Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-02 00:00:00

24 червня 2014 року районний психіатр КУ «Томашпільської ЦРЛ» Ремізевич А.В. звернулася до суду з даною заявою про надання амбулаторної психіатричної допомоги [PERSON] в примусовому порядку без його згоди (при згоді його законного представника -матері [PERSON]), мотивуючи її наступним. 18 червня 2014 року до КУ «Томашпільської ЦРЛ» надійшла письмова заява від лікаря психіатра Ремізевич А.В., жительки [ADDRESS], щодо надання амбулаторної психіатричної допомоги [PERSON], [INFO], жителю [ADDRESS]. [PERSON] з 1997 року [PERSON] перебуває на обліку в психіатричному кабінеті Томашпільської ЦРЛ з приводу хронічного психічного захворювання, неодноразово лікувався у стаціонарних, психіатричних відділеннях лікарні ім.Ющенка (1997 р., 1998 р. (двічі), 1999 р. (тричі), 2006 р. (двічі), 2007р., 2008 р., 2010 р., 2011 р., 2012 р., з 6 лютого 2013 р. по 1 квітня 2013 р., 8 квітня 2013 р. по 27 травня 2013 р., з 29 серпня 2013 р. по 8 листопада 2013 р., з 11 листопада 2013 р. по 25 листопада 2013 р., остання госпіталізація в ВПЛ з 3 березня 2014 р. по 14 квітня 2014 р.) з діагнозом "шизофренія, параноїдна форма, безперервний тип перебігу" та потребує постійного амбулаторного лікування. Захворювання носить безперервний тип, з короткими ремісіями. В періоди загострення хворий агресивний, схильний до нанесення тілесних ушкоджень, ламає меблі в будинку, погрожує оточуючим. 18 червня 2014 року [PERSON], був оглянутий лікарем-психіатром Томашпільської ЦРЛ, яка зробила висновок, що є достатні підстави для обґрунтованого припущення про наявність у нього тяжкого психічного розладу, внаслідок чого [PERSON], завдасть значної шкоди своєму здоров'ю у зв'язку із погіршенням психічного стану, якщо йому не буде надана амбулаторна психіатрична допомога. 18 червня 2014 року законному представнику хворого [PERSON],- його матері [PERSON], [INFO], жительці смт. Томашпіль було запропоновано дати згоду на амбулаторне лікування її сина. Згода булла отримана 18 червня 2014 року. Оскільки, згода від матері хворого була отримана, тому з даною заявою районний психіатр Томашпільської ЦРЛ Ремізевич А.В. вимушена звернутися до суду. У судовому засіданні представник КУ «Томашпільська ЦРЛ» лікар психіатр Ремізевич А.В. вказала, що необхідність надання амбулаторної психіатричної допомоги [PERSON] у примусовому порядку пов'язана з тим, що у нього дійсно встановлено тяжкий психічний розлад. Прокурор Конівець Д.А. вважає за необхідне надати [PERSON] амбулаторну психіатричну допомогу в примусовому порядку без його згоди, однак за згодою його законного представника - матері. Законний представник хворого - [PERSON] у судовому засіданні вказала, що ї син з»явитись у судове засідання не може, оскільки знаходиться в психіатричній лікарні. Просила заяву задоволити, оскільки він дійсно потребує надання амбулаторної психіатричної допомоги. До судового засідання [PERSON] не з'явився, оскільки перебуває у психіатричній лікарні. Заслухавши думку прокурора, який вважає необхідним задовольнити заяву, інших учасників судового процесу, які підтримали заяву головного лікаря Томашпільської ЦРЛ, дослідивши письмові докази та оцінивши всі докази по справі в їх сукупності, суд приходить до наступних висновків. Як вбачається зі змісту ч. 1 ст. 281 ЦПК України заява про надання амбулаторної психіатричної допомоги, її продовження та продовження госпіталізації розглядається судом протягом десяти днів. Відповідно до ч. 2 ст. 281 ЦПК України справа за заявою про надання психіатричної допомоги у примусовому порядку чи про припинення надання амбулаторної психіатричної допомоги, госпіталізацію у примусовому порядку розглядається в присутності особи, щодо якої вирішується питання про надання їй психіатричної допомоги у примусовому порядку, з обов'язковою участю прокурора, лікаря-психіатра, представника психіатричного закладу, що подав заяву, та законного представника особи, щодо якої розглядаються питання, пов'язані з наданням психіатричної допомоги. У відповідності до ч. 2 ст. 12 Закону України "Про психіатричну допомогу" амбулаторна психіатрична допомога може надаватися без усвідомленої згоди особи або без згоди її законного представника у разі встановлення у неї тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона завдасть значної шкоди своєму здоров'ю у зв'язку з погіршенням психічного стану у разі ненадання їй психіатричної допомоги. Необхідність надання особі амбулаторної психіатричної допомоги у примусовому порядку, підтверджується висновком лікаря-психіатра та висновком комісії лікарів-психіатрів, які містять обґрунтування про необхідність надання такої допомоги. Оскільки матеріалами справи встановлено, що [PERSON], [INFO], з 1997 року перебуває на обліку в психіатричному кабінеті Томашпільської ЦРЛ з приводу хронічного психіатричного захворювання, неодноразово лікувався у стаціонарних, психіатричних відділеннях лікарні ім. Ющенка з діагнозом "Шизофренія, параноїдна форма, безперервний тип перебігу" та потребує постійного амбулаторного лікування, висновком лікаря-психіатра Томашпільської ЦРЛ, є достатні підстави для обґрунтованого припущення про наявність у [PERSON] тяжкого психічного розладу, внаслідок чого він може завдати значної шкоди своєму здоров'ю у зв'язку із погіршенням психічного стану, якщо йому не буде надана амбулаторна психіатрична допомога. Окрім того, мати хворого, як законний представник, дала згоду на амбулаторне лікування її сина, тому суд вважає заяву обґрунтованою і такою, що підлягає задоволенню, оскільки необхідність надання [PERSON] амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку у повному обсязі знайшла своє підтвердження у судовому засіданні. На підставі викладеного,

Outcome: approved