Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-23 00:00:00

Позивач звернувся з позовом про стягнення з Державного підприємства «Українська студія телевізійних фільмів «Укртелефільм» нарахованої, але не виплаченої заробітної плати за період з 01.04.2018 року по 25.05.2018 року в сумі 13 007 грн. 94 коп., середнього заробітку за затримку розрахунку при звільненні по день постановлення рішення суду, у тому числі за період з 26.05.2018 р. по 15.07.2019 р. в сумі 105 481,35 грн., компенсації за втрату частини заробітної плати у зв`язку з порушенням строків її виплати за період з червня 2018 р. по травень 2019 р. в розмірі 1 735,13 грн., моральної шкоди у розмірі 170 289 грн. та судових витрат. Вимоги мотивовано тим, що позивач з 30.03.1979 р. по 25.05.2018 р. працював у Державному підприємстві «Українська студія телевізійних фільмів «Укртелефільм» на посаді головного енергетика, звільнився з роботи наказом № 35/1-к від 25.05.2018 р. за власним бажанням відповідно ст. 38 КЗпП України. Позивач зазначає, що при звільненні йому не була виплачена заборгованість із заробітної плати та не проведено повний розрахунок внаслідок звільнення. Вказує, що відповідач, посилаючись на нібито складене економічне становище та відсутність коштів, відмовився виплачувати нараховану заробітну плату в повному обсязі, внаслідок чого виникла заборгованість за квітень 2018 р. в сумі 7 032,12 грн. та з 1 по 25 травня 2018 р. в сумі 5 975,82 грн., що загалом становить 13 007,94 грн. Зазначає, що через невиплату заробітної плати в день звільнення ДП «Українська студія телевізійних фільмів «Укртелефільм» зобов`язане відповідно ч. 1 ст. 117 КЗпП України виплатити середній заробіток за час затримки розрахунку по день ухвалення рішення суду виходячи із середньоденної заробітної плати у розмірі 370,11 грн. Позивач, посилаючись на ч. 5 ст. 95 КЗпП України, Закон України «Про компенсацію громадянам втрати доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати», Закон України «Про оплату праці», вказує, що інфляційне збільшення заборгованості по заробітній платі з урахуванням сукупного індексу інфляції 113,34 за період з червня 2018 р. по травень 2019 р. включно складає 1 735,13 грн. Також відповідно ст. 237-1 КЗпП України позивач просить стягнути з відповідача моральну шкоду у розмірі 170 289 грн., вказуючи, що затримка виплати заробітної плати за квітень-травень 2018 р. триває вже більше року, а загальна невиплата йому підприємством заробітної плати триває п`ятий рік, що призвело до моральних страждань, втрати його нормальних життєвих зв`язків та вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, він позбавлений можливості забезпечувати свою сім`ю на належному рівні, не має можливості зустрітися зі своїми друзями і родичами, оскільки не звик приходити на такі зустрічі з пустими руками, натомість у нього відсутні можливості купити навіть солодощі для таких зустрічей; йому доводиться пояснювати в своїй сім`ї причину неодержання доходів, вживати заходів для оптимізації витрат, в тому числі на придбання харчів, постійно доводиться в чомусь відмовляти, щоб зекономити кошти. Нарахування та неотримання заробітної плати призвело до неможливості оформлення субсидії і як наслідок до понесення додаткових витрат. Вказує, що заробітна плата не виплачується з вини відповідача, який замість того, щоб погашати величезні борги, витрачає кошти на покриття інших витрат, зокрема здійснює придбання та оплату юридичних послуг, незважаючи на наявність арештів на рахунках підприємства. Ухвалою суду від 05.08.2019 р. відкрите провадження у справі у порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін в судове засідання на 23.09.2019 р. (а.с. 105-107). 13.09.2019 р. відповідачем поданий відзив на позов, у якому зазначено про те, що ДП «Українська студія телевізійних фільмів «Укртелефільм» наразі перебуває в стані реорганізації шляхом перетворення. Наказом від 25.05.2018 р. № 35/1-к відповідач звільнив позивача із займаної посади за власним бажанням відповідно до ст. 38 КЗпП України та не провів повний розрахунок при звільненні в сумі 13 007 грн. 94 коп. Зазначена обставина пов`язана з тим, що відповідач не є розпорядником бюджетних коштів нижчого рівня та одержувачем бюджетних коштів, а є державним підприємством, що належить до сфери управління Держкомтелерадіо. У 2017-2019 р.р. кошти на фінансування відповідача з державного бюджету не виділялись, до того ж всі рахунки підприємства арештовані на підставі відповідних постанов державного виконавця, що унеможливлює проведення будь яких розрахунків та блокує діяльність відповідача вцілому. Позивачем не надано суду доказів на обгрунтування підстав з яких він виходив при визначенні заявленого до стягнення розміру 170 289 грн. моральної шкоди. 20.09.2019 р. представником позивача надана відповідь на відзив, у якій зазначає, що відповідач не довів суду належними доказами відсутність у нього можливості своєчасно виплатити заробітну плату позивачу, що триває вже п`ятий рік. Посилання ДП «Українська студія телевізійних фільмів «Укртелефільм» на відсутність бюджетного фінансування, як причину невиплати зарплати, є безпідставним, оскільки відповідач взагалі не має права на отримання бюджетних коштів і вони не повинні надаватись, тому відповідач не може виплачувати заробітну плату за рахунок бюджетного фінансування. Згідно п. 5.2.2 Статуту ДП «Українська студія телевізійних фільмів «Укртелефільм» відповідач самостійно забезпечує своєчасні розрахунки по заробітній платі з працівниками. Також арешти рахунків не перешкоджають відповідачу вчиняти дії щодо виплати заробітної плати. В судовому засіданні позивач та його представник [PERSON] підтримали позов і викладені у позовній заяві та відповіді на відзив обставини. Представник відповідача Бурвікова І.Ю. в судовому засіданні не заперечувала проти позову в частині виплати заборгованості по заробітній платі, в решті вимог просила відмовити з викладених у відзиві підстав, посилаючись на скрутне становище підприємства. Вислухавши пояснення позивача, представника позивача, представника відповідача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Як вбачається із запису в трудовій книжці, позивач працював на підприємстві відповідача з 30.03.1979 року (а.с. 71-74). Наказом Державного підприємства «Українська студія телевізійних фільмів «Укртелефільм» № 35/1-к від 25.05.2018 р. [PERSON] звільнений за власним бажанням відповідно ст. 38 КЗпП України (а.с. 74, 77). Вказані обставини також підтверджуються довідкою ДП «Українська студія телевізійних фільмів «Укртелефільм» від 25.05.2018 р. № 1, у якій зазначено, що розмір посадового окладу [PERSON] , який працював на посаді головного енергетика, становив 6 426 грн. (а.с. 76). Відповідно ст. 7 Закону України «Про плату праці», законодавство про оплату праці ґрунтується на Конституції України і складається з Кодексу законів про працю України, цього Закону, Закону України "Про колективні договори і угоди", Закону України "Про підприємства в Україні" та інших актів законодавства України. Згідно положень ст. 43 Конституції України, кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом. За змістом ст. 94 КЗпП України, заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу. Розмір заробітної плати залежить від складності та умов виконуваної роботи, професійно-ділових якостей працівника, результатів його праці та господарської діяльності підприємства, установи, організації і максимальним розміром не обмежується. Питання державного і договірного регулювання оплати праці, прав працівників на оплату праці та їх захисту визначається цим Кодексом, Законом України "Про оплату праці" та іншими нормативно-правовими актами. Положеннями статті 115 КЗпП України визначено, що заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата. У разі коли день виплати заробітної плати збігається з вихідним, святковим або неробочим днем, заробітна плата виплачується напередодні. Заробітна плата працівникам за весь час щорічної відпустки виплачується не пізніше ніж за три дні до початку відпустки. Відповідно ст.ст. 24, 31, 32 Закону України «Про оплату праці», заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата. У разі, коли день виплати заробітної плати збігається з вихідним, святковим або неробочим днем, заробітна плата виплачується напередодні. Своєчасність та обсяги виплати заробітної плати працівникам не можуть бути поставлені в залежність від здійснення інших платежів та їх черговості. Відомості про оплату праці працівника надаються будь-яким органам чи особам лише у випадках, передбачених законодавством, або за згодою чи на вимогу працівника. Трудові спори з питань оплати праці розглядаються і вирішуються згідно з законодавством про трудові спори. Відповідно індивідуальних відомостей про застраховану особу по формі ОК-5 реєстру застрахованих осіб Держаного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, заробітна плата [PERSON] в ДП «Українська студія телевізійних фільмів «Укртелефільм», код ЄДРПОУ 02841347, у березні 2018 р. становила у розмірі 0 грн., у квітні 2018 р. - 7 032,12 грн. та в травні 2018 р. - 5 975,82 грн. (а.с. 22, 26). За вимогами ст. 116 КЗпП України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Факт наявності заборгованості по заробітній платі позивача за період з 01.04.2018 р. по 25.05.2018 року у розмірі 13 007 грн. 94 коп. відповідачем у поданому відзиві визнано, що також підтверджено представником відповідача в судовому засіданні. Згідно ст. 117 КЗпП України, вразі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Суд вважає, що наведені представником відповідача обставини щодо проведення реорганізації підприємства, відсутність коштів та накладення державним виконавцем арештів на розрахункові рахунки ДП «Українська студія телевізійних фільмів «Укртелефільм» не є поважними причинами невиплати коштів при розрахунку під час звільнення позивача. У зв`язку з цим вимоги позивача про стягнення з відповідача середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні по день ухвалення судового рішення підлягають задоволенню, оскільки ґрунтуються на нормах чинного законодавства. При цьому, суд виходить з того, що обчислення середньоденної заробітної плати, відповідно норм Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.95 р. № 100 зі змінами, визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом останніх двох місяців робочі (календарні) дні, що передують події, з якою пов`язана відповідна виплата, на число відпрацьованих робочих днів (годин), тобто середньоденна заробітна плата позивача становить 370 грн. 11 коп. (0 грн. - заробітна плата за березень 2018 року + 7 032,12 грн. - заробітна плата за квітень 2018 року : 19 робочих днів квітня 2018 р.). Період з дня звільнення позивача до дня проведення розрахунку, а саме: з 26 травня 2018 року по 24 вересня 2019 року включає 333 робочих дні. У зв`язку з цим сума коштів, які підлягають виплаті, складає у розмірі 123 246 грн. 63 коп. (370 грн. 11 коп. - середньоденна заробітна плата позивача х 333 робочих дні). Отже, позовні вимоги в частині стягнення невиплаченої заробітної плати та середнього заробітку за затримку розрахунку при звільненні слід задовольнити повністю, так як вони знайшли своє підтвердження в ході розгляду справи. Відповідно до положень ст. 95 КЗпП України, заробітна плата підлягає індексації у встановленому законодавством порядку. Нормами статей 33, 34 Закону України «Про оплату праці» визначено, що в період між переглядом розміру мінімальної заробітної плати індивідуальна заробітна плата підлягає індексації згідно з чинним законодавством. Компенсація працівникам втрати частини заробітної плати у зв`язку із порушенням строків її виплати провадиться відповідно до індексу зростання цін на споживчі товари і тарифів на послуги у порядку, встановленому чинним законодавством. Згідно ст. 2 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення», індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру: пенсії; стипендії; оплата праці (грошове забезпечення); суми виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, крім щомісячних страхових виплат потерпілим на виробництві (з урахуванням виплат на необхідний догляд за потерпілим) та членам їхніх сімей і пенсій, які індексуються відповідно до закону за цими видами страхування; суми відшкодування шкоди, заподіяної фізичній особі каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, а також суми, що виплачуються особам, які мають право на відшкодування шкоди у разі втрати годувальника, крім суми виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування; розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі. Кабінет Міністрів України може встановлювати інші об`єкти індексації, що не передбачені частиною першою цієї статті. Як зазначено вище, заборгованість по виплаті заробітної плати позивачу у межах даного спору становить загальний розмір 13 007,94 грн. Відповідно ст. ст. 1, 2, 3 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати», підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи). Компенсація громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період починаючи з дня набрання чинності цим Законом. Під доходами у цьому Законі слід розуміти грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру: пенсії; соціальні виплати; стипендії; заробітна плата (грошове забезпечення) та інші. Сума компенсації обчислюється шляхом множення суми нарахованого, але не виплаченого громадянину доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов`язкових платежів) на індекс інфляції в період невиплати доходу (інфляція місяця, за який виплачується доход, до уваги не береться). Згідно затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2001 р. N159 Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, дія цього Порядку поширюється на підприємства, установи та організації всіх форм власності і господарювання та застосовується у всіх випадках порушення встановлених термінів виплати грошових доходів, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи). Компенсація громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати проводиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати грошових доходів, нарахованих громадянам за період, починаючи з 1 січня 2001 року. Компенсації підлягають такі грошові доходи разом із сумою індексації, які одержують громадяни в гривнях на території України і не мають разового характеру, зокрема: заробітна плата (грошове забезпечення). Сума компенсації обчислюється як добуток нарахованого, але невиплаченого грошового доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов`язкових платежів) і приросту індексу споживчих цін (індексу інфляції) у відсотках для визначення суми компенсації, поділений на 100. Індекс споживчих цін для визначення суми компенсації обчислюється шляхом множення місячних індексів споживчих цін за період невиплати грошового доходу. При цьому індекс споживчих цін у місяці, за який виплачується дохід, до розрахунку не включається. Щомісячні індекси споживчих цін публікуються Держкомстатом. Враховуючи наведені норми чинного законодавства України, позивач має право на компенсацію втрати частини заробітної плати у зв`язку з порушенням строків її виплати. При цьому суд враховує наступне. Як убачається зі складеного позивачем розрахунку, нарахування суми індексу інфляції до стягнення заявлено за період з 26.05.2018 року по 12.07.2019 р. у розмірі 1 735,13 грн., виходячи із сукупного індексу інфляції 113,34, (а.с. 82). Враховуючи суму невиплаченої позивачу заробітної плати за квітень 2018 р. у розмірі 7 032,12 грн., період заявлених вимог та інформацію показників Держкомстат індексів споживчих цін на товари та послуги у 2018-2019 р.р., сума компенсації втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати за квітень 2018 р. за період з травня 2018 року по червень 2019 р. становить 634 грн. 11 коп., виходячи з такого розрахунку: (7 032,12 грн. х індекси споживчих цін 100/100 - за травень 2018 р. х 100/100 - за червень 2018 р. х 99,3/100 - за липень 2018 р. х 100/100 - за серпень 2018 р. х 101,9/ 100 - за вересень 2018 р. х 101,7/100 - за жовтень 2018 р. х 101,4/100 - за листопад 2018 р. х 100,8/100 - за грудень 2018 р. х 101/100 - за січень 2019 р. х 100,5/100 - за лютий 2019 р. х 100,9/100 - за березень 2019 р. х 101/100 - за квітень 2019 р. х 100,7/100 - за травень 2019 р. х 99,5/100 - за червень 2019 р.) - 7 032,12. Сума компенсації втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати за травень 2018 р., враховуючи розмір заробітної плати 5 975 грн. 82 коп., за період з червня 2018 року по червень 2019 р. становить 538 грн. 86 коп., виходячи з такого розрахунку: (5975,82 грн. х індекси споживчих цін 100/100 - за червень 2018 р. х 99,3/ 100 - за липень 2018 р. х 100/100 - за серпень 2018 р. х 101,9/ 100 - за вересень 2018 р. х 101,7/100 - за жовтень 2018 р. х 101,4/100 - за листопад 2018 р. х 100,8/100 - за грудень 2018 р. х 101/100 - за січень 2019 р. х 100,5/100 - за лютий 2019 р. х 100,9/100 - за березень 2019 р. х 101/100 - за квітень 2019 р. х 100,7/100 - за травень 2019 р. х 99,5/100 - за червень 2019 р.) - 5 975,82. Загальна сума компенсації втрати частини доходів складає у розмірі 1 172 грн. 97 коп., тому позов у цій частині підлягає задоволенню частково, оскільки за розрахунками позивача до стягнення заявлено 1 735,13 грн. Стосовно стягнення моральної шкоди у розмірі 170 289 грн., суд приходить до висновку про необхідність часткового задоволення таких вимог, з огляду на наступне. Відповідно положень ст. 237-1 КЗпП України, відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Порядок відшкодування моральної шкоди визначається законодавством. За нормою ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ч. 1 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Вивчивши зібрані у справі письмові докази та встановивши обставини справи, суд приходить до висновку, що позивачу завдано моральної шкоди у зв`язку з порушенням його прав на оплату праці, що в свою чергу призводить до моральних страждань, які вимагають додаткових зусиль для організації життя. Порушення права на оплату праці, яке є правом передбаченим Конституцією України, порушує принципи соціальної і правової держави, що тягне необхідність поновлення цих принципів шляхом стягнення завданої моральної шкоди із роботодавця винного у виникненні заборгованості із заробітної плати. При цьому, враховуючи принципи співмірності, розумності та справедливості, суд приходить до висновку про необхідність зменшення заявленого до стягнення розміру моральної шкоди до 5000,00 грн. Згідно норми пункту 2 частини 1 ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про присудження працівникові виплати заробітної плати, але не більше ніж за один місяць. З відповідача, згідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України, також підлягає стягненню на користь позивача сплачений ним судовий збір в дохід держави в сумі 768 грн. 40 коп.

Outcome: partial