Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-18 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до Києво-Святошинського районного суду Київської області з даним позовом, мотивуючи його тим, що 29 вересня 2014р. позивач керувала автомобілем [NUMBER] та рухалась по лівій смузі проїжджої частини автодороги Київ-Бишів у напрямку Києва зі швидкістю приблизно 70 км/год у колоні транспортних засобів. По правій смузі у попутному напрямку в той же час рухався вантажний автомобіль [NUMBER] під керуванням відповідача, який, грубо порушуючи п.10.1 та п.10.3 Правил дорожнього руху, перед зміною напрямку руху не впевнився у відсутності небезпеки, не надав переваги автомобілю під керуванням позивача, яка рухалась в попутному напрямку по лівій смузі, на яку він перестроювався, став змінювати напрямок руху ліворуч та перестроюватися на ліву смугу, зайняту автомобілем під керуванням позивача, в результаті чого скоїв зіткнення передньою лівою частиною свого автомобіля з задньою правою частиною автомобіля, яким керувала позивач. В результаті зіткнення позивач втратила керування транспортним засобом, автомобіль [NUMBER], який після зіткнення був некерованим, виїхав на зустрічну смугу, де сталося зіткнення з автомобілем [NUMBER]. Внаслідок зіткнення транспортних засобів автомобіль позивача зазнав механічних ушкоджень - пошкодження лобового скла, капоту, лівого бамперу, лівої і правої блок-фари, правого переднього крила, заднього бамперу. Доказом вказаних обставин є протокол огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 29 вересня 2014р. з доданим протоколом огляду технічного стану автотранспорту від 29 вересня 2014р., який міститься у матеріалах досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №12014110200003008 від 30 вересня 2014р. Києво-Святошинським РВ ГУМВС України в Київській області. 27 лютого 2015р. ст. слідчим СВ Києво-Святошинського РВ ГУМВС України в Донецькій області [PERSON] було винесено постанову про закриття кримінального провадження у зв'язку з відсутністю в діях водія [PERSON] складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.286 КК України. Копія зазначеної постанови відповідно до п. 3, була направлена до відділу ДАІ Києво-Святошинського РВ для вирішення питання про притягнення [PERSON] до адміністративної відповідальності. Доказом вказаної обставини є копія постанови про закриття кримінального провадження від 27 лютого 2015р. 17 квітня 2015р. відносно позивача [PERSON] було складено протокол про адміністративне правопорушення, з якого вбачалося скоєння [PERSON] адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КпАП України. Постановою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 27 квітня 2014р. провадження у справі про притягнення [PERSON] за ст. 124 КпАП України було закрито за відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення. Відповідно до експертного висновку №80 від 9 квітня 2015р., складеного експертом-автотехніком [PERSON], з урахуванням обставин даної ДТП, водій автомобіля [NUMBER] [PERSON] (відповідач по справі), починаючи перестроювання з правої смуги руху в ліву, в зв'язку з закінченням асфальтової смуги для його руху, повинен був переконатись, що це буде безпечно для інших учасників дорожнього руху, натомість [PERSON] своїми діями змусив водія автомобіля Мерседес [PERSON], що рухався попутно позаду нього по лівій смузі, пришвидшити свій рух та змістити керований ним автомобіль лівіше до розділової лінії, щоб уникнути зіткнення з автомобілем "Renault Midliner М 180", а водія "Honda CR-V" [PERSON], що рухалася попутно позаду вказаного автомобіля Мерседес, змусив застосувати заходи екстреного гальмування, щоб уникнути зіткнення з автомобілем "Renault Midliner М 180". Також експертним висновком зазначено, що з технічної точки зору, в даній дорожній ситуації водій автомобіля [NUMBER] [PERSON], виконуючи вимоги п.п.10.1 і 10.3 Правил дорожнього руху України, гарантовано мав у своєму розпорядженні технічну можливість запобігти зіткненню з автомобілем [NUMBER] під керуванням водія [PERSON], а також запобігти змушенню водія автомобіля Мерседес [PERSON] пришвидшити свій рух та його зміщення лівіше до розділової лінії, щоб уникнути зіткнення з автомобілем "Renault Midliner М 180". Відповідно до висновків експерта по питанню №7: з технічної точки зору, в діях водія автомобіля "Honda CR-V" [PERSON] невідповідностей вимогам Правил дорожнього руху України, які б знаходилися в причинному зв'язку з настанням даної ДТП, не вбачається; з технічної точки зору, дії водія автомобіля "Renault Midliner М 180" [PERSON] не відповідали вимогам п. 10.1, п.10.3 Правил дорожнього руху України та знаходилися в причинному зв'язку з настанням даної ДТП. Враховуючи наведене, відповідачем по даній справі має бути водій автомобіля [NUMBER] [PERSON], дії якого під час керування автомобілем не відповідали вимогам п.10.1, п.10.3 Правил дорожнього руху України та знаходилися в причинному зв'язку з настанням даної ДТП. Враховуючи, що цивільно-правова відповідальність відповідача застрахована в Приватному акціонерному товаристві "Українська транспортна страхова компанія", відповідно до приписів ст.ст.22, 29 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", вказана особа має бути залучена до участі у справі у якості співвідповідача. Таким чином розмір шкоди, завданої позивачу внаслідок ДТП, яка сталася з вини відповідача складає: - вартість матеріального збитку в результаті пошкодження транспортного засобу - 374037, 10грн.; - витрати на оцінку пошкодженого транспортного засобу відповідно до акту приймання-передачі послуг від 5 травня 2015р. - 1470, 00грн. Загальний розмір завданої шкоди, який підлягає стягненню з відповідачів, складає 375507,10грн. Тому позивач просила стягнути солідарно з відповідачів [PERSON] та Приватного акціонерного товариства "Українська транспортна страхова компанія" у рахунок відшкодування шкоди, завданої дорожньо-транспортною пригодою, яка мала місце 29 вересня 2014р. грошові кошти у сумі 375507,10 грн. Стягнути солідарно з відповідачів судові витрати. В подальшому позивач уточнила позовні вимоги, згідно яких просила суд стягнути з відповідача [PERSON] «Українська транспортна страхова компанія» відшкодування шкоди в розмірі 50\~000 грн. Стягнути з відповідача [PERSON] відшкодування матеріальної шкоди в розмірі 325\~507,10 грн. Позивач та її представник в судових засіданнях вимоги позову підтримували, в подальшому позивач направила до суду заяву про розгляд справи у її відсутності, просила позов задоволити, проти ухвалення по справі заочного рішення не заперечувала. [PERSON] «Українська транспортна страхова компанія» проти вимог позову заперечувала, направила до суду письмові заперечення, в яких просила у вимогах позову відмовити. В судове засідання 19.07.2017 р. представник [PERSON] «Українська транспортна страхова компанія» не зявився.Представником відповідача [PERSON] «Українська транспортна страхова компанія» було направлено до суду клопотання про відкладення розгляду справи у звязку з його знаходженням у відпустці. Однак даний відповідач є юридичною особою, що дозволяло направити в судове засідання іншого представника. Представник відповідача [PERSON] проти вимог позову в судовому засіданні заперечував та просив в позові відмовити. В судове засідання 19.07.2017 р. [PERSON] та його представник не зявились. Треті особи [PERSON], [PERSON] направили до суду письмові заяви в яких просили розгляд справи провести у їх відсутності, проти вимог позову не заперечували. За письмовою згодою позивача суд ухвалив провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, зібрані у справі докази, приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Як встановлено в судовому засіданні, 29.09.2014 року приблизно о 14 годині 00 хвилин на автодорозі Київ-Бишів 2 км + 944 метрів трапилась дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля [NUMBER] під керуванням водія [PERSON], "Honda CR-V" р.н. [NUMBER] під керуванням водія [PERSON] та «PEUGEOT BOXER» реєстраційний номер [NUMBER] під керуванням водія [PERSON]. За фактом вказаної дорожньо-транспортної пригоди в провадженні СВ Києво-Святошинського РВ ГУМВС України в Київській області перебувало кримінальне провадження за матеріалами досудового розслідування, внесеного до ЄРДР за № 12014110200003008 від 30.09.2014 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. ст. 286 КК України. 27 лютого 2015р. ст. слідчим СВ Києво-Святошинського РВ ГУМВС України в Донецькій області [PERSON] було винесено постанову про закриття кримінального провадження у зв'язку з відсутністю в діях водія [PERSON] складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.286 КК України. 17 квітня 2015р. відносно позивача [PERSON] було складено протокол про адміністративне правопорушення, з якого вбачалося скоєння [PERSON] адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КпАП України. Постановою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 27 квітня 2014р. провадження у справі про притягнення [PERSON] за ст. 124 КпАП України було закрито за відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення. Відповідно до експертного висновку №80 від 9 квітня 2015р., складеного експертом-автотехніком [PERSON], з урахуванням обставин даної ДТП, водій автомобіля [NUMBER] [PERSON] (відповідач по справі), починаючи перестроювання з правої смуги руху в ліву, в зв'язку з закінченням асфальтової смуги для його руху, повинен був переконатись, що це буде безпечно для інших учасників дорожнього руху, натомість [PERSON] своїми діями змусив водія автомобіля Мерседес [PERSON], що рухався попутно позаду нього по лівій смузі, пришвидшити свій рух та змістити керований ним автомобіль лівіше до розділової лінії, щоб уникнути зіткнення з автомобілем "Renault Midliner М 180", а водія "Honda CR-V" [PERSON], що рухалася попутно позаду вказаного автомобіля Мерседес, змусив застосувати заходи екстреного гальмування, щоб уникнути зіткнення з автомобілем "Renault Midliner М 180". Також експертним висновком зазначено, що з технічної точки зору, в даній дорожній ситуації водій автомобіля [NUMBER] [PERSON], виконуючи вимоги п.п.10.1 і 10.3 Правил дорожнього руху України, гарантовано мав у своєму розпорядженні технічну можливість запобігти зіткненню з автомобілем [NUMBER] під керуванням водія [PERSON], а також запобігти змушенню водія автомобіля Мерседес [PERSON] пришвидшити свій рух та його зміщення лівіше до розділової лінії, щоб уникнути зіткнення з автомобілем "Renault Midliner М 180". Відповідно до висновків експерта по питанню №7: з технічної точки зору, в діях водія автомобіля "Honda CR-V" [PERSON] невідповідностей вимогам Правил дорожнього руху України, які б знаходилися в причинному зв'язку з настанням даної ДТП, не вбачається; з технічної точки зору, дії водія автомобіля "Renault Midliner М 180" [PERSON] не відповідали вимогам п. 10.1, п.10.3 Правил дорожнього руху України та знаходилися в причинному зв'язку з настанням даної ДТП. Відповідно до висновку № 11/04-ТЗ про вартість матеріального збитку, завданого пошкодженням транспортного засобу, що був складений 30 квітня 2015 року експертом-оцінювачем ФОП [PERSON] дійсна (ринкова) вартість транспортного засобу "Honda CR-V" р.н. [NUMBER] на момент настання ДТП становила 374\~037,10 грн. Вартість відновлювального ремонту КТЗ з урахуванням зносу 315\~211,99 грн. На момент настання ДТП власником транспортного засобу "Honda CR-V" р.н. [NUMBER] був [PERSON]. Керування транспортним засобом "Honda CR-V" р.н. [NUMBER], на час настання ДТП, здійснювалось позивачем [PERSON] на підставі документів, визначених пунктом 2.1. Правил дорожнього руху України. Автомобіль "Renault Midliner М 180" р.н. [NUMBER] було застраховано у [PERSON] «Українська транспортна страхова компанія»на підставі полісу № АС/9742957 обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, з літом відповідальності за заподіяну шкоду майну 50\~000 грн. Розмір франшизи 0 (нуль) гривень. Згідно довідки-рахунку № 118892, 19.05.2015 р. автомобіль "Honda CR-V" був відчужений [PERSON] на користь [PERSON] за 45\~000 грн. Так, відповідно до статті 999 ЦК України законом може бути встановлений обовязок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоровя, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обовязкове страхування). До відносин, що випливають із обовязкового страхування, застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено актами цивільного законодавства. До сфери обовязкового страхування відповідальності належить цивільно-правова відповідальність власників наземних транспортних засобів згідно зі спеціальним Законом України від 1 липня 2004 року № 1961-IV\~ «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі Закон № 1961-IV). Метою здійснення обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності Закон № 1961-IV (стаття 3) визначає забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоровю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, а також захист майнових інтересів страхувальників. Обєктом обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, повязані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоровю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу (стаття 5 Закону № 1961-IV). Згідно зі статтею 6 Закону № 1961-IV страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоровю та/або майну потерпілого. За змістом Закону № 1961-IV (статті 9, 22-31, 35, 36) настання страхового випадку (скоєння дорожньо-транспортної пригоди) є підставою для здійснення страховиком виплати страхового відшкодування потерпілому відповідно до умов договору страхування та в межах страхової суми. Страховим відшкодуванням у цих межах покривається оцінена шкода, заподіяна внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоровю, майну третьої особи, в тому числі й шкода, повязана зі смертю потерпілого. Для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, подає страховику заяву про страхове відшкодування. Таке відшкодування повинно відповідати розміру оціненої шкоди, але якщо розмір заподіяної шкоди перевищує страхову суму, розмір страхової виплати за таку шкоду обмежується зазначеною страховою сумою. Відповідно до ч.2 ст.1187 ЦК шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до правової позиції Верховного суду України від 20 січня 2016 року у справі № 6-2808цс15, визначено що право потерпілого на відшкодування шкоди її заподіювачем є абсолютним і суд не вправі відмовити в такому позові з тих підстав, що цивільно-правова відповідальність заподіювача шкоди застрахована. У разі задоволення такого позову заподіювач шкоди не позбавлений можливості предявити майнові вимоги до страхової компанії, з якою ним укладено договір обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності. Відповідно до статей 1166, 1187 ЦК шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов'язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини. За вибором потерпілого вимога про відшкодування шкоди може бути пред'явлена безпосередньо до винної особи, оскільки за змістом статті 1191 ЦК особа, яка відповідає за шкоду, завдану з вини іншої особи, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи, якщо за законом межі відповідальності останньої та особи, яка за неї відповідає, однакові. Згідно ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Відповідно до п.13 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 1.03.2013р. "Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки" враховуючи, що відповідно до статей 386, 395, 396 ЦК положення щодо захисту права власності поширюються також на осіб, які хоч і не є власниками, але володіють майном на праві господарського відання, оперативного управління або на іншій підставі, передбаченій законом чи договором (речове право), такі особи також мають право вимагати відшкодування шкоди, завданої цьому майну. До таких осіб належить і особа, яка керувала транспортним засобом без доручення, але на підставі документів, визначених пунктом 2.1 Правил дорожнього руху України (посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії та реєстраційного документа на транспортний засіб). Як зазначалось вище, у відповідності до висновку № 11/04-ТЗ, вартість відновлювального ремонту "Honda CR-V" р.н. [NUMBER] на момент настання ДТП з урахуванням зносу 315\~211,99 грн. Згідно експертного висновку №80 від 9 квітня 2015р., складеного експертом-автотехніком [PERSON], було визначено що з технічної точки зору, дії водія автомобіля "Renault Midliner М 180" [PERSON] не відповідали вимогам п. 10.1, п.10.3 Правил дорожнього руху України та знаходилися в причинному зв'язку з настанням даної ДТП. Подія що відбулась 29 вересня 2014 року за участю сторін, у відповідності до Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» відноситься до страхового випадку. Відповідно до ч. 1 ст. 11 та ст. 60 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданих відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. З наведеного вище, суд приходить до висновку що з відповідача [PERSON] «Українська транспортна страхова компанія» на користь позивача підлягає стягненню сума відшкодування шкоди заподіяної в результаті ДТП в розмірі визначеному страховим полісом 50\~000 грн., що відповідає вимогам, ст. 979 ЦК України, ст. 16 Закону України «Про страхування» та ст. 36 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». В той же час, з відповідача [PERSON], як з особи що згідно висновку експерта є винною у настанні ДТП, на користь позивача підлягає стягненню різниця між страховим відшкодуванням (50\~000 грн.) та вартістю відновлювального ремонту КТЗ з урахуванням зносу (315\~211,99 грн.), що становить 265\~211,99 грн. Таким чином, вимоги позову підлягають частковому задоволенню. У вимогах позову щодо стягнення з відповідача витрат на оцінку пошкодженого автомобіля, суд відмовляє, оскільки позивачем не неданого письмових доказів підтвердження даних витрат. Таким чином, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об'єктивно наявні у справі докази, оцінив їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв'язок у сукупності, з'ясувавши усі обставини справи, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, з урахуванням того, що відповідно до ст.1 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичної особи, суд дійшов висновку про необхідність часткового задоволення позову. В силу ст. 88 ЦПК України судові витрати що складаються з судового збору, суд покладає на відповідачів пропорційно до задоволених позовних вимог. Відповідно до ст.ст. 15, 16, 22, 23, 625, 999, 1187 Цивільного кодексу України, Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», та

Outcome: partial