Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-04 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до Лубенської районної ради Полтавської області про стягнення заборгованості по заробітній платі, вихідної допомоги, грошової компенсації за невикористану щорічну відпустку, середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні та моральної шкоди, який було уточнено 05.08.2021. Позовні вимоги мотивував тим, що 14\~травня 2014\~року він\~був працевлаштований\~у Пирятинській\~районній раді\~Полтавської області.\~У відповідності\~до рішення\~першої сесії\~Лубенської районної\~ради Полтавської\~області восьмого\~скликання від\~15\~грудня 2020\~року розпочата\~реорганізація Пирятинської\~районної ради\~Полтавської області\~шляхом приєднання\~до Лубенської\~районної ради\~Полтавської області,яка\~є її\~правонаступником .У\~зв`язку\~з викладеною\~обставиною розпорядженням\~голови Лубенської\~районної ради\~Полтавської області\~від 15\~лютого 2021\~року №42\~його з\~16\~лютого 2021\~року звільнено\~з займаної\~посади за\~п.1\~ч.\~1\~ст.\~40\~КЗпП України.\~В порушення\~вимог ст.\~116\~КЗпП України,\~згідно з\~якою при\~звільненні працівника\~виплата всіх\~сум,\~що належать\~позивачу від\~підприємства,\~установи,\~організації,\~провадиться в\~день звільнення,\~адміністрація Лубенської\~районної ради\~Полтавської області\~при звільненні\~не провела\~розрахунок із\~позивачем,\~неодноразові звернення\~про виплату\~належних коштів\~позитивних результатів\~не дали.\~Проте 24\~травня 2021\~року відповідачем\~сплачено позивачу\~заборгованість по\~заробітній платі\~за відпрацьований\~період з\~01\~січня 2021\~року по\~16\~лютого 2021\~року,\~вихідну допомогу\~у розмірі\~середньомісячного заробітку,\~грошову компенсацію\~за 20\~календарних днів\~невикористаної щорічної\~основної відпустки\~виплатив позивачеві\~у розмірі\~17383,25\~грн,\~а тому\~в цій\~частині просить\~позов залишити\~без розгляду\~та стягнути\~з відповідача\~середній заробіток\~за період\~з 17\~лютого 2021\~року по\~24\~травня 2021\~року у\~розмірі 18610,20\~грн,\~який складається\~з:\~ 295,40\~грн.\~х 8\~робочих днів\~у лютому\~2021\~року =\~2363,2\~грн;\~6055,70\~грн.\~х 2\~(березень\~та квітень\~2021\~року =12111,4\~грн;\~295,40\~грн.\~х 14\~робочих днів\~у травні\~2021\~року =\~4135,6\~грн. Крім\~того,\~просить стягнути\~з відповідача\~моральну шкоду\~у розмірі\~5000\~грн,\~оскільки внаслідок\~протиправних та\~незаконних дій\~відповідача він\~зазнав душевних\~страждань,\~наслідком яких\~стало погіршення\~фізичного стану\~та моральних\~страждань. 20 липня 2021 року до Пирятинського районного суду Полтавської області від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в обґрунтування якого представник відповідача вказує, що позовні вимоги не визнає, проти їх задоволення заперечує, оскільки відповідно до ч. 1 ст. 117 Кодексу Законів про працю України (далі КЗпП) в разі невиплати з\~вини власника\~або уповноваженого\~ним органу\~належних звільненому\~працівникові сум\~у строки,\~зазначені в\~статті 116\~цього Кодексу,\~при відсутності\~спору про\~їх розмір\~підприємство,\~установа,\~організація повинні\~виплатити працівникові\~його середній\~заробіток за\~весь час\~затримки по\~день фактичного\~розрахунку.\~Таким чином,\~обов`язковою\~умовою для\~виплати власником\~або уповноваженим\~органом середнього\~заробітку звільненому\~працівнику за\~весь час\~затримки виплати\~розрахункових являється\~наявність винироботодавця. Вважаємо що у Лубенської районної ради Полтавської області відсутня вина щодо вчасної не виплати [PERSON] всіх належних йому сум при звільненні. Так, рішенням першої сесії Лубенської районної ради Полтавської області від 15 грудня 2020 року розпочато процедуру реорганізації Пирятинської районної ради шляхом приєднання до Лубенської районної ради Полтавської області. Розпорядженням голови районної ради від 15.12.2020 року № 36 «Про попередження працівників Хорольської, Чорнухинської, Пирятинської, Оржицької, Гребінківської районнах рад про наступне вивільнення у порядку ст. 49-2 Кодексу законів про працю України» було попереджено працівників виконавчого апарату Пирятинської районної ради про наступне вивільнення зв`язку з реорганізацією Пирятинської районної ради, в тому числі і водія виконавчого апарату Пирятинської районної ради [PERSON] . З метою\~дотримання законодавства\~про працю\~в частині\~не звільнення\~працівників раніше\~двомісячного терміну,\~згідно розпорядження\~голови районної\~ради №\~54\~від 31.12.2020\~року з\~ [PERSON] \~було продовжено\~трудові відносини\~в позаштатному\~режимі.\~16.02.2021\~року [PERSON] ,\~згідно з\~розпорядження голови\~районної і\~и №\~42\~від 15.02.2021,\~було звільнено\~з посади\~водія виконавчого\~апарату Пирятинської\~районної ради\~на підставі\~п.1\~ч.\~1\~ст.\~40\~у зв`язку\~з реорганізацією\~установи.\~При цьому,\~Лубенською районною\~радою Полтавської\~області,\~як правонаступником,\~було вчасно\~нараховано усі\~належні позивачу\~суми,\~які належать\~до виплати\~при звільненні.\~В свою\~чергу,\~єдиним джерелом\~для здійснення\~розрахунку з\~вивільненими працівниками\~виконавчого апарату\~Пирятинської районної\~ради,\~в т.ч.\~і [PERSON] є вільні залишки бюджетних коштів, що утворилися по районному бюджету колишнього Пирятинського району станом на 01.01.2021. Станом на 01.01.2021 та до 21.05.2021 залишки бюджетних коштів районного бюджету ліквідованого Пирятинського району перебували на рахунку фінансового управління Пирятинської районної державної адміністрації, що підтверджується листами ГУ Державної казначейської служби України у Полтавській області за вхідним номером від 01.04.2021 та листами фінансового відділу Лубенської районної державної адміністрації № 02-19/82 від 24.02.2021 р., № 01-24/188 від 21.05.2021 року. Нормативно-правовим актом, який врегульовує питання перерахування залишків коштів, що утворилися на кінець бюджетного періоду на рахунках районних бюджетів ліквідованих районів (в тому числі для здійснення розрахунку з працівниками Пирятинської районної ради) є Закон України «Про внесення змін до деяких законів України щодо впорядкування окремих питань організації та діяльності органів місцевого самоврядування і районних державних адміністрацій» № 1009-ІХ від 17.11.2020 р. (далі - Закон № 1009-ІХ). Відповідно до н. 62 вищевказаного Закону залишки коштів (у тому числі боргові зобов`язання), що утворилися на кінець бюджетного періоду на рахунках районних бюджетів ліквідованих районів, перераховуються одночасно до районного бюджету новоутвореного району, бюджету територіальної громади з урахуванням цільового призначення таких коштів, особливостей розподілу нерухомого майна на підставі платіжних доручень за підписом голови районної ради новоутвореного району або голови комісії з реорганізації районної ради, що припиняється, або керівника місцевого фінансового органу, утвореного до утворення та ліквідації районів. Фінансовий орган (фінансове управління) ГІирятинської РДА з 12.01.2021 року перебувало в стадії припинення. Відповідно до ч. 4 ст. 105 Цивільного Кодексу України до комісії з припинення юридичної особи (комісії з реорганізації, ліквідаційної комісії) бо ліквідатора з моменту призначення переходять повноваження щодо правління справами\~юридичної особи. Голова комісії, її члени або ліквідатор юридичної особи представляють її у відносинах з третіми особами а виступають у суді від імені юридичної особи, яка припиняється. Таким чином, відповідальною посадовою особою, що має право підписати платіжні доручення щодо перерахування залишків коштів являється голова комісій з припинення фінансового органу Пирятинської районної державної адміністрації, у зв`язку з чим, саме на неї у органах державної казначейської служби України були відкриті Картки із зразками підписів та відбитка печатки відповідного фінансового органу. Неодноразові звернення Лубенської районної ради Полтавської області щодо виконання норм Закону № 1009-ІХ в частині перерахування залишків коштів головою комісії з припинення фінансового управління Пирятииської РДА не розглядались та пе викопувались. 21.05.2021 фінансовий відділ Лубенської районної державної адміністрації повідомило, що з районного бюджету Пирятинського району надійшли кошти та проведено фінансування заробітної плати з нарахуваннями по вивільнених працівниках Пирятинської районної ради. У зв`язку з чим, 24.05.2021 позивачу в повному обсязі було виплачено всі суми, що належали йому\~при звільненні. Враховуючи вищевикладене Лубенська районна рада Полтавської області вжила всіх можливих заходів щодо якнайшвидшої виплати усіх належних сум, що підлягали виплаті позивачу при звільненні, при цьому таке становище виникло не з вини Лубенської районної ради Полтавської області. Крім цього та в поєднанні з вищевикладеним, вважаємо, що заявлена позивачем вимога про стягнення моральної шкоди у сумі 5000 грн. також не підлягає задоволенню за безпідставністю та необґрунтованістю. Просить відмовити [PERSON] у задоволенні позову. Ухвалою суду від 05.08.2021 позовна заява [PERSON] до Лубенської районної ради Полтавської області у частині стягнення заборгованості по заробітній платі за відпрацьований період 01 січня 2021 року по 16 лютого 2021 року, вихідної допомоги у розмірі середньомісячного заробітку, грошової компенсації за 20 календарних днів невикористаної щорічної основної відпустки залишено без розгляду. У судовому засіданні представник позивача [PERSON] адвокат Ковтун М.