодноразовою зміною кредитора спростовуються наданими позивачем доказами, а саме договорам факторингу №05/12, укладеному 20.04.2012 року між ПАТ "УкрСиббанк" та ТОВ "Кредекс Фінанс", договором факторингу №05/12-КВ від 20.04.2012 року між ТОВ "Кредекс Фінанс" та ТОВ та відповідними актами приймання-передачі та витягами із реєстрів боржників, що були досліджені судом. Відповідач [PERSON] не виконує взяті на себе зобов'язання, в зв'язку з чим станом на 20.11.2013 року виникла заборгованість в загальній сумі 198383,20 грн., що складається з: заборгованості по основній сумі кредиту - 127476,14 грн.; заборгованості за відсотками на дату відступлення права вимоги - 16381,82 грн.; нарахованих відсотків станом на 20.11.2013 року - 27295,89 грн.; пені за несвоєчасно виконані зобов'язання - 23405,10 грн.; три процентів річних від простроченої суми - 3824,25 грн. /а.с.43-50/. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання повинно виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Згідно з ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до ст. 572 ЦК України в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов'язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави). Згідно з ч. 1 ст. 589 ЦК України у разі невиконання зобов'язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави. Відповідно до ч. 2 ст. 589 ЦК України за рахунок предмета застави заставодержатель має право задовольнити в повному обсязі свою вимогу, що визначена на момент фактичного задоволення, включаючи сплату процентів, неустойки, відшкодування збитків, завданих порушенням зобов'язання, необхідних витрат на утримання заставленого майна, а також витрат, понесених у зв'язку із пред'явленням вимоги, якщо інше не встановлено договором. Частиною 1 ст. 20 Закону України "Про заставу" встановлено, що заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, якщо в момент настання терміну виконання зобов'язання, забезпеченого заставою, воно не буде виконано, якщо інше не передбачено законом чи договором. Згідно з ч. 1 ст. 590 ЦК України звернення стягнення на предмет застави здійснюється за рішенням суду, якщо інше не встановлено договором або законом. Частиною 1 ст. 30 Закону України "Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень" передбачено, що обтяжувач має право задовольнити свою вимогу за забезпеченим обтяженням зобов'язанням шляхом продажу предмета забезпечувального обтяження третій особі. При цьому обтяжувач зобов'язаний у порядку, встановленому статтею 27 цього Закону, повідомити боржника та інших обтяжувачів відповідного рухомого майна про свій намір реалізувати таке право із зазначенням обраного ним способу, місця та часу проведення процедури продажу. Обтяжувач вправі продати предмет обтяження будь-якій особі-покупцю або на публічних торгах. Відповідно до ч. 5 ст. 30 Закону України "Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень" договір купівлі-продажу предмета забезпечувального обтяження укладається обтяжувачем від імені боржника і є правовою підставою для набуття покупцем цього предмета права власності на відповідне рухоме майно. Суд не приймає заперечення представника відповідача стосовно відсутності доказів актуальної оцінки автомобіля, оскільки в ході розгляду справи, а саме з дня подання позову 06.01.2014 року та скасування 23.12.2014 року заочного рішення, ані стороною позивача, ані стороною відповідача не надавалось будь-яких обґрунтованих заперечень, які б спростували наявну оцінку транспортного засобу. Згідно з ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Таким чином, суд приходить до висновку, що позовна заява ТОВ "Вердикт Фінанс" підлягає задоволенню у повному обсязі, так як обґрунтована та доведена, а доводи представника відповідача є недоведеними.

Outcome: approved