Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-30 00:00:00

12 вересня 2017 року позивач звернувся до суду з зазначеним позовом, посилаючись на те, що у 2005 році він звернувся до Красноокнянської райдержадміністрації з заявою про надання у власність 2 га ріллі із земель державної власності на території [PERSON] сільської ради для ведення особистого селянського господарства та надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення зазначеної земельної ділянки у власність, на що Красноокнянською райдержадміністрацією 04 квітня 2005 року було видано розпорядження №107/А-2005 «Про згоду на передачу і дозвіл громадянину на розробку проекту відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства», яким йому надано такий дозвіл. 05 червня 2015 року між ним та ТОВ «Вектор» було укладено договір на складання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність. Після виготовлення технічної документації, вона була направлена на затвердження до відділу Держземагенства у Красноокнянському районі Одеської області, однак 24 червня 2015 року йому було відмовлено у затвердженні технічної документації, так як було встановлено, що вищевказана земельна ділянка перебуває у колективній власності, право власності на яку посвідчено державним актом на право колективної власності на землю серії ОД-15 № 0010, виданому колективному сільськогосподарському підприємству «Шлях до комунізму», та одночасно розяснено, що у власність можуть бути передані лише ті земельні ділянки, які перебувають у державній власності. Наявність зазначеного державного акту, яким встановлено право колективної власності, яке не передбачене ні Конституцією України, ні Цивільним кодексом України, унеможливлює реалізацію його права на безоплатну приватизацію земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства. Тому він змушений звернутися з зазначеним позовом до суду. Представник позивача в судове засідання не зявилась, надавши заяву про розгляд справи у її відсутність, на задоволенні позову наполягає /а.с.59/. Представник відповідача СВК «Колос» в судовому засіданні позов визнав, пояснивши, що після реорганізації КСП «Шлях до комунізму» в КСП «Антонівське», правонаступником якого є СВК «Колос», згідно розподільчого балансу землі колективної власності не передавалися та не перебувають в користуванні СВК «Колос», тому будь-яких заперечень проти задоволення позову він не має. Представники відповідачів [PERSON] сільської ради Окнянського району Одеської області та Окнянської райдержадміністрації Одеської області в судове засідання не зявилися, однак від них до суду надійшли заяви про розгляд справи у їх відсутність, позов визнають /а.с.38, 41/. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Головного управління Держгеокадастру в Одеській області в судовому засіданні проти задоволення позову не заперечувала. Вислухавши пояснення представників відповідача та третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до наступного. Судом були встановлені факти і відповідні їм правовідносини. 04 квітня 2005 року розпорядженням Красноокнянської РДА №107/А-2005 «Про згоду на передачу і дозвіл громадянину на розробку проекту відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства» позивачу було надано згоду на передачу у власність і дозвіл на розробку проекту відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства із земель запасу, розташованих на території [PERSON] сільської ради, площею 2 га /а.с.7/ У 2015 році ТОВ «Вектор» на підставі договору №82 від 05 червня 2015 року було виготовлено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність позивачу /а.с.15/. Зазначений проект землеустрою у 2015 році Відділом Держземагенства у Красноокнянському районі Одеської області не погоджено, так як зазначеним проектом земельна ділянка відводиться за рахунок земель колективної власності КСП «Шлях до комунізму», згідно державного акту на право колективної власності на землю серія ОД-15 №0010 від 25.12.1995 року, тоді як земельні ділянки для ведення особистого селянського господарства можуть передаватись лише із земель державної власності /а.с.23/. З копії Державного акту на право колективної власності на землю серії ОД-15 № 0010 від 25 грудня 1995 року, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право колективної власності на землю за №16, вбачається, що КСП «Шлях до комунізму», розташованому на території [PERSON] сільської ради Красноокнянського району Одеської області, передано у колективну власність 3913,4 га землі в межах згідно з планом, для ведення сільськогосподарського виробництва /а.