Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-15 00:00:00

ПАТ "Укрсоцбанк" звернувся в суд з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за кредитним договором. Свій позов мотивує тим, що 20 червня 2008 року між відповідачем та ПАТ "Укрсоцбанк" було укладено Кредитний договір № 606/33-122, відповідно до якого [PERSON] отримав кредит в сумі 16 000,00 доларів США із кінцевим терміном повернення кредиту 19.06.2018 року зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 14 % річних. Оскільки, позичальник [PERSON] свої зобов'язання по договору не виконав, станом на 19.12.2014 року у нього утворилась заборгованість перед банком в розмірі 21 683,60 доларів США та 48 305,70 гривень, що в загальній сумі в гривневому еквіваленті згідно офіційного курсу НБУ станом на 19.12.2014 року становить 390 245,64 гривень. Зокрема, зазначені суми включають в себе основну суму кредиту - 15 065,93 доларів США, відсотки за користування кредитом у розмірі 6 617,87 доларів США, пеню за несвоєчасну сплату заборгованості по кредиту - 24 115,42 грн. та пеню за несвоєчасну сплату заборгованості по відсотках - 24 190,28 грн. А тому просив, стягнути з відповідача зазначені суми заборгованості та понесені судові витрати. Представник позивача в судове засідання не з'явився, подав заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, не заперечує щодо заочного розгляду справи. Відповідач будучи належно повідомленим про час і місце розгляду справи в судове засідання не з'явився, від нього не надійшло повідомлення про причини неявки, тому суд на підставі ст.ст.224, 225 ЦПК України провів заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів, про що судом винесено ухвалу. Враховуючи, що в справі наявно достатньо матеріалів, які свідчать про права і взаємовідносини сторін, суд вважає, що заслуховувати їх особисті пояснення потреби немає, а тому розгляд справи слід провести у відсутності сторін та відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України, без фіксування судового процесу. Дослідивши письмові докази у справі, суд приходить до висновку, що позов підставний та підлягає до задоволення. З кредитного договору № 606/33-122 від 20.06.2008 року вбачається, що такий був укладений між ПАТ "Укрсоцбанк" та відповідачем [PERSON] на суму 16 000,00 доларів США, що в еквіваленті до курсу НБУ на момент укладення договору складало 77 640,00 грн. з кінцевим терміном повернення кредиту до 19.06.2018 року (а.с.15-22). Відповідно до п.1.1. цього Договору за користування коштами відповідач зобов'язався сплачувати проценти в розмірі 14 % річних. При цьому згідно п.3.3.8. цього Договору Позичальник зобов'язаний своєчасно та в повному обсязі погашати Кредит із нарахованими процентами за фактичний час його використання та можливими штрафними санкціями в порядку визначеному п.1.1, 2.4 цього Договору. 18.06.2009 року між сторонами було укладено додаткову угоду № 2 до Договору кредиту № 606/33-122 від 20.06.2008 року, згідно якої був погоджений новий графік погашення кредиту на умовах визначених Договором кредиту № 606/33-122 від 20.06.2008 року. Як свідчать матеріали справи, банк, надавши відповідачеві кредит в обумовленій договором сумі, свої зобов'язання за кредитним договором виконав, а позичальник допустив прострочення сплати чергових платежів, що призвело до виникнення заборгованості по кредитному договору. Рішенням Червоноградського міського суду Львівської області від 01.11.2013 року в рахунок погашення заборгованості [PERSON] за кредитним договором № 606/33-122 від 20.06.2008 року в розмірі 185 538,48 грн. звернено стягнення на предмет іпотеки, а саме на квартиру № 19 по вул.22 Січня в м.Соснівка Львівської області, яка згідно іпотечного договору, укладеного між сторонами, від 20.06.2008 була передана в іпотеку АКБ СР "Укрсоцбанк" іпотекодавцем [PERSON] в якості забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором № 606/33-122 від 20.06.2008 року. Разом із тим матеріали справи містять акт державного виконавця відділу Державної виконавчої служби Червоноградського міського управління юстиції від 27.10.2014 року, із якого видно, що дана квартира була реалізована на прилюдних торгах за ціною 61 534,50 грн. Із меморіального ордеру також встановлено, що кошти від реалізації іпотечного майна в сумі 50 155,70 грн. були перераховані ПАТ "Укрсоцбанк" для погашення заборгованості за кредитним договором № 606/33-122 від 20.06.2008 року. Як вбачається із представленого та оціненого судом розрахунку станом на 19.12.2014 року у позичальника наявна заборгованість перед банком в розмірі 21 683,60 доларів США та 48 305,70 гривень. Зокрема, зазначені суми включають в себе основну суму кредиту - 15 065,93 доларів США, відсотки за користування кредитом у розмірі 6 617,87 доларів США, пеню за несвоєчасну сплату заборгованості по кредиту та відсотках - 24 115,42 грн. та пеню за несвоєчасну сплату заборгованості по відсотках - 24 190,28 грн. Статтею 627 ЦК України передбачено, що відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ч. 1 ст. 628 ЦК України). Відповідно до ч.2 ст.524 ЦК України сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобов'язання в іноземній валюті. Як передбачено ст..526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Положенням ст. 1048 ЦК України передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Відповідно до вимог ст.ст.610, 612 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. Боржник вважається таким, що прострочив виконання, якщо він не виконав його у строк, передбачений умовами договору або встановлений законом. Виходячи з вимог ст.629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ч.2 ст. 1050 та ч.2 ст. 1054 ЦК України в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишається та сплати процентів. З огляду на наведене, суд приходить до переконання, що відповідачем не було дотримано умов укладеного договору, тобто зобов'язання не були виконані належним чином відповідно до умов договору та чинного законодавства, тому позов підлягає до задоволення. Крім того, відповідно до ч.1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, такі складаються з судового збору в розмірі 3 562.74 грн., тому вимога позивача про відшкодування відповідачем судових витрат підлягає до задоволення.

Outcome: approved