Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-19 00:00:00

Департамент економіки та комунального майна Харківської міської ради, звернувся до суду із позовом, в якому просив визнати укладеним договір про пайову участь у розвитку інфраструктури м. Харкова між [PERSON] та Департаментом економіки та комунального майна Харківської міської ради, в редакції, яка зазначена у позові. В обґрунтування позову посилалися на те, що 17 лютого 2011 року Верховною Радою України було прийнято Закон України «Про регулювання містобудівної діяльності» №3038-VI, який набрав чинності з дня його опублікування, тобто з 12.03.2011 року. Згідно зі ст. 4 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» одним з основних принципів місцевого самоврядування є судовий захист прав місцевого самоврядування. Відповідно до ст. 40 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» замовник об'єкта будівництва зобов'язаний взяти участь у створенні і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури населеного пункту (окрім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті) та укласти договір про пайову участь з органом місцевого самоврядування до прийняття об'єкта містобудування в експлуатацію. Таким чином, обов'язок звернутися до органу місцевого самоврядування з заявою про укладення договору пайової участі у розвитку інфраструктури відповідного населеного пункту Законом покладено саме на замовника такого будівництва та укладання договору пайової участі є обов'язковим. Ухилення замовника від укладення договору пайової участі, є порушенням зобов'язань та вимог, які прямо передбачені Законом, такими діями забудовника порушуються права та інтереси територіальної громади міста Харкова на отримання пайових внесків чим завдається майнова шкода місцевому бюджету. Відповідно до декларації про готовність об'єкта до експлуатації, зареєстрованої Інспекцією ДАБК у Харківській області від 27.04.2017 № ХК 143171162072 зазначено, що [PERSON] є замовником реконструкції нежитлової будівлі літ. Б-1 під магазин продовольчих та непродовольчих товарів по вул. Василя Мельникова, 4/1.Згідно зі ст. 144 Конституції України та ст. 73 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» органи місцевого самоврядування при виконанні своїх функцій приймають рішення, які є обов'язковими для виконання на відповідній території. Згідно з ч. 1 ст. 40 цього Закону «Про регулювання містобудівної діяльності» порядок залучення, розрахунку розміру і використання коштів пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту встановлюють органи місцевого самоврядування відповідно до цього Закону. Рішенням виконавчого комітету Харківської міської ради від 09.11.2011 року № 804 було затверджено Порядок пайової участі замовників у розвитку інфраструктури м. Харкова, який містить положення щодо механізму залучення до пайової участі, порядок укладання договорів та розрахунку розміру величини пайового внеску. Відповідно до вказаного Порядку, пайова участь замовника полягає у перерахуванні до бюджету м. Харкова коштів на створення і розвиток інженерно - транспортної та соціальної інфраструктури м. Харкова у розмірах: 10% загальної кошторисної вартості будівництва об'єкта - для нежитлових будівель та споруд та 4 % загальної кошторисної вартості будівництва об'єкта - для житлових будинків. Залучення замовників здійснюється на підставі договорів про пайову участь, які укладається з Департаментом економіки та комунального майна. Для укладення такого договору замовник зобов'язаний звернутися з відповідною заявою до Департаменту. Визначений Законом України «Про регулювання містобудівної діяльності» та Порядком пайової участі, обов'язок відповідачем не виконано та не укладено з Департаментом економіки та комунального майна Харківської міської ради відповідного договору про пайову участь. Позивач звертався до відповідача з листом з пропозицією укласти вказаний договір, та в подальшому направляв листи з доданим до нього проектом (два примірника) договору про пайову участь у розвитку інфраструктури м. Харкова. Проте, відповідного звернення про укладення договору про пайову участь або його зміну від відповідача до позивача не надходило. Посилаючись на ці обставини, позивач вважає, що відповідач зобов'язаний укласти договір про пайову участь у розвитку інфраструктури м. Харкова. Згідно з умовами п.2.1.1., 2.1.2 договору у редакції, запропонованій позивачем, розмір такої пайової участі відповідача 238752,36 грн., які він повинні перерахувати до бюджету м. Харкова єдиним платежем або частинами протягом десяти календарних днів з дня укладення даного договору. Також відповідно до вказаного Порядку, день набрання чинності рішенням суду вважається днем укладення відповідного договору, якщо рішенням суду не визначено інше. В судове засідання представник позивача не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений своєчасно та належним чином. 20.07.2018 року до матеріалів справи надійшла заява представника позивача [PERSON] про розгляд справи без її участі, в якій вона підтримала заявлені позовні вимоги та не заперечувала проти ухвалення у справі заочного рішення. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про час та місце слухання справи був повідомлена своєчасно та належним чином, причини неявки суду не повідомив, заперечень проти позову або заяви про розгляд справи без його участі не надав. Відповідно до ч. 3 ст. 131 ЦПК України, сторони та інші особи, які беруть участь у справі, зобов'язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що сторони та інші особи, які беруть участь у справі, не з'явились в судове засідання без поважних причин. У відповідності до приписів ч. 6, 7, 8 ст. 128 ЦПК України судова повістка, а у випадках, встановлених цим Кодексом, разом з копіями відповідних документів надсилається на офіційну електронну адресу відповідного учасника справи, у випадку наявності у нього офіційної електронної адреси або разом із розпискою рекомендованим листом з повідомленням про вручення у випадку, якщо така адреса відсутня, або через кур'єрів за адресою, зазначеною стороною чи іншим учасником справи. У разі ненадання особами, які беруть участь у справі, інформації щодо їх адреси, судова повістка надсилається фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. Днем вручення судової повістки є день проставляння у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. Таким чином, суд вважає, що відповідач не з'явився в судове засідання без поважних причин, причину неявки суду не повідомив, про час і місце судового засідання був повідомлені належним чином . Представник третьої особи ХМР в судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся своєчасно та належним чином. У зв'язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, у відповідність до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України , судом не здійснювалося. Відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення), якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. З'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, всебічно та повно дослідивши матеріали справи та надані представником позивача докази, суд приходить до висновку про задоволення позову з наступних підстав. Згідно з вимогами ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин. Згідно з вимогами ст. 55 Конституції України, ст.ст. 15,16 ЦК України та ст. 4 ЦПК України кожна особа має право на захист судом свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Завданнями цивільного судочинства (ст. 2 ЦПК України) є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (ч. 1 ст. 4 ЦПК України). Суд та учасники судового процесу зобов'язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі. Здійснюючи правосуддя (ч. 1 ст. 5 ЦПК України), суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Згідно принципу диспозитивності суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ч. 1 ст. 13 ЦПК України). Суди, відповідно до ч. 1ст. 19 ЦПК України, розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Частиною 2 ст. 15 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно з ч. 1 ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Частиною другою цієї статті визначено способи захисту цивільних прав та інтересів. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Відповідно до ст. 20 ЦК України, право на захист особа здійснює на свій розсуд. Статтею 6 Європейської Конвенції з прав людини та основоположних свобод 1950 року, передбачено, що кожен має право на справедливий та публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановлений законом, який вирішить спір щодо його права та обов'язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Відповідач є замовником реконструкції нежитлової будівлі літ. Б-1 під магазин продовольчих та непродовольчих товарів по вул. Василя Мельникова, 4/1 в м. Харкові, який прийнято в експлуатацію /а.с. 20-22/. Відповідно до ст. 40 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», замовник об'єкта будівництва зобов'язаний взяти участь у створенні і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури населеного пункту (окрім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті) та укласти договір про пайову участь з органом місцевого самоврядування. Законом встановлено строки, упродовж яких мають укладатися договори про пайову участь у розвитку інфраструктури населеного пункту - не пізніше ніж 15 робочих днів з дня реєстрації звернення замовника будівництва щодо його укладення, але до прийняття об'єкта будівництва в експлуатацію. Згідно з ч. 1.ст. 40 цього Закону, порядок залучення, розрахунку розміру і використання коштів пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту встановлюють органи місцевого самоврядування відповідно до цьогоЗакону. Відповідно до ст. 143 Конституції України органи місцевого самоврядування вирішують питання місцевого значення, віднесені законом до їх компетенції. Згідно зі ст. 144 Конституції України та ст. 73 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» органи місцевого самоврядування при виконанні своїх функцій приймають рішення, які є обов'язковими для виконання на відповідній території. На виконання п. 1 ст. 40 Закону рішенням виконавчого комітету Харківської міської ради від 09.11.2011 № 804, затверджено Порядок пайової участі замовників у розвитку інфраструктури м. Харкова (далі Порядок), який містить механізм залучення до пайової участі, порядок укладення договорів та розрахунку розміру величини пайового внеску. Вказаний Порядок був прийнятий та оприлюднений Харківською міською радою, тому відповідно до норм ч. 1 ст. 144 Конституції України, є нормативно-правовим актом, і є обов'язковим до виконання на території м. Харкова. Рішенням виконавчого комітету