Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-17 00:00:00

ТОВ «Фінансова компанія « Європейська агенція з повернення боргів» звернулось до суду з позовом про стягнення з відповідача [PERSON] заборгованості за кредитними договорами №346681926 від 19.02.2015 року та №542792937 від 10.07.2015 року у загальному розмірі 38528,89 грн. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що 19.02.2015 року між ТОВ "Фінансова компанія "Центр фінансових рішень" (ТОВ "ФК "ЦФР") та відповідачем по справі було укладено кредитний договір № 346681926. Окрім того 10.07.2015 року [PERSON] подала до ТОВ "ФК "ЦФР" Заяву про приєднання до умов отримання кредитів та інших послуг від ТОВ "ФК "ЦФР" та Заяву №542792937 від 10.07.2015 року на отримання кредиту від ТОВ "ФК "ЦФР", підписанням якої підтвердив згоду, що ця заява разом з умовами отримання кредитів та інших послуг від ТОВ "ФК "ЦФР" становлять кредитний договір між ТОВ "ФК "ЦФР" та відповідачем, як позичальником, а також, що отримав примірник кредитного договору та погодив отримати шляхом роздрукування з веб-сайту кредитодавця умови отримання кредитів від ТОВ "ФК "ЦФР". 30.07.2018 між ТОВ "ФК "ЦФР" та ТОВ " Фінансова компанія " Європейська агенція з повернення боргів" (ТОВ "ФК "ЄАПБ" ) укладено договір відступлення права вимоги № 20170730 у відповідності до умов якого, ТОВ "ФК "ЦФР" передало (відступило) ТОВ ФК «ЄАПБ" за плату, а ТОВ "ФК "ЄАПБ" прийняло ТОВ "ФК "ЦФР" права грошової вимоги до боржників, в тому числі до [PERSON] . Посилаючись на неналежне виконання відповідачем своїх грошових зобов`язань за кредитним договором, позивач просив стягнути з відповідача заборгованість за договорами кредиту, яка у загальному розмірі складає 38528,89 грн., а також відшкодувати понесені позивачем судові витрати по сплаті судового збору. Ухвалою Київського районного суду м.Харкова від 25 червня 2020 року справу передано для розгляду за підсудністю до Фрунзенського районного суду м.Харкова. Ухвалою Фрунзенського районного суду м.Харкова від 21 вересня 2020 року провадження по справі відкрито, призначене судове засідання. У судове засідання представник позивача Мінаков А.А., який діє на підставі довіреності, не з`явився, надав суду заяву, в якій просить суд розглянути справу за його відсутності, позовні вимоги підтримав, просить задовольнити їх в повному обсязі. Проти заочного розгляду справи не заперечує (вх№24503). Відповідач у судове засідання повторно не з`явилася, про день та час слухання справи була повідомлена своєчасно і належним чином в порядку ст. 128 ЦПК України. Причини неявки відповідач суду не повідомила, будь-яких заяв та клопотань від відповідача не надходило. Відповідач в установлений ч. 7 ст.\~178\~ЦПК України строк не подала до суду відзив на позовну заяву, у зв`язку із чим суд вирішує справу за наявними матеріалами, що передбачено ч. 8 ст. 178 ЦПК України. Враховуючи повторну неявку належним чином повідомленого відповідача в судове засідання, яка не повідомила про причини неявки та не подала відзив, відповідно до статті 280 ЦПК України суд, за згодою представника позивача, вважає за можливе проводити заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення. У зв`язку з тим, що розгляд справи відбувався за відсутності сторін, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності, приходить до наступного висновку. Відповідно до ч.1\~ст. 13 ЦПК України\~суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідного до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч.1\~ст. 81 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У відповідності до\~ст. 76 ЦПК України\~доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Статтями\~77,\~78 ЦПК України\~визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Судом встановлено, що 19.02.2015 року між ТОВ "Фінансова компанія "Центр фінансових рішень" та відповідачем по справі було укладено кредитний договір № 346681926, згідно якого остання отримала кредитні кошти в розмірі 9078,00 грн. зі сплатою відсотків 14,99% річних. Строк на який надано кредит становить 48 місяців. Крім того, вказаним договором передбачено погашення заборгованості за кредитом, шляхом внесення щомісячного платежу у відповідному розмірі (а.с.5). Відповідачем було підписано Заяву про приєднання до умов отримання кредитів та інших послуг від ТОВ "ФК "ЦФР" (а.с.21). 10.07.2015 року [PERSON] звернулась до ТОВ "ФК "ЦФР" з Заявою про отримання кредиту №542792937 у розмірі 9889,20 грн. строком на 48 місяців зі сплатою відсотків 10,49 річних (а.с.22). 30.07.2017 між ТОВ "ФК "ЦФР" та ТОВ " Фінансова компанія " Європейська агенція з повернення боргів" укладено договір відступлення права вимоги № 20180730 у відповідності до умов якого, ТОВ "ФК "ЦФР" передало (відступило) ТОВ ФК «ЄАПБ" за плату, а ТОВ "ФК "ЄАПБ" прийняло ТОВ "ФК "ЦФР" права грошової вимоги до [PERSON] (а.с.36-38). Згідно ч. 1\~ст. 1077 ЦК України, за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Відповідно до ч. 1\~ст. 1078 ЦК України, предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Отже, ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» перейшло право грошової вимоги до відповідача за кредитними договорами № 346681926 від 19.02.2015 року та №542792937 від 10.07.2015 року. Згідно\~ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 1\~ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідач взяті на себе зобов`язання за кредитним договором № 346681926 від 19.02.2015 року належним чином не виконує, в результаті чого у відповідача виникла заборгованість в сумі 18404,36 грн., яка складається з наступного : - 5649,59 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; -1512,61 грн. - сума заборгованості за відсотками; - 6982,78 грн. - сума заборгованості за платою за управління кредитом; -4261,38 грн. - сума заборгованості за пенею. За кредитним договором № 542792937 від 10.07.2015 року належним чином не виконує, в результаті чого у відповідача виникла заборгованість в сумі 20124,53 грн., яка складається з наступного : - 7302,36 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; - 1361,82 грн. - сума заборгованості за відсотками; - 6515,75 грн. - сума заборгованості за платою за управління кредитом; - 4944,60 грн. - сума заборгованості за пенею. В обґрунтування розміру заборгованості за кредитним договором позивач надав відповідний розрахунок. Цивільно-правова відповідальність - це покладення на правопорушника основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обов`язку новим, або у приєднанні до невиконаного обов`язку нового додаткового. Покладення на боржника нових додаткових обов`язків як заходу цивільно-правової відповідальності має місце, зокрема, у випадку стягнення неустойки (пені, штрафу). Відповідно до\~статті 549 ЦК України\~неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання (частина друга\~статті 549 ЦК України\~). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (частина третя\~статті 549 ЦК України). Статтею 625 ЦК України, визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Статтею 611 ЦК України\~передбачено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди. Згідно ч. 2\~ст. 1050 ЦК України\~якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то вразі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до\~ст. 1048 ЦК України. Щодо нарахування відповідачу суми заборгованості за платою за управління кредитом у розмірі 6980,78 грн. (договір №346681926 від 19.02.2015 року) та 6515,75 грн. (договір №542792937 від 10.07.2015 року) суд зазначає наступне. Особливості регулювання відносин за договором про надання споживчого кредиту встановлені також\~Законом України «Про захист прав споживачів». Згідно з абзацем 3 частини четвертої\~статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів»\~у редакції Закону, чинній на час виникнення спірних правовідносин, кредитодавцю забороняється встановлювати у договорі про надання споживчого кредиту будь-які збори, відсотки, комісії, платежі тощо за дії, які не є послугою у визначенні цього Закону. Умова договору про надання споживчого кредиту, яка передбачає здійснення будь-яких платежів за дії, які не є послугою у визначенні цього Закону, є нікчемною. Відповідно до частини восьмої\~статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів»\~у редакції Закону, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, нечіткі або двозначні положення договорів зі споживачами тлумачаться на користь споживача. У пункті 19 Резолюції Генеральної Асамблеї ООН «Керівні принципи для захисту інтересів споживачів», прийняті 09 квітня 1985 року №39/248 на 106-му пленарному засіданні Генеральної Асамблеї ООН зазначено, що споживачі повинні бути захищені від таких контрактних зловживань, як односторонні типові контракти, виключення основних прав в контрактах і незаконні умови кредитування продавцями. З\~Рішення Конституційного Суду України від 10 листопада 2011 року № 15-рп/2011\~вбачається, що положення\~статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів»\~з подальшими змінами у взаємозв`язку з положеннями частини четвертої\~статті 42 Конституції України\~треба розуміти так, що їх дія поширюється на правовідносини між кредитодавцем та позичальником (споживачем) за договором про надання споживчого кредиту, що виникають як під час укладення, так і виконання такого договору. Умовами договору (п. 4.8) передбачено плату за управління кредитом у розмірі 2,69 процентів від суми кредиту, тобто за дії, які кредитодавець здійснює на власну користь, що є незаконним. Крім того, у договорі не зазначено, які саме послуги за вказану комісію надавалися відповідачу як позичальнику. Так як вимога позивача про стягнення з боржника заборгованості з плати за управління кредитом ґрунтується на нікчемній умові укладеного з кредитодавцем попереднього договору, у цій частині позов задоволенню не підлягає. Зазначене узгоджується з правовою позицією викладеною у постанові Верховного суду від 31.10.2018 року у справі № 404/1339/15-ц. Щодо стягнення з відповідача заборгованості за пенею у розмірі 4261,38 грн. (договір №346681926 від 19.02.2015 року) та 4944,60 грн. (договір №542792937 від 10.07.2015 року) суд зазначає наступне суд зазначає наступне. Відповідно до частин першої, другої\~статті 207\~ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626, 628\~ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. За змістом статті 634\~цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. За правилами ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Пунктом 4.9 кредитного договору №346681926 від 19.02.2015 року передбачено нарахування пені за несвоєчасне виконання грошового зобов`язання у розмірі 0,3% від суми прострочення за кожний день прострочення, сплачується позичальником за повне або часткове прострочення кредиту та/або внесення плати за кредитом. Заявою №542792937 від 10.07.2015 року передбачена щоденна пеня в розмірі 0,3% від загальної суми заборгованості. У зв`язку з чим позовні вимоги щодо стягнення пені у сумі 4261,38 грн. (договір №346681926 від 19.02.2015 року) та 4944,60 грн. (договір №542792937 від 10.07.2015 року) за кредитними договорами підлягають задоволенню. З огляду на вище викладене, суд при заочному розгляді справи вважає доведеним, що відповідач взятих на себе кредитних зобов`язань в строки, передбачені кредитними договорами, не виконала. За таких обставин суд приходить до висновку, що стягненню з відповідача на користь позивача підлягає заборгованість у розмірі 25032,36 грн., яка складається з наступного: за кредитним договором №346681926\~від 19.02.2015\~рокуу загальному розмірі 11423,58 грн. (56949,59 грн.+ 1512,61 грн. + 4261,38 грн.) та за кредитним договором №542792937 від 10.07.2015 року у загальному розмірі 13608,78 грн. (7302,36 грн. + 1361,82 грн. + 4944,660 грн). Згідно платіжного доручення № 3597 від 05.05.2020 року при пред`явленні позову до суду були понесені витрати по сплаті судового збору у розмірі 2102,00 грн. Питання про стягнення судових витрат, суд вирішує відповідно до ст. 141 ЦПК України.

Outcome: partial