Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-09 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю "Кредитні ініціативи" звернулося в суд з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. Позовні вимоги мотивовані тим, що 22 червня 2007 року між ПАТ "Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк" та [PERSON] було укладено Кредитний договір № 943, відповідно до умов якого, Банк надав Боржнику кредит у сумі 13000 доларів США, та 28 листопада 2007 року - кредитний договір №2157, за яким банк надав останній кредит в сумі 46000 доларів США гривень, та яка зобов'язалася повернути надані кредити і сплатити проценти за користування в сумі, строки та на умовах, що передбачені кредитними договорами. Банк свої зобов'язання за Кредитними договорами виконав в повному обсязі, надавши кредит у сумі спершу 13000 доларів США, а згодом 46000 доларів США. В свою чергу, відповідачка неналежно виконала взяті на себе зобов'язання, чим грубо порушила істотні умови Кредитних договорів, в результаті чого станом на 1 червня 2014 року має прострочену заборгованість по кредитному договору №943 від 22 червня 2007 року в сумі 154891,49 гривень, з яких за кредитом - 8690,50 доларів США, що за курсом НБУ на дату розрахунку складає 102330,61 гривень; по відсотках - 3302,45 доларів США, що за курсом НБУ - 38886,34 гривень, пені - 1279,70 доларів, що по курсу НБУ складає 15068,46 гривень та по кредитному договору №2157 від 28 листопада 2007 року в сумі 895666,44 гривень, з яких за кредитом - 43573 доларів США, що за курсом НБУ на дату розрахунку складає - 513071,94 гривень, по відсотках - 27732,98 доларів США, що за курсом НБУ - 326449,78 гривень, пені - 5497,36 доларів США, що за курсом НБУ - 64731,40 гривень. Разом з цим, 17 грудня 2012 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "Кредитні ініціативи" та Публічним акціонерним товариством "Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк" було укладено Договір відступлення прав вимоги, відповідно до якого ПАТ "Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк" відступило ТОВ "Кредитні ініціативи" права вимоги до кредитних договорів укладених між ПАТ "Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк" та фізичними особами. Згідно вищезазначеного договору відбулося відступлення Права вимоги і за Кредитними договорами № 943 від 22 червня 2007 року, та №2157 від 28 листопада 2007 року, що були укладені між ПАТ "Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк" та [PERSON], на користь ТОВ "Кредитні ініціативи". На підставі наведеного просили стягнути із [PERSON] на їх користь заборгованість на загальну суму 1050557,93 гривень та витрати по сплаті судового збору у сумі 3654 гривень. Представник позивача в судовому засіданні присутній не був. Губко А.В., діючи в інтересах позивача на підставі довіреності надіслав суду заяву, в якій просить справу розглянути без присутності їхнього представника на підставі наявних доказів та матеріалів, у разі повторної неявки відповідача не заперечують проти ухвалення заочного рішення, позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити в повній мірі. Відповідачка, [PERSON], будучи належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з'явилася. Однак в ході розгляду справи її представником [PERSON] позовні вимоги не визнавалися з підстав, наведених в запереченні на позовну заяву. Згідно заперечення відповідачка визнає, що дійсно 22 червня 2007 року та 28 листопада 2007 року між Промінвестбанком та нею, були укладені кредитні договори №942 і відповідно №2157 з відповідними договірними умовами та процесуальними зобов'язаннями. З метою забезпечення належного виконання за кредитними договорами, банк та позичальник уклали договір застави, предметом якого являється автомобіль "Toyota Auris", легковий хетчбек, реєстраційний номер [NUMBER] та договір іпотеки, предметом якого являється нежитлова будівля магазину, розташованого по вул. Миру,10 в смт. Ясіня Рахівського району Закарпатської області загальною площею 175,90 кв.м. З пакетом позовних документів, отриманих нею, вона довідалася про існування такого договору купівлі-продажу прав вимоги за кредитними договорами, укладеного 17 грудня 2012 року між ПАТ "АКПІБ" та ТОВ "Кредитні ініціативи". Згідно умов цього договору, його сторони повинні були повідомити позичальника про заміну кредитора у зобов'язанні із чим в неї настала б інша цивільно-правова відповідальність. Крім того, згідно чинного законодавства право вимоги на звернення стягнення на предмет іпотеки наступає з моменту реєстрації відомостей про відступлення права за іпотечним договором. Разом з тим, ні у договорі про відступлення права вимоги від 17 грудня 2012 року, ні у договорі про передачу прав за договорами забезпечення від 17 грудня 2012 року, не згадується конкретно [PERSON], як боржник за основним зобов'язанням, і не вказується спірне нерухоме майно, як заставне майно, на яке, на думку позивача, перейшло право вимоги. Позивач матеріалами справи не доводить факту передачі йому кредитного портфелю по кредитним договорам №943 та №2157. Згідно умов договору про відступлення права вимоги документація передається первісним кредитором цілісними кредитними справами. Кожен факт передачі документації новому кредитору документується актом приймання-передачі, який підписується уповноваженими представниками сторін за певною формою. Однак, ТОВ Кредитні ініціативи" не надало суду зазначених актів прийому - передачі кредитних портфелів по зобов'язанням [PERSON]. Крім того, відповідно до договору відступлення прав вимоги, новий кредитор набуває права вимог у день укладення договору, за умови належного оформленого сторонами реєстру позичальників. Позивач теж не наводить суду факту наявності реєстру позичальників оформлений належним чином. Крім того, позов в частині стягнення із відповідача на користь банку грошової суми заборгованості за кредитним договором №2157 від 28 листопада 2007 року підлягає закриттю, оскільки в 2010 році первісний кредитор вже звертався до неї із позовом про стягнення кредитної заборгованості, внаслідок чого судом 21.04.2010 року було винесено рішення, за яким з неї на користь АКПІБ стягнуто заборгованість в сумі 395053,59 грн. По виконанню якого відкрито виконавче провадження. На підставі наведеного просила у задоволенні позову відмовити, а в частині позовних вимог про стягнення заборгованості за кредитним договором №2157 закрити провадження в справі. Вивчивши матеріали справи, взявши до уваги заперечення відповідача, з'ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до наступного висновку. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Судом встановлено, що між ПАТ "Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк" та [PERSON] були укладені кредитні договори № 943 від 22 червня 2007 року, за яким банк надав останній кредит в сумі 13000 доларів США та № 2157 від 28 листопада 2007 року, за яким [PERSON] отримала кредит в сумі 46000 доларів США, із зобов'язаннями повернути ці кошти і проценти за користування ними в строк та на умовах, передбачених кредитними договорами. 17 грудня 2012 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "Кредитні ініціативи" та Публічним акціонерним товариством "Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк" було укладено договір відступлення прав вимоги. Відповідно до п.2.1, 2.2 договору первинний кредитор передає (відступає), а новий кредитор приймає кредитний портфель, внаслідок чого новий кредитор набуває всіх прав вимоги первісного кредитора за кредитними договорами та договорами забезпечення, включно з правом вимагати від позичальників належного виконання всіх грошових та інших зобов'язань. Відповідно до ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Отже, відповідно до договору про відступлення права вимоги та чинного законодавства покупець в особі ТзОВ "Кредитні ініціативи" набув усі права вимоги по відступленим кредитним договорам, включаючи сплату суми основного боргу, відсотків, комісій, нарахованих штрафних санкцій. Так, згідно вказаного договору відбулося відступлення права вимоги і за вище зазначеними кредитними договорами № 943 від 22 червня 2007 та №2157 від 28 листопада 2007 року, укладених між первісним кредитором ПАТ "АКПІБ" та [PERSON]. Доводи заперечення відповідачки стосовно того, що був порушений порядок заміни кредитора у зобов'язанні, визначений правилами ст. 514 ЦК України, про те, що кредитор у письмовій формі не повідомив позичальника про відступлення права вимоги, відсутній акт прийняття - передачі кредитного портфелю, реєстру позичальників. Зокрема, не доведений факт отримання позичальником письмового повідомлення про строк виконання зобов'язання. Не взято до уваги те, що виконання даного зобов'язання забезпечено іпотекою, суд вважає такими, що не ґрунтуються на законі та не заслуговують на увагу. Заміна кредитора у зобов'язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов'язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов'язку первісному кредиторові є належним виконанням (ст. 516 ЦК України). Договір відступлення права на сьогоднішній день чинний і щодо нього, згідно зі ст. 204 ЦК України, діє презумпція правомірності правочину. Відповідачкою даний договір не оспорений, а тому посилання відповідачки про недоведеність позивачем факту відступлення права вимоги є помилковим. Із письмових вимог та реєстру поштових відправлень позивача від 10 липня 2014 року вбачається, що ТОВ "Кредитні ініціативи" повідомило позичальника про заміну кредитора у даному зобов'язанні, і вимагав від позичальника у строк до 30 днів з дати отримання цієї вимоги достроково повернути кредитні кошти. Недоведення позивачем факту письмового повідомлення боржника про заміну кредитора у зобов'язанні, не звільняє боржника від виконання зобов'язань за кредитним договором. Відповідно до ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику ( грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. До кредитних відносин застосовуються положення, що регулюють відносини позики (ст. ч.2 ст. 1054 ЦК). Згідно ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки. З матеріалів справи, досліджених у ході судового розгляду, вбачається, що відповідач, [PERSON], взяті на себе зобов'язання, що виникають з умов кредитного договору, не виконувала, внаслідок чого за кредитним договором № 943 від 22 червня 2007 року виникла прострочена заборгованість за кредитом. Станом на 1 червня 2014 року борг становить суму 154891,49 гривень, з яких за кредитом - 8690,50 доларів США, що за курсом НБУ на дату розрахунку складає 102330,61 гривень; по відсотках - 3302,45 доларів США, що за курсом НБУ - 38886,34 гривень, пені - 1279,70 доларів, що по курсу НБУ складає 15068,46 гривень. При цьому пеня самим позивачем зменшена, та ставиться вимога про стягнення 13674,54 гривні пені, що відповідає нарахуванню за рік, тобто в межах строку позовної давності. Відповідно до ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається. Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Судом достовірно встановлено, що відповідачкою порушені умови кредитного договору №943 від 22 червня 2007, зокрема нею прострочено свої зобов'язання по поверненню кредиту та сплаті процентів за користування кредитом, порушено графік погашення заборгованості за кредитом, отже, в даному випадку, має місце невиконання зобов'язання відповідачем. Стосовно позовних вимог про відшкодування відповідачкою заборгованості за кредитним договором №2157 від 28 листопада 2007 року внаслідок порушення зобов'язань, судом встановлено, що раніше рішенням Рахівського районного суду Закарпатської області по справі № 2-654 від 21 квітня 2010 року було задоволено позов первісного кредитора - Акціонерного комерційного промислово - інвестиційного банку в особі філії "Відділення Промінвестбанку в місті Рахові Закарпатської області до [PERSON], та з неї стягнуто заборгованість по кредитному договору №2157 від 28 листопада 2007 року в сумі 395053,59 гривень. Відповідно до статей 1, 2, 17, 19 Закону України «Про виконавче провадження» примусове виконання рішень судів покладається на державну виконавчу службу, яка входить до системи органів Міністерства юстиції України, на підставі виконавчих листів, що видаються судами, на підставі яких за заявою стягувача державний виконавець відкриває виконавче провадження. З доказів, наданих відповідачкою, а саме постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження №ВП 33141323 від 12 червня 2012 року вбачається, що по вказаному рішенні Рахівського районного суду від 21 квітня 2010 року видано виконавчий лист №2-654 від 15 вересня 2010 року, який за заявою первісного кредитора пред'явлено до відділу державної виконавчої служби Рахівського районного управління юстиції Закарпатської області на примусове виконання. Таким чином, виконання відповідачкою зобов'язань за кредитним договором №2157 від 28 листопада 2007 року виконується в примусовому порядку виконавчою службою. Разом з цим, позивач не надав суду доказів стосовно того, що дане рішення суду не виконується, не обґрунтував жодним доказом, що невиконання рішення суду є наслідком обставин, які не залежали від волі кредитора та перешкоджали чи унеможливлювали виконання судового рішення. Отже, не виконання рішення суду про стягнення на користь кредитора з [PERSON] кредитної заборгованості стала наслідком власної бездіяльності кредитора. У зв"язку з чим позовні вимоги в цій частині позову не підлягають до задоволення. Крім того, слід зазначити, що позивач за даних обставин не позбавлений права звернутися до суду із заявою про заміну сторони виконавчого провадження на підставі договору відступлення права вимоги. Між тим, суд не бере до застосування заяву відповідачки про закриття провадження в частині позову щодо кредитного договору №2157 від 28 листопада 2007 року на підставі п.5 ч.1 ст. 205 ЦПК України, оскільки закриття провадження у справі в цьому разі можливе лише за умови, що рішення, яке набрало законної сили, є тотожним до позову, який розглядається, тобто збігаються сторони, предмет і підстави позову. Нетотожність хоча б одного елементу не перешкоджає заінтересованим особам звернутися до суду з позовом і не дає суду підстав закривати провадження у справі. В контексті позову позивачем є Товариство з обмеженою відповідальністю "Кредитні ініціативи", таким чином не збігаються сторони позову. Відповідно до ст. 88 ЦПК України -стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Виходячи з наведеного, враховуючи часткове задоволення позову, положення ст. ст. 79, 80 ЦПК України та приймаючи до уваги те, що у зв'язку із розглядом справи в суді позивач, поніс судові витрати, суд стягує такі витрати пропорційно до частини задоволених вимог з відповідачки на користь позивача в сумі 1548,91 гривень.

Outcome: partial