с.24-25/. За інформацією, наданою архівним відділом Окнянської райдержадміністрації Одеської області, КСП «Шлях до комунізму» перейменовано в КСП «Антонівське», яке, в свою чергу, реорганізовано в філію №7 «Антонівський» виробничо-комерційної фірми «Агропромсервіс» м.Одеса та сільськогосподарський виробничий кооператив «Колос», який визначений правонаступником КСП «Антонівський» /а.с.37/. Згідно із Статутом СВК «Колос», останнє є правонаступником прав та обовязків КСП «Антонівське» в частині, пропорційній отриманому розміру майна згідно з розподільчим балансом. За інформацією, наданою в судовому засіданні представником СВК «Колос», землі колективної власності в користуванні зазначеного кооперативу не перебувають. Таким чином, у судовому засіданні встановлено, що Відділом Держземагенства у Красноокнянському районі Одеської області у листі №31-1517-0,1-891/2-15 від 24.06.2015 року вказано, що єдиною підставою, що перешкоджає позивачу реалізувати своє право на отримання земельної ділянки, є те, що бажана земельна ділянка мала б відводитися за рахунок земель колективної власності, які рахуються за КСП «Шлях до комунізму» згідно державного акту на право колективної власності на землю серії ОД-15 №0010 від 25.12.1995 року, а розпорядження землями колективної власності суперечить положенням ст.121 ЗК України. Разом з тим, чинною Конституцією України та Земельним кодексом України не передбачено таку форму власності на землю як колективна, тоді як на час видачі КСП «Шлях до комунізму» державного акту на право колективної власності на землю серії ОД-15 №0010 від 25 грудня 1995 року, Земельний кодекс України від 18.12.1990 року (втратив чинність з 01.01.2002 року), Цивільний кодекс УРСР від 18.07.1963 року (втратив чинність з 01.01.2004 року) та Закон України «Про власність» від 07.02.1991 року (втратив чинність з 20.06.2007 року) визначали такі форми власності як приватна, колективна та державна. Відповідно до ч.3 ст.78 3К України ,земля в Україні може перебувати у приватній, комунальній та державній власності. Згідно ч.1 ст.374 ЦК України суб'єктами права власності на землю (земельну ділянку) є фізичні особи, юридичні особи, держава, територіальні громади. Крім того, розділом II "Прикінцеві і перехідні положення" Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо розмежування земель державної та комунальної власності" від 06.09.2012 року №5308-VI врегульовано, що з дня набрання чинності цим Законом (з 1 січня 2013 року) землі державної та комунальної власності в Україні вважаються розмежованими. Тобто, законодавець чітко визначив форми власності: державна, комунальна та приватна. Форма ж власності як "колективна" та поняття "землі колективної власності" відсутні в чинному законодавстві. Відповідно до ст.378 ЦК України право власності особи на земельну ділянку може бути припинене за рішенням суду у випадках, встановлених законом. Враховуючи, що діючим законодавством не визначено випадку припинення права власності на землю із підстав відсутності такої форми власності як колективна, що апріорі неможливо через відсутність такого визначення в чинному законодавстві, то суд вважає, що слід застосувати положення ст.8 Конституції України щодо принципу верховенства права, ст.1 ЦПК України щодо завдань судочинства та ст.5 ЗК України щодо базування земельного законодавства на принципах забезпечення рівності права власності на землю громадян, юридичних осіб, територіальних громад та держави та забезпечення гарантій прав на землю. Тому позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню. Крім того, відповідно до ст.152 ЗК України, землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом визнання прав; визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування та ін. Згідно з ч.1 ст.155 ЗК України у разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акта, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним. Тому, враховуючи відсутність такої форми власності на землю як колективна та відповідно до статті 19 Конституції України, статті 1 ЦПК України та з урахуванням положення частини четвертої статті 10 ЦПК України, суд вважає за можливе вийти за межі заявлених вимог та вирішити незаявлену вимогу щодо визнання державного акту на право колективної власності на землю серії ОД-15 №0010 недійсним в частині права колективної власності на вищезазначену земельну ділянку.

Outcome: approved