Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-12 00:00:00

15.03.2012р. представник позивача ПАТ „КБ "Надра" звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача [PERSON] на користь позивача заборгованість за договором кредиту у розмірі 324403,65 доларів США, що станом на 24.01.2012р. еквівалентно 2 591 916,58 грн. В обґрунтування позову позивач посилається на те, що 19.06.2008 року між ВАТ „КБ "Надра", правонаступником якого є ПАТ „КБ "Надра", та відповідачем по справі - [PERSON] був укладений Кредитний договір №276/П/РП/2008-840, згідно якого позивач надав відповідачу у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості та платності грошові кошти у сумі 199847,22 доларів США на проведення розрахунків по договору купівлі-продажу №1921 від 19.06.2008р., зі сплатою відсотків за користування кредитними коштами у розмірі 14,99% річних. Відповідач не виконує взяті на себе зобов'язання відповідно до умов договору, у зв'язку із чим 09.02.2012 року позивачем було направлено вимогу відповідачу з пропозицією виконати взяті на себе зобов'язання за договором. Проте, відповідач не виконав пропозицію позивача, у зв'язку з чим станом на 24.01.2012 року заборгованість відповідача за кредитним договором становить 324 403,65 доларів США (еквівалент у гривні станом на 24.01.2012р. становить 2591916,58грн.), з яких: заборгованість за кредитом - 198 026,65 доларів США, що за курсом НБУ на день розрахунку складає 1 582 193,33грн.; заборгованість по процентам за користування кредитом - 93 950,87 доларів США, що за курсом НБУ на день розрахунку складає 750648,68грн.; пеня за прострочення сплати кредиту - 12 440,94 доларів США, що за курсом НБУ на день розрахунку складає 99400,63грн.; штраф за порушення умов кредитного договору - 19984,74 доларів США, що за курсом НБУ на день розрахунку складає 159 673,93грн., стягнення яких є предмет позовних вимог. В провадження судді Гаврилової О.В. справу передано 29.01.2015р. згідно розпорядження щодо повторного автоматичного розподілу справи від 27.01.2015р. (т.1 а.с.90-91) та ухвалою суду від 29.01.2015р. справу прийнято до свого провадження суддею Гавриловою А.В. (т.1 а.с.92). Представник позивача ПАТ „КБ "Надра" в судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив їх задовольнити з підстав викладених у позовній заяві. Додатково пояснив, що отримати кредит в національній валюті відповідачу ніхто не заважав. Відповідач підписала анкету-заяву, ознайомилась з умовами кредитування, з кредитним договором, після чого його й було укладено. Кредит надавався на чітко визначені цілі, в матеріалах кредитної справи містяться всі необхідні документи. Останній платіж по тілу кредиту відповідачем здійснено 11.11.2008р., а по процентам - 01.06.2010р. Виписки складені на основі первинних бухгалтерських документів. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечував, просив відмовити в задоволені позову. Подав письмові заперечення на позовну заяву (т.1 а.с.167-170), в яких зазначив, що позивачем не надано належних доказів стосовно отримання коштів позичальником. Документами, які можуть підтвердити наявність або відсутність заборгованості, можуть бути виключно документи первинної бухгалтерської документації, оформлені у відповідності до вимог ст.9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність», з урахуванням положень Інструкції про касові операції в банках України. Фізичні особи можуть отримати готівку в іноземній валюті виключно з їх поточних, вкладних рахунків або грошові перекази без відкриття рахунку. Між сторонами договір про відкриття банківського рахунку не укладався, отже кредитні кошти відповідачу не передавалися та не могли передаватися, оскільки без відкриття банківського рахунку позичальник не міг отримати кредит в доларах США. Отже кредитний договір №276/П/РП/2008-840 є неукладеним. В судовому засіданні представник відповідача надав пояснення аналогічні викладеним у письмових запереченнях та додатково пояснив, що відповідач вважає, що кошти в іноземній валюті не надавалися, не всі документи надані суду в оригіналах. Підписання договору саме по собі не є доказом надання коштів в іноземній