Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-02 00:00:00

24 вересня 2019 року позивач звернувся до Березнегуватського районного суду Миколаївської області з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за кредитним договором. В позові зазначено, що 27 квітня 2018 року між ПАТ "Державний ощадний банк України" та відповідачем було підписано заяву про приєднання № 625140 до договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб та відкриття поточного рахунку з використанням електронного платіжного засобу (платіжної картки). Відповідач підтвердив свою згоду, що підписана ним заява складає між ним та банком договір про надання банківських послуг, відповідно до умов якого банк відкрив рахунок у гривні на умовах тарифного пакету "Мій комфорт" та надав кредит шляхом встановлення відновлювальної кредитної лінії на картковий рахунок в розмірі 31 000,00 грн. під 35% річних строком на 60 місяців. Проте, відповідач зобов`язань по сплаті кредиту, з урахуванням розміру відсотків, не виконав, платежі у визначеному розмірі та у встановлений термін не вносив, тому станом на 28 серпня 2019 року його заборгованість склала 29 698,30 грн. Представник позивача в судове засідання не з`явилася, направила клопотання про слухання справи у її відсутність, підтримання позовних вимог в повному обсязі та не заперечення проти розгляду справи у заочному порядку. Відповідач в судове засідання також не з`явився, про розгляд справи повідомлявся у встановленому законом порядку, про причини неявки суд не повідомив, відзиву на позовну заяву не надав. Судом, за згоди представника позивача, ухвалено про заочний розгляд справи у відсутність відповідача на підставі наявних у справі доказів, у відповідності до ст.280 ЦПК України. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється, згідно з ч.2 ст.247 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи та наявні в ній докази суд доходить наступного. 27 квітня 2018 року між ПАТ "Державний ощадний банк України" та відповідачем було підписано заяву про приєднання № 625140 до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб та відкриття поточного рахунку з використанням електронного платіжного засобу (платіжної картки). Одночасно з підписанням заяви до договору комплексного банківського обслуговування, відповідачем було підписано заяву про встановлення відновлювальної кредитної лінії (а.с.14-22). Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява складає між ним та Банком договір про надання банківських послуг, складовими частинами якого є умови договору банківського рахунку та кредитного договору. Відповідно до умов договору, Банк відкрив відповідачу рахунок в гривні на умовах тарифного пакету "Мій комфорт", та встановив кредитний ліміт, в розмірі 31 000,00 грн., з процентною ставкою 35% річних, строком на 60 місяців. Пунктами 3.1, 3.2 заяви про приєднання визначено, що шляхом підписання заяви про приєднання до договору, Клієнт беззастережно приєднується до договору в редакції, яка на день підписання цієї заяви на приєднання розміщена на інтернет - сторінці банку www.oschadbank.ua та укладає з банком договір, складовою частиною якого є умови договору банківського рахунку. Відповідно до умов договору банк відкриває на ім`я клієнта поточний рахунок, операції за яким можуть здійснюватися з використання електронного платіжного засобу (картка/платіжна картка) за дебетовою-кредитною схемою. Відповідно до п.6.7. заяви на встановлення кредитної лінії, відповідач повинен був щомісячно здійснювати часткове повернення кредиту та сплачувати відсотки, нараховані на суму заборгованості за кредитною лінією. Згідно пункту 1.16. розділу ХХІІ Договору комплексного банківського обслуговування, за користування кредитом клієнт зобов`язаний сплачувати банку проценти в порядку та розмірах, визначених в заяві на встановлення відновлюваної кредитної лінії та в Додатку №1 до Договору. Пунктом 1.17. зазначеного Договору передбачено, що проценти нараховуються методом факт/факт на фактично отриману клієнтом суму кредиту та за строк фактичного користування ним, починаючи з першого дня отримання Кредиту включно, та до дня фактичного повернення кредиту (його частини). Відповідно до пункту 1.24. Договору у випадку прострочення виконання зобов`язань відповідачем сплачується пеня в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період, за який нараховується пеня, за кожен день прострочення, починаючи з дня, коли відповідна сума мала бути сплачена, до дати фактичної її сплати, але не більше 15 % від суми простроченого платежу. Відповідач, в порушення умов договору, зобов`язання по погашенню кредиту та процентів з вказаним договором належним чином не виконував, внаслідок чого в нього виникла заборгованість, яка станом на 28 серпня 2019 року складає 29 698,30 грн., з яких: 27 723,58 грн. - заборгованість за кредитом; 1 438,97 грн. - заборгованість за відсотками; 92,68 грн. - заборгованість за комісією; 43,38 грн. - заборгованість за пенею; 399,69 грн. - 3% річних від прострочених сум заборгованості (а.с.5-11). Суд вважає, що між сторонами мають місце цивільно-правові відносини із зобов`язального права по кредитному договору. Відповідно до ст.ст.525, 526 ЦК Українизобов`язання мають виконуватися належним чином та у встановлений строк. Одностороння відмова від виконання зобов`язань не допускається. Згідно зі статтею 527 ЦК Україниборжник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. Відповідно до статей 610, 611 ЦК Українипорушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, відшкодування збитків. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ст. 612 ЦК України). Відповідно до статті 1054 вказаного Кодексу, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ч.2 вказаної статті, до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфу щодо позики. Стаття 1049 ЦК Українизобов`язує позичальника повернути позику у строк та в порядку, що встановлені законом. Згідно ч.2 ст.1050 ЦК Україниякщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частки позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилась, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст.1048 цього Кодексу. Відповідно до ст.625 зазначеного Кодексуборжник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов`язання. Крім того, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь період прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Згідно правової позиції висловленої Верховним Судом України у справі № 6-2129цс16 від 19.10.2016 року щодо стягнення заборгованості за кредитним договором за змістом частини другої статті 625 ЦК Українинарахування 3% річних та інфляційних витрат на суму боргу входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника (спеціальний вид цивільно-правової відповідальності) за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат (збитків) кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отримання компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредитору. Проценти, передбачені статтею 625 ЦК України, за своєю природою є відшкодуванням кредитору понесених втрат за несвоєчасне повернення грошових коштів, а відтак відрізняються від процентів, які підлягають сплаті за правомірне користування грошовими коштами, що свідчить про відсутність подвійного стягнення при нарахуванні 3% річних від простроченої суми, включаючи нараховані проценти за користування коштами, встановленими договором. Сплата прострочених відсотків, комісії, штрафів обумовлені договором і підлягають стягненню, оскільки відповідач своєчасно не погасив суму кредиту та відсотки за користування кредитом. Таким чином, з огляду на викладене, враховуючи, що відповідач порушив умови кредитного договору та не в повному обсязі розраховувався з позивачем за кредитом, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача про стягнення з відповідача заборгованості за договором комплексного банківського обслуговування фізичних осіб є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Відповідно до ст.141 ЦПК України суд покладає на відповідача обов`язок по відшкодуванню позивачу судового збору.

Outcome: approved