Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-20 00:00:00

30 серпня 2017 року позивач [PERSON] звернулася до суду із позовом до [PERSON] про визнання за нею право власності на 1/2 частину квартири [ADDRESS] В обґрунтування позовних вимог, позивач посилається на те, що відповідач є її чоловіком, з яким вона перебуває у зареєстрованому шлюбі з 17 березня 2000 року. Від спільного життя дітей не мають. 04 квітня 2007 року вони придбали квартиру за договором купівлі-продажу, який оформлено на ім'я відповідача. Для придбання квартири їм не вистачало коштів, тому 04 квітня 2007 року відповідач уклав кредитний договір з Акціонерним комерційним банком "УкрСиббанк", згідно якого був наданий кредит на суму 17500 дол. США. Також 04.04.20074 року був укладений договір іпотеки, згідно якого відповідач передав спірну квартиру в іпотеку. Оскільки квартира придбана на спільні кошти, в тому числі кредитні, то вона є спільною сумісною власністю, і їх частки є рівними. Вона давала згоду на укладання кредитного договору, тому обов'язок по поверненню є солідарним. Їх сім'я з відповідачем розпалася. Разом не проживають, спільне господарство не ведуть з літа 2015р. Останнім часом вона особисто сплачує за кредитним договором. Відповідач підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, за який передбачена конфіскація майна, тому вона вимушена звернутися до суду. Ухвалою Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 30 серпня 2017р. по справі відкрито провадження та призначено до розгляду (а.с.26). Ухвалою суду від 21 грудня 2017 року постановлено розглянути цивільну справу в заочному порядку (а.с.71). Від третьої особи Публічне акціонерне товариство «УкрСибБанк» надійшла заява з проханням розглядати справу за їх відсутності та ухвалити рішення, яким відмовити у задоволенні позову, оскільки задоволення позову може утруднити звернення стягнення на предмет іпотеки у випадку неналежного виконання відповідачем умов договору, чим будуть порушено їх права, як іпотекодержателя (а.с.36-38). 21 грудня 2017 року від позивача [PERSON] надійшла заява з проханням розглянути справу за її відсутності (а.с.58). Відповідач [PERSON] не використав своє право бути присутнім у судовому засіданні, хоча належним чином повідомлявся про час та місце розгляду даної справи згідно з вимогами Цивільного процесуального кодексу України. Вислухавши доводи та пояснення позивача та її представника, дослідивши матеріали справи в їх сукупності, суд доходить висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав, встановлених в судовому засіданні. Судом встановлено, що 17 березня 2000 року [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб, серії [NUMBER] від 17 березня 2000 року, актовий запис 54(а.с.3). Згідно договору купівлі-продажу від 04 квітня 2007 року, посвідченого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Кохан Г.Л., [PERSON] була придбана квартира [ADDRESS] (а.с.4). З витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 18.06.2007р. квартира [ADDRESS] належить на праві приватної власності [PERSON] (а.с.35). З технічного паспорту на квартиру [ADDRESS] виготовленого станом на 23.09.2005р., квартира складається з двох кімнат, має загальну площу 48,8кв.м, житлову площу 28,4кв.м (а.с.6-8). 04 квітня 2007 року між Акціонерним комерційним інноваційним банком "УкрСиббанк" та [PERSON] укладено кредитний договір про надання споживчого кредиту № 11137522000 строком до 03.04.2028р., за умовами якого останній отримав кредит у сумі 17500дол. США (а.с.9-12). 04 квітня 2007 року між Акціонерним комерційним інноваційним банком "УкрСиббанк" та [PERSON] укладено договір іпотеки № 11137522000/1, за умовами якого останній в забезпечення виконання усіх грошових зобов'язань по кредитному договору передав в іпотеку нерухоме майно, квартиру [ADDRESS] (а.с.13-16). 04 квітня 2007 року між Акціонерним комерційним інноваційним банком "УкрСиббанк" та [PERSON] укладено договір поруки № 11137522000/3, за умовами якого остання поручилася перед банком відповідати за невиконання [PERSON] усіх зобов'язань по договору про надання споживчого кредиту № 11137522000 від 04 квітня 2007р. (а.с.70). Змістом ст. 60 Сімейного кодексу України встановлено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Згідно ст. 61 Сімейного кодексу України ооб'єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім'ї, то гроші, інше майно, в тому числі гонорар, виграш, які були одержані за цим договором, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. У відповідності до ст. 63 Сімейного кодексу України дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Положеннями ст. 70 Сімейного кодексу України встановлено, що у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. При вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім'ї, ухилявся від участі в утриманні дитини (дітей), приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім'ї. За рішенням суду частка майна дружини, чоловіка може бути збільшена, якщо з нею, ним проживають діти, а також непрацездатні повнолітні син, дочка, за умови, що розмір аліментів, які вони одержують, недостатній для забезпечення їхнього фізичного, духовного розвитку та лікування. Оскільки судом було встановлена та обставина, що квартира [ADDRESS] була придбана сторонами під час шлюбу, а отже є об'єктом спільної сумісної власності подружжя. Враховуючи встановлену законодавством презумпцію рівності часток кожного з подружжя у праві їх спільної сумісної власності, а також те, що сторони по справі не оспорюють рівність своїх часток, позовних вимог про збільшення своєї частки жоден з подружжя не заявляв, суд при розподілі майна виходить з того, що їх частки є рівними. Наявність договору іпотеки на спірну квартиру не перешкоджає її поділу як спільного майна подружжя, крім того сторони у справі є позичальником і поручителем перед банком, і в силу закону та існуючих договірних відносин на теперішній час несуть солідарну відповідальність за повернення кредиту. За таких обставин, суд приходить до висновку про необхідність визнати за позивачем право власності на 1/2 частину квартири.

Outcome: approved