Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-28 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до Красноармійського міськрайонного суду Донецької області з вказаною позовною заявою, в якій просить: - стягнути з [PERSON] аліменти на її користь на утримання малолітньої доньки [PERSON], [INFO] аліменти за 12 місяців минулого часу (за період з жовтня 2014 року до жовтня 2015 року) та стягувати в подальшому з дня подання позовної заяви до досягнення дитиною повноліття у розмірі 1/4 частини заробітної плати щомісячно, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку; - винести ухвалу про розшук відповідача. Позовні вимоги обґрунтовані наступним. Сторони по справі з 7 липня 2007 року перебувають в зареєстрованому шлюбі, є батьками неповнолітньої [PERSON], [INFO]. На теперішній час сторони припинили спільне проживання, їх донька [PERSON], [INFO] проживає з позивачем, знаходиться на її утриманні. Домовленості про добровільну виплату аліментів на утримання дитини між сторонами не досягнуто. На теперішній час позивач відчуває матеріальні труднощі, відповідач на своєму утриманні неповнолітніх та непрацездатних осіб не має, отже, на думку [PERSON], має можливість надавати матеріальну допомогу на утримання дитини. Позивач просить в судовому порядку встановити відповідачу обов'язок сплати аліментів на утримання неповнолітньої доньки. Позивач [PERSON] у судове засідання не з'явилась, в порядку ст. 158 ЦПК України, надіслала на адресу суду письмове клопотання про розгляд справи в її відсутність, при чому позовні вимоги підтримані, інших доказів на обґрунтування заявлених вимог позивач не надає, будь-яких клопотань та заяв не заявляє. Відповідач [PERSON] у судові засідання призначені на 24 листопада 2015 року, 11 грудня 2015 року, 11, 29 січня 2016 року не з'явився, інформація про час і місце судових засідань розміщувалася на сторінці Красноармійського міськрайонного суду Донецької області офіційного веб-порталу "Судова влада в Україні" в мережі Інтернет, оскільки адресою його проживання в позовній заяві зазначено м. Донецьк, а функціонування відділення поштового зв'язку УДППЗ "Укрпошта" в цьому населеному пункті України не можливе з причини проведення антитерористичної операції. Відповідачем заяву про розгляд справи у його відсутність суду не подано, тому відповідно до п. 4 ст. 169, ст. 224 ЦПК України, суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи на підставі наявних доказів за відсутності осіб, які беруть участь у справі та без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, належно з'ясувавши дійсні обставини справи, права та обов'язки сторін, оцінки їх доводів і наданих ними доказів, приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідно до чч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно зі ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати своїх не повнолітніх дітей до досягнення повноліття та ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. При розгляді справи, враховуючи роз'яснення постанови Пленуму Верховного суду України № 3 від 15 травня 2006 року "Про застосування судами окремих норм СК України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", та встановивши наступні відносини: - наявність батьківських правовідносин між неповнолітньою дитиною та [PERSON] до якого пред'явлено вимогу про стягнення аліментів (відповідно до записів в свідоцтві про народження дитини [PERSON], [INFO] батьком останньої є саме відповідач); - знаходження неповнолітньої дитини на утриманні позивача [PERSON] яка пред'явила позов про стягнення аліментів (після фактичного припинення шлюбних відносин дитина мешкає спільно зі своєю матір'ю); - відсутність між батьками, сторонами по справі, угоди про сплату аліментів (договору про сплату аліментів на дитину відповідно до ч. 1 ст. 189 СК України не укладено); - невідповідність утримання неповнолітньої дитини, що надається, розміру достатньому для нормального розвитку, - суд приходить до висновку, що позовні вимоги щодо встановлення аліментних зобов'язань відповідачу [PERSON] є обґрунтованими. Вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд враховує: - стан здоров'я платника аліментів та дитини (будь-якої інформації щодо хворобливого стану відповідача та дитини не надано); - матеріальне становище платника аліментів (відповідач має працездатний вік, протипоказань відносно умов праці суду не надано); - відсутність у [PERSON] грошових зобов'язань (відповідач не несе утримань за виконавчими листами). Суд, з урахуванням того, що дохід відповідача є стабільним, приходить до висновку щодо стягнення аліментів з [PERSON] щомісячно у розмірі 1/4 частини з усіх видів доходу останнього, що найкращим чином захистить інтереси неповнолітньої доньки щодо потреби [PERSON] в матеріальних коштах в зв'язку з вихованням дитини, та не призведе відповідача до скрутного матеріального становища. Окрім того, суд звертає увагу, що розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч. 2 ст. 182 СК України. Суд не може задовольнити вимоги [PERSON] щодо встановлення часу виникнення аліментних зобов'язань, визначивши останнім дату народження неповнолітньої [PERSON] - [INFO] року оскільки, згідно ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Дослідивши письмові докази по справі, суд вважає неможливим присудження аліментів за минулий час, з тих підстав, що відповідно до ч. 2 ст. 191 СК України для задоволення такої вимоги, позивачу слід довести вживання заходів щодо добровільної сплати аліментів, та факт ухилення відповідача від сплати їх. Будь-яких пояснень, письмових документів, що могли бути розцінені судом як докази обов'язкових підстав, для задоволення вимог щодо присудження аліментів не з часу прийняття позовної заяви безпосередньо судом тобто з 5 листопада 2015 року, а з [INFO] року, як заявлено позивачем, - суду не надано. З позовної заяви вбачається, що крім вимог стягнення аліментів позивачем [PERSON] заявлено вимоги оголошення розшуку відповідача [PERSON] Відповідно до ч. 1 ст. 375 ЦПК України, розшук боржника або дитини оголошується за місцем виконання рішення або за останнім відомим місцем проживання (перебування) боржника або дитини чи місцезнаходженням їхнього майна, або за місцем проживання (перебування) стягувача. Як убачається із змісту зазначеної норми, питання про розшук боржника вирішується судом в порядку виконання судового рішення. Оскільки, на день звернення позивача до суду з вимогою про розшук боржника не існувало судового рішення відносно відповідача, як боржника, то в силу статті 375 ЦПК України вимога про його розшук є передчасною. За такими обставинами, позовні вимоги в частині оголошення розшуку відповідача задоволенню не підлягають. Згідно ч. 4 ст. 215 ЦПК України резолютивна частина рішення суду повинна містити зазначення розподілу судових витрат. За статтею 88 ЦПК України суд присуджує стороні, на користь якої ухвалено рішення з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Згідно ч. 3 ст. 88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Так, [PERSON] в силу Закону України "Про судовий збір" звільнена від сплати державного мита, тому судові витрати підлягають стягненню з [PERSON] в дохід держави. Розмір судового збору суд визначає, з урахуванням норми п. 3 ч. 1 ст. 80 ЦПК України, п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України "Про судовий збір". На підставі ст.ст. 180, 181, 182, 183, 191 СК України,

Outcome: partial