Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-14 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з позовною заявою, в якій зазначила, що перебувала у зареєстрованому шлюбі із відповідачем, від якого вони мають спільних дітей - [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Рішенням Приморського районного суду м. Маріуполя від 30.12.2015 року на її користь з [PERSON] було стягнуто аліменти на утримання дітей у розмірі 1/3 частки зі всіх видів його доходу, щомісячно, починаючи з 17.12.2015 року і до повноліття дітей. Так, діти фактично перебувають на її утриманні, вона повністю самотужки несе всі додаткові витрати, які полягають у витратах на навчання, лікування та розвиток дітей. Крім того зазначила, що донька [PERSON] навчається на денному відділенні ВПІ Національного технічного університету України "Київський політехнічний інститут ім. Ігоря Сікорського" з 01.09.2018 року та на даний час є студенткою 2 курсу. Навчання здійснюється на контрактній основі, вартість за перший рік навчання 27900,00 гривень, а вартість навчання за кожний наступний рік складається із вартості за попередній рік, так вартість навчання за 2 курс становить 30600,00 гривень. Окрім того позивач забезпечила доньку технікою, а саме придбала ноутбук, який їй необхідний для виконання різних творчих робіт та рефератів, виконання навчальної програми; оплатила проживання доньки у гуртожитку, лікування у медичному центрі "Мати і дитина". Стосовно доньки [PERSON] , то позивач також несе матеріальні затрати у вигляді витрат на здоров`я дитини, оплати харчування у школі, розвиток дитини у вигляді відвідування музичної школи, додаткових занять англійською мовою, відвідування танцювальної школи. Загальна сума понесених позивачем витрат становить 101658,00 гривень. Так відповідач в добровільному порядку коштів не надає, хоча має гарний стан здоров`я, отримує офіційний дохід, інших осіб, окрім неповнолітньої доньки [PERSON] не має, а тому відповідач зобов`язаний нести рівну участь у додаткових витратах на дітей. Просила стягнути з [PERSON] , [INFO] , на свою користь додаткові витрати понесені на дітей, у розмірі 50829,00 гривень. Ухвалою суду від 27.08.2019 року позовну заяву прийнято до загального позовного провадження та призначено підготовче засідання. Ухвалою суду від 06.09.2019 року підготовче засідання закрито, а справу призначено до судового розгляду. Позивач [PERSON] звернулась до суду із заявою, в якій просила розгляд справи проводити без її участі, позовні вимоги підтримала, проти ухвалення заочного рішення у справі у разі неявки відповідача не заперечувала. Відповідач [PERSON] своєчасно і належним чином повідомлений про час і місце судового розгляду справи в спрощеному порядку, не використав наданого законом права на подачу відзиву на позовну заяву, тому суд, враховуючи згоду позивача, відповідно до положень частини першої статті 280 ЦПК України, вважає можливим провести заочний розгляд справи, вирішити справу за наявними в матеріалах доказами та ухвалити заочне рішення. Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд, розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що в період часу з 19.12.2003 року по 31.03.2016 року сторони [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірвано на підставі рішення Приморського районного суду м. Маріуполя від 31.03.2016 року. (а.с.15) Згідно свідоцтв про народження серія [NUMBER] від 12.03.2009 року та серія [NUMBER] , позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] є батьками [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . (а.с.6) Рішенням Приморського районного суду м. Маріуполя від 30.12.2015 року з [PERSON] , [INFO] на користь [PERSON] , [INFO] стягнуто аліменти на утримання неповнолітніх дітей - доньки [PERSON] [INFO] , та доньки [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1\\3 частки всіх видів його доходів щомісячно, починаючи з 17 грудня 2015 року і до досягнення дітьми повноліття. (а.с.16) Відповідно до договору № СР-81/67 від 27.08.2018 року, укладеного між ВПІ КПІ ім. Ігоря Сікорського та [PERSON] визначено, що предметом договору є надання освітньої послуги, денна форма навчання для [PERSON] . Загальна вартість освітньої послуги за весь строк навчання становить (без урахування інфляції) 111600,00 гривень, вартість першого року навчання складає 27900,00 гривень. Вартість освітньої послуги за кожен наступний рік навчання складається із вартості попереднього року навчання, збільшеної на рівень інфляції за попередній календарний рік. (а.с.8) Згідно довідок № 538 від 27.12.2018 року та № 166 від 19.07.2019 року, [PERSON] дійсно навчається у ВПІ КПІ ім.. Ігоря Сікорського, на денній формі навчання. (а.с.18) Згідно угоди № 10-73 на проживання в гуртожитку НТУ КПІ ім.. Ігоря Сікорського на 2018/2019 навчальний рік від 29.08.2018 року, [PERSON] проживає у гуртожитку на оплатній основі. (а.с.19) Окрім того, відповідно до медичної документації, [PERSON] проходила лікування у медичному центрі "Матері та дитини" та здавала аналізи, загальною вартістю 1587,00 гривень. (а.с.9,13,14) Відповідно до виписки медичного центру "Онко-Мед", акту про надання медичних послуг від 24.06.2019 року, [PERSON] , 2009 року народження перебувала на лікуванні з діагнозом "Видалення доброякісних утворень м`яких тканин", а також проходила лікування у лікаря-стоматолога-ортодонта. У зв`язку із чим позивачкою [PERSON] було витрачено кошти на лікування дитини у розмірі 24900,00 гривень. (а.с.21,22) Згідно зі ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 1 ст. 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Це положення стосується особливих обставин, приблизний перелік яких надається цією статтею. До таких особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат, у тому числі у зв`язку з розвитком певних її здібностей. Визначення таких особливих обставин відноситься до компетенції суду, і вони є індивідуальними у кожному конкретному випадку. Таким чином, участь у додаткових витратах на дитину є не правом, а обов`язком батька (матері) незалежно від сплати ним (нею) аліментів і закон не передбачає можливості повного звільнення особи від участі в таких витратах, а обставини, що мають істотне значення, враховуються лише при визначенні судом розміру участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору (ухвала Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 16.12.2009 року № 6-20478св09). Відповідно до частин 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789 від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до п. 18 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", у випадках стягнення додаткових витрат мова йде про фактично зазнані або передбачувані витрати, тому їх необхідно визначати у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч. 2 ст. 185 СК України розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Вирішуючи питання щодо розміру коштів, які підлягають стягненню як додаткові витрати, суди повинні враховувати, в якій мірі кожен із батьків зобов`язаний брати участь у цих витратах з огляду на матеріальне та сімейне становище сторін та інші інтереси й обставини, що мають істотне значення. У випадку, коли матеріальне становище батьків не дозволяє забезпечити повну оплату додаткових витрат, вони можуть бути компенсовані лише частково. Ураховуючи зазначені обставини, суд визначає розмір додаткових витрат на дитину, зумовлених особливими обставинами, одному з батьків у твердій грошовій сумі. Наявність таких додаткових витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про їх стягнення. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини. У цих випадках ідеться про фактично зазнані або передбачувані витрати, тому їх необхідно визначати у твердій грошовій сумі. Згідно зі статтею 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Аналогічна правова позиція міститься у Постанові Верховного Суду у справі № 344/5315/18 від 09.09.2019 року. В матеріалах справи містяться розрахункові-чеки на оплату аналізів, лікування дітей, окрім того повною мірою також підтверджується оплата навчання доньки [PERSON] та її проживання у гуртожитку на платній основі. При цьому стосовно придбання техніки у вигляді ноутбуку, сплати харчування у школі, оплати музичної школи, занять англійською мовою та танців, то суд приходить до висновку про те, що позивач не навела особливих обставин, які б свідчили про необхідність понесення саме цих додаткових витрат. Таким чином суд приходить до висновку про те, що позивач не довела існування особливих обставин, які б зумовили б необхідність у платному навчанні дитини англійській мові в приватного викладача, не навела мотивів відвідування дитиною музичною шкоди та танців, купівлі ноутбуку та сплати харчування в школі. Так судом встановлено, що позивач [PERSON] понесла наступні додаткові витрати, оплата навчання за 1 курс у розмірі 27900,00 гривень, оплата на 1 семестр 2 курсу - 15300,00 гривень, оплата за проживання у гуртожитку - 11360,00 гривень, лікування доньки [PERSON] - 1587,00 гривень, лікування доньки [PERSON] - 18000,00 гривень, 1600,00 гривень, 4500,00 гривень та 800,00 гривень, що загалом становить 81047,00 гривень та є додатковими витратами на дітей. Враховуючи вищенаведена, оскільки позивач [PERSON] працює при цьому отримує місячну заробітну плату в розмірі 4273,00 гривень, відповідач до суду не з`явився не довів обставин за яких він не може надавати матеріальної допомоги дітям, а також факт того, що витрати які просить стягнути позивач частково є додатковими витратами в розумінні ст. 185 СК України, а тому суд приходить до висновку про часткове задоволення позову, та стягнення з відповідача [PERSON] половини понесених витрат позивача, а саме 40523,50 гривень. Відповідно до ст. 141 ЦПК України у зв`язку з задоволенням позову, суд стягує з відповідача на користь держави судові витрати, а саме судовий збір в розмірі 768,40 гривень. На підставі викладеного,

Outcome: partial