Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-07 00:00:00

У серпні 2019 року позивач - Приватне акціонерне товариство «Київстар» звернулось до суду з позовом до [PERSON] , про стягнення заборгованості за договором про надання послуг рухомого (мобільного) зв`язку. Позов мотивований тим, що 09 серпня 2017 року між позивачем, в особі дилера ТОВ «Алло» та [PERSON] було укладено договір про надання послуг рухомого (мобільного) зв`язку шляхом підписання Замовлення на умовах, що викладені в Умовах надання та отримання телекомунікаційних послуг ПрАТ «Київстар», що розміщені на офіційному сайті позивача. На виконання умов договору між ПрАТ «Київстар» та відповідачем було підписано замовлення, відповідно до якого [PERSON] було надано у користування наступні номери мобільних телефонів: [NUMBER] ; [NUMBER] ; [NUMBER] ; [NUMBER] ; [NUMBER] ; [NUMBER] ; [NUMBER] ; [NUMBER] ; [NUMBER] ; [NUMBER] ; [NUMBER] ; [NUMBER] ; [NUMBER] ; [NUMBER] ; [NUMBER] ; [NUMBER] з тарифним планом «Все за 90». Відповідач сплатила на користь позивача авансовий платіж у розмірі 1602, 70 грн. Позивач умови договору виконав належним чином, надавши [PERSON] телекомунікаційні послуги на підставі замовлення споживача. У період з 09.08.2017 року по 01.09.2017 року відповідачем було спожито послуг на суму 372 790, 00 грн. Заборгованість відповідача, з урахуванням сплати авансового платежу, станом на 01.09.2017 року становить 371 187, 30 грн. Враховуючи, що відповідач, у порушення взятих на себе зобов`язань за договором, оплату отриманих послуг своєчасно не здійснив, у зв`язку з чим утворилась заборгованість, ПрАТ «Київстар» просить суд стягнути із [PERSON] заборгованість за надання телекомунікаційних послуг рухомого (мобільного) зв`язку у розмірі 371 187 (триста сімдесят одна тисяча сто вісімдесят сім) гривень, 30 коп. та судові витрати. Ухвалою Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 23 вересня 2019 року відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче засідання. Рішенням Третьої дисциплінарної палати Вищої ради правосуддя від 29 липня 2020 року за № 2299/3дп/15-20, суддю Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська [PERSON] відсторонено від здійснення правосуддя у зв`язку із внесенням подання про звільнення судді з посади. Протоколом повторного автоматизованого розподілу від 16.11.2020 року справа передана судді [PERSON]. Рішенням Третьої Дисциплінарної палати Вищої ради правосуддя від 02 грудня 2020 року суддю [PERSON] було відсторонено від здійснення правосуддя. Протоколом повторного автоматизованого розподілу від 28.01.2021 року справа передана судді Кондрашову І.А. Ухвалою Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 12 квітня 2021 року справа прийнята в провадження судді Кондрашова І.А. Ухвалою Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 16 серпня 2021 року витребувано докази у ПрАТ «Київстар». Ухвалою Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 20 вересня 2021 року закрито підготовче засідання, справа призначена до розгляду. Представник позивача в судове засідання не з`явилась. Подала до суду заяву, відповідно до якої просила розглядати справу за її відсутності. Позовні вимоги підтримує, просить їх задовольнити. Проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач та її представник в судове засідання не з`явились, причини неявки не повідомили. Неявка належним чином повідомленого відповідача не перешкоджає розгляду справи. З урахуванням того, що належним чином повідомлений відповідач не з`явилась в судове засідання, не надала відзиву на позовну заяву, а позивач не заперечує проти заочного розгляду, суд вважає можливим провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення. Перевіривши матеріали справи, вирішивши питання чи мали місце обставини, якими обґрунтовуються позовні вимоги та якими доказами вони підтверджуються, чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження, яку правову норму належить застосувати до цих правовідносин, суд приходить до наступних висновків. Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. В силу положень ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Згідно ч. 1 ст. 3 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється відповідно до Конституції України, цього Кодексу, Закону України «Про міжнародне приватне право», законів України, що визначають особливості розгляду окремих категорій справ, а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. У висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень йдеться про те, що рішення суду має бути чітко сформульованим, логічно структурованим та викладеним у стилі, зрозумілому та доступному для всіх адресатів. Вмотивоване рішення є гарантією проти свавілля. Водночас рішення суду повинне бути не просто формально законним і обґрунтованим, а й справедливим за своєю суттю та життєво мудрим. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] звернулась до відповідача з метою отримання телекомунікаційних послуг. Так, 09 серпня 2017 року між ПрАТ «Київстар», в особі дилера ТОВ «Алло» та [PERSON] було укладено договір про надання послуг рухомого (мобільного) зв`язку шляхом підписання Замовлення на умовах, що викладені в Умовах надання та отримання телекомунікаційних послуг ПрАТ «Київстар», що розміщені на офіційному сайті позивача. Відповідач, підписавши замовлення, приєдналась до Умов надання телекомунікаційних послуг. На Замовленні, яке підписано відповідачем без зауважень, вказано, що підписуючи це замовлення абонент та ПрАТ «Київстар» укладають договір про надання послуг рухомого (мобільного) зв`язку, який є договором приєднання у розумінні ст. 634 ЦК України. Відповідно до Замовлення відповідачу було відкрито особовий рахунок № [NUMBER] та надані в користування сім карти з мобільними номерами [NUMBER] ; [NUMBER] ; [NUMBER] ; [NUMBER] ; [NUMBER] ; [NUMBER] ; [NUMBER] ; [NUMBER] ; [NUMBER] ; [NUMBER] ; [NUMBER] ; [NUMBER] ; [NUMBER] ; [NUMBER] ; [NUMBER] ; [NUMBER] з тарифним планом «Все за 90». Суд вважає, що відповідач дійсно приєдналась до Умов надання та отримання телекомунікаційних послуг і уклала відповідний договір з ПрАТ «Київстар», який є обов`язковим для сторін. Умови тарифного плану «Все за 90» викладені на офіційному сайті ПрАТ «Київстар». Як вбачається із рахунку - фактури № 1-14463846 від 31.08.2017 року, відповідачем було сплачено на рахунок ПрАТ «Київстар» авансовий платіж у розмірі 1602, 70 грн., що додатково свідчить про часткове виконання позивачем умов укладеного договору з оператором телекомунікаційних послуг, а отже його схвалення. Згідно частини першої статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до частини першої статті 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Частиною першою статті 628 ЦК України визначено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до частини першої статті 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. У статтях 1, 32, 37 Закону України "Про телекомунікації" N 1280-IV (далі - Закон N 1280-IV) визначено, що абонент - це споживач телекомунікаційних послуг, який отримує телекомунікаційні послуги на умовах договору, котрий передбачає підключення кінцевого обладнання, що перебуває в його власності або користуванні, до телекомунікаційної мережі; оператор телекомунікацій - суб`єкт господарювання, який має право на здійснення діяльності у сфері телекомунікацій із правом на технічне обслуговування та експлуатацію телекомунікаційних мереж. Споживачі під час замовлення та/або отримання телекомунікаційних послуг мають право на: державний захист своїх прав; вибір виду та кількості телекомунікаційних послуг; безоплатне отримання від оператора, провайдера телекомунікацій вичерпної інформації щодо змісту, якості, вартості та порядку надання телекомунікаційних послуг; оскарження неправомірних дій операторів, провайдерів телекомунікацій шляхом звернення до суду та уповноважених державних органів; відмову від оплати телекомунікаційної послуги, яку вони не замовляли. Правовими основами діяльності операторів, провайдерів телекомунікацій є пріоритет інтересів споживачів телекомунікаційних послуг, що кореспондує загальному змісту законодавства про захист прав споживачів. Статтею 39 Закону N 1280-IV визначено, що оператори телекомунікацій зобов`язані: здійснювати діяльність у сфері телекомунікацій відповідно до законодавства; надавати споживачам вичерпну інформацію, необхідну для укладення договору, а також щодо телекомунікаційних послуг, які вони надають; вести достовірний облік телекомунікаційних послуг, що надаються споживачеві. Відповідно до вимог частин першої та дев`ятої статті 15 Закону України "Про захист прав споживачів" N 1023-XII (далі - Закон N 1023-XII) споживач має право на одержання необхідної, доступної, достовірної та своєчасної інформації про продукцію, що забезпечує можливість її свідомого і компетентного вибору. Інформація повинна бути надана споживачеві до придбання ним товару чи замовлення роботи (послуги). Під час розгляду вимог споживача про відшкодування збитків, завданих недостовірною або неповною інформацією про продукцію чи недобросовісною рекламою, необхідно виходити з припущення, що у споживача немає спеціальних знань про властивості та характеристики продукції, яку він придбаває. Статтею 21 Закону N 1023-XII визначено, що крім інших випадків порушень прав споживачів, які можуть бути встановлені та доведені виходячи з відповідних положень законодавства у сфері захисту прав споживачів, вважається, що для цілей застосування цього Закону та пов`язаного з ним законодавства про захист прав споживачів права споживача вважаються в будь-якому разі порушеними, якщо: будь-яким чином (крім випадків, передбачених законом) обмежується право споживача на одержання необхідної, доступної, достовірної та своєчасної інформації про відповідну продукцію. У пункті 3 Правил надання та отримання телекомунікаційних послуг, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України N 295 від 11 квітня 2012 року (далі - Правила), наведено ряд визначень, відповідно до яких: послуги рухомого (мобільного) зв`язку - це послуги, які надаються оператором рухомого (мобільного) зв`язку і під час отримання яких кінцеве обладнання абонента може вільно переміщатися в межах телекомунікаційної мережі такого оператора або його роумінг-партнера із збереженням абонентського номера або мережевого ідентифікатора споживача. Договором про надання послуг вважається правочин, укладений між споживачем і оператором, провайдером, за