Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-29 00:00:00

В лютому 2015 року ТОВ "Європейська агенція" звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором в якому вказувала, що 18 лютого 2013 року між ТОВ "Фінансова компанія "Центр фінансових рішень"" та відповідачкою було укладено кредитний договір №663257235. Відповідно до договору товариство надало останній на поточні потреби та внесення комісії кредитні кошти в загальному розмірі 11 106,32 грн. строком на 24 місяці, а відповідачка зобов'язалася вчасно повернути кредит шляхом щомісячного повернення частинами згідно графіку отриманих в кредит коштів, а також щомісячно сплачувати проценти за користування ним в розмірі 0,01 % річних від суми залишку заборгованості по кредиту, сплатити комісію за надання кредиту в розмірі 400 грн. та вносити щомісячну комісію за обслуговування кредиту в розмірі 4 % від суми кредиту, що становить 444,25 грн. Наслідками порушення договору в частині своєчасного виконання зобов'язань позичальником є обов'язок останньої сплачувати кредитодавцю неустойку (пеню в розмірі 0,3 % від простроченої суми за кожен день прострочення платежу). 28 березня 2014 року між ТОВ "Фінансова компанія "Центр фінансових рішень"" та ТОВ "Європейська агенція" було укладено договір відступлення прав вимоги №37/14-ФНКю за яким первісний кредитор відступив позивачу за плату право грошової вимоги до [PERSON] за зобов'язаннями, що виникли з кредитного договору №663257235 від 18 лютого 2013 року. Позичальник свої зобов'язання жодному з кредиторів належним чином не виконала в зв'язку з чим виникла заборгованість в загальному розмірі 23 674,43 грн., в тому числі: · заборгованість по кредиту - 11 106,32 грн.; · заборгованість по процентам за користування кредитом - 1,23 грн.; · заборгованість по комісії за обслуговування кредиту - 5 886,31 грн.; · нарахованої неустойки (пені) за порушення умов договору в розмірі 6 680,57 грн. Вказану заборгованість позивач просив стягнути з [PERSON] в повному обсязі. В судове засідання представник позивача не з'явилася, проте в надісланій на адресу суду заяві просила розглядати справу без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з'явилася, судом відповідно до ч. 5 ст. 74 ЦПК України вважається належним чином повідомленою про час та місце розгляду справи за місцем її реєстрації, причину неявки суду не повідомила. Суд вважав можливим провести розгляд справи в заочному порядку з ухваленням заочного рішення, оскільки представник позивача в своїй заяві проти цього не заперечувала. Дослідивши матеріали справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наявних в ній доказів, суд прийшов до наступного. Зокрема судом встановлено, що 18 лютого 2013 року між ТОВ "Фінансова компанія "Центр фінансових рішень"" та [PERSON] було укладено кредитний договір №663257235. Відповідно до договору товариство надало останній на поточні потреби та внесення комісії кредитні кошти в загальному розмірі 11 106,32 грн. строком на 24 місяці, а відповідачка зобов'язалася вчасно повернути кредит шляхом щомісячного повернення частинами згідно графіку отриманих в кредит коштів, а також щомісячно сплачувати проценти за користування ним в розмірі 0,01 % річних від суми залишку заборгованості по кредиту, сплатити комісію за надання кредиту в розмірі 400 грн. та вносити щомісячну комісію за обслуговування кредиту в розмірі 4 % від суми кредиту, що становить 444,25 грн. Наслідками порушення договору в частині своєчасного виконання зобов'язань позичальником є обов'язок останньої сплачувати кредитодавцю неустойку (пеню в розмірі 0,3 % від простроченої суми за кожен день прострочення платежу). 28 березня 2014 року між ТОВ "Фінансова компанія "Центр фінансових рішень"" та ТОВ "Європейська агенція" було укладено договір відступлення прав вимоги №37/14-ФНКю за яким первісний кредитор відступив позивачу за плату право грошової вимоги до [PERSON] за зобов'язаннями, що виникли з кредитного договору №663257235 від 18 лютого 2013 року. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення щодо договору позики, якщо інше не встановлено законом і не випливає із суті кредитного договору. Положення ст.ст. 546, 548-551 ЦК України вказують на те, що сторони зобов'язання можуть домовитися про забезпечення його виконання. Виконання зобов'язання забезпечується неустойкою (штрафом, пенею), порядок та форма забезпечення встановлюється в законі або договорі. Відповідно до ст. 611, ч. 2 ст. 612, ст.ст. 623-625, ч. 1 ст. 1049, ст. 1050 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцю позику у строк та в порядку, що встановлені договором. В разі несвоєчасного повернення позики або її чергової частини (прострочення боржника) він не звільняється від обов'язку виконання зобов'язання, зокрема повинен повернути суму позики (в тому числі достроково), сплатити заборгованість, відшкодувати позикодавцю збитки та сплатити неустойку. Також, відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно ч. 1 ст. 1077, ч. 1 ст. 1078, ч. 1 ст. 1082 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов'язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату, а клієнт відступає або зобов'язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). З моменту укладення договору факторингу та отримання відповідного повідомлення боржник зобов'язаний виконати відступлене грошове зобов'язання на користь фактора. До фактора, як нового кредитора, переходять права клієнта, як первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Фактор набуває права на всі суми, які він одержить від боржника на виконання вимоги (ст. 514, ч. 1 ст. 1084 ЦК України). З матеріалів справи вбачається, що позичальник свої зобов'язання жодному з кредиторів належним чином не виконала в зв'язку з чим станом на 20 лютого 2015 року виникла заборгованість, в тому числі: · заборгованість по кредиту - 11 106,32 грн.; · заборгованість по процентам за користування кредитом - 1,23 грн.; · заборгованість по комісії за обслуговування кредиту - 5 886,31 грн., що знайшло своє повне підтвердження розрахунком боргу, а тому вказана заборгованість на підставі ст.ст. 526, 530 ЦК України підлягає стягненню з [PERSON] на користь позивача, як кредитора, в повному обсязі. Що стосується неустойки (пені), то суд виходить з того, що вона нарахована позивачем підставно, проте частково поза межами встановленої законом позовної давності. Згідно ст. 526 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. За зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (ч. 5 ст. 261 ЦК України). До вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені) законом встановлено позовну давність в один рік (п.1 ч. 2 ст. 258 ЦК України). Верховний Суд України на засіданні Судової палати у цивільних справах 3 вересня 2014 року ухвалив постанову у справі № 6-100цс14, предметом якої був спір про стягнення заборгованості за договором позики. Зі змісту постанови Верховного Суду України слідує, що встановлена законом позовна давність по вимогам про стягнення неустойки підлягає застосуванню судом незалежно від наявності заяви сторони про її застосування та незалежно від обумовлення сторонами в договорі іншого, більш тривалого строку. При цьому, виходячи з правової природи пені, яка нараховується за кожен день прострочення, право на позов про стягнення пені за кожен окремий день виникає щодня на відповідну суму, а позовна давність за позовом про стягнення пені відповідно до статті 253 ЦК України обчислюється по кожному дню, за який нараховується пеня, окремо, починаючи з дня, коли кредитор дізнався або повинен був дізнатися про порушення права. За таких обставин з [PERSON] на користь ТОВ "Європейська агенція"підлягає стягненню неустойка (пеня), нарахована в межах річного строку до дня звернення до суду (здачі позову до відділу поштового зв'язку - 24 лютого 2015 року), однак в межах позовних вимог, а саме за період з 24 лютого 2014 року по 20 лютого 2015 року, що становить 1 099,38 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України з відповідачки на користь позивача згідно розміру задоволених вимог також підлягають стягненню понесені останнім судові витрати, а саме 186,18 грн. судового збору.

Outcome: partial