Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-19 00:00:00

У квітні 2014 року [PERSON] звернувся до суду із вказаним позовом, в якому просив визнати прилюдні торги з реалізації квартири за адресою: [ADDRESS], протокол №24-0033/13 від 01.10.2012 року та акт державного виконавця з реалізації предмета іпотеки від 30.12.2013 року - недійсними. В обґрунтування позову вказував на те, що Першотравневим ВДВС Чернівецького МУЮ для приведення прилюдних торгів на тендерній основі був залучений організатор прилюдних торгів ТОВ «Укрспецторггруп» в особі Чернівецької філії ТОВ «Укрспецторггруп», який діяв на підставі договору з Першотравневим ВДВС Чернівецького МУЮ. Продавцем нерухомого майна виступав Першотравневий ВДВС Чернівецького МУЮ, а згідно виданого ТОВ «Укрспецторггруп» 1 жовтня 2012 року протоколу №25-0033/13 про проведення аукціону по реалізації предмета іпотеки та акту державного виконавця Першотравневого ДВС Чернівецького МУЮ про проведення аукціону з реалізації предмета іпотеки від 30 грудня 2013 року переможцем торгів визнано ПАТ «Фідобанком», яке придбало арештоване нерухоме майно за 288 692 грн. 80 коп. Разом з тим вважає, що прилюдні торги з реалізації спірного нерухомого майна, яке знаходиться за адресою: [ADDRESS] та належить на прав спільної сумісної власності позивачу та [PERSON] відповідачами проведені з порушенням вимог ЦК України, Закону України "Про виконавче провадження", "Тимчасового положення про порядок проведення прилюдних торгів з реалізації арештованого нерухомого майна", затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 27.10.1999 року № 68/5 та ст. 49 Закону України «Про іпотеку», а саме у порушення вищевказаних норм, ураховуючи той факт, що призначені на 20 серпня 2012 року та другі торги на 1 жовтня 2012 року визнані такими, що не відбулись, банк скористався своїм правом, передбаченим ст. 49 Закону України «Про іпотеку», і за результатами наступних прилюдних торгів придбав нерухоме майно не за початковою ціною в розмірі 360 866 грн., а за 288 692 грн. шляхом заліку своїх забезпечених іпотекою вимог у рахунок ціни майна, що призвело до продажу арештованого майна за заниженою вартістю, й відповідно порушує його права на отримання справедливої ціни за належну йому власність. Посилаючись на вказане, а також враховуючи те, що продаж нерухомого майна відбувся з порушенням положень ст. 49 Закону України «Про іпотеку», просив на підставі ч. 1 ст. 215, ч. 1 ст. 203 ЦК України визнати прилюдні торги з реалізації квартири за адресою: [ADDRESS], протокол №24-0033/13 від 01.10.2012 року та акт державного виконавця з реалізації предмета іпотеки від 30.12.2013 року - недійсними. Представник позивача [PERSON] - [PERSON] в судовому засіданні позов підтримав в повному обсязі та просив його задовольнити. Представник ПАТ «Фідокомбанк» у судовому засіданні позовні вимоги не визнав, надав суду заперечення, вказавши на безпідставність заявлених позивачем вимог й відповідно просив в задоволенні позову [PERSON] про визнання недійсними торгів відмовити, оскільки банк на підставі ст. 49 Закону України «Про іпотеку» законно скористався своїм правом на придбання предмету іпотеки з других торгів шляхом заліку своїх забезпечених вимог в рахунок ціни майна. Представник Першотравневого відділу ДВС Чернівецького МУЮ та представник ТОВ «Укрспецторггруп», будучи належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з'явився та не повідомив суду причини своєї неявки. Заслухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи, письмові докази, надані суду на обґрунтування та заперечення позовних вимог, суд вважає, що позов задоволенню не підлягає, виходячи з наступного. Так, відповідно до ст. 10, 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази мають подаватися сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Відповідно до частини 4 цієї ж статті доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Частиною ч. 1 ст. 16 ЦК України передбачено, що особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно із ч. 2 ст. 16, ч. 1 ст. 215 ЦК України одним із способів захисту порушеного права є визнання недійсним правочину, укладеного з недодержанням вимог, установлених чч. 1-3, 5, 6 ст. 203 цього Кодексу, зокрема, у зв'язку з невідповідністю змісту правочину ЦК України та іншим актам цивільного законодавства. Умови та порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що підлягають примусовому виконанню в разі невиконання їх у добровільному порядку визначає Закон України "Про виконавче провадження" та Інструкція про проведення виконавчих дій, затверджена у встановленому порядку. Цим Законом визначено загальні правові основи організації та діяльності державної виконавчої служби, її завдання та компетенцію, а також визначено учасників виконавчого провадження, закріплено їхнє права та обов'язки, у тому числі право стягувачів і боржників та інших учасників виконавчого провадження на оскарження дій (бездіяльності) державного виконавця та порядок цього оскарження . Відповідно до положень указаних правових норм державний виконавець здійснює лише підготовчі дії з метою проведення прилюдних торгів, а самі прилюдні торги з реалізації нерухомого майна організовують і проводять спеціалізовані організації, з якими державною виконавчою службою укладається відповідний договір . Правила ж проведення прилюдних торгів визначені Тимчасовим положенням. Цим Тимчасовим положенням визначено, що прилюдні торги є спеціальною процедурою продажу майна, за результатами якої власником майна стає покупець, який у ході торгів запропонував за нього найвищу ціну (п. 2.2 Тимчасового положення), та передбачені певні правила проведення цих торгів, а саме: по-перше, правила, які визначають процедуру підготовки, проведення торгів (опублікування інформаційного повідомлення певного змісту про реалізацію нерухомого майна; направлення письмового повідомлення державному виконавцю, стягувачу та боржнику про дату, час, місце проведення прилюдних торгів, а також стартову ціну реалізації майна) (розд. 3); по-друге, правила, які регулюють сам порядок проведення торгів (розд. 4) і, по-третє, ті правила, які стосуються оформлення кінцевих результатів торгів (розд. 6). Верховний Суд України в постанові від 24 жовтня 2012 року зробив правовий висновок про те, що відчуження майна з прилюдних торгів відноситься до угод купівлі-продажу, і така угода може визнаватись недійсною в судовому порядку з підстав недодержання в момент її вчинення вимог, які встановлені чч. 1-3 та 6 ст. 203 ЦК України (ч. 1 ст. 215 цього Кодексу). Так, в постанові зазначено, що виходячи з аналізу правової природи процедури реалізації майна на прилюдних торгах, яка полягає в продажу майна, тобто в забезпеченні переходу права власності на майно боржника, на яке звернено стягнення, до покупця - учасника прилюдних торгів, та ураховуючи особливості, передбачені законодавством щодо проведення прилюдних торгів, складання за результатами їх проведення акта про проведення прилюдних торгів є оформленням договірних відносин купівлі-продажу майна на публічних торгах, а відтак є правочином. Статті 650, 655 та ч. 4 ст. 656 ЦК України відносять до договорів купівлі-продажу процедуру прилюдних торгів, результатом яких є видача нотаріусом свідоцтва про придбання майна з прилюдних торгів на підставі складеного та затвердженого в установленому порядку акта державного виконавця про проведені торги . Оскільки виходячи зі змісту ч.1 ст. 215 ЦК України підставами недійсності укладеного за результатами прилюдних торгів правочину є недодержання вимог закону в момент його укладення, тобто безпосередньо за результатами прилюдних торгів, то підставами для визнання прилюдних торгів недійсними є порушення встановлених законодавством правил проведення торгів, визначених саме Тимчасовим положенням. Порушення, допущені державним виконавцем при здійсненні своїх повноважень, передбачених Законом України "Про виконавче провадження", до призначення прилюдних торгів, у тому числі щодо відкриття виконавчого провадження, накладення арешту на майно, визначення вартості чи оцінки майна тощо, то такі дії (бездіяльність) державного виконавця підлягають оскарженню в порядку, передбаченому цим Законом. Отже, дії державного виконавця у виконавчому провадженні, які не стосуються правил проведення прилюдних торгів, мають самостійний спосіб оскарження й не можуть бути підставою для визнання прилюдних торгів недійсними. Таким чином, ураховуючи те, що відчуження майна з прилюдних торгів відноситься до угод купівлі-продажу, така угода може визнаватись недійсною в судовому порядку з підстав недодержання в момент її вчинення вимог, які встановлені чч. 1-3 та 6 ст. 203 ЦК України (ч. 1 ст. 215 цього Кодексу). Разом із тим слід зазначити, що оскільки виходячи зі змісту ч. 1 ст. 215 ЦК України підставами недійсності укладеного за результатами прилюдних торгів правочину є недодержання вимог закону в момент його укладення, тобто безпосередньо за результатами прилюдних торгів, то підставами для визнання прилюдних торгів недійсними є порушення встановлених законодавством правил проведення торгів, визначених саме Тимчасовим положенням. Так, відповідно до статті 1 Закону України «Про іпотеку» іпотека - це вид забезпечення виконання зобов'язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом. Таким чином, у силу іпотеки право іпотекодержателя одержати задоволення за рахунок заставленого майна виникає не з моменту укладення ним договорів кредиту чи іпотеки, а у разі невиконання боржником (іпотекодавцем) своїх зобов'язань. Підстави для звернення стягнення на предмет іпотеки встановлені у статтях 12, 33 Закону України "Про іпотеку" та у статті 589 ЦК України. Звернення стягнення на предмет іпотеки (застави) здійснюється на підставі рішення суду, якщо інше не встановлено договором або законом (частина перша статті 590 ЦК України, частина четверта статті 33 Закону України «Про іпотеку»). Зокрема, в ході розгляду справи встановлено, що звернення стягнення на предмет іпотеки здійснено на підставі рішення Першотравневого районного суду м. Чернівці № 2-721/2011 від 20 січня 2012 року. Таким чином, примусове звернення стягнення на предмет іпотеки та реалізація предмета іпотеки з прилюдних торгів здійснюється згідно з вимогами статті 54 Закону України «Про виконавче провадження», статей 41-49 Закону України «Про іпотеку» та Тимчасового положення. Зокрема, відповідно до частини першої статті 41 Закону України «Про іпотеку» реалізація предмета іпотеки шляхом продажу на прилюдних торгах здійснюється у межах процедури виконавчого провадження, передбаченої Законом України «Про виконавче провадження», та з дотриманням вимог цього Закону. Таким чином, примусова реалізація заставленого майна, як стадія виконавчого провадження, є сукупністю дій і правовідносин (урегульованих законами України «Про виконавче провадження»; «Про іпотеку», ЦК України та іншими нормативно-правовими актами), які в процесі примусового виконання виникають і реалізуються між органами й посадовими особами, які здійснюють примусову реалізацію судових рішень, та особами, які беруть участь у виконавчому провадженні чи залучаються до проведення виконавчих дій відповідно до Закону. Так, в ході розгляду справи судом встановлено, що 15 лютого 2012 року державним виконавцем Першотравневого відділу ДВС Чернівецького МУЮ на виконання рішення Першотравневого районного суду м. Чернівці № 2-721/2011 від 20 січня 2012 року винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП № 31213317 по виконанню рішення суду, яким в рахунок задоволення вимог банку в сумі 58 983,74 долари США , що еквівалентно 469 929 грн. 08 коп. та судових витрат в розмірі 1820 грн. звернуто стягнення на предмет іпотеки, а саме: квартиру [ADDRESS], яка належить [PERSON] та [PERSON] на праві спільної часткової власності та яким встановлено спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів (а.с. 14 виконавчого провадження). Зокрема, як встановлено судом, державний виконавець в ході примусового виконання вищевказаного рішення суду, 22 березня 2012 року у присутності представника боржника провів опис й арешт майна, а саме: спірної квартири [ADDRESS], яка належить [PERSON] та [PERSON] на праві спільної часткової власності. Даний акт підписано представником позивачем й відповідно не внесено будь-яких зауважень, що підтверджується відповідним актом опису й арешту майна, який міститься у матеріалах виконавчого провадження. 22 березня 2012 року постановою державного виконавця Першотравневого відділу ДВС Чернівецького МУЮ з метою повного та фактичного виконання рішення суду та проведення примусової реалізації описаного та арештованого майна й відповідно встановлення ринкової (початкової) вартості майна призначено експерта [PERSON], що підтверджується постановою, яка міститься у матеріалах виконавчого провадження. Відповідно ст. 58 Закону України "Про виконавче провадження" визначення вартості майна боржника проводиться державним виконавцем за ринковими цінами, що діють на день визначення вартості майна. Для оцінки за регульованими цінами, оцінки нерухомого майна, транспортних засобів, повітряних, морських та річкових суден державний виконавець залучає суб'єкта оціночної діяльності - суб'єкта господарювання, який провадить свою діяльність відповідно до Закону України "Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні" . У разі якщо визначити вартість майна (окремих предметів) складно або якщо боржник чи стягувач заперечує проти передачі арештованого майна боржника для реалізації за ціною, визначеною державним виконавцем, державний виконавець залучає суб'єкта оціночної діяльності - суб'єкта господарювання для проведення оцінки майна. Витрати, пов'язані з призначенням суб'єкта оціночної діяльності - суб'єкта господарювання, несе сторона, яка оспорює вартість майна, визначену державним виконавцем. Державний виконавець повідомляє про результати визначення вартості чи оцінки майна сторонам. У разі якщо сторони не згодні з результатами визначення вартості чи оцінки, вони мають право подати державному виконавцю заперечення в десятиденний строк з дня надходження повідомлення. Сторона вважається ознайомленою з результатами визначення вартості чи оцінки арештованого майна, якщо їй надіслано повідомлення про результати визначення вартості чи оцінки майна рекомендованим листом за адресою, зазначеною у виконавчому документі, або за місцем фактичного проживання чи перебування такої сторони, достовірно встановленим державним виконавцем. У разі заперечення однією із сторін проти результатів оцінки, проведеної суб'єктом оціночної діяльності - суб'єктом господарювання, державний виконавець призначає рецензування звіту про оцінку майна. Витрати, пов'язані з рецензуванням звіту, несе сторона, яка заперечує проти результатів оцінки. У разі незгоди з оцінкою, визначеною за результатами рецензування, сторони мають право оскаржити її в судовому порядку в десятиденний строк з дня отримання відповідного повідомлення. Звіт про оцінку майна у виконавчому провадженні вважається чинним протягом шести місяців з дня його підписання суб'єктом оціночної діяльності - суб'єктом господарювання. Після закінчення цього строку оцінка майна проводиться повторно. Відповідно до звіту про оцінку майна від 26 травня 2012 року, початкова вартість квартири визначена в розмірі 360 866 грн. При цьому, 31 травня 2012 року державним виконавцем, враховуючи положення ст. 58 Закону України «Про виконавче провадження» боржнику [PERSON], а також [PERSON] та представнику позивача [PERSON] направлено повідомлення про вивчення вартості майна, в якому вказано на те, що початкова вартість майна відповідно до звіту про оцінку майна від 26 травня 2012 року становить 360 866грн., а також повідомлено про те, що у разі якщо сторони не згодні з результатами визначення вартості чи оцінки майна мають право подати державному виконавцю заперечення в десятиденний строк з дня надходження повідомлення, а також роз'яснено право на проведення рецензування звіту про оцінку майна, яке було отримано боржником у визначеному законом порядку, що підтверджується матеріалами виконавчого провадження, а також запереченнями представника позивача щодо визначення вартості майна за проведеною оцінкою від 8 червня 2012 року . В подальшому, ураховуючи наявність заперечень боржника з приводу визначення вартості арештованого майна, 22 червня 2012 року державним виконавцем винесено постанову про призначення рецензування звіту , яку направлено на адресу боржника та його представника з відповідним листом - роз'ясненням про те, що відповідно до п. 4 ст. 58 ЗУ «Про виконавче провадження» витрати пов'язані із рецензуванням звіту несе сторона, яка заперечує проти результатів оцінки, а також роз'яснено, що у разі не складання боржником угоди із суб'єктом оціночної діяльності, майно буде передано на реалізацію згідно висновку судового експерта [PERSON] від 26 травня 212 року та запропоновано надати виконавчий службі угоду у строк до 2 липня 2012 року. Даний лист та постанова були отримані представником боржника 25 червня 2012 року, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення. Також судом встановлено, ухвалою Першотравневого районного суду м. Чернівці від 19 березня 2013 року, залишеною без змін ухвалою апеляційного суду Чернівецької області від 8 травня 2013 року, в задоволенні скарги позивача на дії державного виконавця в частині неповідомлення його у визначеному законом порядку державним виконавцем про визначення вартості майна, відмовлено й відповідно дана ухвала суду набрала законної сили. Таким чином, судом встановлено, що державним виконавцем у визначеному ст. 58 Закону України «Про виконавче провадження» позивач повідомлявся про визначену початкову вартість належного йому на праві власності майна й відповідно наданим йому правом на проведення рецензування звіту про оцінку майна не скористався, що підтверджується дослідженими в судовому порядку матеріалами виконавчого провадження, а також встановлено ухвалою Першотравневого районного суду м. Чернівці від 19 березня 2013 року й відповідно зазначену оцінку майна в установленому порядку не оспорював, погодився з нею, у зв'язку з чим спірне нерухоме майно законно було передано на реалізацію. Так, статтею 62 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що реалізація арештованого майна, крім майна, вилученого з обігу згідно із законом, та майна, зазначеного в частині восьмій статті 57 цього Закону, здійснюється шляхом його продажу на прилюдних торгах, аукціонах або на комісійних умовах. Відповідно до п. 1.2. Тимчасового положення прилюдні торги з реалізації арештованого нерухомого майна за заявкою державного виконавця організовує і проводить спеціалізована організація, з якою органом державної виконавчої служби укладено відповідний договір. Таким чином, обов'язок щодо організації процедури проведення прилюдних торгів покладено на організатора прилюдних торгів, а не на державного виконавця. Тому, державний виконавець, діючи в межах наданих йому Законом України «Про виконавче провадження» повноважень, з метою реалізації арештованого майна на адресу Управління державної виконавчої служби головного управління юстиції у Чернівецькій області 4 липня 2012 року надіслано пакет документів, необхідний для визначення торгівельної організації для проведення реалізації описаного та арештованого майна із стартовою оцінкою згідно заявки державного виконавця в розмірі 360 866грн й відповідно торгівельною організацією визначено ТОВ «УКРСПЕЦТОРГ ГРУПП». Так, відповідно до п. 1.4. Тимчасового положення про порядок проведення прилюдних торгів з реалізації арештованого нерухомого майна, організація та проведення прилюдних торгів з реалізації предмета іпотеки здійснюються з урахуванням вимог Закону України «Про Іпотеку». За змістом ст. 43 Закону України «Про іпотеку» прилюдні торги проводяться в двомісячний строк з дня одержання організатором прилюдних торгів заявки державного виконавця на їх проведення. Початкова ціна продажу предмета іпотеки встановлюється рішенням суду або за згодою між іпотекодавцем та іпотекодержателем, а якщо вони не досягли згоди, - на підставі оцінки, проведеної відповідно до законодавства про оцінку майна і майнових прав та професійну оціночну діяльність, при цьому початкова ціна продажу майна не може бути нижчою за 90 відсотків його вартості, визначеної шляхом його оцінки. Організатор прилюдних торгів не пізніше ніж за 15 днів до дня початку прилюдних торгів публікує за місцезнаходженням предмета іпотеки принаймні в двох місцевих друкованих засобах масової інформації повідомлення про проведення прилюдних торгів. У повідомленні зазначається інформація про день, час, місце проведення прилюдних торгів, опис предмета іпотеки, що підлягає продажу, місце, де можна отримати додаткову інформацію про умови проведення прилюдних торгів та іншу необхідну інформацію. Організатор прилюдних торгів забезпечує будь-якій зацікавленій особі доступ до інформації про умови проведення прилюдних торгів та про предмет іпотеки, що підлягає продажу. Не пізніше дня публікації повідомлення про проведення прилюдних торгів у засобах масової інформації організатор прилюдних торгів письмово сповіщає державного виконавця, іпотекодавця, іпотекодержателя та всіх осіб, що мають зареєстровані у встановленому законом порядку права та вимоги на предмет іпотеки, про день, час і місце проведення прилюдних торгів та про початкову ціну реалізації майна. Відповідно до п. 3.11. Тимчасового положення про порядок проведення прилюдних торгів із реалізації арештованого нерухомого майна, - спеціальна організація письмово повідомляє державного виконавця, стягувача та боржника про дату, час та місце проведення прилюдних торгів, а також стартову ціну реалізації. Як встановлено судом, відповідно до вимог ст. 43 ЗУ «Про іпотеку» торгівельна організація ТОВ «УКРСПЕЦТОРГ ГРУПП» повідомляла боржника, державного виконавця та стягував про дату проведення торгів, а також про ціну, за яким воно виставляється на продаж письмово, про що свідчать відповідні листи № 120 від 2 серпня 2012 року. В даних повідомленнях вказані місце торгів, дата, час та стартова ціна лота. 20 серпня 2012р. проводилися прилюдні торги з реалізації іпотечного майна, а саме зазначеної квартири за стартовою ціною 360866грн., однак у зв'язку із відсутністю покупців, торги не відбулися. Відповідно до п. 5 ст. 62 Закону України «Про виконавче провадження» не реалізоване на прилюдних торгах, аукціонах або на комісійних умовах протягом двох місяців майно підлягає уцінці державним виконавцем, що проводиться в десятиденний строк з дня визнання прилюдних торгів чи аукціону такими, що не відбулися або закінчення двомісячного строку реалізації майна на комісійних умовах. Майно може бути уцінене не більш як на 30 відсотків. У разі не реалізації майна в місячний строк з дня проведення уцінки воно повторно оцінюється в такому самому порядку, але не більш ніж на 50% початкової вартості майна. При цьому, питання проведення зменшення початкової ціни продажу майна є складовою частиною виконавчих дій, які проводить державний виконавець, у разі незгоди з вчиненими виконавчими діями сторона виконавчого провадження має право оскаржити ці дії у строк й порядку, передбачено Законом України «Про виконавче провадження». У зв'язку з тим, що прилюдні торги не відбулись, державним виконавцем повідомлено позивача про те, що 6 вересня 2012 року відбудеться на підставі ст. 62 Закону України «Про виконавче провадження» переоцінка арештованого майна, про результати якої державним виконавцем повідомлено позивача та його представника. Таким чином, ураховуючи положення ст.62 Закону України «Про виконавче провадження», Наказу Міністерства юстиції України №42/5 від 15.07.99р. «Про затвердження порядку реалізації арештованого майна», державним виконавцем правомірно була проведена переоцінка (уцінка) квартири [ADDRESS], на 20%. За наслідками проведеної уцінки, вартість спірної квартири визначена в розмірі 288 692,80 грн. Зазначені обставини підтверджені Актом державного виконавця про проведення переоцінки майна від 06.09.2012 року, який отримано представником боржника 6 вересня 2012 року, що підтверджується матеріалами виконавчого провадження. В подальшому, торгуючою організацією позивача, а також державного виконавця відповідним листом-повідомленням від № 175 від 13 вересня 2012 року повідомлено про призначення повторних прилюдних торгів з продажу квартири із зазначенням стартової ціни продажу в розмірі 288 692,80 грн. Таким чином, про призначення торгів та про проведення переоцінки вартості квартири були належним чином повідомлені всі учасники виконавчого провадження. Однак, призначені на 1 жовтня 2012 року повторні торги не відбулися у зв'язку із відсутністю покупців. Так, відповідно до ч.1 ст. 49 Закону України «Про іпотеку» протягом десяти днів з дня оголошення прилюдних торгів такими, що не відбулися, іпотекодержателі та інші кредитори боржника відповідно до пріоритету їх зареєстрованих вимог мають право придбати предмет іпотеки за початковою ціною шляхом заліку своїх забезпечених вимог в рахунок ціни майна. У цьому випадку придбання предмета іпотеки іпотекодержателем оформлюється протоколом і актом про реалізацію предмета іпотеки у порядку, встановленому статтею 47 цього Закону, а нотаріус на підставі такого акта видає свідоцтво про придбання майна з прилюдних торгів, якщо прилюдні торги не відбулися. Згідно із ч. 2 ст. 49 ЗУ «Про іпотеку» якщо іпотекодержатель не скористався правом, передбаченим частиною першою цієї статті, за результатами перших прилюдних торгів, призначається проведення на тих же умовах других прилюдних торгів, які мають відбутися протягом одного місяця з дня проведення перших прилюдних торгів. Початкова ціна продажу предмета іпотеки на других прилюдних торгах може бути зменшеною не більше ніж на 25 відсотків. Якщо іпотекодержатель не скористався правом, передбаченим частиною першою цієї статті, за результатами других прилюдних торгів призначається проведення у тому самому порядку третіх прилюдних торгів. Початкова ціна продажу предмета іпотеки на третіх прилюдних торгах може бути зменшена не більш як на 50 Таким чином, ПАТ «Фідокомбанк», який є повним правонаступником ПАТ «Ерсте Банк», за результатами других прилюдних торгів як іпотекодержатель скористався своїм правом, передбаченим ст. 49 Закону України «Про іпотеку», та придбав предмет іпотеки за початковою ціною, визначеною з урахуванням положень ст. 62 ЗУ «Про виконавче провадження» для проведення других прилюдних торгів в розмірі 288 692 грн. 80 коп. шляхом заліку своїх забезпечених вимог у рахунок ціни майна й відповідно ТОВ «Укрспецторггруп» було правомірно складено протокол від 01.10.2012 року. В подальшому, 30 грудня 2013 року державним виконавцем про проведення аукціону з реалізації арештованого майна складено акт про проведення аукціону з реалізації арештованого майна, відповідно до якого спірне нерухоме майно, а саме квартира [ADDRESS], загальною площею 71,9 кв.м., що є власністю [PERSON] та [PERSON] придбана ПАТ «Фідокомбанк» за ціною 288 692,80 грн. Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таким чином, суд, з'ясувавши обставини справи, дослідивши докази у їх сукупності та в наданому об'ємі, приходить до висновку про недоведеність заявлених позовних вимог, оскільки відповідачами під час реалізації арештованого майна боржника на прилюдних торгах були проведені усі дії з дотриманням вимог Закону України «Про виконавче провадження», а також вимоги Закону України «Про іпотеку» та «Тимчасового положення про порядок проведення прилюдних торгів з реалізації арештованого нерухомого майна» й відповідно дотримано вимоги чинного законодавства щодо порядку проведення прилюдних торгів, а тому правові підстави для визнання прилюдних торгів недійсними, у тому числі у зв'язку із порушенням вимог ст. 49 Закону України «Про іпотеку» відсутні. При цьому, суд не приймає до уваги твердження представника позивача про те, що предмет іпотеки слід було реалізовувати за початковою вартістю визначеною у розмірі 360 866 грн. й відповідно вважає їх безпідставними та такими, що суперечать положеннями ст.49 Закону України «Про іпотеку», оскільки за вказаною ціною були призначені перші торги, а враховуючи той факт, що перші торги не відбулись, то відповідно до положень цієї статті були призначені другі торги та вже на других торгах початкова ціна продажу предмета іпотеки з урахуванням положень ст. 62 ЗУ України «Про виконавче провадження» була правомірно зменшена на 20% і визначена в розмірі 288 692,80 грн. Таким чином, в розумінні положень ст. 49 вказаного Закону для проведення наступних торгів саме зменшена не більше ніж на 25 відсотків ціна арештованого майна є початковою і саме за цією ціною іпотекодержатель має право скористатись своїм правом, наданим ст. 49 цього Закону на придбання предмету іпотеки за початковою ціною шляхом заліку своїх забезпечених вимог в рахунок ціни майна. Не надано також позивачем відповідно до вимог ст. 60 ЦПК України й доказів існування інших порушень відповідачами встановленого порядку та правил проведення прилюдних торгів, визначених Тимчасовим положенням, зокрема: порушення проведення прилюдних торгів, порушення вимог з організації, безпосереднього проведення та оформлення результатів прилюдних торгів, які є суттєвими і вплинули на формування результатів прилюдних торгів, а також продаж майна боржника тощо. Виходячи з наведеного, аналізуючи порядок проведення прилюдних торгів, судом не встановлено підстав з якими закон пов`язує недійсність укладеного правочину, оскільки торги відбулись у відповідності до вимог Закону України «Про виконавче провадження», Закону України «Про іпотеку» та Тимчасового положення про порядок проведення прилюдних торгів з реалізації арештованого нерухомого майна, а тому позовні вимоги задоволенню не підлягають. На підставі вищенаведеного,

Outcome: dismissed