Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-21 00:00:00

публічне акціонерне товариство комерційний банк "ПриватБанк", далі ПАТ КБ "ПриватБанк", звернувся до суду з зазначеним позовом, мотивуючи свої позовні вимоги тим, що між ПАТ КБ "ПриватБанк" та відповідачкою [PERSON] було укладено Генеральну угоду про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карток (далі-Генеральна угода) б/н від 26.08.2016 року на суму 14335 грн. 38 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 24,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Погашення заборгованості здійснюється шляхом надання відповідачем банку грошових коштів (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за кредитом, починаючи з 1 по 25 число кожного місяця. Станом на 06 квітня 2017 року заборгованість відповідачки по кредитному договору становить 22311 грн. 28 коп., яка складається з заборгованості за кредитом - 13753 грн. 18 коп., заборгованості по процентам за користування кредитом - 2011 грн. 06 коп., заборгованості за пенею та комісією - 3300 грн. 72 коп., штраф - 3246 грн. 32 коп. .Позивач просить стягнути з відповідачки [PERSON] заборгованість у розмірі 22311 грн. 28 коп. В судове засідання позивач не з'явився, надав заяву про розгляд справи без його участі, позов підтримує в повному обсязі та не заперечує проти ухвалення заочного рішення (а.с. 37). Згідно ст. 158 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи "за її відсутності. З урахуванням зазначеного положення ЦПК України та клопотання позивача суд вирішив можливим розглянути справу у його відсутність. Відповідачка [PERSON] про час і місце судового засідання повідомлялася належним чином (а.с.48) Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Відповідно до положення ч. 2 ст. 197 ЦПК України суд провів розгляд справи без фіксування судового процесу технічними засобами. Суд, вивчивши та дослідивши матеріали справи, повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких грунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. При розгляді справи судом встановлено, що між ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] було укладено Генеральну угоду про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання банківських послуг від 26 серпня 2016 року у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, який складається з Генеральної угоди, Умов та правил, запропонованих ПАТ КБ «ПриватБанк» та Тарифів банку, що становлять кредитний договір (а.с. 5, 6, 7-30). Відповідачка своїм підписом підтвердила згоду на те, що підписана Генеральна угода-разом з Умовами та правилами надання банківських послуг, затверджених наказом №СП-2010-256 від 06.03.2010 року та Тарифами банку, які викладені на банківському сайті, складає між ним та банком договір (а.с. 6). Відповідно до п.2.1 Генеральної угоди про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання банківських послуг банк надає позичальнику кредит в сумі 14335,40 грн. на строк 24 місяці, з 26.08.2016 року по 31.08.2018 року шляхом встановлення кредитної лінії на платіжну картку для споживчих цілей в сумі 14335,40 грн. в обмін на зобов'язання позичальника повернути кредит, сплатити проценти у розмірі 2,0% щомісяця на суму залишку заборгованості за кредитом в строки, указані у заяві, Умовах та правилах. Погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: починаючи з 1 по 25 число кожного місяця позичальник надає банку грошові кошти (щомісячний платіж) в сумі 757,93 грн. для погашення заборгованості за кредитом, яка складається з заборгованості за кредитом, процентів, а також інших витрат у відповідності з Умовами та правилами. Дата останнього погашення заборгованості повинна бути не пізніше 31.08.2018 року (а.с. 6). Згідно ст.212, 611, 651 ЦК України при порушенні позичальником строків погашення заборгованості, зазначених у цій Генеральній угоді, Умовах і правилах, більш ніж на 31-й день, по зобов'язанням, строк яких не настав, сторони узгодили, що строк повернення кредиту вважається 32-й день з моменту виникнення порушення. Заборгованість по кредиту, починаючи з 32 дня порушення, вважається простроченою. Позичальник сплачує банку штраф у розмірі 3246,32 грн. (п.2.2 Генеральної угоди). Згідно п.2.5 Генеральної угоди позичальник зобов'язується повернути суму кредиту, процентів, винагороди у відповідності з Генеральною угодою та Умовами та правилами. Відповідно до п.2.8 при порушенні позичальником зобов'язань щодо погашення кредиту, позичальник сплачує банку пеню, розмір якої указаний в Умовах та правилах за кожний день прострочення (а.с. 6). Згідно п. 1.1.7.12 Умов та правил надання банківських послуг договір діє на протязі 12 місяців з моменту підписання. Якщо на протязі цього строку ні одна із сторін не проінформує другу сторону про припинення дії договору, він автоматично лонгується на той же строк (а.с. 18). Відповідно до п.п. 2.1.1.2.3, 2.1.1.2.4 Умов та правил надання банківських послуг клієнт дає свою згоду, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням банку і дає право банку в будь-який момент змінити (зменшити, збільшити або анулювати) кредитний ліміт. Підписання даного договору є прямою і безумовною згодою позичальника щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту, встановленого банком (а.с. 23). Відповідачка зобов'язалася погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених Договором. У випадку невиконання зобов'язань по Договору, на вимогу Банка виконати зобов'язання по поверненню Кредиту (у тому числі простроченого кредиту та Овердрафту), оплати Винагороди Банку (п. 2.1.1.5.5 та п. 2.1.1.5.6 Умов та правил надання банківських послуг) (а.с. 25). За умовами договору при порушенні позичальником строків платежів по кожному з грошових зобов'язань, передбачених цим договором більш ніж на 30 днів, позичальник зобов'язаний сплатити банку штраф у розмірі 500 грн. + 5% від суми позову (п.2.1.1.7.6). Крім того, у випадку виникнення прострочення зобов'язання на суму від 100 грн., включаючи прострочення зобов'язань, передбачених п.п. 2.1.1.12.6.2, 2.1.1.12.8.1 Умов та правил надання банківських послуг, позичальник сплачує банку пеню, яка нараховується в день нарахування процентів за кредитом (п. 2.1.1.12.6.1) (а.с. 26, 28). Відповідно до п. 1.1.3.2.11 Умов та правил надання банківських послуг банк має право проводити договірне списання з усіх відкритих в банку рахунків клієнта в погашення кредитної заборгованості клієнта і третіх осіб,, за кредитами, в яких клієнт є поручителем, а також будь-якої іншої заборгованості, яка виникла у клієнта, зважаючи на невиконані зобов'язання перед банком (а.с. 13). Згідно п.2.1.1.12.11 Умов та правил надання банківських послуг банк має право вимагати дострокового виконання боргових зобов'язань в цілому або у встановленої банком долі в разі невиконання боржником своїх боргових та інших обов'язків за цим договором (а.с. 29). При укладанні Договору сторони керувались ч.1 ст.634 ЦК України, згідно якої договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Судом встановлено, що сторони не ставили питання про розірвання договору від 26 серпня 2016 року. Таким чином між позивачем та відповідачем виникли цивільні права та обов'язки, які вони врегулювали договором від 26 серпня 2016 року. Частиною 1 ст. 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу (ч. 2 ст. 1054, ч. 2 ст. 1050 ЦК України). Статтею 549 ЦК України встановлена відповідальність боржника у виді неустойки у разі порушення ним зобов'язання. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства (ч.2 ст.551 ЦК України). Згідно розрахунку заборгованості за кредитним договором від 26 серпня 2016 року, укладеного між ПАТ КБ "ПриватБанк" та [PERSON], заборгованість станом на 06 квітня 2017 року становить 22311 грн. 28 коп., яка складається з заборгованості за кредитом - 13753 грн. 18 коп., заборгованості по процентам за користування кредитом - 2011 грн. 06 коп., заборгованості за пенею та комісією - 3300 грн. 72 коп., штраф - 3246 грн. 32 коп. (а.с. 4). За змістом ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не виконав зобов'язання у строк, встановлений договором. Відповідно до ст. 1051 ЦК України, позичальник має право оспорити договір позики на тій підставі, що грошові кошти або речі насправді не були одержані ним від позикодавця або були одержані у меншій кількості, ніж встановлено договором. Відповідачка [PERSON] не оспорювала договір позики, укладений між ПАТ КБ "ПриватБанк" та нею, не надала суду доказів, що кредитний договір укладений нею проти її справжньої волі. Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. З наданого позивачем розрахунку заборгованості за кредитним договором вбачається, що відповідачка не погасив узятий нею кредит, не сплатила відсотків, а тому відповідно до зазначених вище норм цивільного законодавства ці суми підлягають стягненню з відповідачки на користь ПАТ КБ "ПриватБанк". Суд вважає за доцільне стягнути з [PERSON] заборгованість за кредитним договором від 26 серпня 2016 року у розмірі 22311 грн. 28 коп., яка складається з заборгованості за кредитом - 13753 грн. 18 коп., заборгованості по процентам за користування кредитом - 2011 грн. 06 коп., заборгованості за пенею та комісією - 3300 грн. 72 коп., штраф -3246 грн. 32 коп., яка виникла станом на 06 квітня 2017 року та яка заявлена позивачем в позовній заяві. Вирішуючи питання про стягнення судових витрат, які позивач зазначає у розмірі 1600 гривень як витрат на сплату судового збору, які підтверджуються квитанцією (а.с. 36), суд виходить з того, що згідно з вимогами ст.. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Відповідно до ст. ст. 6, 526, 530, 533, 549, 612, 1050, 1054 ЦК України, ст. ст. З, 4, 10, 11, 14, 57, 60, 74, 88, 158, 212, 213, 214, 215 ЦПК України, -

Outcome: approved