Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-18 00:00:00

позивач звернувся до суду із вищезазначеним позовом, який мотивує тим, що 20 грудня 2007 року між ним та Акціонерним комерційним промислово-інвестиційним банком (закрите акціонерне товариство) (змінено найменування на публічне акціонерне товариство «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк») було укладено договір про іпотечний кредит №62/22-07, згідно якого банк надав позичальнику кредит у сумі 20 000 доларів США для будівництва житлового будинку зі сплатою відсотків за користування таким у розмірі 11 % річних, а у випадку порушення позичальником строку\~ погашення одержаного\~ ним\~ кредиту 15 % річних та кінцевим терміном повернення кредиту і процентів за ним не пізніше 19 грудня 2017 року. Так, 17 грудня 2012 року між публічним акціонерним товариством «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» (Первісний Кредитор) та товариством з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» (Новий Кредитор) було укладено договір відступлення прав вимоги, відповідно до якого Первісний Кредитор передав (відступив) Новому Кредитору Кредитний Портфель (сукупність усіх прав вимоги за кредитами), в тому числі і право грошової вимоги за договором № 62/22-07 від 20 грудня 2007 року, та зобов`язався сплатити за нього Первісному кредитору грошову винагороду. 16 травня 2016 року рішенням Перечинського районного суду у цивільній справі № 304/161/16-ц позов ТОВ «Кредитні ініціативи» задоволено стягнуто з нього на користь останнього заборгованість за договором про іпотечний кредит №62/22-07 від 20 грудня 2007 року в розмірі 469 967 (чотириста шістдесят дев`ять тисяч дев`ятсот шістдесят сім) грн. 43 коп., з яких 292 310 (двісті дев`яносто дві тисячі триста десять) грн. 98 коп. заборгованість за кредитом та 177 656 (сто сімдесят сім тисяч шістсот п`ятдесят шість) грн. 45 коп. заборгованість по відсотках; а також судовий збір\~ у сумі 7 049 (сім тисяч сорок дев`ять) грн. 51 коп. На примусове виконання вказаного рішення суду було відкрито виконавче провадження № 56631901, яке знаходиться на виконанні у приватного виконавця Крегула І.І. 13 березня 2019 року відбулися електронні торги, за результатами яких визначився переможець торгів, який йому на дату подання позову невідомий. Результати електронних торгів, а також електронна версія протоколу визначені на сайті організатора торгів ДП «Сетам». Оскільки відповідно до вимог Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» на вказане майно не могло бути звернено стягнення, в тому числі шляхом проведення прилюдних торгів, так як воно відповідає критеріям згідно яких продаж даного майна заборонений законом, тому просить визнати недійсними електронні торги, результати яких оформлені протоколом №392515, проведені організатором торгів Державним підприємством «СЕТАМ» Міністерства юстиції України, та їх результати з реалізації предмету іпотеки незавершеного будівництва житлового будинку загальною площею 195.4 кв. м та земельна ділянка площею 0.0800 га, кадастровий\~ №2123255100:01:006:0040,\~ що\~ знаходяться по [ADDRESS] . У ході розгляду справи представник позивача адвокат Ракущинець А.А. подав заяву про зміну підстав позову, в якій просив задовольнити позовні вимоги, виходячи з наступного. Так, відчуження майна з електронних торгів належить до договорів купівлі-продажу, тому така угода може визнаватися недійсною у судовому порядку з підстав недодержання\~ в момент її вчинення вимог, передбачених ч. 1-3, 5-6 ст. 203 ЦК України, зокрема, у зв`язку з невідповідністю змісту правочину ЦК України та іншим актам цивільного законодавства (ч. 1 ст. 215 цього Кодексу). Дотримання нормативно встановлених правил призначення та проведення прилюдних торгів є обов`язковою умовою правомірності правочину. Порядок подання заявки на реалізацію арештованого майна та перелік необхідних до неї документів визначається п. 3 розділу ІІ Порядку реалізації арештованого майна, затвердженого наказом Міністерства юстиції України № 2831/5 від 29 вересня 2016 року (далі Порядок). Із відзиву ДП «Сетам» та доданих до нього документів вбачається, що у заяві про реалізацію арештованого майна № 01-29/319 від 07 лютого 2019 року приватний виконавець вказав на здійснення передачі на реалізацію предмета іпотеки. Згідно Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта за результатами пошуку всього нерухомого майна позивача не знайдено жодного нерухомого майна крім того, що передається на реалізацію; майно, що передається на реалізацію, перебуває в іпотеці Акціонерного комерційного промислово-інвестиційного банку. Реалізація предмету іпотеки здійснюється відповідно до вимог розділу 7 Порядку та Закону України «Про іпотеку». Разом з цим, організатором торгів порушено всі норми, що регулюють порядок продажу майна, а саме: положення ст. 43 Закону України «Про іпотеку» у частині відсутності згоди іпотекодержателя Промінвестбанку (без внесення змін до державної реєстрації єдиним іпотекодержателем є останній); підготовка до електронних торгів під час реалізації предмета іпотеки була здійснена за 29 днів, а не 30 (виконавець подав заяву 11 лютого 2019 року, торги проведені 13 березня 2019 року); організатором торгів не пізніше, ніж за 15 робочих днів до дня початку електронних торгів не опубліковано у місцевих друкованих засобах масової інформації за місцезнаходженням предмета іпотеки повідомлення про проведення таких електронних торгів; не пізніше дня публікації повідомлення про проведення електронних торгів у засобах масової інформації організатором письмово не повідомлено виконавця, іпотекодавця, іпотекодержателя та всіх осіб, що мають зареєстровані у встановленому законом порядку права та вимоги на предмет іпотеки, про день та час проведення електронних торгів та про початкову ціну продажу майна. Крім цього, відповідно до ст. 1 Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) нерухоме житлове майно, яке вважається предметом застави згідно зі ст. 4 Закону України «Про заставу» та/або предметом іпотеки згідно ст. 5 Закону