валюті. Перерахунок коштів на валютний рахунок відсутній. Крім того, підтвердив, що не має доказів укладання відповідачем договору/договорів страхування. Вислухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, суд приходить до наступного. Відповідно до пунктів 3, 4 частини першої статті 3 Цивільного кодексу України загальними засадами цивільного законодавства є: свобода договору, свобода підприємницької діяльності, яка не заборонена законом. Підстави виникнення цивільних прав та обов'язків визначені в статті 11 Цивільного кодексу України, зокрема з договорів та інших правочинів. Статтею 14 цього Кодексу визначено, що цивільні обов'язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Виконання цивільних обов'язків забезпечується засобами заохочення та відповідальністю, які встановлені договором або актом цивільного законодавства. Під кредитними правовідносинами розуміють такі, що виникають з приводу надання (передачі, використання) грошових коштів на умовах повернення. Згідно п. 4 ст. 1 Закону України „Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг", фінансовий кредит - кошти, які надаються у позику юридичній або фізичній особі на визначений строк та під процент. Відповідно до ст. 2 Закону України „Про банки та банківську діяльність", банківський кредит - будь-яке зобов'язання банку надати певну суму грошей, будь-яка гарантія, будь-яке зобов'язання придбати право вимоги боргу, будь-яке продовження строку погашення боргу, яке надано в обмін на зобов'язання боржника щодо повернення заборгованої суми, а також на зобов'язання на сплату процентів та інших зборів з такої суми. Принцип забезпеченості кредиту передбачає наявність у банку права для захисту своїх інтересів, недопущення збитків від неповернення боргу через неплатоспроможність позичальника. Принципи повернення, строковості та платності означають, що кредит має бути повернений позичальником банку у визначений у кредитному договорі строк із відповідною платою за його користування. Цільовий характер використання передбачає вкладення позичкових коштів із конкретною метою, визначеною кредитним договором. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ч. 2 ст. 1054 ЦК України, до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 «Позика» глави 71 ЦК України, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Відповідно до вимог ст. 1048 ЦК України, позичальник зобов'язаний крім повернення позикодавцеві позики, сплатити відсотки за користування коштами у строк та в порядку, що встановлені договором. Судом встановлено, що 19.06.2008 року між ВАТ КБ „Надра", правонаступником якого є ПАТ «КБ «Надра»", та відповідачем [PERSON] був укладений Кредитний договір №276/П/РП/2008-840, відповідно до умов якого банк надає відповідачу у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості та платності грошові кошти у сумі 199,847,22 доларів США, зі сплатою 14,99% річних за користування кредитом, на строк до 17.06.2033 року (т.1 а.с.8-12, 216-220). Укладенню зазначеного кредитного договору передувало подання відповідачем [PERSON] анкети-заяви на оформлення кредитного пакету «Житлові рішення» (т.1 а.с.17-18, 221-222). Згідно до п.3.1 Кредитного договору, надання кредиту проводиться шляхом видачі готівки позичальнику через касу банку при наявності належним чином оформленої заяви на видачу готівки, сума в якій зазначена у іноземній валюті - доларах США. Заява на видачу готівки оформлена 19.06.2008р. (т.1 а.с.14, т.2 а.с.195). Моментом надання кредиту вважається день утворення заборгованості на позичковому рахунку позивальника (п.3.2. Кредитного договору). Відповідно до п.3.3.1. Кредитного договору, щомісячна сума мінімально необхідного платежу складає 2585,00 доларів США. Згідно п.1.2. Кредитного договору, цільове використання кредиту - проведення розрахунків за договорами купівлі-продажу земельної ділянки та садового будинку №1921, №1926 від 19.06.2008р., які, згідно п.2.1. Кредитного договору, на забезпечення повернення кредиту, позичальник передає в іпотеку банку. Згідно зі статтями 546, 549 Цивільного кодексу України, виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Договором або законом можуть бути встановлені інші види забезпечення виконання зобов'язання. Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Згідно п.4.3.14. Кредитного договору, в день укладання договору іпотеки, позичальник зобов'язаний здійснювати страхування: нерухомого майна, яке вказано в п.2.1. цього договору, на повну його вартість, згідно договору іпотеки; позичальника від нещасних випадків, на суму не меншу розміру поточної заборгованості по зобов'язанням за цим договором. Згідно зі ст. 5 зазначеного Договору (п.5.2., 5.3.), у випадку прострочення виконання зобов'язань позичальника щодо повернення кредиту, сплати всіх нарахованих відсотків, комісій та можливих штрафних санкцій у строк, визначений у п. 3.3.3 цього договору, Позичальник сплачує Банку пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла на час виникнення заборгованості, від несвоєчасно сплаченої суми за кожен день прострочення. У разі порушення позичальником вимог п.4.3. за виключенням п.п.4.3.3., 4.3.4. цього Договору, позичальник зобов'язаний сплатити Банку штраф у розмірі 10% від суми кредиту, визначеної у п. 1.1. цього Договору, за кожен випадок. Як вже зазначалося вище, 05.06.2008 року [PERSON] подано до ВАТ «КБ «Надра» анкету-заяву на оформлення кредитного пакету «Житлові рішення», в якій відповідач просила надати кредит в сумі 192902 доларів США, в доларах США строком на 300 місяців. 19.06.2008 року відповідачем подано заяву про видачу готівки №605 в розмірі 192902,73 долари США (еквівалент 936234,11грн.). Позивачем виконано умови Кредитного договору №276/П/РП/2008-840 від 19.06.2008 року та надано відповідачу [PERSON] кредитні кошти у розмірі 199847,22 доларів США, що підтверджується валютними меморіальними ордерами: №605 від 19.06.2008р. - на суму 192902,73 доларів США; №606 від 19.06.2008р. - на суму 6944,49 доларів США (т.1, а.с.5). Відповідно до ч.1 ст.1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Статтею 536 ЦК України визначено, що за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов'язання повинні виконуватись належним чином відповідно до умов договору, актів цивільного законодавства. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. (ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України) Одностороння відмова від зобов'язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов'язання. (ч. 2 ст. 615 Цивільного кодексу України) Відповідно до частини першої статі 625 Цивільного кодексу України визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Нормами ст. 525 ЦК України встановлена неприпустимість односторонньої відмови від зобов'язання або одностороння зміна його умов. Згідно з ст. 629 Цивільного кодексу України, договір є обов'язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст. 598 Цивільного кодексу України, зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом та припинення зобов'язання на вимогу однієї із сторін допускається лише у випадках, встановлених законом або договором, а згідно статті 599 Цивільного кодексу України, зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Згідно зі ст.ст. 610, 611 Цивільного кодексу України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання), а у разі порушення зобов'язання, настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки. За правилами ч. 2 ст. 1050 ЦК України у разі, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати відсотків. З огляду на викладене, в розрізі даного спору вбачається, що між сторонами виникли договірні відносини, які регулюються укладеним Кредитним договором та у зв'язку із неналежним виконанням боржником умов Договору №276/П/РА/2008-840 від 19.06.2008 року у позивача виникло право вимоги на дострокове стягнення з відповідача заборгованість по кредиту, по відсоткам за користування кредитом, а також передбачених договором санкцій. Позивачем направлено відповідачу досудову вимогу від 19.02.2012 р., в якій запропоновано протягом 7 банківських днів з дати надіслання банком повідомлення погасити заборгованість в повному обсязі (т.1 а.с.13). Як убачається з розрахунку заборгованості, доданого стороною позивача до позовної заяви, станом на 24.01.2012 року сума заборгованості відповідача перед Банком позивача становить 324 403,19 доларів США (еквівалент на дату розрахунку - 2591916,58грн.), з яких: заборгованість за кредитом (у тому числі прострочена 2090,18 доларів США) - 198026,65 доларів США (еквівалент на дату розрахунку - 1582193,33грн.); заборгованість по сплаті відсотків за користування кредитом (у тому числі прострочена 92054,38 доларів США) - 93950,87 доларів США (еквівалент на дату розрахунку - 750648,68грн.); пеня за прострочення сплати кредиту - 12 440,94 доларів США (еквівалент на дату розрахунку - 99400,63грн.); штраф за порушення умов кредитного договору - 19 984,72 долари США (еквівалент на дату розрахунку - 159673,93грн.) (т.1 а.с.6-7). Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 22.01.2016р. (т.2 а.с.149-150) за клопотанням представника відповідача призначено по справі судову економічну експертизу, на вирішення якої поставлені наступні питання: -Чи відповідає порядок нарахування банком відсотків по кредиту за кредитним договором №276/П/РП/2008-840 від 19.06.2008р. умовам цього договору? -Чи відповідає порядок нарахування банком відсотків по кредиту за кредитним договором №276/П/РП/2008-840 від 19.06.2008р. вимогам нормативно-правових актів України, які регулюють це питання (в редакції чинній на дату здійснення відповідного нарахування)? -Чи відповідає розмір щомісячної суми необхідного платежу, вказаний в п. 3.3.1. кредитного договору №276/П/РП/2008-840 від 19.06.2008р. іншим умовам цього договору, враховуючи суму наданих коштів, визначеної процентної ставки, строку кредитування тощо? -Чи відповідає розмір заборгованості по кредитному договору №276/П/РП/2008-840 від 19.06.2008р. умовам цього договору та чи вірно визначена сума заборгованості [PERSON] в розрахунках заборгованості (т.1 а.с.6-7) станом на 24.01.2012р.? -Якщо розмір заборгованості по кредитному договору №276/П/РП/2008-840 від 19.06.2008р., визначений в розрахунках заборгованості (т.1 а.с.6-7), не відповідає умовам зазначеного договору станом на 24.01.2012р., визначити його експертним шляхом станом на зазначену дату та вказати з яких складових (видів сум) складається розмір заборгованості? Проведення експертизи було доручено експертам Київського науково-дослідного інституту судових експертиз. Відповідно до висновку експерта №2117/16-45 від 30.05.2016р.: по першому питанню -Порядок нарахування банком відсотків по кредиту за кредитним договором №276/П/РП/2008-840 від 19.06.2008р. відповідає умовам цього договору; по другому питанню - Порядок нарахування банком відсотків по кредиту за кредитним договором №276/П/РП/2008-840 від 19.06.2008р. відповідає вимогам нормативно - правових актів України, які регулюють це питання; по третьому питанню - Встановити, чи відповідає розмір щомісячного необхідного платежу, вказаний в п.3.3.1 кредитного договору №276/П/РП/2008-840 від 19.06.2008р., іншим умовам цього договору, враховуючи суму наданих коштів, визначеної процентної ставки, строку кредитування тощо, не видається за можливе з причин, наведених в дослідженні (Використаний метод нарахування процентів «факт/360» (п. 1.3.1 Кредитного договору), протирічить загальноприйнятому визначенню ануїтетних платежів. Також, в кредитному договорі відсутні будь-які посилання на графік погашення, який має відображати розгорнуті дані щодо погашення кредиту та процентів, що суперечить вищезазначеним Стандартам. Зважаючи на вищезазначене, а також відсутність відповідної методики для встановлення розміру необхідного щомісячного платежу при використанні методу нарахування процентів «факт/360», встановити, чи відповідає розмір щомісячного необхідного платежу, вказаний в п.3.3,1 кредитного договору №276/П/РП/2008-840 від 19.06.2008р., іншим умовам цього договору, враховуючи суму наданих коштів, визначеної процентної ставки, строку кредитування тощо не видається за можливе.); по четвертому питанню - Розмір заборгованості по кредитному договору №276/П/РП/2008-840 від 19.06.2008р., зокрема за кредитом та нарахованими процентами, що вказана в розрахунку заборгованості, відповідає умовам цього договору. Підтвердити заборгованість за пенею, а також штрафом за порушення умов Кредитного договору не видається за можливе з причин, наведених в дослідженні; по п'ятому питанню - проведеними розрахунками встановлено, що розмір заборгованості по кредитному договору №276/П/РП/2008-840 від 19.06.2008р. від 19.06.2008р., визначений в розрахунку заборгованості, зокрема за кредитом та нарахованими процентами, відповідає умовам зазначеного договору станом на 24.01.2012р. Визначити заборгованість стосовно пені та штрафу за порушення умов кредитного договору не видається за можливе з причин, наведених в дослідженні (т.2 а.с.156-163). Зазначений висновок експерта щодо відповідності умовам договору №276/П/РП/2008-840 від 19.06.2008р. порядку нарахування банком відсотків за кредитом та відповідності цього нарахування правовим актам України, а також щодо відповідності заборгованості за кредитом та нарахованими відмотками, розміру заборгованості вказаному позивачем в розрахунку заборгованості, є повним та науково обґрунтованим, тому приймається судом. Доводи представника відповідача щодо відсутності доказів надання відповідачу кредиту в іноземній валюті, а також посилання представника відповідача на те, що кредитний договір є неукладеним, спростовуються детальним обґрунтуванням, наведеним в мотивувальній частині висновку судово-економічної експертизи, з посиланням на відповідні закони та нормативно-правові акти. Що стосується неподання суду для огляду оригіналу анкети-заяви на оформлення кредиту, заповненої та поданої позивальником - відповідачем [PERSON], то суд приймає пояснення з цього приводу представника позивача в судовому засіданні щодо строків зберігання даного документу, який законодавчо визначений у 5 років, а також враховує вчинення відповідачем дій по частковому поверненню суми кредиту та нарахованих відсотків, що підтверджується випискою по рахунках та іншими матеріалами справи. Також часткове виконання відповідачем умов кредитного договору не заперечується стороною відповідача. Що стосується наведених в експертному дослідженні доводів щодо неможливості підтвердження експертом розміру заборгованості за штрафом, судом з'ясовано, що у наданому суду розрахунку заборгованості помилково вказано і, в подальшому, у висновку експерта відображено, що штраф розрахований позивачем за порушення п.4.3.14 Кредитного договору, відповідно до п.5.2 цього договору. Разом з тим, як встановлено судом, штраф в дійсності нарахований відповідно до умов п.5.3. кредитного договору - в розмірі 10% від суми кредиту, за порушення позичальником умов п.4.3.14. кредитного договору щодо нездійснення відповідачем страхування нерухомого майна та позичальника - від нещасних випадків. Представник відповідача в судовому засіданні підтвердив відсутність у нього доказів виконання відповідачем п.4.3.14. кредитного договору. Розмір штрафу, наведений в розрахунку заборгованості, перевірений судом та є правильним. Як убачається з позовної заяви, позивач просить стягнути заборгованість за кредитом, яка включає тіло кредиту, проценти, штраф та пеню, - в іноземній валюті - доларах США, вказуючи також еквівалент в національній валюті України - гривні, станом на дату проведення розрахунку. Згідно умов кредитного договору валютою кредитування був долар США. Згідно п. 12 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ „Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин" від 30.03.2012 року № 5, у разі якщо кредит правомірно наданий в іноземній валюті та кредитодавець (позивач) просить стягнути кошти в іноземній валюті, суд у резолютивній частині рішення зазначає про стягнення таких коштів саме в іноземній валюті, що відповідає вимогам частини третьої статті 533 Цивільного кодексу України. Згідно зі статтею 192 ЦК України законним платіжним засобом, обов'язковим до приймання за номінальною вартістю на всій території України, є грошова одиниця України - гривня. Іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом. Грошове зобов'язання має бути виконане у гривнях. Використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за зобов'язаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом (частини перша та третя статті 533 ЦК України). Статтею 5 Декрету Кабінету Міністрів України від 19 лютого 1993 року № 15-93 "Про систему валютного регулювання і валютного контролю" операції з валютними цінностями здійснюються на підставі генеральних та індивідуальних ліцензій НБУ. Операції з валютними цінностями банки мають право здійснювати на підставі письмового дозволу (генеральна ліцензія) на здійснення операцій з валютними цінностями відповідно до пункту 2 статті 5 цього Декрету. Згідно правової позиції, викладеної в Постанові Верховного Суду України від 24.09.2014р. у справі №6-145цс14, вирішуючи спір про стягнення боргу за кредитним договором в іноземній валюті, суд повинен установити наявність в банку ліцензії на здійснення операцій з валютними цінностями, а встановивши вказані обставини, - стягнути грошову суму в іноземній валюті. Враховуючи викладене, а також те, що кредит був правомірно наданий в іноземній валюті - доларах США, що підтверджується наявними в матеріалах справи копіями: банківської ліцензії, дозволу та додатку до нього (а.с.19-22), суд убачає передбачені законом підстави для стягнення заборгованості по тілу кредиту, процентам та штрафу в іноземній валюті - доларах США. Разом з тим, суд приймає висновки експертизи щодо неможливості визначення відповідності умовам договору заборгованості за пенею, розрахованої в розрахунку заборгованості, долученому до позовної заяви, виходячи з наступного. Відповідно до ч. 3 ст. 549 Цивільного кодексу України, пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Згідно з п.5.2. Кредитного договору, у випадку прострочення виконання зобов'язань позичальника щодо повернення кредиту, сплати всіх нарахованих відсотків, комісій та можливих штрафних санкцій у строк, визначений у п. 3.3.3 цього договору, Позичальник сплачує Банку пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла на час виникнення заборгованості, від несвоєчасно сплаченої суми за кожен день прострочення. Згідно правової позиції, викладеної в Постанові Верховного Суду України у справі № 3-29гс15 від 01 квітня 2015 року, максимальний розмір пені пов'язаний із розміром облікової ставки Національного банку України, оскільки чинне законодавство не передбачає встановлення Національним банком України облікової ставки для іноземної валюти, пеня має обчислюватися та стягуватися за судовими рішеннями лише у національній валюті України - гривні. При цьому, представником позивача в удовому засіданні надано суду розрахунок заборгованості, за яким пеня розрахована у відповідності до вимог діючого законодавства - за кожен день прострочення, виходячи з подвійної облікової ставки НБУ на такий день, враховуючи курс долара США до гривні у відповідну дату для визначення розміру заборгованості на кожну дату. Згідно цього розрахунку, перевіреного судом, заборгованості за пенею становить 99172,67грн. (т.3 а.с.179-184). Відповідно до частини третьої ст. 212 Цивільного процесуального кодексу України, суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що позов Публічного акціонерного товариства „Комерційний банк "Надра" до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором підлягає задоволенню частково, а саме підлягає стягненню з відповідача [PERSON] за Кредитним договором № 276/П/РП/2008-840 від 19.06.2008 року заборгованість в розмірі 311962,24 доларів США, що в еквіваленті за курсом НБУ станом на 24.01.2012р. становить 2492515,94грн., яка складається із: заборгованості за кредитом - 198026,65 доларів США (еквівалент на дату розрахунку - 1582193,33грн.); заборгованість по сплаті відсотків за користування кредитом - 93950,87 доларів США (еквівалент на дату розрахунку - 750648,68грн.); штрафу за порушення умов кредитного договору - 19 984,72 долари США (еквівалент на дату розрахунку - 159673,93грн.), а також підлягає стягненню заборгованість за пенею в сумі 99172,67грн. Відповідно до ст. 88 Цивільного процесуального кодексу України, суд присуджує до стягнення з відповідача на користь позивача судові витрати по сплаті судового збору в сумі 3219,00грн. На підставі наведеного, ст. 509, 525, 526, 530, 533, 536, 546, 549, 598, 610-612, 625, 629, 631, 1048-1050, 1054 Цивільного кодексу України,

Outcome: partial