В. позовні вимоги свого довірителя підтримав та просив їх задовольнити. Суду надав пояснення аналогічні, викладеним в позовній заяві та уточненій позовній заяві. Представник відповідача Лубенської районної ради Полтавської області просив відмовити у задоволенні позовних вимог [PERSON] у повному обсязі, вказуючи про те, що вини відповідача у несвоєчасній виплаті заборгованості по заробітній платі немає, про що надав відповідні листи. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши всі зібрані по справі докази у їх сукупності, приходить висновку, що позовні вимоги [PERSON] підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні. Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (ч. 1 ст. 4 ЦПК України). Згідно принципу диспозитивності суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ч. 1 ст. 13 ЦПК України). Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (ст. 5 ЦПК України). Згідно ст.ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підстави своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Судом встановлено наступні факти та відповідні їм правовідносии. [PERSON] з 14 травня 2014 року працював на посаді водія Пирятинської районної ради до 16 лютого 2021 року (а.с. 9-10). Постановою Верховної\~ради України\~від 17\~липня 2020\~року №807-ІХ\~"Про\~утворення та\~ліквідацію районів" у Полтавській області утворено Лубенський район (з адміністративним центром у місті Лубни) у складі територій Гребінківської міської, Лубенської міської, Новооржицької селищної, Оржицької селищної, Пирятинської міської, Хорольської міської, Чорнухинської селищної територіальних громад, затверджених Кабінетом Міністрів України. Правонаступником Пирятинської районної ради, відповідно до Закону України\~від 17.11.2020\~року №1009-ІХ\~"Про\~внесення змін\~до деяких\~законів України\~щодо впорядкування\~окремих питань\~організації та\~діяльності органів\~місцевого самоврядування\~і районних\~державних адміністрацій" є Лубенська районна рада. У відповідності до рішення першої сесії Лубенської районної ради Полтавської області восьмого скликання від 15 грудня 2020 року розпочата реорганізація Пирятинської районної ради Полтавської області шляхом приєднання до Лубенської районної ради Полтавської області, яка є її правонаступником (а.с. 8). Лубенська районна рада Полтавської області є правонаступником всього майна, прав та обов`язків Пирятинської районної ради. Розпорядженням Лубенської районної ради від 15.12.2020 № 36 «Про попередження працівників Хорольської, Чорнухинської, Пирятинської, Оржицької, Гребінківської районних рад про наступне вивільнення у порядку ст. 49-2 Кодексу законів про працю України» попереджено працівників виконавчого апарату та відділу управління комунальним майном Пирятинської районної ради про наступне вивільнення у зв`язку з реорганізацією Пирятинської районної ради. Протягом дії розпорядження здійснювати нарахування та виплату всіх належних працівникам коштів відповідно до чинного законодавства. Контроль за виконання розпорядження голова Лубенської районної ради залишила за собою. Розпорядженням Лубенської районної ради від 31.12.2020 № 54 «Про продовження трудових відносин у позаштатному режимі з 01.01.2021» п. 1.42. виведено за штат виконавчого апарату Лубенської районної ради Полтавської області з 01.01.2021 [PERSON] водія виконавчого апарату Пирятинської районної ради. З розпоряджень вбачається, що на момент звільнення позивача, правонаступником та роботодавцем була Лубенська районна рада. Розпорядженням голови Лубенської районної ради Полтавської області від 15 лютого 2021 року №42 [PERSON] з 16 лютого 2021 року звільнено з займаної посади за п.1 ч. 1 ст. 40 КЗпП України та зобов`язано здійснити повний розрахунок зі звільненим працівником, у тому числі виплатити: вихідну допомогу у розмірі середньомісячного заробітку та грошову компенсацію за 20 календарних днів невикористаної щорічної основної відпустки, за період роботи з 14.05.2020 по 13.05.2021 (пропорційно відпрацьованого часу на день звільнення) (а.с. 7). 24 травня 2021 року Лубенською районною радою Полтавської області [PERSON] було виплачено заборгованість по заробітній платі, вихідну допомогу, грошову компенсацію за невикористану щорічну відпустку у розмірі 17383, 25 грн (а.с. 92-94). Після встановлення зазначених обставин та оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд зазначає наступне. Відповідно до ч.