України «Про іпотеку», якщо таке майно виступає як забезпечення зобов`язань громадянина України (позичальника або майнового поручителя) за споживчими кредитами, наданими йому кредитними установамирезидентами України в іноземній валюті, та за умови, що: таке нерухоме житлове майно використовується як місце постійного проживання позичальника/майнового поручителя або є об`єктом незавершеного будівництва нерухомого житлового майна, яке перебуває в іпотеці, за умови, що у позичальника або майнового поручителя у власності не знаходиться інше нерухоме житлове майно; загальна площа такого нерухомого житлового майна (об`єкта незавершеного будівництва нерухомого житлового майна) не перевищує 140 кв. м для квартири та 250 кв. м для житлового будинку. Згідно ст. 50 Закону України «Про виконавче провадження» звернення стягнення на об`єкти нерухомого майна здійснюється у разі відсутності в боржника достатніх коштів чи рухомого майна. При цьому в першу чергу звертається стягнення на окрему від будинку земельну ділянку, інше приміщення, що належать боржнику. В останню чергу звертається стягнення на житловий будинок чи квартиру, в якому фактично проживає боржник. Враховуючи вищенаведене та норми ст. 37, 51, 61 Закону України «Про виконавче провадження», а також ст. 41 і 48 Закону України «Про іпотеку», приватний виконавець перед реалізацією спірного майна повинен був встановити, що вказане майно у боржника єдине, отримати у встановленому порядку документи на це майно в порядку підготовки його до продажу (у тому числі щодо площі об`єкту) та з`ясувати чи встановлено законом заборону щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника і у даному випадку повернути виконавчий документ стягувачу у разі відсутності іншого майна у боржника. У свою чергу, організатор торгів повинен був відмовитися від реалізації майна, стягнення на яке заборонено Законом, при з`ясуванні даних обставин на стадії прийняття заявки та формування лота відповідно до п. 2 розділу 2 Порядку. Ухвалою судді Перечинського районного суду від 01 квітня 2019 року прийнято подану позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у цивільній справі за позовом [PERSON] до ДП «СЕТАМ» та приватного виконавця Крегула І.І., третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача ТОВ «Кредитні ініціативи» про визнання недійсними електронних торгів та їх результатів. Розгляд справи постановлено проводити за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання. Ухвалою судді цього ж суду від 26 квітня 2019 року заяву представника [PERSON] адвоката Ракущинця А.А. про забезпечення позову у даній цивільній справі задоволено повністю накладено арешт на об`єкт незавершеного будівництва житлового будинку загальною площею 195.4 кв. м та земельну ділянку площею 0.0800 га з кадастровим\~ № 2123255100:01:006:0040,\~ що\~ знаходяться\~ по\~ [ADDRESS] ; заборонено приватному виконавцю [PERSON] та іншим особам здійснювати дії, спрямовані на відчуження об`єкту незавершеного будівництва житлового будинку загальною площею 195.4 кв. м та земельної ділянки площею 0.0800 га з кадастровим № 2123255100:01:006:0040, що знаходяться по [ADDRESS] ; зобов`язано [PERSON] до набрання законної сили рішенням у цивільній справі № 304/467/19 не відчужувати належне йому наявне у нього та у подальшому набуте ним нерухоме та інше майно у межах суми 316 000 грн. Ухвалою Перечинського районного суду від 30 травня 2019 року залучено до участі у цій справі як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача [PERSON] . Ухвалою цього ж суду від 04 липня 2019 року витребувано від приватного виконавця Крегула Івана Івановича матеріали виконавчого провадження щодо примусового виконання виконавчого листа № 304/161/16-ц, виданого Перечинським районним судом Закарпатської області 02 липня 2016 року, про стягнення з [PERSON] на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» заборгованості за договором про іпотечний кредит № 62/22-07 від 20 грудня 2007 року в розмірі 469 967,43 грн. та судового збору у сумі 7 049,51 грн. Ухвалою суду від 25 жовтня 2019 року заяву представника [PERSON] адвоката Ракущинця А.А. про зміну підстав позову прийнято до розгляду; підготовче провадження у справі закрито та призначено справу до судового розгляду по суті. Ухвалою суду від 27 січня 2021 року залучено до участі у справі [PERSON] як співвідповідача, визначено їй строк для подання відзиву та пред`явлення зустрічного позову. У судовому засіданні представник [PERSON] адвокат Ракущинець А.А. просив задовольнити змінені позовні вимоги у повному обсязі з підстав, викладених у позовній заяві та заяві про зміну підстав позову. Представник [PERSON] адвокат Суязова (дошлюбне [PERSON] у судовому засіданні у задоволенні позовних вимог просила відмовити у повному обсязі. Свою позицію виклала у поясненнях до позовної заяви третьої особи, які просила взяти до уваги у якості відзиву. У них вказала, що вважає позовну заяву [PERSON] необґрунтованою, безпідставною та такою, що не підлягає задоволенню. Так, згідно договору про іпотечний кредит № 62/22-07 від 20 грудня 2007 року виконання зобов`язань позичальника за цим договором забезпечується іпотекою земельної ділянки по [ADDRESS] та договором страхування життя позичальника. Незавершене будівництво житлового будинку за цією ж адресою предметом іпотеки не було. Крім цього, з Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта вбачається, що у Державному реєстрі іпотек та Єдиному реєстрі заборон відчуження нерухомого майна зареєстровано запис про обтяження на підставі вказаного договору іпотеки тільки на вищезазначену земельну ділянку, відтак позивач майнових прав на нерухомість, що перебуває у процесі будівництва, в іпотеку не передавав. При цьому, дія мораторію відповідно до Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» не поширюється на земельну ділянку, яка надана в іпотеку як забезпечення кредиту в іноземній валюті. Заочним рішенням Перечинського районного суду від 16 травня 2016 року позов ТОВ «Кредитні ініціативи» до [PERSON] про стягнення заборгованості задоволено стягнуто з останнього заборгованість за договором про іпотечний кредит №62/22-07 від 20 грудня 2007 року в розмірі 469 967 грн. 43 коп., з яких 292 310 грн. 98 коп. заборгованість за кредитом та 177 656 грн. 45 коп. заборгованість по відсотках. 19 червня 2018 року з метою примусового виконання вказаного рішення суду на підставі виконавчого листа №304/161/16, виданого Перечинським районним судом 02 липня 2016 року, було відкрито виконавче провадження, а постановою Перечинського районного відділу ДВС Головного територіального управління юстиції в Закарпатській області від 22 грудня 2017 року (ВП №55414434) накладено арешт на майно, яке було реалізоване в результаті проведення електронних торгів. Порядок проведення електронних торгів визначений Порядком реалізації арештованого майна, пунктом 3 розділу ІІІ якого передбачено автоматичне розміщення інформаційного повідомлення на Веб-сайті після внесення інформації про лот; пунктом 3 розділу IV цього Порядку передбачено повідомлення про проведення електронних торгів всіх осіб, що мають зареєстровані у встановленому законом порядку права та вимоги на об`єкт, у випадку реалізації майна, яке є предметом іпотеки. Відповідно до правової позиції, висловленої Верховним Судом України в постанові від 13 квітня 2016 року у справі № 6-2988цс15, головною умовою, яку повинен встановити суд, є наявність порушень, що могли вплинути на результати торгів, тобто не тільки недотримання норм закону під час проведення прилюдних торгів, а у порушення прав і законних інтересів особи, яка їх оспорює. Тобто позивач має надати суду докази порушення процедури проведення електронних торгів та порушення прав позивача. Враховуючи, що порушення вимог Порядку, які вплинули на результати торгів [PERSON] не зазначив, докази на підтвердження існування таких обставин він не надав, тому підстави для задоволення позову відсутні. Також після прийняття судом до розгляду заяви адвоката Ракущинця А.А. про зміну підстав позову адвокат Суязова Г.В. на спростування доводів, викладених у останній, надала відповідь на її запит ДП «Сетам», з якої вбачається, що про проведення електронних торгів у газетах «Закарпатські оголошення» та «Програма на тиждень» розміщувалися відповідні оголошення, відтак вказане спростовує твердження позивача про порушення процедури проведення електронних торгів. Крім цього, просила врахувати висновки, викладені у постановах Верховного Суду від 18 листопада 2015 року у справі №6-1884цс15, від 07 жовтня 2020 року у справі № 750/10099/18, від 23 жовтня 2019 року у справі № 922/3537/17, від 20 жовтня 2020 року у справі № 183/2449/17, та те, що представник позивача у відповідь на питання\~ у\~ чому\~ полягало\~ порушення прав [PERSON] зазначив, що оскаржуваними електронними торгами порушено право власності останнього, при цьому жодного разу не вказав, що той мав намір брати участь у торгах. Оскільки приватним виконавцем дотримано процедуру реалізації арештованого майна, судове рішення про звернення стягнення на майно не було скасовано, звіт про оцінку надіслано на адресу позивача, який будь-яких заперечень, скарг на нього не подавав, інші дії приватного виконавця щодо реалізації арештованого майна також не оскаржував, тридцятиденний термін на підготовку до торгів ДП «Сетам» не порушено, тому у задоволенні позову просила відмовити. У судове засідання представник відповідача Державного підприємства «СЕТАМ» не з`явився, однак у ході розгляду справи подав відзив на позовну заяву, в якому просив розглянути справу у його відсутності, у задоволенні вимог [PERSON] відмовити у повному обсязі, оскільки вважає їх незаконними та необґрунтованими. Так, 13 березня 2019 року ДП «Сетам» було проведено електронні торги за лотом № 331983 з реалізації предмета іпотеки, а саме незавершеного будівництва житлового будинку загальною площею 195,4 кв. м та земельної ділянки площею 0,0800 га, кадастровий номер 2123255100:01:006:0040, розташованих по [ADDRESS] . Позивач просить визнати недійсними зазначені торги посилаючись на те, що виконавець не міг передати на примусову реалізацію предмет іпотеки. Порядок проведення електронних торгів визначений Порядком реалізації арештованого майна, затвердженим наказом Міністерства юстиції України № 2831/5 від 29 вересня 2016 року, відповідно до якого перевірка змісту заявки на відповідність вимогам законодавства організатором не здійснюється. За відповідність документів, на підставі яких вноситься інформація до системи, а також достовірність такої інформації, зазначеної у заявці, відповідають посадові особи відділу державної виконавчої служби (приватний виконавець). Організатор перевіряє повноту заповнення заявки та у разі невідповідності такої вимогам повідомляє приватного виконавця про необхідність усунення недоліків протягом трьох робочих днів. Відтак, жодним нормативно-правовим актом України не передбачено обов`язку організатора торгів перевіряти законність дій державного чи приватного виконавця щодо передачі майна на реалізацію та достовірність інформації, зазначеної у заявці на реалізацію арештованого майна. Також просив врахувати постанови Верховного Суду України від 24 жовтня 2012 року у справі № 6-116цс12, від 13 квітня 2016 року у справі № 6-2988цс15, від 06 квітня 2016 року у справі № 3-242гс16 та Верховного Суду від 02 травня 2018 року у справі № 910/10136/17, від 14 лютого 2018 року у справі №490/5475/15 і від 13 березня 2018 року у справі № 911/494/17. Таким чином, позивач повинен довести належними та допустимими доказами, що відбулося порушення вимог Порядку про проведенні електронних торгів, ці порушення вплинули на результати торгів, законні інтереси позивача порушені. Натомість, жодного порушення правил проведення електронних торгів, впливу таких порушень на результат торгів, а також не дотримання законних прав позивача у позовній заяві не доведено. Враховуючи наведене, підстави для задоволення позовних вимог відсутні. Приватний виконавець Крегул І.