Харківської міської ради від 22.05.2013 року № 319 внесені зміни до рішення виконавчого комітету від 09.11.2011 року № 804, в частині викладення у новій редакції Порядок пайової участі замовників у розвитку інфраструктури м. Харкова та затвердження типового попереднього договору та договору про пайову участь. Відповідно до цього Порядку пайова участь у розвитку інфраструктури м. Харкова є обов'язковою для всіх замовників (фізичних осіб - підприємців, фізичних та юридичних осіб), які мають намір здійснити нове будівництво, реконструкцію, розширення, капітальний ремонт, технічне переоснащення та реставрацію (далі - будівництво) об'єкта містобудування на території м. Харкова, незалежно від форми власності замовника, розташування та функціонального призначення об'єкта будівництва. Пайова участь замовника полягає у перерахуванні до бюджету м. Харкова коштів на створення і розвиток інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури м. Харкова у розмірах: 10% загальної кошторисної вартості будівництва об'єкта для нежитлових будівель та споруд та 4 % загальної кошторисної вартості будівництва об'єкта для житлових будинків. Залучення замовників до пайової участі здійснюється шляхом укладання договорів про пайову участь у розвитку інфраструктури м. Харкова, які укладаються з Департаментом економіки та комунального майна Харківської міської ради. [PERSON], як замовником реконструкції нежитлової будівлі літ. Б-1 під магазин продовольчих та непродовольчих товарів по вул. Василя Мельникова, 4/1, не виконано встановлений ст. 40 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" та Порядку пайова участь у розвитку інфраструктури м. Харкова порядок. Крім того, замовником внесено в декларацію про готовність до експлуатації об'єкта від 27.04.2017 року № ХК143171162072 в п. 22 запис про те, що у зв'язку з реконструкцією приміщень без зміни зовнішньої конфігурації, та як наслідок відсутності наміру забудови земельної ділянки, інформацію щодо договору про пайову участь, відповідно до ст. 40 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності", не потрібно. Проте, ч. 4 ст. 40 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" та п. 1.7 Порядку не містять такої підстави для звільнення від пайової участі, як реконструкція приміщень без зміни зовнішньої конфігурації, та як наслідок відсутність намірів забудови земельної ділянки. Враховуючи недостовірність внесених у декларацію про готовність до експлуатації об'єкта від 27.04.2017 року № ХК143171162072 даних, позивач звернувся до відповідача з проханням звернутися із заявою до Департаменту економіки та комунального майна Харківської міської ради для підготовки проекту договору про пайову участь у розвитку інфраструктури м. Харкова та надати документи, передбачені п. 2.6 Порядку пайової участі замовників у розвитку інфраструктури м. Харкова /12-15/. Відповідно до пункту 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.Зі змісту даної статті слідує, що договором є домовленість сторін, що виражає узгоджену волю сторін, яка спрямована на досягнення конкретної мети, тобто договір це юридичний факт, на підставі якого виникають цивільні права та обов`язки. Приписами ст. 627 ЦК України встановлено, що відповідно до ст. 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості Відповідно до ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Крім того, за ст. 640 ЦК України договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції. Якщо відповідно до акта цивільного законодавства для укладення договору необхідні також передання майна або вчинення іншої дії, договір є укладеним з моменту передання відповідного майна або вчинення певної дії. Договір, що підлягає нотаріальному посвідченню, є укладеним з дня такого посвідчення. Управлінням соціально-економічного розвитку, планування та обліку Департаменту економіки та комунального майна Харківської міської ради на адресу відповідача була направлена пропозиція про укладення договору про пайову участь у розвитку інфраструктури м. Харкова при реконструкції нежитлової будівлі літ. "Б-1" під магазин продовольчих та непродовольчих товарів по вул. Василя Мельникова, 4/1 від 31.08.2017 року за № 415/0/114-17, а також два оригінали договору про пайову участь у розвитку інфраструктури м. Харкова. Будь-якої відповіді або пропозиції від відповідача до позивача або ХМР не надходило. Так, у відповідності до ст. 641 ЦК України пропозицію укласти договір (оферту) може зробити кожна із сторін майбутнього договору. Пропозиція укласти договір має містити істотні умови договору і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов'язаною у разі її прийняття. Пропозиція укласти договір може бути відкликана до моменту або в момент її одержання адресатом. Пропозиція укласти договір, одержана адресатом, не може бути відкликана протягом строку для відповіді, якщо інше не вказане у пропозиції або не випливає з її суті чи обставин, за яких вона була зроблена. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти договір, про її прийняття (акцепт) повинна бути повною і безумовною. Якщо особа, яка одержала пропозицію укласти договір, у межах строку для відповіді вчинила дію відповідно до вказаних у пропозиції умов договору (відвантажила товари, надала послуги, виконала роботи, сплатила відповідну суму грошей тощо), яка засвідчує її бажання укласти договір, ця дія є прийняттям пропозиції, якщо інше не вказане в пропозиції укласти договір або не встановлено законом. Особа, яка прийняла пропозицію, може відкликати свою відповідь про її прийняття, повідомивши про це особу, яка зробила пропозицію укласти договір, до моменту або в момент одержання нею відповіді про прийняття пропозиції (ст. 642 ЦК України). Статтею 643 ЦК України передбачено: якщо у пропозиції укласти договір вказаний строк для відповіді, договір є укладеним, коли особа, яка зробила пропозицію, одержала відповідь про прийняття пропозиції протягом цього строку. Відповідно до декларації про готовність об'єкта до експлуатації, зареєстрованої інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю у Харківській області від 27.04.2017 року за № ХК 14317162072 реконструкція нежитлової будівлі літ. "б-1" під магазин продовольчих та непродовольчих товарів за адресою: м. Харків, вул. Василя Мельникова, 4/1, прийнято в експлуатацію. Замовником за даною декларацією є [PERSON] Розділом 5 Порядку пайової участі замовників у розвитку інфраструктури м. Харкова урегульоване питання залучення замовників до пайової участі у розвитку інфраструктури м. Харкова у разі ухилення від укладання договору. Відповідно до п. 5.3. Порядку у разі ухилення замовника від виконання вимог, вказаних у листі-повідомленні щодо укладання договору пайової участі у розвитку інфраструктури м. Харкова у добровільному порядку, Департамент економіки та комунального майна вчиняє наступні дії: - на підставі наявної інформації та у відповідності до цього Порядку проводить розрахунок величини пайової участі замовника у розвитку інфраструктури; - готує два примірники договору пайової участі у розвитку інфраструктури з додатками; - надсилає підписані два примірники договору з додатками замовнику будівництва рекомендованим поштовим відправленням. Розрахунок величини пайової участі здійснюється на підставі загальної кошторисної вартості будівництва об'єкта згідно зведеного кошторисного розрахунку, а у разі якщо загальна кошторисна вартість будівництва об'єкта не визначена згідно з будівельними нормами, державними стандартами та правилами, вона визначається виходячи із затверджених Міністерством регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України показників опосередкованої вартості (п.5.4. Порядку). Департаментом зазначалося, що на момент складання проекту договору та направлення відповідачу пропозиції про укладання договору про пайову участь Департамент економіки та комунального майна Харківської міської ради не була відома загальна кошторисна вартість будівельних робіт з реконструкції нерухомого майна, визначена замовником згідно з державними будівельними нормами, стандартами і правилами. У разі якщо загальна кошторисна вартість будівництва об'єкта не визначена згідно з будівельними нормами, державними стандартами і правилами, вона визначається на основі встановлених органом місцевого самоврядування нормативів для одиниці створеної потужності. Згідно розрахунку величини пайової участі у розвитку інфраструктури міста Харкова складає 238752,36 грн. Замовник будівництва, який одержав проект договору з додатками, у разі згоди з його умовами, оформляє договір відповідно до вимог чинного законодавства (підписує, якщо юридична особа - скріплює печаткою) та повертає один примірник договору з додатками Департаменту економіки та комунального майна, або повідомляє про прийняття умов договору (надсилає відповідний лист, факсограму тощо) у двадцятиденний строк після одержання договору (п. 5.6. Порядку). Спори, пов'язані з укладенням договору пайової участі замовників будівництва у розвитку інфраструктури м. Харкова, обов'язковість укладення яких встановлена законом, в тому числі при ухиленні від укладення договору однієї або обох сторін, вирішуються в судовому порядку (п. 5.10. Порядку). День набрання чинності рішенням суду, яким вирішено питання щодо переддоговірного спору, вважається днем укладення відповідного господарського договору, якщо рішенням суду не визначено інше (п. 5.11. Порядку). Таким чином, дії відповідачів порушують права та інтереси територіальної громади міста Харкова на отримання коштів, пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту, які мають використовуватися для створення і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури м. Харкова. Відповідно до статті 11 Цивільного кодексу України у випадках, встановлених актами цивільного законодавства цивільні права та обов'язки виникають безпосередньо з актів органів державної влади, органів влади Автономної Республіки Крим або органів місцевого самоврядування. Статтею 14 Цивільного кодексу України встановлено, що цивільні обов'язки виконуються у межах встановлених договором або актом цивільного законодавства. Враховуючи те, що існує пряма вказівка закону щодо обов'язковості пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту шляхом укладення відповідного договору, в якому визначаються величина пайової участі, відповідачі зобов'язані укласти зазначений договір. Відмова відповідача від укладання договору грубо порушує права та обов'язки територіальної громади міста Харкова. Таким чином, суд вважає, що позовні вимоги Департаменту економіки та комунального майна Харківської міської ради підлягають задоволенню. Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до ст. 141 ЦПК України.

Outcome: approved