Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-17 00:00:00

У грудні 2020 року Акціонерне товариство "УНІВЕРСАЛ БАНК" (далі АТ "УНІВЕРСАЛ БАНК") звернулося до суду з вказаним позовом. Позовні вимоги обґрунтовують тим, що 10 квітня 2020 року між АТ "УНІВЕРСАЛ БАНК" та [PERSON] підписано Анкету-заяву до Договору про надання банківських послуг "Monobank". Своїм підписом відповідач повністю та безумовно прийняв пропозицію банку та погодився з тим, що анкета-заява разом із умовами і правилами надання банківських послуг, тарифами, таблицею обчислення вартості кредиту та паспортом споживчого кредиту складають договір про надання банківських послуг. На підставі укладеного договору відповідач отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на поточний рахунок у розмірі 10000 грн, спеціальним платіжним засобом якого є платіжна картка. Банк свої зобов"язання за договором виконав в повному обсязі, надавши відповідачу можливість розпоряджатись кредитним коштами на умовах передбачених договором та в межах встановленого кредитного ліміту. Відповідач в свою чергу умови зазначеного кредитного договору належним чином не виконує, у зв"язку з чим виникла заборгованість у розмірі 11354,32 грн, яка складається із загального залишку заборгованості за наданим кредитом (за тілом кредиту), яку позивач просить стягнути з відповідача на користь банку, а також судові витрати. В судове засідання сторони не з`явилися. Представник позивача подав до суду заяву про розгляд справи в його відсутність, у якій позов підтримав та не заперечував проти ухвалення заочного рішення. Відповідач про день та час розгляду справи повідомлявся належним чином шляхом направлення судового виклику рекомендованим листом з повідомленням за місцем реєстрації та через оголошення опубліковане на офіційному веб-сайті суду на порталі Судова влада України. Причини неявки суду невідомі. Відзив на позов не надійшов. За наявності умов, визначених у ч.1 ст.280 ЦПК, суд ухвалив про проведення заочного розгляду справи. У зв"язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України розгляд справи здійснено без фіксування судового процесу. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до таких висновків. Судом встановлено, що 10 квітня 2020 року між АТ "УНІВЕРСАЛ БАНК" та [PERSON] було підписано Анкету-заяву до Договору про надання банківських послуг "Monobank". Згідно укладеного договору АТ "УНІВЕРСАЛ БАНК" відкрив [PERSON] поточний рахунок № [NUMBER] і випустив платіжну картку з встановленим кредитним лімітом (а.с.11). Положеннями Анкети-заяви визначено, що вона разом із Умовами, Тарифами, Таблицею обчислення вартості кредиту та Паспортом споживчого кредиту складають договір про надання банківських послуг. Підписавши Анкету-заяву відповідач підтвердив, що ознайомився та отримав примірники вищезазначених документів у мобільному додатку і зобов`язався виконувати умови кредитного договору. На підставі вказаного Договору [PERSON] отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на поточний рахунок у сумі 10000 грн. Розрахунок заборгованості проведений АТ "УНІВЕРСАЛ БАНК" станом на 02 листопада 2020 року свідчить, що загальна сума заборгованості становить 11354,32 грн (а.с.10). Згідно п.п.10.11. ст.1 Закону України "Про споживче кредитування", споживче кредитування - правовідносини щодо надання, обслуговування та повернення споживчого кредиту; споживчий кредит (кредит) - грошові кошти, що надаються споживачу (позичальникові) на придбання товарів (робіт, послуг) для задоволення потреб, не пов`язаних з підприємницькою, незалежною професійною діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника. Відповідно до ст. 14 Закону України "Про споживче кредитування", договір про споживчий кредит укладається в порядку, визначеному цивільним законодавством України з урахуванням особливостей, визначених цим Законом. За змістом ст. 55 Закону України "Про банки і банківську діяльність", відносини банку з клієнтом регулюються законодавством України, нормативно-правовими актами Національного банку України та угодами (договорами) між клієнтом та банком. Згідно п.1 ч.2 ст.11 Цивільного Кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Відповідно до вимог ст.ст. 525, 526, 530 ЦК України, зобов`язання повинні виконуватися належним чином і в строк, встановлений в договорі, одностороння відмова від зобов`язання, якщо інше не встановлено договором, не допускається. За змістом статті 634 цього Кодексу, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Оскільки умови договорів приєднання розробляються Банком, то повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим Банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Частиною 1 ст. 628 ЦК України визначено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до змісту ч.1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Згідно ст. 627 ЦК України встановлено, що відповідно до ст. 6 цього Кодексу, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Частини 1-2 ст. 625 ЦК України передбачають, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Крім того, ст.1048 ЦК України передбачено, що розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. Статтею 1054 ЦК України визначено, що за кредитним договором банк чи інша фінансова установа надає кредит позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Верховний Суд у справі № 335/248/16-ц від 14.03.2018, предметом якої був спір про стягнення суми заборгованості за кредитним договором і зробив правовий висновок, що статтями 1050, 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Банк виконав свої зобов`язання за договором, видавши відповідачу кредитні кошти у сумі 10000 грн, у вигляді встановленого кредитного ліміту на поточний рахунок. Однак, в порушення умов кредитного договору, відповідач свої зобов`язання не виконував, у зв`язку з чим, станом на 02 листопада 2020 року, за наданим позивачем розрахунком, у нього виникла заборгованість за кредитним договором в розмірі 11354,32 грн. Враховуючи вище наведене, суд приходить до висновку, що відповідач не виконав взятих на себе зобов`язань, а тому з нього на користь позивача підлягає стягненню заборгованість у заявленому розмірі. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір в розмірі 2102,00 грн слід стягнути з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved