Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-09 00:00:00

ПАТ "Укрсоцбанк" звернулось до суду з позовом, в якому просило суд ухвалити рішення, яким стягнути з відповідача заборгованість у сумі 54003,58 грн., а також судові витрати. Заяву мотивує тим, що 08.07.2005 року між АКБ "Укрсоцбанк", правонаступником якого є ПАТ "Укрсоцбанк" та відповідачем - [PERSON] укладено кредитний договір № 611/35-36/189, на підставі якого остання отримала кредит у сумі 5000 дол. США, з кінцевим терміном повернення до 27.01.2010 р. та сплатою 21 % річних за користування кредитом. Погашення заборгованості повинно було здійснюватись щомісячно в строки визначені договором, однак відповідач свої зобов'язання за кредитним договором належним чином не виконала та допустила заборгованість у розмірі 54003,58 грн., а тому просить позов задовольнити. Представник позивача в судове засідання не з'явилась, однак направила на адресу суду клопотання, в якому позовні вимоги підтримала, покликаючись на підстави та мотиви викладені в позовній заяві. Просила слухати справу у її відсутності та позов задовольнити. Представник відповідача - [PERSON] в судовому засіданні проти позову заперечив, просив суд застосувати до позову термін позовної давності та відмовити у задоволені позову. Заслухавши пояснення представника відповідача, з'ясувавши дійсні обставини справи, дослідивши зібрані по справі докази, суд приходить до висновку, що позов не підлягає до задоволення з таких підстав. Судом встановлено, що 28.07.2008 року між Акціонерним комерційним банком соціального розвитку "Укрсоцбанк", правонаступником якого є ПАТ "Укрсоцбанк" та відповідачем [PERSON] було укладено кредитний договір № 611/35-36/189. Прийняті на себе зобов'язання Банк виконав, надавши відповідачу [PERSON] кредит в сумі 5000 дол. США. З умов кредитного договору вбачається, що відповідач [PERSON] взяла на себе зобов'язання повернути Банку отримані кредитні кошти із сплатою 21 % відсотків річних та кінцевим терміном повернення кредиту до 27.01.2010 року. Погашення заборгованості повинно було здійснюватись в порядку та в строки, визначені умовами договору. У відповідності до ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Ч. 1 ст. 530 ЦК України передбачено, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно п. 4.1 Кредитного договору за порушення строків повернення кредиту позичальник сплачує банку пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діє у період невиконання зобов'язань за цим договором, від несвоєчасно сплаченої суми за кожен день прострочення, починаючи з наступного дня за днем прострочення. Крім цього пунктами 4.2 та 4.3. кредитного договору передбачені штрафні санкції за неналежне виконання умов договору. У порушення зазначених норм закону та умов договору відповідач [PERSON] зобов'язання за кредитним договором належним чином не виконала, у зв'язку з чим допустила заборгованість, яка разом із нарахованими відсотками, пенею та штрафом у гривневому еквіваленті становить 54003,58 грн. Згідно до ст. 257 ЦК України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Відповідно до ст. 259 ЦК України, позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін. Договір про збільшення позовної давності укладається у письмовій формі. Враховуючи те, що сторонами не домовлено про збільшення позовної давності, суд вважає за доцільне застосувати загальні положення цивільного законодавства щодо строків позовної давності до врегулювання відносин, пов'язаних із наданням кредиту. Згідно ч. 3 ст. 267 ЦК України, позовна даність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до вирішення ним рішення. Враховуючи наведене, беручи до уваги таку заяву відповідача /а.с. 63/ та в силу дії ч. 4 ст. 267 ЦК України, якою передбачено, що сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові, суд вважає, що в задоволенні позову слід відмовити, оскільки встановлено, що кредит надавався на строк з 28.07.2008р. по 27.01.2010р., тому позивач порушив вимоги щодо позовної давності для звернення до суду. Крім цього, суд не бере до уваги покликання представника позивача на те, що суддею Шевченківського районного суду м. Львова видавався судовий наказ за № 2н-694/10 про стягнення з [PERSON] суми заборгованості за даним Кредитним договором, який ухвалою Шевченківського районного суду м. Львова № 2с-37/2011 від 30.03.2011 року скасований, оскільки частина друга ст. 264 ЦК України передбачає, що позовна давність переривається у разі пред'явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач, а тому на думку суду той факт, що позивач звертався не з позовом, а із заявою про видачу судового наказу, не є тотожним пред'явленню позову, а тому посилання позивача на те, що строк позовної давності не пропущено є безпідставними. Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що в задоволенні позову слід відмовити за спливом строку позовної давності.

Outcome: dismissed