Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-07 00:00:00

Позивач - ПАТ АБ "Південний" звернувся до Київського районного суду м. Одеси з позовом до [PERSON], [PERSON], в якому, з урахуванням уточнень до позовної заяви, просить суд стягнути з відповідача - [PERSON] заборгованість за кредитним договором №В249 2008г від 25.05.2008року у розмірі 11 767, 98доларів США, яка складається з: 11 634,45 доларів США - залишок заборгованості за кредитом, 3,84 доларів США - штраф від суми прострочених процентів, 129,69 доларів США - пеня за прострочення повернення кредиту, стягнути з відповідачів - [PERSON] та [PERSON] заборгованість за кредитним договором №В249 2008г від 25.05.2008року у розмірі 11 767, 98доларів США, яка складається з: 11 634,45 доларів США - залишок заборгованості за кредитом, 3,84 доларів США - штраф від суми прострочених процентів, 129,69 доларів США - пеня за прострочення повернення кредиту, а також просив суд стягнути у рівних частках з відповідачів судовий збір у розмірі 940, 61грн. В обґрунтування заявленого позову позивач посилається на те, що між ВАТ АБ "Південний" та відповідачем - [PERSON] було укладено кредитний договір №В249 2008г від 27.05.2008року та додаткові угоди до нього, відповідно до умов якого, відповідачці - [PERSON] було надано кредит в розмірі 48 000,00доларів США, строком повернення до 25.05.2018року зі сплатою процентної ставки за користування кредитними коштами в розмірі 14,5% річних. У забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором, 27.05.2008року між ВАТ АБ "Південний" та відповідачем - [PERSON] було укладено договір поруки, відповідно до умов якого, поручитель зобов'язується відповідати перед кредитором за виконання [PERSON] її зобов'язань у повному обсязі перед кредитором, що виникли із кредитного договору №В249 2008г від 27.05.2008року та всіх додаткових угод до нього, згідно з яким кредитор зобов'язується надати позичальнику кредиту у сумі 48 000, 00доларів США, а позичальник зобов'язується в розмірі, на умовах та строки, визначені в кредитному договорі, повернути кредитору кредит, сплатити відсотки за користування кредитом, а також сплатити штрафи та пеню, передбачені умовами кредитного договору. Невиконання відповідачами зобов'язань по укладеним договорам зумовило звернення ПАТ АБ "Південний" до суду із відповідним позовом. 13.03.2014року від [PERSON] та [PERSON] надійшла зустрічна позовна заява до Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк "Південний", в якій [PERSON] та [PERSON] просять суд визнати недійсними кредитний договір та договір поруки від 22.05.2008року В обґрунтування наданої зустрічної позовної заяви [PERSON] та [PERSON] посилаються на те, що кредитний договір та договір іпотеки (предмет та підстави первісних позовних вимог) від 22.05.2008року були укладені з відкритим акціонерним товариством Акціонерним банком "Південний", а не з ПАТ АБ "Південний", у зв'язку з чим, будь-які реорганізації юридичної особи несуть за собою відповідні правові наслідки, тобто зміна найменування юридичної особи потребує і переоформлення кредитного договору, чого взагалі ПАТ АБ "Південний" не зробив, що є грубим порушенням умов вищевказаних договорів, так як про будь-яку переуступку прав вимог або перевід боргу сторони за договорами не домовлялися, не надавалися і відповідні погодження, що є підставою для визнання кредитного договору недійсним, припинення ПАТ АБ "Південний" нарахування та стягнення кредиту, кредитних відсотків, пені за кредитним договором. Позивачі за зустрічним позовом вказують на те, що з моменту порушення договорів з боку ПАТ АБ "Південний", як правонаступника відкритого акціонерного товариства Акціонерного банку "Південний", ПАТ АБ "Південний" пропустив загальну позовну давність, згідно ст. 257 ЦК України, яка встановлена строком три роки для пред'явлення позову про стягнення заборгованості, та будь-які поважні причини цього відсутні. Крім того, [PERSON] та [PERSON] зазначають, що Відкритим акціонерним товариством Акціонерного банку "Південний" грубо порушені умови кредитного договору, а саме: невідповідність прав та обов'язків сторін за договорами, як це передбачено ст.ст. 18, 19 Закону України "Про захист прав споживачів", невідомо, коли банк отримав ліцензію (право) на валютне кредитування, що також є суттєвим, оскільки відповідно до статті 192 ЦК України законним платіжним засобом, обов'язковим до приймання за номінальною вартістю на всій території України, є грошова одиниця України - гривня. З урахуванням викладеного, [PERSON] та [PERSON] звернулися до суду з зустрічним позовом про визнання недійсними кредитного договору та договору поруки. Ухвалою суду від 10.04.2014року зустрічну позовну заяву [PERSON] та [PERSON] було прийнято до розгляду з первісним позовом (а.с. 110-111). Вищезазначена справа перебувала на розгляді судді Київського районного суду м. Одеси Калініченко Л.В. Згідно доповідної записки консультанту суду від 18.08.2014року, у зв'язку з тимчасовою непрацездатністю судді Калініченко Л.В., з метою недопущення порушення строків розгляду справи, справу було передано до автоматичного розподілу. Згідно автоматичного розподілу справи між суддями, вищезазначену цивільну справу №520/795/14-ц призначено судді Київського районного суду м. Одеси Петренку В.С. Ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 19.08.2014року вищезазначену цивільну справу було прийнято до провадження суддею Київського районного суду м. Одеси Петренком В.С. Крім того, ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 08.04.2015року зустрічну позовну заяву в частині вимог [PERSON] до Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк "Південний" про визнання договорів кредиту та поруки недійсними було залишено без розгляду, на підставі п.3 ч.1 ст. 207 ЦПК України. Продовжено розгляд справи за первісним позовом Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк "Південний" до [PERSON] та [PERSON] про стягнення заборгованості, за зустрічним позовом [PERSON] до Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк "Південний" про визнання договорів кредиту та поруки недійсними. У судове засідання 08.04.2015року представник позивача за первісним - ПАТ АБ "Південний" не з'явився, однак надіслав на адресу суду заяву, в якій просив розглянути справу за його відсутності, а також зазначив, що первісні позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Відповідачка за первісним позовом - [PERSON] про час та місце судового засідання повідомлялася належним чином, у судове засідання 08.04.2015року не з'явилась, про поважність причин відсутності не повідомила. Відповідач за первісним позовом, який є одночасно позивачем за зустрічним позовом - [PERSON] про час та місце судового засідання повідомлявся належним чином, у судове засідання 08.04.2015року не з'явився, однак 19.02.2015року надіслав на адресу суду заяву, в якій просив суд розглянути справу за його відсутності, у зв'язку з постійним перебуванням у відрядженнях. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про необхідність часткового задоволення первісного позову та відмову у задоволенні зустрічного позову, виходячи з наступного. Як вбачається із матеріалів справи та встановлено судом у судовому засіданні, 27.05.2008року між ВАТ АБ "Південний" та [PERSON] було укладено кредитний договір №В 249 2008г відповідно до умов якого, банк зобов'язався надати позичальнику кредит в сумі 48 000, 00доларів США, а позичальник зобов'язався повернути кредит в такій же сумі не пізніше 25 травня 2018року та сплатити проценти за користування кредитом в розмірі 14,5% річних. Цілі, на які надається кредит: для особистих потреб позичальника. Забезпеченням зобов'язань за даним договором є іпотека земельної ділянки, що розташована за адресою: [ADDRESS] та порука фізичної особи - [PERSON] Відповідно до п.п. 3.2.1., 3.2.2., 3.2.4. та 3.2.9. кредитного договору №В 249 2008г від 27.05.2008року, позичальник зобов'язується повернути банку отриманий кредит згідно п.п. 1.1., 2.1., 2.3., 2.7. даного договору, сплатити банку проценти за кредитом згідно п.п. 1.1., 2.2., 2.3., 2.7. даного договору, сплатити банку неустойку відповідно до розділу 4 даного договору, достроково повернути суму кредиту та сплатити нараховані за ним проценти у терміни, визначені вимогою банку, у випадках, вказаних в п. 3.3.3. даного договору. П.п. 4.2. - 4.6. кредитного договору №В 249 2008г від 27.05.2008року передбачено, що за прострочення виконання зобов'язань, передбачених п.п. 3.2.1., 3.2.7. даного договору, позичальник сплачує пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діяла у період прострочення, від суми простроченого зобов'язання за кожний день прострочення виконання такого зобов'язання, враховуючи день платежу, для розрахунку пені використовується фактична кількість днів у місяці та умовна кількість днів у році - 360. За прострочення виконання зобов'язань, передбачених п. 3.2.2. даного договору, позичальник сплачує штраф, розмір якого обчислюється формулою: 1% від суми простроченого зобов'язання х n, де n дорівнює кількості днів прострочення. В разі порушення позичальником умов, обумовлених в п. 3.2.5., 3.2.6., 3.2.10. даного договору, позичальник сплачує штраф в розмірі 5 процентів від суми кредиту за кожний випадок такого порушення. В разі порушення позичальником умов, обумовлених в п. 3.2.10. даного договору, позичальник сплачує банку штраф в розмірі 1 процент від суми неналежним чином здійсненого платежу у повернення кредиту. Позичальник сплачує банку штраф в розмірі 150,00грн. за невиконання умов цього договору та необхідність їх зміни. Згідно п. 5.1. вищезазначеного кредитного договору, даний договір набуває чинності з моменту його укладення та діє до повного виконання сторонами своїх зобов'язань за цим договором. У забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором №В 249 2008г від 27.05.2008року між ВАТ АБ "Південний" та [PERSON] 27.05.2008року було укладено договір поруки, відповідно до умов якого, поручитель зобов'язується відповідати перед кредитором за виконання [PERSON] її зобов'язань у повному обсязі перед кредитором, що виникли із кредитного договору №В 249 2008г від 27.05.2008року та всіх додаткових угод до нього, згідно з яким кредитор зобов'язується надати позичальнику кредиту на суму 48 000, 00доларів США, а позичальник зобов'язується в розмірі, на умовах та строки, визначені в кредитному договорі, повернути кредитору кредит, сплатити відсотки за користування кредитом, а також сплатити штрафи та пеню, передбачені умовами кредитного договору. Відповідно до п. 1.3. договору поруки від 27.05.2008року поручитель відповідає перед кредитором по кредитному договору солідарно з позичальником як по сплаті основного боргу за кредитом в розмірі неповерненої в термін суми кредиту, але не більш 48 000, 00доларів США, відсотків за користування кредитом, нарахованих відповідно до кредитного договору, але не більш 70 567,00доларів США, усе разом: 118 567,00доларів США, так і по сплаті неустойки у вигляді пені, штрафів, передбачених кредитним договором, збитків кредитора внаслідок невиконання позичальником зобов'язань за кредитним договором, а також будь-яких інших платежів, передбачених кредитним договором, усім своїм майном і засобами, на які може бути звернене стягнення відповідно до чинного законодавства України. У випадку зміни терміну повернення кредиту за кредитним договором у поручителя виникає додаткова солідарна відповідальність по сплаті відсотків, нарахованих кредитором за фактичний період користування кредитом. Згідно п. 2.1.1. договору поруки від 27.05.2008року при невиконанні (повному або частковому) позичальником своїх зобов'язань по кредитному договору у терміни, зазначені в кредитному договорі, поручитель зобов'язується сплатити кредитору несплачену суму основного боргу за кредитом, відсотки за користування кредитом, неустойку у вигляді пені, штрафів передбачених кредитним договором, а також інші суми, які позичальник повинен сплатити відповідно до кредитного договору. 30 грудня 2008року, 30 липня 2009року між ВАТ АБ "Південний" та [PERSON] було укладено додаткову угоду до кредитного договору №В 249 2008г від 27.05.2008року, а 08 грудня 2009року додаткову угоду до кредитного договору №В 249 2008г від 27.05.2008року було укладено вже між ПАТ АБ "Південний" та [PERSON] Невиконання відповідачами своїх зобов'язань по вищезазначеним договорам зумовило звернення ПАТ АБ "Південний" до суду із відповідним позовом. На виконання вимог ч. 5 розділу XVII "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про акціонерні товариства", найменування Відкритого акціонерного товариства Акціонерний банк "Південний" було змінено на Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк "Південний", який являється його правонаступником. Ч. 1 ст. 553, ч.1, 2 ст. 554 передбачають, що за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. У разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Зазначене кореспондується з п. 1.3. договору поруки від 27.05.2008року, відповідно до умов якого, поручитель відповідає перед кредитором по кредитному договору солідарно з позичальником як по сплаті основного боргу за кредитом в розмірі неповерненої в термін суми кредиту, але не більш 48 000, 00доларів США, відсотків за користування кредитом, нарахованих відповідно до кредитного договору, але не більш 70 567,00доларів США, усе разом: 118 567,00доларів США, так і по сплаті неустойки у вигляді пені, штрафів, передбачених кредитним договором, збитків кредитора внаслідок невиконання позичальником зобов'язань за кредитним договором, а також будь-яких інших платежів, передбачених кредитним договором, усім своїм майном і засобами, на які може бути звернене стягнення відповідно до чинного законодавства України. У випадку зміни терміну повернення кредиту за кредитним договором у поручителя виникає додаткова солідарна відповідальність по сплаті відсотків, нарахованих кредитором за фактичний період користування кредитом. Таким чином, суд зазначає, що позичальник - [PERSON] та поручитель - [PERSON] є відповідальними перед кредитором - ПАТ АБ "Південний" як солідарні боржники. Відповідно до ст.ст. 525, 526 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства. Згідно ч.1 ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Згідно ч.1, ч. 2 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов'язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і з неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Так, відповідно до ст.ст. 1046, 1047 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. Відповідно до ч. 1 ст. 1048, ч. 1 ст. 1049 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно до ч. 1, 2 ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Згідно ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Згідно до ст. 524 ЦК України зобов'язання має бути виражене у грошовій одиниці України - гривні. Сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобов'язання в іноземній валюті. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу. Як вбачається із наданої представником позивача розрахунку заборгованості та розрахунку неустойки за простроченою заборгованістю (а.с. 4-5), у відповідача - [PERSON] наявна заборгованість за кредитним договором, яка дорівнює 11 767, 98доларів США, та складається з: 11 634,45 доларів США - залишок заборгованості за кредитом, 3,84 доларів США - штраф від суми прострочених процентів, 129,69 доларів США - пеня за прострочення повернення кредиту. Доказів сплати зазначеної суми відповідачами, в порушення вимог ст. 60 ЦПК України, суду не надано. Відповідно до ч.1 ст.549, п.3 ч.1 ст.611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов'язання настають наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки - грошової суми, яку боржник повинен сплатити кредиторові у разі порушення ним зобов'язання. Згідно ч.3 ст.549 Цивільного кодексу України, пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожний день прострочення виконання. Відповідно до п.п. 4.2., 4.4. кредитного договору №В 249 2008г від 27.05.2008року, за прострочення виконання зобов'язань, передбачених п.п. 3.2.1., 3.2.7. даного договору, позичальник сплачує пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діяла у період прострочення, від суми простроченого зобов'язання за кожний день прострочення виконання такого зобов'язання, враховуючи день платежу, для розрахунку пені використовується фактична кількість днів у місяці та умовна кількість днів у році - 360. В разі порушення позичальником умов, обумовлених в п. 3.2.5., 3.2.6., 3.2.10. даного договору, позичальник сплачує штраф в розмірі 5 процентів від суми кредиту за кожний випадок такого порушення. З урахуванням викладеного, вимоги позивача про стягнення 11 634,45 доларів США - залишку заборгованості за кредитом, 3,84 доларів США - штрафу від суми прострочених процентів, 129,69 доларів США - пені за прострочення повернення кредиту, заявлені на підставі розрахунку, є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Разом з тим, суд вважає за необхідне відмовити у задоволенні вимог ПАТ АБ "Південний" про стягнення кредитної заборгованості окремо з позичальника та окремо з поручителя, оскільки умовами укладених договорів передбачено, що поручитель відповідає перед кредитором по кредитному договору солідарно з позичальником як по сплаті основного боргу за кредитом в розмірі неповерненої в термін суми кредиту, так і по сплаті неустойки у вигляді пені, штрафів, передбачених кредитним договором, збитків кредитора внаслідок невиконання позичальником зобов'язань за кредитним договором, а також будь-яких інших платежів, передбачених кредитним договором, усім своїм майном і засобами, на які може бути звернене стягнення відповідно до чинного законодавства України Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідачів на користь позивача необхідно стягнути судовий збір у розмірі 940,61грн. у рівних частинах. Щодо вимог зустрічного позову [PERSON] про визнання недійсними договорів кредиту та поруки, суд зазначає наступне. Як вже зазначалося раніше, 27.05.2008року між ВАТ АБ "Південний" та [PERSON] було укладено кредитний договір №В 249 2008г відповідно до умов якого, банк зобов'язався надати позичальнику кредит в сумі 48 000, 00доларів США, а позичальник зобов'язався повернути кредит в такій же сумі не пізніше 25 травня 2018року та сплатити проценти за користування кредитом в розмірі 14,5% річних. Цілі, на які надається кредит: для особистих потреб позичальника. Забезпеченням зобов'язань за даним договором є іпотека земельної ділянки, що розташована за адресою: [ADDRESS] та порука фізичної особи - [PERSON] З метою забезпечення виконання зобов'язань по кредитному договору №В 249 2008г від 27.05.2008року між ВАТ АБ "Південний" та [PERSON] 27.05.2008року було укладено договір поруки, відповідно до умов якого, поручитель зобов'язується відповідати перед кредитором за виконання [PERSON] її зобов'язань у повному обсязі перед кредитором, що виникли із кредитного договору №В 249 2008г від 27.05.2008року та всіх додаткових угод до нього, згідно з яким кредитор зобов'язується надати позичальнику кредиту на суму 48 000, 00доларів США, а позичальник зобов'язується в розмірі, на умовах та строки, визначені в кредитному договорі, повернути кредитору кредит, сплатити відсотки за користування кредитом, а також сплатити штрафи та пеню, передбачені умовами кредитного договору. Посилання [PERSON] на те, що кредитний договір та договір іпотеки (предмет та підстави первісних позовних вимог) від 22.05.2008року були укладені з відкритим акціонерним товариством Акціонерним банком "Південний", а не з ПАТ АБ "Південний", у зв'язку з чим, будь-які реорганізації юридичної особи несуть за собою відповідні правові наслідки, тобто зміна найменування юридичної особи потребує і переоформлення кредитного договору, чого взагалі ПАТ АБ "Південний" не зробив, що є грубим порушенням умов вищевказаних договорів, не приймаються судом до уваги з огляду на таке. Зміна найменування Відкритого акціонерного товариства Акціонерний банк "Південний" на Публічне акціонерного товариство Акціонерний банк "Південний" відбулася на виконання ч. 5 розділу XVII "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про акціонерні товариства", відповідно до якої, статути та внутрішні положення акціонерних товариств, створених до набрання чинності цим Законом, підлягають приведенню у відповідність із нормами цього Закону не пізніше ніж протягом двох років з дня набрання чинності цим Законом. Приведенням діяльності акціонерних товариств, створених до набрання чинності цим Законом, у відповідність із цим Законом є здійснення таких дій, зокрема, внесення змін до статуту товариства, які в тому числі передбачають зміну найменування акціонерного товариства з відкритого або закритого акціонерного товариства на публічне акціонерне товариство чи з відкритого або закритого акціонерного товариства на приватне акціонерне товариство за умови, що кількість акціонерів на дату внесення таких змін не перевищує 100 осіб, а також виконання всіх інших вимог цього Закону у статуті товариства. Законом України "Про акціонерні товариства" замінено види акціонерних товариств "відкрите акціонерне товариство" та "закрите акціонерне товариство" на типи "публічне акціонерне товариство" та "приватне акціонерне товариство". При цьому, організаційно-правова форма господарювання "акціонерне товариство", що визначена пунктом 3.2.1 Класифікації організаційно-правових форм господарювання ДК 002:2004 Державного класифікатору України, затвердженого наказом Державного комітету України з питань технічного регулювання та споживчої політики від 28.05.2004 N 97, залишається незмінною, і це насамперед пов'язується із тим, що приведення діяльності відкритого акціонерного товариства та закритого акціонерного товариства у відповідність з вимогами Закону України "Про акціонерні товариства" не потребує застосування процедури реорганізації акціонерного товариства. Зміна найменування юридичної особи, з урахуванням змісту ст. 104 ЦК України, не відноситься до реорганізації, тому, з перейменуванням товариства не пов'язуються відносини правонаступництва, що могло б означати перехід прав і обов'язків від одного суб'єкта до іншого. Відповідно до Закону України "Про акціонерні товариства" при переході закритих/відкритих акціонерних товариств у приватні/публічні акціонерні товариства їх правові основа - акціонерне товариство не змінюється, у зв'язку з чим, приведення діяльності закритих/відкритих акціонерних товариств у відповідність до вимог Закону України "Про акціонерні товариства" проводиться через процедуру державної реєстрації внесення відповідних змін до статутів акціонерних товариств, у тому числі, пов'язаних зі зміною найменування юридичної особи, відповідно до вимог статті 29 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців". Для господарських товариств встановлено "загально дозвільний режим" здійснення господарювання, тобто господарські товариства, в тому числі, акціонерні, вправі здійснювати свою діяльність на власний розсуд, враховуючи застереження або заборони, що містяться у законодавстві. Діючим законодавством України не передбачено імперативного обов'язку для товариства, у разі його перейменування, вносити зміни в усі правовстановлюючі документи та договори, оскільки власник прав та обов'язків, у випадку перейменування, не змінюється. Крім того, суд зазначає, що додаткову угоду від 08 грудня 2009року до кредитного договору №В 249 2008г від 27.05.2008року було укладено вже між ПАТ АБ "Південний" та [PERSON], тобто позичальнику було відомо про те, що Відкрите акціонерне товариство Акціонерний банк "Південний" змінило назву на Публічне акціонерного товариство Акціонерний банк "Південний". Посилання позивача за зустрічним позовом на те, що ПАТ АБ "Південний" не мав права укладати кредитні договори в іноземній валюті, оскільки не має відповідної ліцензії на проведення валютних операцій, є безпідставними. Відповідно до ч. 2 ст. 192 та ч. 3 ст. 533 ЦК України використання іноземної валюти, в тому числі при здійснені розрахунків на території України за зобов'язаннями, допускається у випадках, в порядку та на умовах, встановлених законом. Законодавчим актом, який регулює правовідносини у сфері валютного регулювання і валютного контролю, є Декрет Кабінету Міністрів України "Про систему валютного регулювання і валютного контролю". Статтею 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно зі ст. 2 Закону України "Про банки і банківську діяльність" кошти - це гроші у національній або іноземній валюті. Статті 47 та 49 цього Закону визначають операції банків із розміщення залучених коштів від свого імені, на власних умовах та на власний ризик як кредитні операції, незалежно від виду валюти, яка використовується. Вказані операції здійснюються на підставі банківської ліцензії. Відповідно до ст. 5 Декрету Кабінету Міністрів України "Про систему валютного регулювання і валютного контролю" операції з валютними цінностями здійснюються на підставі генеральних та індивідуальних ліцензій Національного банку України. Операції з валютними цінностями банки мають право здійснювати на підставі письмового дозволу (генеральної ліцензії) на здійснення операцій з валютними цінностями відповідно до п. 2 ст. 5 Декрету Кабінету Міністрів України "Про систему валютного регулювання і валютного контролю". Вимога щодо необхідності отримання індивідуальної ліцензії на здійснення операцій з валютними цінностями встановлена п. "в" ч. 4 ст. 5 Декрету Кабінету Міністрів України "Про систему валютного регулювання і валютного контролю", якщо терміни і суми кредитів перевищують встановлені законодавством межі. Однак на сьогодні такі терміни і суми кредитів в іноземній валюті законодавцем не визначено. Згідно з п. 1.5 Положення про порядок видачі Національним банком України індивідуальних ліцензій на використання іноземної валюти на території України як засобу платежу, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 14 жовтня 2004 року № 483 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 9 листопада 2004 року за № 1429/10028, використання іноземної валюти як засобу платежу без індивідуальної ліцензії дозволяється, якщо ініціатором або отримувачем за валютною операцією є уповноважений банк (ця норма стосується лише тих операцій уповноваженого банку, на здійснення яких Національний банк України видав йому ліцензію та письмовий дозвіл на здійснення операції з валютними цінностями). Таким чином, за відсутності нормативних умов для застосування індивідуального ліцензування щодо вказаних операцій єдиною правовою підставою для здійснення банками кредитів в іноземній валюті згідно зі ст. 5 Декрету Кабінету Міністрів України "Про систему валютного регулювання і валютного контролю" є наявність у банку генеральної ліцензії на здійснення валютних операцій, отриманої у встановленому порядку. Згідно з ліцензією, дозволом та додатками до дозволу, виданими Національним банком України АБ "Південний" на право здійснювати банківські послуги, визначених ч. 1 та п.п. 5-11 ч. 2 ст. 47 Закону України "Про банки та банківську діяльність", ПАТ АБ "Південний" на момент укладання кредитного договору та договору поруки мав право здійснювати банківські операції, зокрема, надавати кредити в іноземній валюті (а.с. 117-128). Відповідно до ст.ст. 256, 257 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Не приймаються судом до уваги також посилання позивача за зустрічним позовом на те, що з моменту порушення договорів з боку ПАТ АБ "Південний", як правонаступника відкритого акціонерного товариства Акціонерного банку "Південний", ПАТ АБ "Південний" пропустив загальну позовну давність, згідно ст. 257 ЦК України, яка встановлена строком три роки для пред'явлення позову про стягнення заборгованості, а будь-які поважні причини цього відсутні, оскільки, як вже зазначалося раніше, з перейменуванням товариства не пов'язуються відносини правонаступництва, що могло б означати перехід прав і обов'язків від одного суб'єкта до іншого. Крім того, з матеріалів справи вбачається, що останній платіж [PERSON] було зроблено у грудні 2013року (а.с. 55-100), з позовом до суду ПАТ АБ "Південний" звернулося 27.01.2014року, що свідчить про те, що ПАТ АБ "Південний" не пропущено строк звернення до суду. Також суд зазначає, що [PERSON] просить суд визнати недійсними кредитний договір від 22.05.2008року та договір поруки від 22.05.2008року, однак в матеріалах справи наявні кредитний договір та договір поруки, які укладені 27.05.2008року. На підставі встановленого та викладеного вище, суд відмовляє у задоволенні зустрічного позову [PERSON] про визнання недійсними договорів кредиту та поруки, оскільки ним не доведено наявності порушення вимог законодавства при укладенні зазначених договорів. Відповідно до ст. 88 ЦПК України у зв'язку з відмовою у задоволенні зустрічного позову, судові витрати [PERSON] не відшкодовуються.

Outcome: partial