Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-07 00:00:00

У позовній заяві позивач просить постановити рішення про зміну способу і розміру стягуваних з відповідача аліментів на утримання неповнолітньої дитини з твердої грошової суми на 1/4 заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, що підлягають індексації згідно закону, щомісячно, починаючи з дня набрання рішенням суду законної сили і до досягнення дитиною повноліття. Свої вимоги обґрунтувала тим, що за виконавчим листом №2/212/2006 з відповідача стягуються аліменти на утримання неповнолітньої дочки [PERSON] , [INFO] , в розмірі 60 гривень. На даний час такий розмір аліментів є недостатнім для належного забезпечення дитини, що також зумовлено знеціненням грошових коштів внаслідок інфляційних процесів. Окрім цього, законодавчо визначений розмір аліментів збільшився і зростає пропорційно прожитковому мінімуму. Матеріальне становище відповідача змінилось в сторону покращення, оскільки він проходить військову службу і отримує регулярний дохід. Провадження в справі відкрито ухвалою від 30.01.2019 року, розгляд справи постановлено проводити за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Відповідачу визначено п`ятнадцятиденний строк з дня вручення копії даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву. Відповідно до рекомендованого повідомлення адресоване відповідачу поштове відправлення з копією ухвали і примірником матеріалів позову 07.02.2019 року отримала особа за довіреністю, що в силу ч.3 ст.130 ЦПК України є належним повідомленням відповідача про вчинення процесуальної дії. У строк, визначений судом та з додатковим врахуванням Нормативів і нормативних строків пересилання поштових відправлень, затверджених наказом Міністерством інфраструктури України від 28.11.2013 року №958, відповідач відзиву на позов не подав. Аналізом доказів по справі суд встановив наступні фактичні обставини. Згідно копій свідоцтв про народження серії [NUMBER] , № [NUMBER] сторони є батьками [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Копією довідки Хворостівської сільської ради Любомльського району від 28.12.2018 року стверджено, що діти сторін проживають з матір`ю, позивачем [PERSON] , по [ADDRESS] . Із копії виданого 14.07.2006 року Любомльським районним судом виконавчого листа вбачається, що з відповідача в користь позивача стягнуто аліменти на утриманнях обох дочок в розмірі по 60 гривень на кожну дитину. Із наведеного встановлено, що старша дочка [PERSON] на даний час досягла повноліття, меншій дочці виповнилось 16 років. Копією витягу з наказу командира військової частини [NUMBER] від 22.07.2017 року стверджено, що відповідача з 22.07.2017 року як солдата військової служби за контрактом зараховано до списків особового складу військової частини [NUMBER] на посаду водія-заряджаючого. Цим же наказом відповідачу встановлено премію, надбавки за виконання особливо важливих завдань та за вислугу років, які вираховуються у відсотковому відношенні від посадового окладу, а також щомісячну додаткову грошову винагороду. Згідно із ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Частиною 1 статті 192 СК України встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. За змістом цієї норми умовою збільшення або зменшення розміру аліментів є зміна обставин, які враховувалися судом при визначенні розміру аліментів. При розгляді позовів, заявлених з таких підстав, застосуванню підлягає не тільки ст.192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (ст.182 "Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів", ст.183 "Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини", ст.184 "Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі"). Така правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 05.02.2014 року у справі №143цс13. Відповідно до ч.2 ст.182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно із Законом України "Про Державний бюджет на 2019 рік" розмір прожиткового мінімуму для дітей віком від 6 до 18 років з 1 січня 2019 року становить 2027 гривень, з 1 липня - 2118 гривень, з 1 грудня - 2218 гривень. З наведеного слідує, що відповідач сплачує аліменти у значно меншому розмірі, ніж гарантований чинним законодавством, оскільки мінімальний розмір аліментів на утримання дитини сторін станом на дату розгляду справи становить 1013,50 гривень. Отже, стягнення з відповідача аліментів на утримання неповнолітньої дочки у меншому мінімальному розмірі не спроможне забезпечити її достатній і належний рівень гармонійного розвитку, тому призводить до порушення прав дитини на належне матеріальне забезпечення та є підставою для збільшення їх розміру. Наданими позивачем доказами, зокрема, копією витягу з наказу командира військової частини [NUMBER] від 22.07.2017 року доводиться наявність у відповідача регулярного доходу, що свідчить про зміну його майнового стану в сторону покращення і дає підстави для збільшення розміру аліментів шляхом зміни способу їх стягнення з твердої грошової суми на частку від його заробітку (доходу) та в тому розмірі, який запропонований позивачем. Такий розмір аліментів на рівні 1/4 частки заробітку (доходу) відповідача, на думку суду, на мінімально достатньому рівні забезпечить виконання ним батьківського обов`язку, а також відповідатиме закріпленим у ч.9 ст.7 СК України засадам справедливості, добросовісності, розумності. Таким чином, позов підлягає задоволенню в повному обсязі. Згідно із ст.141 ЦПК України судові витрати слід покласти на відповідача.

Outcome: approved