Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-17 00:00:00

Позивач ПАТ "Дельта Банк" через свого представника ТОВ " Про Консалтинг" в особі Мухи П.В., який діє на підставі довіреності № 82-08д/200/14 від 24.01. 2014 року, звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про звернення стягнення на предмет іпотеки, шляхом передачі та набуття у власність, залучивши в якості третьої особи : Державну реєстраційну службу України , посилаючись на те, що 26.09.2007 року [PERSON] уклав з АКІБ «УкрСиббанк», споживчий кредитний договір № 11223102001 ( при застосуванні ануїтетної схеми погашення). Відповідно до умов вказаного договору відповідач [PERSON] отримав кредит у сумі 75 000 доларів США, який зобов'язувався повернути його у повному обсязі у строк до 26.09. 2027 року або достроково зі сплатою 11,50 відсотків річних за користування кредитом. 03.02. 2009 року між АКІБ "УкрСиббанк" та [PERSON] укладено договір про надання споживчого кредиту № 11065349001. Відповідно до умов вказаного договору відповідач [PERSON] отримав кредит у сумі 125 000 доларів США, який зобов'язувався повернути його у повному обсязі у строк до 26.10. 2026 року або достроково зі сплатою 11,30 відсотків річних за користування кредитом. В забезпечення виконання грошових зобов'язань за вищевказаними кредитними договорами іпотекодавець, [PERSON], передав у іпотеку нерухоме майно, а саме: квартиру, місцезнаходження застави: [ADDRESS], загальна площа - 93,7 кв. метри, житлова площа - 56, 8 кв. метри, що підтверджується договором іпотеки № 27548 від 26.10. 2006 року та Договором іпотеки № 27548/Б від 26.09. 2007 року укладеними між АКІБ "УкрСиббанк" та [PERSON] Предмет іпотеки належить іпотекодавцю на підставі свідоцтва про право власності виданого 24 жовтня 2005 року Головним управління житлового забезпечення виконавчим органом Київської міської ради. Обтяження нерухомого майна іпотекою було зареєстровано Банком у Єдиному реєстрі заборон відчуження об"єктів нерухомого майна та у Державному реєстрі іпотек. На підставі рішення Загальних зборів акціонерів від 27.10. 2009 року АКІБ "УкрСиббанк" змінило назву на ПАТ "УкрСиббанк". 08 грудня 2011 року між ПАТ "УкрСиббанк" та ПАТ "Дельта банк" укладено договір купівлі- продажу прав вимоги за кредитами. На підставі вказаного договору до позивача перейшло право вимоги, яке виникло з кредитного договору та договору іпотеки у обсязі та на умовах, що існували у первісного кредитора. Через неналежне виконання умов Договору про надання споживчого кредиту № 11065349001, у позичальника утворилась заборгованість у розмірі 2 133 173 ( два мільйони сто тридцять три тисячі сто сімдесят три) гривні 59 коп., яка складається із: - заборгованість за кредитом - 109075 ( сто дев"ять тисяч сімдесят п"ять) доларів США 75 центів, що згідно курсу НБУ на дату розрахунку складає 1 285 399 ( один мільйон двісті вісімдесят п"ять тисяч триста дев"яносто дев"ять) гривень 24 коп.; - заборгованість по процентам за користування кредитом - 71 939 ( сімдесят одна тисяча дев"ятсот тридцять дев"ять) доларів США 75 центів, що згідно курсу НБУ на дату розрахунку складає 847 774 ( вісімсот сорок сім тисяч сімсот сімдесят чотири) гривні 35 коп. ; - заборгованість за комісією за користування кредитом - 0,00 гривень. Також, через неналежне виконання умов Договору про надання споживчого кредиту (при застосуванні ануїтетної схеми погашення) № 11223102001, у позичальника утворилась заборгованість у розмірі 1 248 795 (один мільйон двісті сорок вісім тисяч сімсот дев"яносто п"ять) гривенеь 51 коп., яка складається із: - заборгованість за кредитом - 69 987( шістдесят дев"ять тисяч дев"ятсот вісімдесят сім) доларів США 48 центів, що згідно курсу НБУ на дату розрахунку складає 819 713 (вісімсот дев"ятнадцять тисяч сімсот тринадцять ) гривень 81 коп.; - заборгованість по процентам за користування кредитом - 36 635 ( тридцять шість тисяч шістсот тридцять п"ять ) доларів США 16 центів, що згідно курсу НБУ на дату розрахунку складає 429 081 ( чотириста двадцять дев"ять тисяч вісімдесят одну) гривню 70 коп. ; - заборгованість за комісією за користування кредитом - 0,00 гривень. Оскільки, відповідач умови договорів не виконав, суму заборгованості та проценти за користування договорами на користь банку не повернув, внаслідок чого, згідно розрахунків заборгованості у відповідача загальна сума заборгованості, відповідно до обох договорів складає 287 637 ( двісті вісімдесят сім тисяч шістсот тридцять сім) доларів США 76 центів, що згідно курсу НБУ на дату розрахунку складає 3 381 969 ( три мільйони триста вісімдесят одна тисяча дев"ятсот шістдесят дев"ять ) гривень 10 коп., з якої: - заборгованість за кредитом - 179 062 ( сто сімдесят дев"ять тисяч шістдесят два ) долари США 85 центів, що згідно курсу НБУ на дату розрахунку складає 2 105 113 ( два мільйони сто п"ять тисяч сто тринадцять гривень 05 коп.; - заборгованість по процентам за користування кредитом - 108 574 ( сто вісім тисяч п"ятсот сімдесят чотири ) долари США 91 цент, що згідно курсу НБУ на дату розрахунку складає 1 276 856 ( один мільйон двісті сімдесят шість тисяч вісімсот п"ятдесят шість) гривень 05 коп. ; - заборгованість за комісією за користування кредитом - 0,00 гривень. Позивач, як новий кредитор та Іпотекодержатель має право вимагати виконання зобов"язання на свою користь та звернути стягнення на предмет іпотеки. Представник позивача ТОВ "Про Консалтинг" в особі Мухи П.В., через загальну канцелярію за вх. № 10336 від 02.03. 2015 року ( т.2, а.с. 60- 62) надав до суду письмове клопотання про розгляд справи у його відсутність, в якій просив задовольнити позовні вимоги та відповідно до ст. 217 ЦПК України, виконання рішення зупинити на весь час дії Закону України " Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валютя", проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідач у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи судом повідомлений належним чином, що підтверджується зворотнім повідомленням про вручення судової повістки 10.03. 2015 року, про причини неявки суду не повідомив, будь-яких клопотань через загальну канцелярію від останнього та його представника не надійшло, суд вважає за можливе проводити розгляд справи у відсутність останнього у відповідності до вимог ст. 224-225 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд вважає встановленими наступні факти та відповідні їм правовідносини. Як слідує із матеріалів справи, 26.09.2007 року [PERSON] уклав з АКІБ «УкрСиббанк», споживчий кредитний договір № 11223102001 ( при застосуванні ануїтетної схеми погашення). Відповідно до умов вказаного договору відповідач [PERSON] отримав кредит у сумі 75 000 доларів США, який зобов'язувався повернути його у повному обсязі у строк до 26.09. 2027 року або достроково зі сплатою 11,50 відсотків річних за користування кредитом. 03.02. 2009 року між АКІБ "УкрСиббанк" та [PERSON] укладено договір про надання споживчого кредиту № 11065349001. Відповідно до умов вказаного договору відповідач [PERSON] отримав кредит у сумі 125 000 доларів США, який зобов'язувався повернути його у повному обсязі у строк до 26.10. 2026 року або достроково зі сплатою 11,30 відсотків річних за користування кредитом. В забезпечення виконання грошових зобов'язань за вищевказаними кредитними договорами іпотекодавець, [PERSON], передав у іпотеку нерухоме майно, а саме: квартиру, місцезнаходження застави: [ADDRESS], загальна площа - 93,7 кв. метри, житлова площа - 56, 8 кв. метри, що підтверджується договором іпотеки № 27548 від 26.10. 2006 року та Договором іпотеки № 27548/Б від 26.09. 2007 року укладеними між АКІБ "УкрСиббанк" та [PERSON] Предмет іпотеки належить іпотекодавцю на підставі свідоцтва про право власності виданого 24 жовтня 2005 року Головним управління житлового забезпечення виконавчим органом Київської міської ради. Обтяження нерухомого майна іпотекою було зареєстровано Банком у Єдиному реєстрі заборон відчуження об"єктів нерухомого майна та у Державному реєстрі іпотек. На підставі рішення Загальних зборів акціонерів від 27.10. 2009 року АКІБ "УкрСиббанк" змінило назву на ПАТ "УкрСиббанк". 08 грудня 2011 року між ПАТ "УкрСиббанк" та ПАТ "Дельта банк" укладено договір купівлі- продажу прав вимоги за кредитами. На підставі вказаного договору до позивача перейшло право вимоги, яке виникло з кредитного договору та договору іпотеки у обсязі та на умовах, що існували у первісного кредитора. Відповідно до ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. В порушення умов кредитного договору, а також ст. ст. 509, 526, 1054 України, позичальник свої зобов'язання належним чином не виконує, внаслідок чого через неналежне виконання умов Договору про надання споживчого кредиту № 11065349001, у позичальника утворилась заборгованість у розмірі 2 133 173 ( два мільйони сто тридцять три тисячі сто сімдесят три) гривні 59 коп., яка складається із: - заборгованість за кредитом - 109075 ( сто дев"ять тисяч сімдесят п"ять) доларів США 75 центів, що згідно курсу НБУ на дату розрахунку складає 1 285 399 ( один мільйон двісті вісімдесят п"ять тисяч триста дев"яносто дев"ять) гривень 24 коп.; - заборгованість по процентам за користування кредитом - 71 939 ( сімдесят одна тисяча дев"ятсот тридцять дев"ять) доларів США 75 центів, що згідно курсу НБУ на дату розрахунку складає 847 774 ( вісімсот сорок сім тисяч сімсот сімдесят чотири) гривні 35 коп. ; - заборгованість за комісією за користування кредитом - 0,00 гривень. Також, через неналежне виконання умов Договору про надання споживчого кредиту (при застосуванні ануїтетної схеми погашення) № 11223102001, у позичальника утворилась заборгованість у розмірі 1 248 795 (один мільйон двісті сорок вісім тисяч сімсот дев"яносто п"ять) гривенеь 51 коп., яка складається із: - заборгованість за кредитом - 69 987( шістдесят дев"ять тисяч дев"ятсот вісімдесят сім) доларів США 48 центів, що згідно курсу НБУ на дату розрахунку складає 819 713 (вісімсот дев"ятнадцять тисяч сімсот тринадцять ) гривень 81 коп.; - заборгованість по процентам за користування кредитом - 36 635 ( тридцять шість тисяч шістсот тридцять п"ять ) доларів США 16 центів, що згідно курсу НБУ на дату розрахунку складає 429 081 ( чотириста двадцять дев"ять тисяч вісімдесят одну) гривню 70 коп. ; - заборгованість за комісією за користування кредитом - 0,00 гривень. Оскільки, відповідач умови договорів не виконав, суму заборгованості та проценти за користування договорами на користь банку не повернув, внаслідок чого, згідно розрахунків заборгованості у відповідача загальна сума заборгованості, відповідно до обох договорів складає 287 637 ( двісті вісімдесят сім тисяч шістсот тридцять сім) доларів США 76 центів, що згідно курсу НБУ на дату розрахунку складає 3 381 969 ( три мільйони триста вісімдесят одна тисяча дев"ятсот шістдесят дев"ять ) гривень 10 коп., з якої: - заборгованість за кредитом - 179 062 ( сто сімдесят дев"ять тисяч шістдесят два ) долари США 85 центів, що згідно курсу НБУ на дату розрахунку складає 2 105 113 ( два мільйони сто п"ять тисяч сто тринадцять гривень 05 коп.; - заборгованість по процентам за користування кредитом - 108 574 ( сто вісім тисяч п"ятсот сімдесят чотири ) долари США 91 цент, що згідно курсу НБУ на дату розрахунку складає 1 276 856 ( один мільйон двісті сімдесят шість тисяч вісімсот п"ятдесят шість) гривень 05 коп. ; - заборгованість за комісією за користування кредитом - 0,00 гривень. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог -відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк /термін/ його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк /термін/. Відповідно до ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Договір є обов'язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст. 33 Закону України «Про іпотеку», у разі невиконання або неналежного виконання відповідачем основного зобов'язання позивач вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. В порядку ст. 590 ЦК України, звернення стягнення на предмет застави здійснюється за рішенням суду. Відповідно ст. 35 Закону України «Про іпотеку», у разі порушення основного зобов'язання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. Позивач вимоги вказаної статті виконав належним чином, про свідчить копія досудової вимоги. 11 червня 2014 року набрав чинності Закон України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті». Відповідно до ч.1 ст.1 вказаного закону не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) нерухоме житлове майно, яке вважається предметом застави згідно із статтею 4 Закону України "Про заставу"та/або предметом іпотеки згідно із статтею 5 Закону України "Про іпотеку", якщо таке майно виступає як забезпечення зобов'язань громадянина України (позичальника або майнового поручителя) за споживчими кредитами, наданими йому кредитними установами - резидентами України в іноземній валюті, та за умови, що таке нерухоме житлове майно використовується як місце постійного проживання позичальника/майнового поручителя або є об'єктом незавершеного будівництва нерухомого житлового майна, яке перебуває в іпотеці, за умови, що у позичальника або майнового поручителя у власності не знаходиться інше нерухоме житлове майно;загальна площа такого нерухомого житлового майна (об'єкта незавершеного будівництва нерухомого житлового майна) не перевищує 140 кв. метрів для квартири та 250 кв. метрів для житлового будинку. Підставою для прийняття Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» стала втрата значних коштів громадянами України внаслідок різких курсових коливань на валютному ринку України, знецінення національної валюти. У пояснювальній записці до проекту зазначеного Закону вказувалось, що через знецінення національної валюти десятки тисяч людей не мають можливості обслуговувати кредитні зобов»язання за споживчими кредитами в іноземній валюті. Банки та інші фінансові установи масово звертають стягнення і примусово вилучають у таких боржників рухоме і нерухоме майно. В тому числі, викидаючи людей із неповнолітніми дітьми з житла на вулицю і забираючи засоби до існування. Це викликає гостре незадоволення у людей і напруження у суспільстві. Отже, зазначений Закон було прийнято з метою підтримки громадян України, які мають невиконані зобов»язання за договорами споживчого кредиту в іноземній валюті (валютних кредитів), укладеними з фінансовими установами та банками України шляхом встановлення порядку і умов конвертації зобов»язань за кредитними договорами в іноземній валюті в національну валюту України та пропонувалося мінімізувати негативні наслідки інфляції національної валюти для громадян України та убезпечити зазначених громадян від виникнення скрутної фінансової ситуації. Основою метою прийняття Закону, як зазначалося у пояснювальній записці, є забезпечення конституційних прав громадян та відновлення довіри до банків та інших фінансових установ, вжиття оперативних заходів та мінімалізації можливих збитків громадян при виконанні своїх кредитних зобов»язань. Проаналізувавши норми Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» слідує висновок, що вони містять як норми матеріального права, так і є процесуальними нормами, які необхідно застосовувати судами на будь-якій стадії розгляду справи, враховуючи, що саме поняття «мораторій» є відстроченням виконання зобов»язань, що встановлюється на певний термін. Відповідно до п.4 ч.1 ст.214 ЦК України під час ухвалення рішення суд вирішує, яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин. Тобто, встановивши галузь або інститут права, що регулюють спірні правовідносини, суд має перейти до конкретного правозастосування - визначити ту норму права, яка підлягає застосуванню до цих правовідносин, з урахуванням змісту указаної норми, наявність її офіційного тлумачення, а також дію норми права у часі, просторі та за колом осіб. Як вбачається з матеріалів справи, позивач ПАТ "Дельта Банк" в особі свого представника ТОВ " Про консалтинг" не навів суду доказів того, що відповідач [PERSON] не проживає у спірній квартирі, яка має загальну площу, що є меншою від 140 кв.м., і що крім спірного житла, у його власності перебуває інше житло. Тому враховуючи наведене, суд вважає позовні вимоги такими, що не підлягають задоволенню. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed