Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-09 00:00:00

20.10.2016р. ПАТ КБ "ПриватБанк" звернулось до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором № б/н від 25.10.2007р. в сумі 13463,64 грн. В обґрунтування позовних вимог покликався на те, що відповідно до укладеного 25.10.2007р. між ЗАТ КБ "ПриватБанк", правонаступником якого є позивач - ПАТ КБ "ПриватБанк", та відповідачкою безномерного договору остання отримала кредит на принципах поворотності, платності, строковості в сумі 8000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідачка підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою» та «Тарифами банку» складає між нею і банком Договір, про що свідчить підпис відповідачки в заяві. Позивач свої зобов'язання за кредитним договором виконав в повному обсязі, надавши відповідачу кредит в розмірі, встановленому кредитним договором. Відповідачка, отримавши кошти, своєчасно їх не повернула, відсотки та інші платежі, передбачені договором, не сплачувала, тобто не виконала зобов'язання за договором, тому відповідно до вимог ст.526,527,530,1054 ЦК України позивач просив стягнути з неї заборгованість, яка станом на 30.09.2016р. становить 13 463,64 грн., що складається з: 6711,16 грн. - заборгованість за кредитом; 5173,26 грн. - заборгованість по процентах за користування кредитом; 700 грн. - заборгованість за пенею та комісією, а також штрафи, передбачені Умовами та правилами надання банківських послуг - 250,00 грн. - штраф (фіксована частина), 629,22 грн. штраф (процентна складова). Представник позивача в судове засідання не з'явився, подав заяву, в якій просив суд розглядати справу за його відсутності, позовні вимоги підтримав, не заперечив проти заочного розгляду справи. Відповідачка, будучи належним чином повідомлено про місце і час розгляду справи, повторно в судове засідання не з'явилася, заяви про розгляд справи за її відсутності не подала. Суд, відповідно до вимог ч.4 ст.169 ЦПК України, вирішив справу за відсутності сторін на підставі наявних у справі доказів. Згідно із ч.2 ст.197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь з справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов підлягає до задоволення. Відповідно до ст.55 Конституції України та положень ст.ст.3, 11, 15, 59, 60 ЦПК України кожна особа має право в порядку встановленому цим Кодексом звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Розгляд цивільних справ здійснюється не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. При цьому кожна із сторін самостійно, на власний розсуд розпоряджається своїми правами й зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до ст.599 ЦК України, зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Стаття 525 ЦК України не передбачає односторонньої відмови від виконання зобов'язання. Згідно із ст.ст.526,527,530 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст.ст.610,611,612 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Згідно із ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ч.2 ст.1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати достроково повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст.1048 цього Кодексу. За ст.625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Стаття 629 ЦК України передбачає, що договір є обов'язковим для виконання сторонами. Судом встановлено, що відповідно до укладеного 25.10.2007р. між ЗАТ КБ "ПриватБанк", правонаступником якого є позивач - ПАТ КБ "ПриватБанк", та відповідачкою безномерного договору (а.с.11-19) остання отримала на принципах поворотності, платності, строковості кредит в сумі 8000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідачка підтвердила свою згоду на те, що підписана нею заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою та Тарифами банку складає між нею і банком Договір, про що свідчить підпис відповідачки в заяві. Позивач свої зобов'язання за договором та угодою виконав повністю, надавши відповідачці кредит у розмірі, встановленому договором. Відповідачка свої зобов'язання за договором не виконала, у визначений договором строк не повернула кредитні кошти, не сплатила відсотки та інші платежі, передбачені договором. У зв'язку з порушенням виконання зобов'язання за кредитним договором заборгованість відповідача станом на станом на 30.09.2016р. становить 13 463,64 грн., що складається з: 6711,16 грн. - заборгованість за кредитом; 5173,26 грн. - заборгованість по процентах за користування кредитом; 700 грн. - заборгованість за пенею та комісією, а також штрафи, передбачені Умовами та правилами надання банківських послуг - 250,00 грн. - штраф (фіксована частина), 629,22 грн. штраф (процентна складова). Стаття 60 ЦПК України визначає, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу позову своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Таким чином, у справах про невиконання умов будь-яких договорів позивач має довести, що у відповідача є зобов'язання, яке ним не виконано, а відповідач, відповідно, що зобов'язання ним виконано відповідно до умов договору, або не виконано не з його вини. Однак, як безспірно вбачається з матеріалів справи, банком на підтвердження позовних вимог подано розрахунок заборгованості, в якому відображено всі операції щодо отримання позичальником кредиту, вичерпну інформацію про отримання коштів позичальником та наявність заборгованості. Всупереч вищенаведеному відповідачкою не подано жодного доказу та спростування розрахунку поданого позивачем та належного виконання зобов'язань за договором, що суд розцінює як мовчазну згоду із доводами позивача та вважає, що є всі підстави стягнути з відповідачки заборгованість, яка станом на 30.09.2016р. становить 13 463,64 грн. Відповідно до вимог ст.88 ЦПК України позивачем понесені судові витрати в розмірі 1378,00 грн., які також підлягають стягненню з відповідача на користь банку.

Outcome: approved