І. у судове засідання не з`явився, на виконання ували суду від 04 липня 2019 року подав до суду копії витребовуваних матеріалів виконавчого провадження та заяву, в якій просив розглянути справу без його участі, у задоволенні позову відмовити у повному обсязі. У подальшому, відповідач подав ще одну заяву, в якій вказав, що у зв`язку із зміною виконавчого округу Закарпатської області на виконавчий округ Київської області можливість взяти участь у судовому засіданні у цій справі у нього відсутня, відтак повторно просив розглянути справу без його участі, питання задоволення позовних вимог залишив на розсуд суду. У судове засідання представник ТОВ «Кредитні ініціативи» як третьої особи не з`явився, хоча про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причину неявки не повідомив. Заслухавши пояснення учасників процесу та дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Частиною 1 статті 8 Конституції України передбачено, що в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Суддя, здійснюючи правосуддя, керується верховенством права (ч. 1 ст. 129 Конституції України). Суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України (ст. 2 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»). Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Отже, дана норма визначає об`єктом захисту порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес. Порушення права пов`язане з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. При оспорюванні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, викликана поведінкою іншої особи. У судовому засіданні встановлено, що 20 грудня 2007 року між Акціонерним комерційним промислово-інвестиційним банком (закрите акціонерне товариство) (змінено найменування на публічне акціонерне товариство «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк») та [PERSON] було укладено договір про іпотечний кредит № 62/22-07, згідно якого для будівництва житлового будинку по [ADDRESS] банк надав позичальнику кредит у сумі 20 000 доларів США зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 11 % річних, а у випадку порушення позичальником строку погашення одержаного ним кредиту 15 % річних, з кінцевим терміном повернення кредиту і процентів за ним не пізніше 19 грудня 2017 року. Відповідно до п. 4.1 вказаного договору виконання зобов`язань позичальника за цим договором забезпечується, зокрема, іпотекою земельної ділянки по [ADDRESS] (Т. 1 а. с. 7-11). Також встановлено, що 21 грудня 2007 року між Акціонерним комерційним промислово-інвестиційним банком (закрите акціонерне товариство) (іпотекодержатель) та [PERSON] (іпотекодавцем) було укладено Іпотечний договір № 334/23-2007, посвідчений приватним нотаріусом Перечинського районного нотаріального округу та зареєстрований в реєстрі за № 11. Згідно п. 1.1 такого цей договір забезпечує вимоги іпотекодержателя, що випливають з Договору про іпотечний кредит № 62/22-07 від 20 грудня 2007 року. відповідно до п. 1.2, 1.3, 1.8 іпотечного договору предметом іпотеки є земельна ділянка площею 0,0800 га по [ADDRESS] з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, кадастровий номер 2123255100:01:006:0040. Предмет іпотеки належить іпотекодавцю на праві власності, що підтверджується Державним актом на право власності на земельну ділянку серії ЗК № 014597, виданим Перечинською міською радою 17 серпня 2007 року на підставі рішення № 32-Р від 10 травня 2007 року; акт зареєстровано в Книзі записів державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 223255100-0107070000032. У силу цього договору накладається заборона на відчуження предмету іпотеки, зареєстрована в реєстрі за № 4612 (Т. 1 а. с. 190-195). Крім цього встановлено, що рішенням Перечинського районного суду від 16 травня 2016 року стягнуто з [PERSON] на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» (правонаступника публічного акціонерного товариства «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» на підставі договору про відступлення прав вимоги) заборгованість за договором про іпотечний кредит №62/22-07 від 20 грудня 2007 року в розмірі 469 967 (чотириста шістдесят дев`ять тисяч дев`ятсот шістдесят сім) грн. 43 коп., з яких 292 310 (двісті дев`яносто дві тисячі триста десять) грн. 98 коп. заборгованість за кредитом та 177 656 (сто сімдесят сім тисяч шістсот п`ятдесят шість) грн. 45 коп. заборгованість по відсотках; а також судовий збір у сумі 7 049 (сім тисяч сорок дев`ять) грн. 51 коп. (Т. 1 а. с. 12-13). З метою примусового виконання вказаного рішення суду 02 липня 2016 року Перечинським районним судом видано виконавчий лист № 304/161/16-ц (Т. 1 а. с. 188-189), який на підставі заяви ТОВ «Кредитні ініціативи» вих.№ 199 від 08 червня 2018 року про відкриття виконавчого провадження пред`явлено на виконання приватному виконавцю виконавчого округу Закарпатської області Крегулу І.І. (Т. 1 а. с. 186-187). 19 червня 2018 року зазначеним приватним виконавцем винесено постанови про відкриття виконавчого провадження (реєстраційний номер 56631901) та про арешт майна боржника, яким накладено арешт на все рухоме та нерухоме майно, що належить боржнику [PERSON] , у межах суми звернення стягнення з урахуванням основної винагороди приватного виконавця, витрат виконавчого провадження, штрафів 524 769,63 грн. (Т. 1 а. с. 198-202). Постанову про арешт майна [PERSON] надіслано до виконання до банківських установ, з відповідей яких встановлено, що у останнього відкриті розрахункові рахунки у банківських установах відсутні, пенсію він не отримує, відомості про місце роботи не знайдено (Т. 1 а. с. 205-206, 210-213, 231-250; Т. 2 а. с. 1-8). Транспортні засоби зареєстрованими за позивачем не значаться (Т. 1 а. с. 218). Згідно акту приватного виконавця\~ від\~ 21\~ червня\~ 2018\~ року\~ у будинку по [ADDRESS] відсутнє рухоме майно боржника, зазначений будинок не використовується для житла, у ньому не проживають неповнолітні чи малолітні особи. [PERSON] не надано декларацію про доходи у зв`язку з чим встановити наявність у нього рухомого майна неможливо (Т. 1 а. с. 227). Ухвалою Перечинського районного суду від 17 січня 2019 року у справі №304/1788/18, залишеною без змін постановою Закарпатського апеляційного суду від 24 жовтня 2019 року та ухвалою Верховного Суду від 16 грудня 2019 року, подання приватного виконавця Крегула І.