ч. 4, 7 статті 43\~Конституції України кожен громадянин має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом. У суду немає сумнівів у достовірності тих даних щодо заробітної плати позивача, які зазначені у вищевказаних документах. Заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу (ч.1 ст. 94 КЗпП України). Відповідно до ч. ст. 7 Кодексу законів про працю, ст.\~15\~Закону України\~«Про оплату\~праці» оплата праці працівників здійснюється в першочерговому порядку. Всі інші платежі здійснюються власником або уповноваженим ним органом після виконання зобов`язань щодо оплати праці. Відповідно до ст.\~115\~КЗпП України заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата. У разі коли день виплати заробітної плати збігається з вихідним, святковим або неробочим днем, заробітна плата виплачується напередодні. Відповідно до ст. 161 ЦПК України, особа має право звернутися до суду з вимогами про стягнення нарахованої, але не виплаченої працівникові суми заробітної плати та середнього заробітку за час затримки розрахунку в порядку наказного або спрощеного позовного провадження. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ч.1 ст. 81 ЦПК України). Судом встановлено, що при звільненні позивача з роботи з ним не були проведені всі розрахунки. З довідки Лубенської районної ради Полтавської області, середньомісячна заробітна плата позивача становить 6055,70 грн., середньоденна 295,40 грн. Відповідно до п. 20 Постанови Пленуму ВСУ «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» N 13 від 24.12.1999, установивши при розгляді справи про стягнення заробітної плати у зв`язку із затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення, коли ж він у цей день не був на роботі, - наступного дня після пред`явлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок, суд на підставі ст. 117 КЗпП стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при не проведенні його до розгляду справи по день постановлення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому своєї вини. Сама по собі відсутність коштів у роботодавця не виключає його відповідальності. У судовому засіданні відповідачем було вказано про те, що їхньої вини у невчасній виплаті заробітної плати немає. Проте, у судовому засіданні було встановлено, що Лубенській районній раді станом на 01.01.2021 було відомо про те, що комісією з припинення діяльності фінансового управління Пирятинської райдержадміністрації не перераховано до загального фонду районного бюджету Лубенського району залишки коштів загальних фондів районного бюджету ліквідованого району. Крім того, у судовому засіданні не знайшло свого підтвердження те, що відповідачем вживалися відповідні заходи для своєчасного проведення розрахунку із звільненим позивачем на момент звільнення. Відповідні дії по усуненню заборгованості звільненим працівникам по заробітній платі почалися вживатися відповідачем з березня 2021 року, про що свідчать листи (а.с. 62-88, 107-110). Тяжке фінансове положення підприємства не може свідчити про відсутність вини роботодавця в невиплаті працівникові належних коштів і не є підставою для звільнення роботодавця від обов`язку сплатити зазначені кошти позивачу. Таким чином, посилання відповідача на відсутність бюджетних асигнувань на 2021 рік для фінансування оплати праці, суд відхиляє та зазначає, що Європейським судом з прав людини в рішенні від 18.10.2005 у справі "Терем ЛТД, Чечеткін та Оліус проти України" та в рішенні від 30.11.2004 у справі "Бакалов проти України" зазначено, що відсутність бюджетного фінансування (бюджетних коштів) не є підставою для звільнення від відповідальності за порушення зобов`язання. Відповідно до положень ст.\~17\~Закону України\~"Про\~виконання рішень\~та застосування\~практики Європейського\~суду з\~прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про\~захист прав\~людини і\~основоположних свобод 1950 року та практику Суду як джерело права. На підставі викладеного, підлягають задоволенню позовні вимоги [PERSON] про стягнення середнього заробітку за період з 17 лютого 2021 року по 23 травня 2021 року (оскільки 24.05.2021 проведено повний розрахунок по заборгованості) у розмірі 18019,40 грн, яка складає: 295,40 грн. х 8 робочих днів у лютому 2021 року = 2363,2 грн.; 6055,70 грн. х 2 (березень та квітень 2021 року =12111,4 грн.; 295,40 грн. х 12 робочих днів у травні 2021 року = 3544,80 грн. У відповідності з ч. 1 ст. 116 КЗпП України, виплата усіх сум, що належить працівнику від підприємства, установи, організації проводиться в день звільнення. Щодо стягнення з відповідача на користь позивача моральної шкоди, суд зазначає наступне. Порядок відшкодування моральної шкоди у сфері трудових відносин регулюється статтею 