Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-27 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовною заявою до Акціонерного товариства комерційний банк "Приватбанк", третя особа - Приватний нотаріус Чернигівського міського нотаріального округу Завалієв Артем Анатолійович про визнання виконавчого напису приватного нотаріуса Чернигівського міського нотаріального округу Завалієва А.А, який було вчинено 22.11.2016 року та зареєстровано в реєстрі за №6014, таким що не підлягає виконанню. В обґрунтування позовної заяви позивачка зазначила, що про вчинення виконавчого напису їй стало відомо після отримання копії постанови про арешт майна боржника вд 26.11.2018 року у ВП № 53872652 державного виконавця Попаснянського РВ ДВС ГТУЮ у Луганській області. Після отримання вищезазначеної постанови вона звернулась до державного виконавця до Попаснянського РB ДВС ГТУЮ у Луганській області де отримала копії відповідних документів, з яких позивачка дізналась, що 26.11.2018 року було відкрито виконавче провадження ВП №53871652 про стягнення з неї на користь ПАТ КБ "Приватбанк" заборгованості в розмірі 37719,27 грн. на підставі виконавчого напису приватного нотаріуса Завалієва А.А., який було вчинено 22.11.2016 року та зареєстровано в реєстрі за №16014. Позивачка у поданому позові зазначає, що вона вважає, що виконавчий напис не підлягає виконанню з наступних підстав. Виконавчий напис в даному випадку викладений повністю на спеціальному бланку, що прикріплений до аркушів паперу з таблицею під назвою «Розрахунок заборгованості за договором № б/н від 09.08.2010, укладеного між Приватбанком та клієнтом - [PERSON] станом на 30.06.2018», які підписані невідомовою особою. Ні оригінал кредитного договору, ні засвідчена належним чином виписку з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості відповідачем нотаріусу не надані. З таблиці розрахунку заборгованості неможливо зрозуміті коли у відповідача виникло право вимоги. Позивач не отримував від відповідача будь-яких повідомлень про наявність заборгованості. При цьому, у виконавчому написі зазначено, що відповідач просить стягнути заборгованість більш ніж за три роки, а саме з 09.08.2010 року по 30.06.2016 року. Вказана обставина суперечить вимогам ст. 88 Закону України «Про нотаріат», відповідно до приписів якої підставами для вчинення нотаріусом виконавчих написів є безспірність заборгованості та умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. З огляду на викладене, позивач звернувся з даним позовом до суду. Позивач в судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. В своїй заяві позивач просив розглянути справу без його участі. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, представник відповідача надав суду відзив на позову заяву, в якій просив відмовити у задоволенні позову та просив розглядати поданий позов без участі представника . Відзив був надісланий позивачці в порядку вимог ЦПК. У відзиві представник відповідача зазначив, що при вчиненні виконавчого напису нотаріусом були дотримані всі вимоги закону України "Про нотаріат" та Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України. Виникнення права вимоги мало місце з 31.07.2014 року, а тому 22.11.2016 року нотаріус правомірно в межах строків (3роки), встановлених ст. 88 Закону України "Про нотаріат" вчинив виконавчий напис. Крім того, позивачка впродовж по 28.07.2014 року включно, систематично здійснюючи оплату заборговагності за договором, не звернулась до банку з заявою з подання відповідних копій документів, для встановлення місця її проживання, як клієнта з метою припинення нарахуваня пені, штрафів за прострочення та неналежне виконання грошових зобов`язань. Відповіді на відзив позивачка не надавала. Третя особа - приватний нотаріус Завалієв А.А. в судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, надав суду заяву про проведення судового розгляду без його участі, витребуваних судом доказів не надав, ніякої позиції щодо поданого позову не висловив. За таких обстави, суд розглядає поданий позову без участі сторін Дослідивши матеріали справи, суд доходить висновку, що дана позовна заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Стаття 12 ЦПК України передбачає, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. З матеріалів справи вбачається, що згідно виконавчого напису, вчиненого приватним нотаріусом Чернигівського міського нотаріального округу Завалієвим А.А. 22.11.2016 року, на підставі ст.ст. 87-91 Закону України «Про нотаріат» та п. 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у - безспірному - порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 №1172 «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в редакції від 10.12.2014 на підставі Постанови Кабінету Міністрів України №662 від 26.11.2014 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», про стягнення з [PERSON] , [INFO] , місце народження - м.Попасна Луганська область, реєстраційний номер облікової картки платника податків[NUMBER], місце проживання: [ADDRESS] , місце роботи - невідоме, на користь Публічного акціонерного товариства Комерційного банку «Приватбанк», місцезнаходження якого: місто Дніпро, вулиця Набережна Перемоги, будинок №50, ідентифікаційний код юридичної особи: 14360570, к/р [NUMBER] у УНБУ в Дніпропетровській області, МФО 305299, невиплачених в строк відповідно до умов Кредитного договору від 09 серпня 2010 року та Розрахунку заборгованості за договором станом на 30.06.2016 р., грошових коштіву в сумі 37719 грн. 27 коп.