І. про звернення стягнення на майно боржника задоволено звернено стягнення на житловий одноповерховий будинок з мансардним поверхом, загальною площею 195, 4 м. кв., житлова площа 121, 71 м. кв., будівельний об`єм 590 м куб., комунікації відсутні, група капітальності\~ - ІІІ, який розташований на земельній ділянці для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд площею 0,08 га за адресою: [ADDRESS] ,\~ кадастровий\~ номер\~ 2123255100:01:006:0040, та належить [PERSON] (Т. 2 а. с. 9-15). Постановою приватного виконавця про опис та арешт майна (коштів) боржника від 29 січня 2019 року у межах зазначеного виконавчого провадження описано та накладено арешт на незавершений будівництвом житловий будинок, до складу якого входять одноповерховий з мансардним поверхом житловий будинок загальною площею 195,4 кв. м, житлова площа 121,71 кв м, будівельний об`єм 590 куб. м, комунікації відсутні, група капітальності ІІІ… по [ADDRESS] та земельна ділянка за цією ж адресою площею 0,0800 га з кадастровим номером 2123255100:01:006:0040, цільове призначення для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд. Вказана постанова надіслана [PERSON] , відомості про її оскарження у порядку та строки, встановлені Законом України «Про виконавче провадження», матеріали справи не містять (Т. 2 а. с. 17-19). 29 січня 2019 року на підставі заяви ТОВ «Кредитні ініціативи» вих. № 21 про призначення суб`єкта оціночної діяльності для виготовлення звіту про незалежну оцінку майна по виконавчому провадження приватним виконавцем призначено суб`єкта оціночної діяльності [PERSON] , якого зобов`язано надати звіт з питань дійсної ринкової вартості майна боржника у виконавчому провадженні № 56631901, що міститься у вищезазначеній постанові від 29 січня 2019 року (Т. 2 а. с. 20-23). 07 лютого 2019 року на адресу приватного виконавця було надано звіт про оцінку майна № 56-01-19 від 01 лютого 2019 року, яким визначено ринкову вартість для продажу на аукціоні при примусовій реалізації об`єкту оцінки незавершеного будівництвом одноповерхового з мансардним поверхом житлового будинку загальною площею 195,4 кв. м, житловою площею 121,71 кв. м по [ADDRESS] та земельної ділянки за цією ж адресою площею 0,0800 га з кадастровим номером 2123255100:01:006:0040 з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, що належить на праві приватної власності [PERSON] , станом на дату оцінки (29 січня 2019 року) у розмірі 316 000 грн., в тому числі ринкова вартість земельної ділянки 121 000 грн. (Т. 2 а. с. 24-26). Вказаний звіт про оцінку майна надісланий стягувачу та боржнику, відомостей про їх незгоду з таким матеріали справи не містять (Т. 2 а. с. 27, 28, 30). 07 лютого 2019 року приватний виконавець Крегул І.І. звернувся до ЗФ ДП «Сетам» із заявою про реалізацію арештованого майна по [ADDRESS] у формі електронних торгів із стартовою ціною продажу у розмірі 316 000 грн. (Т. 2 а. с. 31-34), яка отримана організатором торгів 11 лютого 2019 року (Т. 1 а. с. 65-68). Цього ж дня інформація про лот була опублікована на сайті ДП «Сетам», відтак враховуючи, що аукціон було проведено 13 березня 2019 року, строк підготовки до електронних торгів під час реалізації предмета іпотеки склав 30 календарних днів. При цьому, оголошення щодо реалізації майна, яке знаходиться по [ADDRESS] (лот № 331983), було опубліковано у газетах «Закарпатські Оголошення» за № 7 (931) від 15-21 лютого 2019 року та «Програма на тиждень» за № 7 від 11-24 лютого 2019 року (Т. 2 а. с. 72, 74, 75-79). 13 березня 2019 року ДП «СЕТАМ» було проведено електронні торги з продажу незавершеного будівництва житлового будинку загальною площею 195,4 кв м та земельної ділянки площею 0,08 га, кадастровий номер 2123255100:01:006:0040, розташованих по [ADDRESS] ; переможцем торгів стала [PERSON] , що підтверджується протоколом проведення електронних торгів № 392515 від 13 березня 2019 року (Т. 2 а. с. 36-37). 23 березня 2019 року приватним виконавцем складено Акт про реалізацію предмета іпотеки у виконавчому провадженні № 56631901, яким зафіксовано, що переможцем електронних\~ торгів\~ визнано\~ [PERSON] ,\~ ціна\~ продажу предмета іпотеки склала 316 000 грн. (Т. 2 а. с. 39-40). Не погоджуючись із вказаними електронними торгами [PERSON] звернувся в суд з позовом про визнання таких торгів та їх результатів недійсними. Відповідно до статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню. За змістом статей 48, 56, 57, 61 Закону України «Про виконавче провадження» заходами примусового виконання рішень є, зокрема, звернення стягнення на майно боржника, що полягає в його арешті, вилученні та примусовій реалізації. За загальним правилом реалізація арештованого майна здійснюється шляхом електронних торгів або за фіксованою ціною (ч. 1 ст. 61 Закону України «Про виконавче провадження). Порядком реалізації арештованого майна, затвердженим наказом Міністерства юстиції України № 2831/5 від 29 вересня 2016 року, визначено, що електронні торги - це продаж майна за допомогою функціоналу центральної бази даних системи електронних торгів, за яким його власником стає учасник, який під час торгів запропонував за нього найвищу ціну. Відповідно до правового висновку, висловленого Великою Палатою Верховного Суду у постановах від 21 листопада 2018 року у справі № 465/650/16-ц та від 23 січня 2019 року у справі № 522/10127/14-ц, правова природа процедури реалізації майна на прилюдних торгах полягає у продажу майна, тобто в забезпеченні переходу права власності на майно боржника, на яке звернуто стягнення, до покупця - учасника прилюдних торгів. Ураховуючи особливості, передбачені законодавством щодо проведення прилюдних торгів, складання за результатами їх проведення акта проведення прилюдних торгів - це оформлення договірних відносин купівлі-продажу майна на публічних торгах, тобто правочин. Особливості укладення договорів на біржах, аукціонах, конкурсах тощо встановлюються відповідними актами цивільного законодавства (ст. 650 ЦК України). Згідно ч. 1 ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Частиною 1 статті 656 ЦК України передбачено, що предметом договору купівлі-продажу може бути товар, який є у продавця на момент укладення договору або буде створений (придбаний, набутий) продавцем у майбутньому. З аналізу ч. 1 ст. 650, ч. 1 ст. 655 та ч. 4 ст. 656 ЦК України можна зробити висновок, що процедура набуття майна на електронних торгах є різновидом договору купівлі-продажу. Сторонами в договорі купівлі-продажу є продавець і покупець. Право продажу товару, крім випадків примусового продажу та інших випадків, встановлених законом, належить власникові товару (ч. 1 ст. 658 ЦК України). Набуття майна за результатами електронних торгів є особливим видом договору купівлі-продажу, за яким власником відчужуваного майна є боржник, а продавцями, які мають право примусового продажу такого майна, є державна виконавча служба та організатор електронних торгів. Покупцем відповідно є переможець електронних торгів. Отже, відчуження майна з електронних торгів відноситься до угод купівлі-продажу, тому така угода може визнаватись недійсною в судовому порядку з підстав недодержання в момент її вчинення вимог, які встановлені ч. 1-3, 6 ст. 203 ЦК України (ч. 1 ст. 215 цього Кодексу). Подібний правовий висновок міститься у постанові Великої Палати Верховного Суду від 05 червня 2018 року у справі № 910/856/17. Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Згідно ч. 2 ст. 16, ч. 1 ст. 215 ЦК України одним зі способів захисту порушеного права є визнання недійсним правочину, укладеного з недодержанням стороною (сторонами) вимог, установлених ч. 1-3, 5, 6 ст. 203 цього Кодексу, зокрема у зв`язку з невідповідністю змісту правочину цьому Кодексу та іншим актам цивільного законодавства. Наведене узгоджується з нормами ч. 4 ст. 656 ЦК України, за якою до договору купівлі-продажу на біржах, аукціонах (публічних торгах) застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено законом про ці види договорів купівлі-продажу або не випливає з їхньої суті. Таким чином, правова природа продажу майна з публічних торгів дає підстави для можливості визнання торгів недійсними за правилами визнання недійсними правочинів, зокрема на підставі норм цивільного законодавства (ст. 203, 215 ЦК України) про недійсність правочину як такого, що не відповідає вимогам закону, у разі невиконання вимог щодо процедури, порядку проведення торгів, передбачених Порядком реалізації арештованого майна, затвердженим наказом Міністерства юстиції України № 2831/5 від 29 вересня 2016 року (далі Порядок). Відповідно до п. 2 розділу VII Порядку реалізація предмета іпотеки здійснюється відповідно до вимог цього Порядку з урахуванням особливостей, визначених цим пунктом та Законом України "Про іпотеку". Згідно ст. 41 Закону України «Про іпотеку» (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) реалізація предмета іпотеки, на який звертається стягнення за рішенням суду або за виконавчим написом нотаріуса, проводиться, якщо інше не передбачено рішенням суду, шляхом продажу на прилюдних торгах, у тому числі у формі електронних торгів, у межах процедури виконавчого провадження, передбаченої Законом України "Про виконавче провадження", з дотриманням вимог цього Закону. Відповідно до ст. 48 Закону України «Про іпотеку» іпотекодержатель, іпотекодавець, боржник та будь-який учасник прилюдних торгів вправі протягом трьох місяців з дня проведення торгів оскаржити їх результати в суді за місцезнаходженням нерухомого майна. Звертаючись в суд з позовом [PERSON] як на підставу своїх вимог посилався, зокрема, на Закон України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», адже згідно такого не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) нерухоме житлове майно, яке вважається предметом іпотеки, якщо таке майно виступає як забезпечення зобов`язань громадянина України за споживчими кредитами, наданими йому в іноземній валюті, та за умова, що таке є об`єктом незавершеного будівництва нерухомого житлового майна, яке перебуває в іпотеці, за умови, що у позичальника не знаходиться інше нерухоме житлове майно; загальна площе такого об`єкта незавершеного будівництва не перевищує 140 кв. м для квартири та 250 кв. м для житлового будинку. Крім цього, приватний виконавець перед реалізацією спірного майна повинен був встановити, що вказане майно у боржника єдине, отримати документи на це майно в порядку підготовки його до продажу та з`ясувати наявність законодавчої заборони щодо звернення стягнення на майно та повернути виконавчий документ стягувачу. У свою чергу, організатор торгів повинен був відмовитися від реалізації майна, стягнення якого заборонено Законом, на стадії прийняття заявки та формування лота. Дійсно, відповідно до п. 1 ч. 1 Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) протягом дії цього Закону не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) нерухоме житлове майно, яке вважається предметом застави згідно із статтею 4 Закону України "Про заставу" та/або предметом іпотеки згідно із статтею 5 Закону України "Про іпотеку", якщо таке майно виступає як забезпечення зобов`язань громадянина України (позичальника або майнового поручителя) за споживчими кредитами, наданими йому кредитними установами - резидентами України в іноземній валюті, та за умови, що: 1) таке нерухоме житлове майно використовується як місце постійного проживання позичальника / майнового поручителя або є об`єктом незавершеного будівництва нерухомого житлового майна, яке перебуває в іпотеці, за умови, що у позичальника або майнового поручителя у власності не знаходиться інше нерухоме житлове майно; 2) загальна площа такого нерухомого житлового майна (об`єкта незавершеного будівництва нерухомого житлового майна) не перевищує 140 кв. метрів для квартири та 250 кв. метрів для житлового будинку. Згідно Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта № 87721792 від 22 травня 2017 року відомості про права власності та інші речові