Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-04 00:00:00

До Вінницького міського суду Вінницької області надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] міської ради, за участі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору приватного нотаріуса Вінницького міського нотаріального округу Вінницької області [PERSON] про визнання права власності в порядку спадкування за законом. Позовні вимоги мотивовані тим, що 30.04.2016 року в м. Вінниця померла [PERSON], [INFO], яка приходилась бабусею позивачу. Після її смерті відкрилася спадщина до якої належить квартира № 34 по вул. Костянтина Василенка (30-тиріччя), 6 в м. Вінниці. З метою оформлення спадщини після смерті бабусі та батька [PERSON], позивач звернулась до приватного нотаріуса Вінницького міського нотаріального округу Вінницької області [PERSON] Спадкова справа заведена приватним нотаріусом 29.05.2016 року за №07/2016. Крім позивача, інших спадкоємців немає. Постановою від 03.07.2017 року, приватний нотаріус [PERSON] відмовила у видачі свідоцтва на право на спадщину за законом. Підставою відмови вказано на відсутність правовставлюючих документів щодо належності вказаного у заяві майна спадкодавцеві. У позивачки відсутні правовстановлюючі документи на спадкове майно. Дана квартира у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно не зареєстрована і позивачу не відомі підстави виникнення права власності спадкодавця на дану квартиру. Єдиним доказом належності даної квартири на праві власності спадкодавиці є рішення Ленінського районного суду м. Вінниці, яким розірвано договір довічного утримання та квартиру № 34 по вул. 30-річчя Перемоги, 6 у м. Вінниці залишено на праві власності [PERSON] Вище викладене й стало підставою для звернення до суду із вимогою про визнання за [PERSON] права власності в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON], яка померла 30.04.2016 року, на квартиру [ADDRESS]. В судове засідання сторони по справі не зявились, хоча належним чином були повідомлені про час та місце розгляду справи. Представником позивача суду надано клопотання про розгляд справи у її відсутність із зазначенням, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить задовольнити. Представник відповідача, також,надав суду клопотання про розгляд справи у його відсутність із зазначенням, що при розгляді справи покладається на розсуд суду. По справі встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що [PERSON] являється матірю [PERSON]. (а.с. 5) Згідно свідоцтва про народження серії ІV-АМ № 255841, виданого 21.12.1988 року міським відділом ЗАГС м. Вінниця, батьками [PERSON] записані [PERSON] та [PERSON] (а.с. 6) Згідно свідоцтва про смерть серії І-АМ № 350208, виданого повторно [PERSON] міським відділом ДРАЦС Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області, [PERSON] помер 30.08.2000 року в м. Вінниці, про що 30.08.2000 року складено відповідний актовий запис № 2433. (а.с. 13) Рішенням Ленінського районного суду м. Вінниці від 31.01.2003 року, зокрема, розірвано договір довічного утримання, укладений 23.10.2000 року між [PERSON] та [PERSON] та квартиру № 34 по вул. 30-річчя Перемоги, 6 у м. Вінниці залишено на праві власності [PERSON] (а.с. 7) Рішенням 2 сесії 7 скликання ВМР № 71 від 25.12.2015 року вул. 30-річчя Перемоги перейменована на вул. [PERSON]. (а.с. 32) Також, судом встановлено, що [PERSON] проживала та була зареєстрована у [INFO] (30-річчя Перемоги), 6 у м. Вінниці. (а.с. 51-52) Згідно свідоцтва про смерть серії І-АМ № 348956, виданого відділом ДРАЦС ВМУЮ у Вінницькій області, [PERSON] померла 30.04.2016 року в м. Вінниці, про що 04.05.2016 року складено відповідний актовий запис № 1254. (а.с. 8) Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина, зокрема на квартиру № 34 по вул. К. Васеленка (30-річчя Перемоги), 6 у м. Вінниці. Постановою приватного нотаріуса Вінницького міського нотаріального округу Вінницької області [PERSON] позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на квартиру № 34 по вул. К. Васеленка (30-річчя Перемоги), 6 у м. Вінниці у звязку із відсутністю правовстановлюючих документів на дану квартиру. (а.с. 47) В судовому засіданні оглянуто і досліджено матеріали спадкової справи № 7/2016 до майна померлої 30.04.2016 року [PERSON]. Згідно матеріалів даної спадкової справи вбачається, що до приватного нотаріуса Вінницького міського нотаріального округу Вінницької області [PERSON] звернулась [PERSON] із заявою про прийняття спадщини. (а.с. 62-86) В судовому засіданні оглянуто і досліджено матеріали інвентаризаційної справи № 73022 на обєкт нерухомого майна, розташований за адресою: м. Вінниця, вулиця К. Васеленка (30-річчя Перемоги)[ADDRESS]. Відповідно до ст. 67 Закону України «Про нотаріат» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою всіх спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, встановленому цивільним законодавством. Оскільки нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розглядові у позовному провадженні. Згідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Згідно ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Відповідно до ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Нормами ст. ст. 1217, 1218, 1223 ЦК України визначено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 -1265 цього Кодексу. Відповідно до ч. 2 ст. 1220 ЦК України часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою. Згідно ч. 1 ст. 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Судом встановлено, що померлою [PERSON] заповіт не складався, що підтверджується матеріалами спадкової справи. Спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. (ст. 1258 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 1266 Цивільного кодексу України внуки, правнуки спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові, бабі, дідові, якби вони були живими на час відкриття спадщини. Відповідно до ст. ст. 1268, 1296 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Але, це положення закону треба сприймати у контексті статусу спадкоємця у певні проміжки часу, оскільки редакція даної норми має широкий зміст. Якщо особи не можуть довести свої права на спадщину, то відповідні факти, з якими повязується виникнення права на спадкування, встановлюються судом. Відповідно до ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Стаття 16 ЦК України встановлює, що одним із способів захисту судом цивільних прав та інтересів особи є визнання права. Відповідно до ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі "Бочаров проти України" (остаточне рішення від 17 червня 2011 року) суд при оцінці доказів керується критерієм доведення "поза розумним сумнівом". Проте таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних неспростованих презумпцій щодо фактів. Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У пункті 26 рішення ЄСПЛ у справі "Надточій проти України" та п.23 рішення ЄСПЛ у справі "Гурепка проти України №2" наголошується на принципі рівності сторін - одному із складників ширшої компетенції справедливого судового розгляду, який передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість відстоювати свою позицію у справі в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище порівняно з опонентом. Тому суд, оцінивши допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів, приходить до висновку, що позовні вимоги позивача [PERSON] підлягають до задоволення. Враховуючи вище викладене, а також ст. 16 ЦК України, згідно якої суд може захистити цивільне право або інтерес у спосіб, що встановлений договором або законом, суд приходить до висновку, що в даному випадку існують підстави та необхідність для захисту прав позивача шляхом визнання за [PERSON] права власності на квартиру [ADDRESS], в порядку спадкування за законом після [PERSON], померлої 30.04.2016 року. Враховуючи клопотання позивача про залишення судових витрат за позивачем, суд прийшов до висновку про залишення судових витрат за позивачем. Відповідно до наведеного вище та

Outcome: approved