Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-25 00:00:00

Прокурор Яготинського району звернувся до суду в інтересах держави в особі Яготинської районної державної адміністрації до [PERSON], треті особи: реєстраційна служба Яготинського районного управління юстиції Київської області, відділ Держземагентства в Яготинському районі, про визнання недійсним державного акту на право власності на земельну ділянку, його реєстрації та про визнання права власності, в котрій зазначено, що на підставі розпорядження Яготинської районної державної адміністрації за № 626 від 26.12.2008 року відповідачу по справі 20.07.2009 року видано два державні акти на право власності на земельні ділянки серії ЯД № 792991, площею 0,3118 га, та серії ЯД № 792990, площею 1,0824 га, що розташовані в адміністративних межах Двірківщинської сільської ради Яготинського району Київської області. Перевіркою встановлено, що грошова оцінка зазначених земельних ділянок не проводилась. Проте, відповідно до експертної грошової оцінки, що проводила ліцензійна землевпорядна організація, вартість земельної ділянки площею 0,3118 га становить 57652 гривень, площею 1,0824 га становить 200136 гривень. Розпорядженням голови Яготинської РДА за № 626 від 26.12.2008 року затверджено, розроблену ТОВ "Інвест Центр+", технічну документацію із землеустрою щодо зміни цільового використання земельних ділянок 21 громадянину України для ведення садівництва за межами населеного пункту, в адміністративних межах Двірківщинської сільської ради. Пунктом 2 вказаного розпорядження, змінено цільове використання земельних ділянок 21 громадянину загальною площею 34,0668 га для ведення садівництва за рахунок земельних ділянок, які знаходяться у їх власності для ведення особистого селянського господарства за межами населеного пункту в адміністративних межах Двірківщинської сільської ради, згідно із додатком. Розпорядження Яготинської районної державної адміністрації № 626 від 26.12.2008 року прийняте з перевищенням повноважень та не у спосіб, що визначені законами України, оскільки чинне на дату прийняття розпорядження законодавство не передбачало процедури зміни цільового (функціонального) використання земельних ділянок. Так, категорії земель (цільове призначення) та правовий режим їх використання визначено у Земельному кодексі України. Відповідно до положень статті 19 Земельного кодексу України землі України за основним цільовим призначенням поділяються на такі категорії: землі сільськогосподарського призначення; землі житлової та громадської забудови; землі природно-заповідного та іншого природо-охоронного призначення; землі оздоровчого призначення; землі рекреаційного призначення; землі історико-культурного призначення; землі лісогосподарського призначення; землі водного фонду; землі промисловості, транспорту, зв'язку, енергетики, оборони та іншого призначення. В силу положень статті 20 Земельного кодексу України, віднесення земель до тієї чи іншої категорії (цільове призначення) здійснюється на підставі рішень органів державної влади та органів місцевого самоврядування відповідно до їх повноважень. Зміна цільового призначення земель провадиться органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування, які приймають рішення про передачу цих земель у власність або надання у користування, вилучення (викуп) земель і затверджують проекти землеустрою або приймають рішення про створення об'єктів природоохоронного та історико-культурного призначення. Механізм щодо зміни цільового призначення земельної ділянки, яка перебуває у власності громадянина або юридичної особи визначається Порядком зміни цільового призначення земель, які перебувають у власності громадян або юридичних осіб, який затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 11.04.2002 року № 502 (надалі - Постанови). Відповідно до пункту 2 Постанови, зміна цільового призначення земельної ділянки проводиться за поданням заяви (клопотання) її власника до сільської, селищної, міської ради, якщо земельна ділянка розташована в межах населеного пункту, або районної держадміністрації, якщо земельна ділянка розташована за межами населеного пункту. Згідно пункту 3 Постанови, сільська, селищна, міська рада або районна держадміністрація розглядає заяву (клопотання) і в разі згоди на зміну цільового призначення земельної ділянки дає дозвіл на підготовку проекту її відведення. Таким чином, діюче на дату прийняття розпорядження законодавство встановлювало порядок зміни цільового призначення земельної ділянки. Як вбачається з наявних матеріалів справи, Яготинською районною державною адміністрацією прийнято рішення про зміну цільового використання земельних ділянок з земель для ведення особистого селянського господарства в землі садівництва. Визначення земель сільсько-господарського призначення та порядок їх використання передбачений положеннями статті 22 Земельного кодексу України, відповідно до якої до земель сільськогосподарського призначення належать сільськогосподарські угіддя (рілля, багаторічні насадження, сіножаті, пасовища та перелоги) та несільськогосподарські угіддя (господарські шляхи і прогони, полезахисні лісові смуги та інші захисні насадження, крім тих, що віднесені до земель лісогосподарського призначення, землі під господарськими будівлями і дворами, землі під інфраструктурою оптових ринків сільськогосподарської продукції, землі тимчасової консервації тощо). Поряд з цим, положення Земельного кодексу України передбачають використання земель сільсько-господарського призначення громадянами для ведення особистого селянського господарства, садівництва, городництва, сінокосіння та випасання худоби, ведення товарного сільсько-господарського виробництва (частина третя статті 22 Земельного кодексу України). Тобто, законодавець розмежував для юридичних та фізичних осіб можливі види використання земельних ділянок за їх функціональним призначенням в межах категорії земель сільськогосподарського призначення. Однак, на дату прийняття розпорядження, не визначив порядок (механізм) зміни їх функціонального використання. Так, згідно приписів частини 3 статті 33 Земельного кодексу України використання земель особистого селянського господарства здійснюється відповідно до закону. Відповідно до абз. 2 ч. 2 ст. 7 Закону України "Про особисте селянське господарство", члени особистого селянського господарства зобов'язані забезпечувати використання земельної ділянки за цільовим призначенням. Відповідно до ч. 5 ст. 20 Земельного кодексу України земельні ділянки сільськогосподарського призначення використовуються їх власниками або користувачами виключно в межах вимог щодо користування землями певного виду використання, встановлених статтями 31, 33-37 цього Кодексу. Лише 5 листопада 2009 року Законом України № 1702-VI до статті 20 Земельного кодексу України внесені зміни, які дозволили власникам або користувачам в межах вимог, встановлених законом до використання земель цієї категорії, з урахуванням містобудівної документації та документації із землеустрою, самостійно визначати види використання земельної ділянки в межах певної категорії земель (крім земель сільсько-господарського призначення та земель оборони). А відтак, навіть після зазначеної дати, чинне законодавство України не наділяло жодних власників земель повноваженнями самостійно визначати види використання земель сільськогосподарського призначення (змінювати функціональне їх використання). Окрім того, чинним Законом України "Про землеустрій" та іншими актами земельного законодавства взагалі не передбачено розроблення такого виду документації із землеустрою, як технічна документація із землеустрою щодо зміни цільового використання земельної ділянки. Цієї ж позиції притримується Верховний суд України у своїй постанові від 05.03.2013 року. 20.12.2010 року розпорядження голови Яготинської районної державної адміністрації № 626 від 26.12.2008 року "Про зміну цільового використання земельних ділянок для ведення садівництва 21 громадянину України за межами населеного пункту в адміністративних межах Двірківщинської сільської ради", на підставі якого відповідачу по справі видано державний акт на право власності на земельну ділянку, опротестовано прокурором району, як незаконне, оскільки механізм щодо зміни цільового призначення земельної ділянки, яка перебуває у власності громадянина або юридичної особи визначається Порядком зміни цільового призначення земель, які перебувають у власності громадян або юридичних осіб, який затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 11.04.2002 року № 502 (надалі - Постанови). За результатами розгляду принесеного прокурором протесту, 11.01.2011 року зазначене розпорядження скасовано органом державної влади, який його видав, про що свідчить розпорядження виконуючого обов'язки голови Яготинської райдержадміністрації № 16 від 11.01.2011 року. За таких обставин, державні акти на право власності на земельну ділянку видані відповідачу і їх реєстрація підлягають визнанню їх недійсними в судовому порядку. Також, зазначені державні акти на право власності на земельні ділянки виготовлені з порушенням вимог чинного законодавства. Так, відповідно до п. 1.1. наказу Державного комітету по земельних питаннях за № 43 від 04.05.1999 року, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 04.06.1999 року за № 354/3647 "Про затвердження Інструкції про порядок складання, видачі, реєстрації і зберігання державних актів на право приватної власності на землю, право колективної власності на землю, право власності на землю і право постійного користування землею, договорів на право тимчасового користування землею (в тому числі на умовах оренди) та договорів оренди землі" (надалі - Наказу) в редакції від 31.08.2008 року, право власності на землю і право постійного користування землею посвідчується державним актом на право власності на земельну ділянку. Вивченням технічної документації із землеустрою щодо зміни цільового використання земельних ділянок громадянам України встановлено, що відповідачу по справі з порушенням вимог ст. 56 Закону України "Про землеустрій" та п. 1.16. Інструкції, без долучення до неї: журналу польових вимірювань, збірного кадастрового плану суміжних землевласників і землекористувачів, відомості обробки теодолітного ходу та вирахування координат поворотних точок меж земельної ділянки. Згідно із ч. 1 ст. 30 Закону України "Про землеустрій" (в редакції чинній на момент розроблення документації), погодження затвердження документації із землеустрою проводиться в порядку, встановленому Земельним кодексом України, цим Законом та іншими законами України. Навіть за таких обставин Яготинською РДА неправомірно прийнято розпорядження № 626 від 26.12.2008 року "Про зміну цільового використання земельних ділянок для ведення садівництва 21 громадянину України за межами населеного пункту в адміністративних межах Двірківщинської сільської ради" оскільки документація із землеустрою не містить основних вимог, передбачених наказом Державного комітету по земельних питаннях за № 43 від 04.05.1999 року. Окрім того, вивченням технічної документації зі складання державних актів на право власності на зазначені земельні ділянки встановлено, що відповідачу по справі, до моменту зміни їх цільового використання, видавався державний акт на право власності на земельну ділянку призначену для ведення особистого селянського господарства, з порушенням вимог ст. 56 Закону України "Про землеустрій" та п. 1.16. Інструкції, без долучення до неї: журналу польових вимірювань, збірного кадастрового плану суміжних землевласників і землекористувачів, відомості обробки теодолітного ходу та вирахування координат поворотних точок меж земельної ділянки. Це державні акти на право власності на земельні ділянки, призначені для ведення особистого селянського господарства видані 1 серпня 2008 року відповідачу: серії ЯЖ № 675455, площею 0,3118 га, для ведення особистого селянського господарства та серії ЯЖ № 675452, площею 1,0824 га, для ведення особистого селянського господарства. Відповідно до ст. 50 Закону України "Про землеустрій" проекти землеустрою щодо відведення земельних ділянок складаються у разі надання, передачі, вилучення (викупу), відчуження земельних ділянок. Згідно з ст. 70 Закону України "Про землеустрій", спори, що виникають при проведенні землеустрою, вирішуються судом. Згідно з вимогами ст. ст. 152, 155, 211 ЗК України, державний акт, який виготовлений, виданий та зареєстрований з порушенням вимог чинного земельного законодавства України визнається недійсним в судовому порядку. Стаття 328 Цивільного кодексу України передбачає, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно ст. 158 Земельного кодексу України, виключно судом вирішуються земельні спори з приводу володіння, користування і розпорядження земельними ділянками, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб, а також спори щодо розмежування територій сіл, селищ, міст, районів та областей. Відповідно до п. 2 ст. 26 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень", у разі скасування на підставі рішення суду рішення про державну реєстрацію прав до Державного реєстру прав вноситься запис про скасування державної реєстрації прав. Цієї ж позиції притримується і Пленум Верховного Суду України в Постанові від 16 квітня 2004 року за № 7 "Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ" із змінами, внесеними згідно з постановою Пленуму Верховного Суду Українивід 19 березня 2010 року № 2 зазначивши, що "Виходячи з положень статей 8, 124 Конституції, статей 26, 30, 87-90, 97, 100, 102, 118, 123, 128, 143-146, 149, 151, 153-158, 161, 210, 212 Земельного кодексу України, глав 27, 33, 34 Цивільного кодексу України, статті 15 Цивільного процесуального кодексу України, статті 12 Господарського процесуального кодексу України судам підвідомчі справи за заявами, зокрема: з приводу володіння, користування, розпорядження земельними ділянками, що перебувають у власності громадян чи юридичних осіб, і визнання недійсним державних актів про право власності та право постійного користування земельними ділянками". Відповідно до ч. 1 ст. 387 Цивільного кодексу України, власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним. Згідно із ч. 3 ст. 388 Цивільного кодексу України, якщо майно було набуте безвідплатно в особи, яка не мала права його відчужувати, власник має право витребувати його від добросовісного набувача у всіх випадках. У зв'язку з внесенням змін до ст. 122 Земельного кодексу України з 01.01.2013 року повноваження щодо передачі земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності від місцевих державних адміністрацій перейшли до органів Державного агентства земельних ресурсів України. Відповідно до Наказу Міністерства аграрної політики та продовольства України від 25.01.2013 року за № 40 "Про внесення змін до наказу Мінагрополітики України від 10.05.2012 року № 258" повноваження по передачі земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності у власність або в користування надано Головним управлінням Держземагенства в області, місті Києві та Севастополі. Згідно пп. 34 п. 4 Положення про Державне агентство земельних ресурсів України, затверджене Указом Президента України від 08.04.2011 року за № 445, Держземагентство України відповідно до покладених на нього завдань уживає в установленому порядку заходів досудового врегулювання спорів, звертається з позовами до суду за захистом своїх прав та з питань порушення вимог законодавства. З врахуванням вищевикладеного, просив визнати недійсними державні акти на право власності на земельні ділянки серії ЯД № 792991, площею 0,3118 га, та серії ЯД № 792990, площею 1,0824 га, для ведення садівництва видані 20 липня 2009 року Яготинською районною державною адміністрацією [PERSON], з моменту їх видачі, як такі, що видані з порушенням вимог земельного законодавства та зобов'язати реєстраційну службу Яготинського районного управління юстиції скасувати реєстрацію державних актів на право власності на земельні ділянки серії ЯД № 792991, площею 0,3118 га, та серії ЯД № 792990, площею 1,0824 га, а також визнати недійсними державні акті на право власності на земельні ділянки серія ЯЖ № 675452 площею 1,0824 га та серії ЯЖ № 675451, площею 0,3118 га для ведення особистого селянського господарства, видані 1 серпня 2008 року Яготинською районною державною адміністрацією [PERSON], з моменту їх видачі, як такі, що видані з порушенням вимог земельного законодавства та зобов'язати реєстраційну службу Яготинського районного управління юстиції скасувати реєстрацію державних актів на право власності на земельні ділянки серія ЯЖ № 675452 площею 1,0824 га та серії ЯЖ № 675451, площею 0,3118 га і витребувати із незаконного володіння [PERSON] земельні ділянки, площею 0,3118 га вартістю 57652 гривень та площею 1,0824 га вартістю 200136 гривень. В судовому засіданні прокурор підтримав позовні вимоги. Відповідач в судове засідання не з'явився, про день та час розгляду справи належним чином повідомлений. Представник третьої особи відділу Держземагентства в Яготинському районі, звернувся з заявою про розгляд справи у їх відсутність, проти позову не заперечував. Представник третьої особи реєстраційної служби Яготинського районного управління юстиції Київської області в судове засідання не з'явився, про день та час розгляду справи повідомлений належним чином, звернувся до суду з заявою про розгляд справи у його відсутність. Перевіривши матеріали справи, заслухавши пояснення позивача, дослідивши докази, враховуючи, що в справі є достатньо доказів для її заочного розгляду, суд вважає, що позов підлягає до задоволення. В силу ст. 17 Земельного кодексу України до повноважень місцевих державних адміністрацій у галузі земельних відносин належить розпорядження землями державної власності. Відповідно до положень статті 19 ч. 1 Земельного кодексу України землі України за основним цільовим призначенням поділяються на такі категорії: землі сільськогосподарського призначення; землі житлової та громадської забудови; землі природно-заповідного та іншого природоохоронного призначення; землі оздоровчого призначення; землі рекреаційного призначення; землі історико-культурного призначення; землі лісогосподарського призначення; землі водного фонду; землі промисловості, транспорту, зв'язку, енергетики, оборони та іншого призначення. В силу статті 20 ч. 1, ч. 2 Земельного кодексу України, віднесення земель до тієї чи іншої категорії (цільове призначення) здійснюється на підставі рішень органів державної влади та органів місцевого самоврядування відповідно до їх повноважень. Зміна цільового призначення земель провадиться органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування, які приймають рішення про передачу цих земель у власність або надання у користування, вилучення (викуп) земель і затверджують проекти землеустрою або приймають рішення про створення об'єктів природоохоронного та історико-культурного призначення. Згідно з ч. ч. 2-3 ст. 22 Земельного кодексу України до земель сільськогосподарського призначення належать сільськогосподарські угіддя (рілля, багаторічні насадження, сіножаті, пасовища та перелоги) та несільськогосподарські угіддя (господарські шляхи і прогони, полезахисні лісові смуги та інші захисні насадження, крім тих, що віднесені до земель лісогосподарського призначення, землі під господарськими будівлями і дворами, землі під інфраструктурою оптових ринків сільсько-господарської продукції, землі тимчасової консервації тощо). Землі сільськогосподарського призначення передаються у власність та надаються у користування громадянам - для ведення особистого селянського господарства, садівництва, городництва, сінокосіння та випасання худоби, ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Механізм щодо зміни цільового призначення земельної ділянки, яка перебуває у власності громадянина або юридичної особи визначається Порядком зміни цільового призначення земель, які перебувають у власності громадян або юридичних осіб, який затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 11.04.2002 року № 502 (надалі - Постанови). Відповідно до пункту 2 Постанови від 11.04.2002 року "Про затвердження Порядку зміни цільового призначення земель, які перебувають у власності громадян або юридичних осіб "зміна цільового призначення земельної ділянки проводиться за поданням заяви (клопотання) її власника до сільської, селищної, міської ради, якщо земельна ділянка розташована в межах населеного пункту, або районної держадміністрації, якщо земельна ділянка розташована за межами населеного пункту. Згідно пункту 3 цієї ж Постанови, сільська, селищна, міська рада або районна держадміністрація розглядає заяву (клопотання) і в разі згоди на зміну цільового призначення земельної ділянки дає дозвіл на підготовку проекту її відведення. В силу ст. 116 ч. 1 Земельного кодексу України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону. Згідно ст. 126 Земельного кодексу України право власності на земельну ділянку посвідчується державним актом, крім випадків, визначених частиною другою цієї статті. Відповідно до вимог ст. 155 ч. 1 Земельного кодексу України у разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акта. яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним. В силу ч. 5 ст. 20 Земельного кодексу України (стаття доповнена ч. 5 на підставі Закону України № 1702-VI від 05.11.2009 року) види використання земельної ділянки в межах певної категорії земель (крім земель сільськогосподарського призначення та земель оборони) визначаються її власником або користувачем самостійно в межах вимог, встановлених законом до використання земель цієї категорії, з урахуванням містобудівної документації та документації із землеустрою. Земельні ділянки сільськогосподарського призначення використовуються їх власниками або користувачами виключно в межах вимог щодо користування землями певного виду використання, встановлених статтями 31,33-37 цього кодексу… Відповідно до ст. 50 Закону України "Про землеустрій" проекти землеустрою щодо відведення земельних ділянок складаються у разі надання, передачі, вилучення (викупу), відчуження земельних ділянок. Статтею 56 Закону України "Про землеустрій" та п. 1.6. Наказу Державного комітету по земельних питаннях за № 43 від 04.05.1999 року, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 04.06.1999 року за № 354/3647 "Про затвердження Інструкції про порядок складання, видачі, реєстрації і зберігання державних актів на право приватної власності на землю, право колективної власності на землю, право власності на землю і право постійного користування землею, договорів на право тимчасового користування землею (в тому числі на умовах оренди) та договорів оренди землі" в редакції від 15.07.2008 року передбачено, що до технічної документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право на земельну ділянку додаються технічне завдання на розробку технічної документації зі складання державного акта, журнал польових вимірювань, відомості обчислення площі земельної ділянки, збірний кадастровий план суміжних землевласників і землекористувачів, відомість обробки теодолітного ходу та вирахування координат поворотних точок меж земельної ділянки. З пояснювальної записки (а.с. 12) вбачається, що технічна документація (розроблені ТОВ "Крок Інвест" щодо складання документів, посвідчують право власності на земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства [PERSON] за межами населеного пункту в адміністративних межах Двірківщинської сільської ради Яготинського району Київської області. З розпорядження Яготинської районної державної адміністрації Київської області від 18 липня 2008 року № 306 про передачу у власність земельних ділянок громадянам України для ведення особистого селянського господарства в адміністративних межах Двірківщинської сільської ради (а.с. 13), згідно якого затверджено розроблені ТОВ "Крок Інвест" проекти землеустрою щодо відведення земельних ділянок 25 громадянам України, яким передбачено передати у власність земельні ділянки загальною площею 41,767 га ріллі для ведення особистого селянського господарства за рахунок орних земель державної власності (резервного фонду) в адміністративних межах Двірківщинської сільської ради Яготинського району Київської області. Із списку громадян України, яким передаються у власність земельні ділянки для ведення особистого селянського господарства в адміністративних межах Двірківщинської сільської ради (а.с. 14) вбачається, що [PERSON] передана у власність земельна ділянка площею 1,3942 га. З довідки про присвоєння кадастрового номера земельній ділянці (а.с. 15) вбачається, що земельні ділянки, які знаходяться у власності [PERSON] і розташовані за межами населеного пункту в адміністративних межах Двірківщинської сільської ради Яготинського району Київської області присвоєно кадастрові номери - 3225581400:04:002:0044 та 3225581400:04:002:0045. З викопіювання з проекту формування території Двірківщинської сільської ради Яготинського району Київської області, кадастрового плану (а.с. 16-18) вбачається, що земельні ділянки орієнтовною площею 0,3118 га та 1,0824 га розташовані за межами населеного пункту в адміністративних межах Двірківщинської сільської ради, та передбачені для передачі у власність для ведення особистого селянського господарства [PERSON] З акту про встановлення в натурі (на місцевості) погодження зовнішньої межі земельних ділянок та передачу за зберігання межових знаків власнику (користувачу) земельної ділянки - [PERSON] від 21.07.2008 року (а.с. 19) вбачається, що на місцевості встановлено та погоджено зовнішню межу земельної ділянки, розташованої за межами населеного пункту в адміністративних межах Двірківщинської сільської ради Яготинського району Київської області та ніяких претензій при встановленні зовнішньої межі не заявлено, межові знаки в кількості 9 штук, якими закріплено земельну ділянку передано на зберігання землевласнику (землекористувачу). З висновків про наявні обмеження на використання земельної ділянки [PERSON] для ведення особистого селянського господарства за межами населеного пункту в адміністративних межах Двірківщинської сільської ради Яготинського району Київської області від 04.06.2008 року № 1074/2 та № 974 (а.с. 20-21) вбачається, що Управління земельних ресурсів у Яготинському районі Київської області та відділ містобудування, архітектури та житлово-комунального господарства вважає за можливе погодити проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки загальною площею 1,3942 га (з них: рілля - 1,3942 га) у власність [PERSON] та оформити право власності на земельну ділянку. З копії паспорту (а.с. 22-23) вбачається, що [PERSON] народилася [INFO] в м. Краматорськ Донецької області та зареєстрована в [ADDRESS]. З висновку державної експертизи землевпорядної документації від 16 липня 2008 року № 25-52е (а.с. 24-25) вбачається, що поданий на державну експертизу проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність [PERSON] для ведення особистого селянського господарства за межами населеного пункту в адміністративних межах Двірківщинської сільської ради Яготинського району Київської області відповідає вимогам чинного законодавства України, встановленим нормам і правилам, оцінюється позитивно, при умові виконання умов вказаних у п. 10 висновку. Відповідальність за виконання умов покладається на Управління земельних ресурсів у Яготинському районі. З копії державних актів на право власності на земельні ділянки серія ЯЖ № 675451 від 1 серпня 2008 року, виданого на підставі розпорядження Яготинської районної державної адміністрації від 18 липня 2008 року № 306 та серії ЯЖ № 675452 від 1 серпня 2008 року, виданого на підставі розпорядження Яготинської районної державної адміністрації від 18 липня 2008 року № 306 (а.с. 30-31) вбачається, що [PERSON] є власником земельних ділянок площею 0,3118 га та 1,0824 га, розташованих в адміністративних межах Двірківщинської сільської ради Яготинського району Київської області та призначеної для ведення особистого селянського господарства. З копії державних актів на право власності на земельні ділянки серія ЯД № 792991 від 20 липня 2009 року, виданого на підставі розпорядження Яготинської районної державної адміністрації від 26.12.2008 року № 626 року та серія ЯД № 792990 від 20 липня 2009 року, виданого на підставі розпорядження Яготинської районної державної адміністрації від 26.12.2008 року № 626 року (а.с. 28-29) вбачається, що [PERSON] є власником земельних ділянок площею 0,3118 га та 1,0824 га, розташованих в адміністративних межах Двірківщинської сільської ради Яготинського району Київської області та призначеної для ведення садівництва. З витягу із звіту по експертну грошову оцінку земельної ділянки (а.с. 26-27) вбачається, що загальна вартість земельної ділянки площею 1,0824 га, призначеної для ведення садівництва становить 200136 грн., загальна вартість земельної ділянки площею 0,3118 га, призначеної для ведення садівництва становить 57652 грн. З постанови про проведення перевірки у порядку нагляду за додержанням законів і застосування законів (а.с. 32-33) вбачається, що постановлено провести перевірку в порядку нагляду за додержанням і застосуванням законів з питань законності наданих повноважень щодо погодження відведення земельних ділянок поза межами населеного пункту в адміністративних межах Двірківщинської сільської ради в діяльності відділу Дерземагенства в Яготинському районі. Таким чином, в судовому засіданні встановлено, що на підставі розпорядження Яготинської районної державної адміністрації від 26 грудня 2008 року № 626 відповідач 20 липня 2009 року отримав державні акти на право власності на земельні ділянки: ЯД № 792991, площею 0,3118 га, та серії ЯД № 792990, площею 1,0824 га, що розташовані в адміністративних межах Двірківщинської сільської ради Яготинського району Київської області та призначені для ведення садівництва. Вказані державні акти видані з порушенням вимог ст. 56 Закону України "Про землеустрій" та п. 1.6. Наказу Державного комітету по земельних питаннях за № 43 від 04.05.1999 року, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 04.06.1999 року за №354/3647 "Про затвердження Інструкції про порядок складання, видачі, реєстрації і зберігання державних актів на право приватної власності на землю, право колективної власності на землю, право власності на землю і право постійного користування землею, договорів на право тимчасового користування землею (в тому числі на умовах оренди) та договорів оренди землі " в редакції від 15.07.2008 року, без долучення журналу польових вимірювань, збірний кадастровий план суміжних землевласників і землекористувачів, відомості обробки теодолітного ходу та вирахування координат поворотних точок меж земельної ділянки. Грошова оцінка зазначеної земельної ділянки не проводилась. Проте, відповідно до експертної грошової оцінки, що проводила ліцензійна землевпорядна організація, вартість земельної ділянки площею 1,0824 га, становить 200136 грн., земельної ділянки площею 0,3118 га становить 57652 грн. Розпорядженням голови Яготинської РДА затверджено розроблену ТОВ "Інвест Центр+", технічну документацію із землеустрою щодо зміни цільового використання земельних ділянок 21 громадянину України для ведення садівництва за межами населеного пункту, в адміністративних межах Двірківщинської сільської ради та пунктом 2 розпорядження Яготинської районної державної адміністрації за № 626 від 26.12.2008 року, змінено цільове використання земельних ділянок 21 громадянину загальною площею 34,0668 га для ведення садівництва за рахунок земельних ділянок, які знаходяться у їх власності для ведення особистого селянського господарства за межами населеного пункту в адміністративних межах Двірківщинської сільської ради, згідно із додатком. За результатами розгляду внесеного прокурором протесту, 11 січня 2011 року розпорядження голови Яготинської районної державної адміністрації за № 626 від 26.12.2008 року було скасоване. Вищевказані державні акти на право власності на земельні ділянки виготовлені з порушенням вимог чинного законодавства, оскільки п. 1.1 Наказу Державного комітету по земельних питаннях за № 43 від 04.05.1999 року, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 04.06.1999 року за № 354/3647 "Про затвердження Інструкції про порядок складання, видачі, реєстрації і зберігання державних актів на право приватної власності на землю, право колективної власності на землю, право власності на землю і право постійного користування землею, договорів на право тимчасового користування землею (в тому числі на умовах оренди) та договорів оренди землі "передбачено, що право власності на землю і право постійного користування землею посвідчується державним актом на право власності на земельну ділянку. Відповідно до положень статті 19 Земельного кодексу України землі України за основним цільовим призначенням землі поділяються на такі категорії: землі сільськогосподарського призначення; землі житлової та громадської забудови; землі природно-заповідного та іншого природоохоронного призначення; землі оздоровчого призначення; землі рекреаційного призначення; землі історико-культурного призначення; землі лісогосподарського призначення; землі водного фонду; землі промисловості, транспорту, зв'язку, енергетики, оборони та іншого призначення. В силу положень статті 20 Земельного кодексу України, віднесення земель до тієї чи іншої категорії (цільове призначення) здійснюється на підставі рішень органів державної влади та органів місцевого самоврядування відповідно до їх повноважень. Зміна цільового призначення земель провадиться органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування, які приймають рішення про передачу цих земель у власність або надання у користування, вилучення (викуп) земель і затверджують проекти землеустрою або приймають рішення про створення об'єктів і природоохоронного та історико-культурного призначення. Механізм щодо зміни цільового призначення земельної ділянки, яка перебуває у власності громадянина або юридичної особи визначається Порядком зміни цільового призначення земель, які перебувають у власності громадян або юридичних осіб, який затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 11.04.2002 року № 502. Таким чином, діюче на дату прийняття оскаржуваного розпорядження законодавство встановлювало порядок зміни цільового призначення земельної ділянки. Як вбачається з наявних матеріалів справи, відповідачем прийнято рішення про зміну функціонального використання земельних ділянок з земель для ведення особистого селянського господарства в землі для садівництва. Визначення земель сільсько-господарського призначення та порядок їх використання передбачений положеннями статті 22 Земельного кодексу України, відповідно до якої до земель сільськогосподарського призначення належать сільськогосподарські угіддя (рілля, багаторічні насадження, сіножаті, пасовища та перелоги) та несільськогосподарські угіддя (господарські шляхи і прогони, полезахисні лісові смуги та інші захисні насадження, крім тих, що віднесені до земель лісогосподарського призначення, землі під господарськими будівлями і дворами, землі під інфраструктурою оптових ринків сільськогосподарського продукції, землі тимчасової консервації тощо). При цьому, положення Земельного кодексу України передбачають використання земель сільсько-господарського призначення саме громадянами для ведення особистого селянського господарства, садівництва, городництва, сінокосіння та випасання худоби, ведення товарного сільсько-господарського виробництва (частина третя статті 22 Земельного кодексу України). Тобто, законодавець розмежував для юридичних та фізичних осіб можливі види використання земельних ділянок за їх функціональним призначенням в межах категорії земель сільсько-господарського призначення. Разом з тим, на дату прийняття оскаржуваного рішення, не визначив порядок (механізм) зміни їх функціонального використання. Лише 05.11.2009 року законом України № 1702-VI до статті 20 Земельного кодексу України внесені зміни, які дозволили власникам або користувачам в межах вимог, встановлених законом до використання земель цієї категорії, з урахуванням містобудівної документації та документації із землеустрою, самостійно визначати види використання земельної ділянки в межах певної категорії земель (крім земель сільськогосподарського призначення та земель оборони). Таким чином, навіть після 05.11.2009 року чинне законодавство України не наділяло жодних власників земель повноваженнями самостійно визначати види використання земель сільськогосподарського призначення (змінювати функціональне їх використання). Відповідно до пункту 15 розділу Х Перехідних положень Земельного кодексу України до 1 січня 2013 року не допускається купівля-продаж або іншим способом відчуження земельних ділянок і зміна цільового призначення (використання) земельних ділянок, які перебувають у власності громадян та юридичних осіб для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, земельних ділянок, виділених в натурі (на місцевості) власникам земельних часток (паїв) для ведення особистого селянського господарства, а також земельних часток (паїв), крім передачі їх у спадщину, обміну земельної ділянки на іншу земельну ділянку відповідно до закону та вилучення (викупу) земельних ділянок для суспільних потреб. Відтак, прийняття оскаржуваного розпорядження про зміну виду використання земельної ділянки в межах категорії земель сільськогосподарського призначення з земель для ведення особистого селянського господарства на землі для ведення садівництва суперечить приписам пункту 16 Розділу Х Перехідних положень Земельного кодексу України. Враховуючи викладене, суд вважає, що є всі підстави для задоволення позову.

Outcome: approved