права у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та Реєстрі прав власності на нерухоме майно у [PERSON] відсутні; у Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна наявні записи про заборону на нерухоме майно, а саме земельну ділянку площею 0,08 га для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд з кадастровим номером 2123255100:01:006:0040 по [ADDRESS] на підставі Договору іпотеки № 334/23-2007 від 21 грудня 2007 року, та арешт нерухомого майна, накладений на підставі постанови відділу державної виконавчої служби Перечинського районного управління юстиції про відкриття виконавчого провадження від 20 травня 2011 року на все майно, що належить [PERSON] на праві приватної власності. Такі ж відомості про тип обтяження іпотеки містяться у Державному реєстрі іпотек: підстава договір іпотеки № 334/23-2007 від 21 грудня 2007 року, об`єкт обтяження земельна ділянка по [ADDRESS] (Т. 1 а. с. 20-21). З наведеного чітко встановлено, що предметом іпотеки є виключно земельна ділянка згідно Іпотечного договору № 334/23-2007, посвідченого приватним нотаріусом Перечинського районного нотаріального округу та зареєстрованого в реєстрі за № 11, мораторій на примусове стягнення на таку вказаним законом не передбачений. При цьому, незавершений будівництвом житловий будинок загальною площею 195,4 кв. м по [ADDRESS] предметом договору іпотеки не вважається, тому під дію Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» не підпадає. Крім цього, згідно п. 1 Порядку електронні торги - продаж майна за допомогою функціоналу центральної бази даних системи електронних торгів, за яким його власником стає учасник, який під час торгів запропонував за нього найвищу ціну. Організатор електронних торгів, торгів за фіксованою ціною (далі - Організатор) - суб`єкт господарювання, якого за результатами конкурсної процедури відбору організатора (далі - Конкурс), передбаченої цим Порядком, уповноважено на здійснення заходів із супроводження програмного та технічного забезпечення центральної бази даних системи електронних торгів, збереження та захисту даних, що містяться у ній, обслуговування цієї системи, забезпечення її постійної роботи та доступу користувачів до неї, публікації повідомлень про безоплатне передання нереалізованого конфіскованого майна, забезпечення збереження майна і виконання інших функцій, передбачених цим Порядком. Згідно п. 1, 2 розділу ІІ Порядку реалізація майна здійснюється після визначення його вартості (оцінки) відповідно до статті 57 Закону України "Про виконавче провадження". Вартість майна, визначена у звіті про оцінку майна, є дійсною на період реалізації арештованого майна. Датою передачі майна на реалізацію вважається дата внесення в Систему інформаційного повідомлення про електронні торги (торги за фіксованою ціною). Організатор здійснює внесення до Системи інформації про арештоване майно (формування лота) за заявкою відділу державної виконавчої служби або приватного виконавця. Відповідно до п. 3, 4 Порядку виконавець у строк не пізніше п`яти робочих днів після ознайомлення сторін із результатами визначення вартості чи оцінки арештованого майна готує проект заявки на реалізацію арештованого майна, який містить інформацію, передбачену абзацами третім - шістнадцятим пункту 2 цього розділу. Приватний виконавець самостійно формує і перевіряє заявку та документи щодо передання майна на реалізацію на відповідність вимогам законодавства та після встановлення відповідності документів таким вимогам підписує (за допомогою кваліфікованого електронного підпису із застосуванням засобів кваліфікованого електронного підпису, які мають вбудовані апаратно-програмні засоби, що забезпечують захист записаних на них даних від несанкціонованого доступу, від безпосереднього ознайомлення із значенням параметрів особистих ключів та їх копіювання або власноруч у випадку, передбаченому пунктом 4 розділу I цього Порядку) заявку на реалізацію арештованого майна та надсилає її разом із документами, передбаченими абзацами четвертим - восьмим пункту 3 розділу II цього Порядку, в електронному вигляді через особистий кабінет приватного виконавця для внесення інформації про проведення електронних торгів (торгів за фіксованою ціною) до Системи. Перевірка змісту заявки на відповідність вимогам законодавства Організатором не здійснюється. За відповідність документів, на підставі яких вноситься інформація до Системи, а також за достовірність інформації, зазначеної у заявці, відповідають посадові особи відділу державної виконавчої служби (приватний виконавець). Організатор перевіряє повноту заповнення заявки. У разі невідповідності заявки вимогам, передбаченим пунктом 2 цього розділу, Організатор через особистий кабінет відділу державної виконавчої служби (приватного виконавця) повідомляє начальника відділу державної виконавчої служби (приватного виконавця) про необхідність усунення недоліків протягом трьох робочих днів. Враховуючи наведене, ДП «Сетам» розміщує інформацію в системі електронних торгів виключно на підставі документів, наданих відповідним державним чи приватним виконавцем. Обов`язок організатора торгів перевіряти законність дій виконавця щодо передачі майна на реалізацію та достовірність інформації, зазначеної у заявці на реалізацію арештованого майна, у тому числі наявність заборони вчиняти дії по виконанню виконавчого провадження законодавством, чинним на момент виникнення спірних правовідносин, не передбачений. Виконавець здійснює лише підготовчі дії з метою проведення електронних торгів, а самі електронні торги з реалізації рухомого майна організовує і проводить організатор електронних торгів. Порушення, допущені виконавцем при здійсненні підготовчих дій з метою проведення електронних торгів, передбачених Законом України «Про виконавче провадження» та Порядком підлягають оскарженню в спосіб, передбачений Законом України «Про виконавче провадження». Дії виконавця у виконавчому провадженні, які не стосуються правил проведення електронних торгів, мають самостійний спосіб оскарження й не можуть бути підставою для визнання електронних торгів недійсними. Вказаний висновок зроблено у постанові Верховного Суду від 07 жовтня 2020 року у справі № 750/10099/18, відтак суд враховує його при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин. Що стосується інших підстав позову, на які посилається позивач, а саме порушення організатором торгів ст. 43 Закону України «Про іпотеку» у частині відсутності згоди іпотекодержателя Промінвестбанку, строку підготовки до електронних торгів (29 днів, а не 30), відсутність публікації у місцевих друкованих засобах масової інформації та письмове повідомлення визначеного кола осіб про день і час проведення торгів, а також початкову ціну продажу майна, то суд виходить із наступного. Пункт 2 розділу VII Порядку визначає особливості реалізації предмета іпотеки, а саме строк підготовки до електронних торгів під час реалізації предмета іпотеки складає не менше 30 календарних днів. Організатор не пізніше ніж за 15 робочих днів до дня початку електронних торгів публікує в місцевих друкованих засобах масової інформації за місцезнаходженням предмета іпотеки та на Веб-сайті повідомлення про проведення таких електронних торгів. Не пізніше дня публікації повідомлення про проведення електронних торгів у засобах масової інформації Організатор письмово повідомляє виконавця, іпотекодавця, іпотекодержателя та всіх осіб, що мають зареєстровані у встановленому законом порядку права та вимоги на предмет іпотеки, про день та час проведення електронних торгів та про початкову ціну продажу майна. Будь-який учасник може бути покупцем предмета іпотеки, якщо він запропонує найвищу ціну. Норми аналогічного змісту містить також ст. 43 Закону України «Про іпотеку». Разом з цим, вказана стаття не вказує на необхідність згоди іпотекодержателя на проведення прилюдних торгів, а тільки визначає можливість досягнення домовленості між останнім та іпотекодавцем щодо початкової ціни продажу предмета іпотеки. Втім, електронні торги з реалізації предмета іпотеки за договором № 334/23-2007 від 21 грудня 2007 року (земельної ділянки) Промінвестбанком не оскаржуються, підстав, які б свідчили про порушення прав останнього у зв`язку з проведенням таких матеріали справи не містять. Крім цього, до справи додані викопіювання із друкованих засобів масової інформації за місцезнаходженням предмета іпотеки, а саме газет « [INFO] » та « [INFO] », в яких організатором не пізніше ніж за 15 робочих днів до дня початку прилюдних торгів було опубліковано інформацію про день, час, місце проведення таких торгів, опис предмета іпотеки, що підлягає продажу, місце, де можна отримати додаткову інформацію про умови проведення прилюдних торгів та іншу необхідну інформацію (Т. 2 а. с. 72, 75-78). Як вбачається з інформації з веб-сайту ДП «Сетам» інформація про лот № 331983, а саме «Іпотека. Незавершене будівництво житлового будинку загальною площею 195,4 кв. м та земельна ділянка площею 0,0800 га, кадастровий № 2123255100:01:006:0040, що знаходяться за адресою: [ADDRESS] », була опублікована 11 лютого 2019 року, тоді як самі електронні торги були проведені 13 березня 2019 року, тобто з дотриманням тридцятиденного строку підготовки під час реалізації предмета іпотеки (Т. 1 а. с. 17-19). Таким чином, вищевстановлені судом обставини спростовують відповідні доводи представника позивача щодо порушення при реалізації предмета іпотеки вимог Порядку та Закону України "Про іпотеку". Щодо відсутності у матеріалах справи доказів письмового повідомлення виконавця, іпотекодавця, іпотекодержателя та всіх осіб, що мають зареєстровані у встановленому законом порядку права та вимоги на предмет іпотеки, про день та час проведення електронних торгів та про початкову ціну продажу майна, то у постанові Верховного Суду України від 18 листопада 2015 року у справі № 6-1884цс15 зроблено висновок, що сам по собі факт неналежного повідомлення боржника про проведення прилюдних торгів не може бути підставою для визнання таких недійсними. Головна умова, яка повинна бути встановлена судами, це наявність порушень, що могли вплинути на результат торгів, а тому окрім наявності порушення норм закону при проведенні прилюдних торгів повинно бути присутнє порушення прав і законних інтересів особи, яка їх оспорює, способом захисту яких є визнання прилюдних торгів недійсними. Об`єктом захисту виступає порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес. Порушення права пов`язане з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. При оспорюванні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, спричинена поведінкою іншої особи. Суд повинен установити, чи були порушені, не визнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, і залежно від установленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні (постанова Великої Палати Верховного Суду від 23 жовтня 2019 року у справі № 922/3537/17). Разом з цим, ні позивач, ні його представник не довели обставин, на які вони посилалися як на підставу своїх вимог, оскільки не надали доказів на підтвердження наявності таких порушень процедури реалізації майна, які б могли вплинути на результати електронних торгів у ході розгляду справи адвокат Ракущинець А.А. про бажання [PERSON] взяти участь у таких торгах не заявляв. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення (справа «Серявін та інші проти України» (Seryavin and Others v. Ukraine) рішення від 10 лютого 2010 року). Відповідно до ч. 9-10 ст. 158 ЦПК України у випадку залишення позову без розгляду, закриття провадження у справі або у випадку ухвалення рішення щодо повної відмови у задоволенні позову суд у відповідному судовому рішенні зазначає про скасування заходів забезпечення позову. У такому разі заходи забезпечення позову зберігають свою дію до набрання законної сили відповідним рішенням або ухвалою суду. Таким чином, заходи забезпечення позову, вжиті ухвалою судді Перечинського районного суду від 26 квітня 2019 року, підлягають скасуванню. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови в позові - на позивача. На підставі наведеного та

Outcome: dismissed