яким оператор, провайдер зобов`язується на замовлення споживача надавати послуги, а споживач - їх оплачувати (якщо інше не передбачено договором). Згодою споживача є волевиявлення, виражене споживачем у будь-який спосіб, у тому числі вчинення дій, які можуть бути зафіксовані обладнанням оператора, провайдера (голосове, текстове повідомлення, використання сигналів тонового набору тощо). Роумінгом, у розумінні Правил, є послуга, яка забезпечує можливість абонентові одного оператора рухомого (мобільного) зв`язку отримувати послуги в мережі іншого оператора із збереженням початкової реєстрації абонента в телекомунікаційній мережі свого оператора, а роумінг-партнери - оператори, що уклали договір про роумінг. Припинення надання послуг - остаточне припинення оператором, провайдером надання споживачеві послуг внаслідок припинення дії чи зміни умов договору в частині скорочення переліку послуг, а також у випадках, встановлених законом. Відповідно до пункту 14 Правил надання послуг здійснюється у разі: 1) укладення договору відповідно до основних вимог, встановлених Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сфері зв`язку та інформатизації; 2) їх оплати споживачем. Надання програмної послуги абонентові здійснюється на підставі угоди, укладеної між абонентом і провайдером такої послуги відповідно до Закону України "Про телебачення і радіомовлення" та інших нормативно-правових актів. Згідно пункту 15 Правил до укладення договору оператор, провайдер зобов`язаний безоплатно надати споживачеві для ознайомлення вичерпну інформацію про зміст, якість, вартість та порядок надання послуг, зокрема: тарифи, тарифні плани на послуги із зазначенням мінімального строку їх дії, пільги з надання та оплати послуг; умови і порядок оплати послуг; перелік країн, з якими організований міжнародний телефонний зв`язок та в яких надається роумінг; порядок розгляду звернень споживачів. Зазначена інформація повинна надаватися споживачеві у доступній формі шляхом розміщення у місцях продажу послуг, пунктах колективного користування, довідково-інформаційних, сервісних службах оператора, провайдера, на його веб-сайті. Крім того, на вимогу споживача може надаватися інша інформація про надання послуг відповідно до законодавства. У пункті 35 Правил зазначено, що споживачі під час замовлення та/або отримання послуг мають право на: вибір виду та кількості послуг та відмову від оплати послуги, яку вони не замовляли. Відповідно до пунктів 27, 39 Правил оператори, провайдери зобов`язані повідомляти абонентові під час першої реєстрації його кінцевого обладнання в мережі роумінг-партнера для отримання міжнародного роумінгу про суму коштів на особовому рахунку абонента (за наявності технічної можливості), вартість послуг телефонного зв`язку з абонентами країни перебування та України, з передачі текстових повідомлень, доступу до Інтернету, а також додатково повідомляти абонентові, з яким укладений договір у письмовій формі, про технічну неможливість припинення надання послуг у разі відсутності коштів на його особовому рахунку. Відповідно до інформації про здійснення дзвінків за телефонними номерами, які були надані в користування відповідачу, остання протягом періоду з 09.08.2017 року по 01.09.2017 року здійснювала дзвінки на телефони супутникового зв`язку, місце розташування яких значиться - Бенін , Африка. Загальна вартість наданих послуг складає 371 187, 30 грн. Суд вважає, що відповідачу при приєднанні до Умов надання та отримання телекомунікаційних послуг ПрАТ «Київстар» була надана вичерпна інформація про вартість та порядок надання послуг, тарифи, а також вартість міжнародного зв`язку. Зазначена інформація є доступною та міститься на сайті позивача. Тому при здійсненні телефонних дзвінків в Африку, позивач не могла не розуміти, що така послуга є вартісною, оскільки відбувається міжнародне з`єднання. В той же час, враховуючи, що оплата послуг здійснюється після їх надання, а календарний період тарифікації послуг дорівнює 1 місяцю, позивач не міг з об`єктивних підстав припинити або обмежити можливість надання послуги, оскільки з технічної точки зору таке припинення може бути із певною затримкою, у разі закінчення коштів на рахунку чи досягнення граничної суми. При цьому суд враховує, що міжоператорський обмін інформацією з роумінг партнерами чи міжнародними операторами супутникового зв`язку може потребувати певного часу, а відповідач користувалась такими послугами лише кілька тижнів, після чого надання послуг було припинено. В силу ст. ст. 526, 527 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цивільного законодавства. Боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Беручи до уваги, що відповідачем спожито послуг телекомунікаційного зв`язку на загальну суму 371 187, 30 грн., суд приходить до висновку, що такі послуги повинні бути оплачені відповідачем, тому сума заборгованості за надання послуг рухомого (мобільного) зв`язку підлягає стягненню із [PERSON] на користь ПрАТ «Київстар». Відтак, позовні вимоги підлягають задоволенню. За положеннями ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь ПрАТ «Київстар» належить стягнути судовий збір у розмірі 5 567, 81 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved