Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-29 00:00:00

Позивач в особі Акціонерного товариства комерційного банку "ПриватБанк" звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, посилаючись на те, що між АТ КБ "ПриватБанк" та [PERSON] 19.04.2013 року був укладений кредитний договір б/н, за умовами якого [PERSON] отримав кредит в сумі 5000 грн. 00 коп. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, з кінцевим строком повернення та сплати всіх платежів, що відповідає дії платіжної картки, на умовах забезпеченості, поворотності, строковості, платності кредитних ресурсів. Позивач виконав свої зобов`язання, надавши відповідачу кредитні кошти в повному обсязі, проте відповідач не належним чином виконує умови договору і станом на 30.04.2019 року загальна заборгованість відповідача перед банком становить 239240,10 грн., яка складається з наступних складових: заборгованість за кредитом - 4726,36 грн., заборгованість за процентами за користування кредитом - 229141,67 грн., заборгованість за пенею та комісією - 5372,07 грн. При цьому позивач просить стягнути з відповідача частину суми заборгованості за кредитом в розмірі 122823,78 грн. , яка складається з наступного: 4726,36 грн. - заборгованість за кредитом, 118097,42 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом з 19.04.2013 по 30.07.2018 року, а також судові витрати у розмірі 1921,00 грн. Сторони в судове засідання не з`явилися, справа розглядалася за наявними в справі матеріалами. Позивач надав до суду клопотання в яких просив розглядати справу без його участі в порядку спрощеному провадження без виклику сторін, позовні вимоги підтримує. Відповідач повідомлений про розгляд справи у встановленому чинним законодавством порядку, що стверджується рекомендованим повідомленням , наявним в матеріалах справи. Відзиву на позовну заяву відповідач не надав. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК, у разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступного висновку виходячи з наступних підстав. Принцип захисту судом порушеного права особи будується при встановленні порушення такого права. Так, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч.1 ст. 15 ЦК України). Правом звернення до суду за захистом наділена особа, права якої порушені, невизнані або оспорені (ст. 3 ЦПК України). Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (ч.1 ст. 4 ЦПК України). Згідно принципу диспозитивності суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ч.1 ст. 13 ЦПК України). Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (ст. 5 ЦПК України). Так, між АТ КБ "Приватбанк" та відповідачем [PERSON] 19.04.2013 року був укладений кредитний договір б/н, за умовами якого відповідач отримав кредит в сумі 5000 грн. 00 коп. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі встановленому у договорі на суму залишку заборгованості за кредитом, з кінцевим строком повернення та сплати всіх платежів, що відповідає дії платіжної картки, на умовах забезпеченості, поворотності, строковості, платності кредитних ресурсів. Відповідно до умов укладеного договору він складається із заяви позичальника, Умов та Правил надання банківських послуг й Правил користування платіжною карткою. Відповідно до умов кредитного договору позивач зобов`язаний був надати відповідачу кредит на умовах, передбачених кредитним договором. Позивач виконав свої зобов`язання, надавши відповідачу кредитні кошти в повному обсязі, що підтверджується розгорнутим розрахунком заборгованості, рухом коштів по рахунку позичальника (а.с. 5-6), проте відповідач не належним чином виконує умови договору, який як позичальник зобов`язувався своєчасно сплачувати проценти на користування кредитом, дотримуватися графіку повернення кредитних коштів, повернути кредит у визначені договором терміни, а також виконати інші зобов`язання згідно кредитного договору, й погасити всю суму кредиту у визначений договором строк. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (стаття 526 ЦК України). Як встановлено в ході судового розгляду справи відповідач не виконав взяті на себе зобов`язання, передбачені кредитним договором, тобто не сплачує відсотки за користування кредитними коштами та не повертає чергові суми отриманого кредиту, не погашає всю суму кредиту згідно вимогами Кредитного договору. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Частиною першою статті 1050 ЦК України встановлено, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Відповідно до статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором (частина 1 статті 1048 ЦК України). Відповідач порушив свої зобов`язання щодо щомісячного повернення частини кредитних коштів та сплати процентів за користування кредитом. У разі порушення відповідачем своїх зобов`язань за кредитним договором, відповідно до ч.2 ст. 1050, ч.2 ст. 1054 ЦК України, позивач має право достроково стягнути заборгованість по кредиту, відсоткам та вимагати виконання інших зобов`язань за кредитним договором відповідно до ст. 1048 ЦК України. Станом на 30.04.2019 року загальна заборгованість відповідача перед банком становить 239240,10 грн., яка складається з наступних складових: заборгованість за кредитом - 4726,36 грн., заборгованість за процентами за користування кредитом - 229141,67 грн., заборгованість за пенею та комісією - 5372,07 грн. (а.с. 5-6). При цьому з розрахунку заборгованості вбачається, що частина суми заборгованості за кредитом, яку просить стягнути позивач становить 122823,78 грн. та складається з наступного: 4726,36 грн. - заборгованість за кредитом, 118097,42 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом з 19.04.2013 по 30.07.2018 року. При цьому суд бере до уваги, що Умови, які знаходяться у матеріалах справи, не містять підпису відповідача. Позивачем не надано суду належних і допустимих доказів, які б підтверджували, що саме ці Умови є складовою частиною укладеного між сторонами кредитного договору і що саме ці Умови мав на увазі відповідач, підписуючи анкету-заяву позичальника, та чи брав на себе зобов`язання відповідач зі сплати винагороди та неустойки в разі порушення зобов`язання з повернення кредиту. Тому суд не бере до уваги пункти 2.1.1.5.5., 2.1.1.5.6., 2.1.1.7.6. 2.1.1.12.6.1; 2.1.1.12.6.2. Витягу із Умов, затверджених наказом від 06.03.2010 року № СП-2010-256, які приєднані в додатках до позову та якими передбачено, що позичальник зобов`язується сплачувати комісії на умовах, передбачених даним Договором. При порушенні позичальником строків платежів по кожному з грошових зобов`язань, передбачених цим договором більш ніж на 30 днів, позичальник зобов`язаний сплатити Банку штраф в розмірі 500 грн. + 5% від суми позову. У випадку виникнення прострочених зобов`язань на суму від 100 грн., позичальник сплачує Банку пеню. При цьому суд, дійшов обґрунтованого висновку про наявність правових підстав для стягнення з відповідача на користь банку заборгованості за кредитом та процентами за користування кредитом. До такого ж правового висновку дійшов і Верховний Суд України при ухваленні постанови за наслідками розгляду цивільної справи № 6-2320цс16 від 22 березня 2017 року. Таким чином, суд вважає, що вимоги позивача підлягають до задоволення та слід стягнути з відповідача заборгованість за кредитом - 4726,36 грн., заборгованість по процентам за користування кредитом з 19.04.2013 по 30.07.2018 року - 118097,42 грн., а всього - 122823,78 грн. Обставини, що спростовують позовні вимоги, судом не встановлені. Приймаючи до уваги предмет даного спору, наслідки його розгляду судом, суд вважає за необхідне застосувати положення ст. 141 ЦПК України. Так, у разі задоволення позову судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на відповідача, а тому суд вважає, що слід стягнути з відповідача на користь позивача сплачений судовий збір в сумі 1921,00 грн., що стверджується платіжним дорученням, наявним в матеріалах справи. На підставі вищевикладеного, ст.ст. 6, 526, 625, 1048, 1050, 1054 Цивільного кодексу України, з урахуванням Постанови № 6-2320цс16 ВСУ від 22 березня 2017 року,

Outcome: approved