237-1 КЗпП України,\~відповідно до\~положень якої\~передбачено відшкодування\~власником або\~уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Згідно з правовою позицією Верховного Суду України, висловленою в постанові від 14.12.2016 у справі № 428/7002/14-ц, зазначена норма закону містить перелік юридичних фактів, що складають підставу виникнення правовідносин щодо відшкодування власником або уповноваженим ним органом завданої працівнику моральної шкоди. Підставою для відшкодування моральної шкоди згідно із вказаною статтею є факт порушення прав працівника у сфері трудових відносин, яке призвело до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагало від нього додаткових зусиль для організації свого життя. У пункті 13 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» (з відповідними змінами) роз`яснено, що згідно статтею 237-1\~КЗпП України за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин (незаконне звільнення або переведення, невиплати належних йому грошових сум, виконання робіт у небезпечних для життя і здоров`я умовах тощо), яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов`язок по відшкодуванню моральної (немайнової) шкоди покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності. Однак, представником позивача не було доведено у судовому засіданні, в чому полягали моральні страждання його довірителя. За таких обставин, суд рахує що у задоволенні позовних вимог в цій частині слід відмовити. Відповідно до п. 6 ч. 1 ст.\~264\~ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання як слід розподілити між сторонами судові витрати. Згідно із ч. 1 ст. 133\~ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних із розглядом справи. Відповідно до ч. 4 ст. 177 ЦПК України, до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону. Відповідно до висновків, які викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 30 січня 2019 року по справі N 910/4518/16, за змістом приписів статей 94,116,117Кодексу законівпро працюУкраїни та статей 1,2\~Закону України\~від 24\~березня 1995\~року N\~108/95-ВР\~"Про\~оплату праці" середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за своєю правовою природою є спеціальним видом відповідальності роботодавця, спрямованим на захист прав звільнених працівників щодо отримання ними в передбачений законом строк винагороди за виконану роботу (усіх виплат, на отримання яких працівники мають право згідно з умовами трудового договору і відповідно до державних гарантій), який нараховується у розмірі середнього заробітку та не входить до структури заробітної плати. Пільга щодо сплати судового збору, передбачена пунктом 1 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір», згідно з якою від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про стягнення заробітної плати та поновлення на роботі, не поширюється на вимоги позивачів про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні під час розгляду таких справ в усіх судових інстанціях. Отже, зі змісту уточнених позовних вимог вбачається, що позивач просить суд стягнути з відповідача середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні та моральну шкоду. До структури заробітної плати, визначеної у статті 2 Закону України «Про оплату праці» входять: основна заробітна плата, додаткова заробітна плата та інші заохочувальні та компенсаційні виплати. Середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні не входить до структури заробітної плати та за змістом ч. 1ст. 117 КЗпП України є видом відповідальності роботодавця за порушення строків виплати належних звільненому працівникові сум. Таким чином, позивачу необхідно сплатити судовий збір за позовну вимогу про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні в розмірі відповідно до п.п. 1 п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» в розмірі 1 відсотку від суми вимоги, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, тобто у розмірі 908,00 грн. Відповідно до ст. 141 ЦПК України,\~судовий збір\~покладається на\~сторони пропорційно\~розміру задоволених\~позовних вимог. Інші\~судові витрати,\~пов`язані з\~розглядом справи,\~покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача. Оскільки позов підлягає частковому задоволенню (76 %), то з відповідача на користь позивача необхідно стягнути судовий збір у розмірі 690 грн. Відповідно до ч. 3 ст. 137\~ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. У судовому засіданні представник позивача вказав про надання протягом встановленого строку ЦПК, до суду документів на підтвердження витрат пов`язаних з розглядом справи його довірителем. На підставі вищенаведеного та

Outcome: partial