( тридцять сім тисяч сімсот дев`ятнадцять грн.27 коп.) з урахуванням: - заборгованості за тілом кредиту у розмірі 7942 грн. 22 коп.; - заборгованості за відсотками у розмірі 25404 грн.70 коп.; -заборгованості з пені та комісії у розмірі 2100 грн. 00 коп.; - заборгованості по штрафам (фіксована частина) у розмірі 500 грн.00 коп.; - заборгованості по штрафам (відсотках від суми заборгованості) у розмірі 1772 грн. 35 коп. Стягнення здійснюється за період з 9 серпня 2010 року по 30 червня 2016 року. Цей виконавчий напис набирає чинності з дня його вчинення і може бути пред`явлений до примусового виконання протягом одного року. У відповідності до постанови державного виконавця Попаснянського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Луганській області про відкриття виконавчого провадження №53871652 від 26.11.2018 року відкрито виконавче провадження з виконання виконавчого напису №6014, виданого 22.11.2016 року приватним нотаріусом Завалієвим А.А. про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ КБ «Приватбанк» заборгованості у розмірі 37719,27 грн. Вирішуючи спір по суті суд виходить з наступного. Статтями 15, 16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. Відповідно до ст. 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України (частина перша статті 39 Закону «Про нотаріат»). До інших актів, які регулюють вчинення нотаріальниї дій віднесено , зокрема, Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 року № 296/5 та зареєстрований у Міністерстві юстиції України 22.02.2012 року за № 282/20595. Відповідно до статті 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів. Так, нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Порядок вчинення нотаріальних дій містить такі самі правила та умови вчинення виконавчого напису (пункти 1, 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України). Згідно з підпунктом 2.1 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису. У разі якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача (підпункт 2.2 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України). Крім того, підпунктами 3.2, 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України передбачено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172. При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. Цей Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України. Стаття 50 Закону України «Про нотаріат» передбачає, що нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти. За результатами аналізу вищенаведених норм суд дійшов наступних висновків. Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Аналогічний висновок міститься у постанові Верховного Суду від 19.09.2018 року у справі №207/1587/16. Захист прав боржника в процесі вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається в спосіб, передбачений підпунктом 2.3 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, - шляхом надіслання стягувачем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень боржнику. Натомість нотаріус вирішує питання про вчинення виконавчого напису на підставі документів, наданих лише однією стороною, стягувачем, і не зобов`язаний запитувати та одержувати пояснення боржника з приводу заборгованості для підтвердження чи спростування її безспірності. Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. З огляду на викладене, з урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат», захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчинення виконавчого напису. Підставами оскарження виконавчих написів може бути як порушення нотаріусом процедури вчинення напису (наприклад, неповідомлення боржника про вимогу кредитора), так і неправильність вимог боржника. Судом встановлено, що приватним нотаріусом Чернигівського міського нотаріального округу Завалієвим А.А. 22.11.2016 року було вчинено виконавчий напис, зареєстрований у реєстрі за № 6014, за яким стягнення здійснюється за період з 09.08.2010 року по 30.06.2016 року. Нотаріус при вчиненні оспорюваного виконавчого напису не переконався належним чином у безспірності розміру сум, що підлягають стягненню за написом, вчинивши його поза межами трирічного строку, встановленого нормами ст. 88 Закону України «Про нотаріат». При цьому, суд звертає увагу на те, що відповідачем до суду не надано жодного доказу вчинення виконавчого напису з дотриманням всіх вимог, передбачених законодавством. Суд відкидає посилання відповідача у наданих запереченнях на те, що нотаріальний напис вчинено у передбачений трирічий строк, оскільки цьому не надано ніяких підтверджень та відкидає як доказ надану копію судового рішення - Апеляційного суду Запорізької обл, оскільки зазначена копія судового рішення надана у вигляді роздруківки з сайту єдиного реєстру судових рішень ( що не є належно оформленою копію судового рішення), а також копії інших судових рішень не є підставою для застосуваня при розгляді цивільних справ у розумнні ст.10 ЦПК України. Також суд відкидає як докази, надані з боку відповідача копії заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг (а.с.62) та копію розрахунку заборгованості ( а.с.63), оскільки копії неякісні, мають виправлення, не підтверджені ніякими розрахунковими документами ( щодо проведення позивачкою розрахунків). З боку нотаріуса ніяких доказів щодо підтвердження вчинення нотаріальних дій - суду не надано. З огляду на зазначене, вбачається, що факти, викладені позивачем у позовній заяві в обґрунтування позовних вимог знайшли своє підтвердження при розгляді даної справи, є достовірними, з боку відповідача не спростовані, в зв"язку з чим поданий позов підлягає задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved