Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-26 00:00:00

[PERSON] звернулася до Рівненського міського суду Рівненської області із позовом до Публічного акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк", третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, Рівненський міський відділ державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів), в якому просить звільнити з-під арештів накладених за виконавчим листом та ухвалою Рівненського міського суду Рівненської області у справі №2-10474, державними виконавцями ВДВС Рівненського міського управління юстиції від 25 січня 2010 року виконавче провадження №16848424 та від 16 листопада 2010 року виконавче провадження №22595014, майно [PERSON] з виключенням записів про обтяження з державних реєстрів; стягнути з відповідача судові витрати. Позовні вимоги обгрунтовані тим, що [INFO] помер її батько [PERSON] . Вона, як спадкоємець за законом першої черги в порядку статті 1269 ЦК України звернулася до нотаріуса Олинець Алли Миколаївни з заявою про прийняття спадщини. Проте, в ході оформлення свідоцтва, стало відомо про накладені арешти Рівненським відділом ДВС ГТУЮ в Рівненській області на все майно спадкодавця, що є перешкодою для розпорядження нею спадковим майном. З витягів з реєстру виконавчих проваджень слідує, що на майно померлого було накладено арешт ухвалою Рівненського міського суду Рівненської області від 30 грудня 2009 року у справі №2-10474 з метою забезпечення позову та під час виконання безпосереньо рішення суду про стягнення на користь ПАТ КБ "ПриватБанк" заборгованості в сумі 3254 грн. 75 коп.. Таким чином, відділом ДВС було відкрито виконавчі провадження та накладено арешти, а саме 25 січня 2010 року, виконавче провадження №16848424 та 16 листопада 2010 року виконавче провадження №22595014. Наразі виконавче провадження №22595014 завершене, виконавчий лист повернутий стягувачу. Закінчити виконавче провадження за фактом повного фактичного виконання в порядку ст. 39 ЗУ "Про виконавче провадження" та відповідно зняти арешт з майна боржника не видається можливим в силу закону, так як виконавчий лист на виконанні не перебуває, після повернення в 2011 році стягувачем повторно не пред"являвся. Відтак арешти вже на даний час є безпідставними, мета їх накладення відсутня, а їх наявність перешкоджає її праву на розпорядження спадщиною. 18 червня 2020 року представником відповідача подано відзив на позовну заяву (вх.№29309/20), в якому просив відмовити в задоволенні позову. 03 серпня 2020 року представником відповідача подано письмові пояснення (вх.№36852/20), в яких висловив. Ухвалою суду від 13 травня 2020 року вищевказану позовну заяву залишено без руху, оскільки подана без додержання вимог, встановлених ст.175, ст.177 ЦПК України. 01 червня 2020 року через судову охорону, позивачем подано заяву на виконання ухвали суду та усунуто недоліки зазначені в ухвалі. Ухвалою суду від 02 червня 2020 року прийнято до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження у справі, перше судове засідання для розгляду справи по суті призначено на 19 червня 2020 року з повідомленням (викликом) сторін. Надано сторонам строк для подання відзиву, відповіді та заперечень. Залучено по даній справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, Рівненський міський відділ державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів). В судовому засіданні неодноразово оголошувались перерви та було задоволено заяву представника відповідача ПАТ "ПриватБанк" Кузіна Євгена Володимировича про участь у судовому засіданні у режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням програмного забезпечення "EasyCon". Позивач в судове не з"явилася, в раніше поданому клопотанні просила справу розглянути у її відсутність, позовні вимоги підтримує та просить задоволити. В судовому засіданні представник ПАТ "Приватбанк" - Кузін Є.В., участь якого забезпечена в дистанційному режимі відеоконференції, вважав за необхідне у задоволенні позову відмовити. Представник третьої особи в судове засідання не з"явився, в поданому раніше клопотанні, просили розгляд справи провести у відсутність представника третьої особи. Заслухавши виступ представника відповідача, розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з"ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об"єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне. Відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Встановлено, що державними виконавцями відділу державної виконавчої служби Рівненського міського управління юстиції 25 січня 2010 року та 16 листопада 2010 року винесено постанови про арешт майна та оголошення заборони на його відчуження ВП №16848424 та ВП№22595014, на належне все нерухоме майно [PERSON] , що підтверджується Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборони відчуження об"єктів нерухомого майна щодо суб"єкта (номер запису про обтяження 9447817, дата та час державної реєстрації 25.01.2010 16:36:52 та номер запису про обтяження 10494899, дата та час державної реєстрації 16.11.2020 16:14:16). Згідно свідоцтва про смерть серії [NUMBER] виданого 25 лютого 2019 року Рівненським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Рівненській області, [PERSON] , [INFO] , помер [INFO] у віці 46 років, про що 25 лютого 2019 року складено відповідний актовий запис №368. Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 16 вересня 1994 року відділом реєстрації актів громадянського стану м.Рівне, актовий запис №2194, батьками [PERSON] , [INFO] є [PERSON] та [PERSON] . Судом також встановлено, що позивач зверталася до приватного нотаріуса Рівненськогго міського нотаріального округу А.М.Олинець з приводу видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на майно її батька [PERSON] , який помер [INFO] . 06 липня 2020 року приватним нотаріусом Рівненськогго міського нотаріального округу А.М.Олинець винесено Постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії та відмовлено [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на майно її батька [PERSON] , який помер [INFO] , оскільки згідно Інформації №215090488 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборони відчуження об"єктів нерухомого майна щодо суб"єкта, [PERSON] є записи про арешт нерухомого майна (все нерухоме майно), а відтак видача свідцтва про право на спадщину затримується до зняття арешту. За нормами ч.1 ст.1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Згідно ч.3 ст.1296 ЦК України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Разом з тим незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (ч.5 ст.1268 ЦК України). Відповідно до ст.41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право власності набувається в порядку визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. В силу ст.317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Статтею 318 ЦК України встановлено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Держава не втручається у здійснення власником права власності. Діяльність власника може бути обмежена чи припинена або власника може бути зобов"язано допустити до користування його майном інших осіб лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно до ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Відповідно до ст.328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Суд відхиляє доводи представника відповідаача в частині неможливості зняття арешту з невизначеного нерухомого майна, так як постановою державного виконавця накладено арешт на все нерухоме майно і іншим шляхом зняти такий арешт не вбачається за можливе. Вказівка прдставника відповідаача щодо того, що банк є неналежним відповідачем у даній справі спростовується витягом із виконавчого провадження, згядно якого зазначено, що стягувачем в даному провадженні є ПАТ КБ "ПриватБанк", а боржником [PERSON] . Проаналізувавши вказані норми та оцінивши надані докази в сукупності, суд прийшов до висновку, що вимога позивача є обгрунтованою, оскільки наявний арешт перешкоджає в оформленні спадкових прав, а тому з нерухомого майна [PERSON] , необхідно зняти арешт накладений постановою державного виконавця ВДВС Рівненського міського управління юстиції від 16 листопада 2010 року виконавче провадження №22595014. З приводу вимоги позивача про звільнення з-під арешту майна, накладеного за ухвалою Рівненського міського суду Рівненської області у справі №2-10474, то суд зазначає наступне. Як вбачається з витягу з реєстру виконавчих проваджень від 06 лютого 2020 року, в рамках виконавчого провадження №16848424 ухвалою Рівненського міського суду Рівненської області від 30 грудня 2009 року у справі №2-10474 вжито заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на майно та грошові кошти, рухоме та нерухоме майно, яке належить [PERSON] , на загальну суму 3257,75 грн.. Окрім того, за даними реєстру виконавчих проваджень виконавче провадження №16848424 відкрите 25 січня 2010 року на підставі ухвали Рівненського міського суду Рівненської області від 30 грудня 2009 року закінчено на підставі п. 8 ч. 1 ст. 49 Закону України "Про виконавче провадження" (фактичне повне виконання рішення). Однак, вжиті ухвалою Рівненського міського суду Рівненської області від 30 грудня 2009 року у цивільній справі № 2-10474 заходи забезпечення позову не скасовано. Згідно з ч.3 ст. 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи. Стаття 149 ЦПК України передбачає, що суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред"явлення позову, так і на будь - якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду. Відповідно до ст. 158 ЦПК України суд може скасувати заходи забезпечення позову з власної ініціативи або за вмотивованим клопотання учасника справи. Як роз"яснено у п.10 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22 грудня 2006 року "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову" суд скасовує вжиті заходи забезпечення позову в тому випадку, коли потреба в забезпеченні позову з тих чи інших причин відпала або змінилися обставини, що зумовили його застосування. Відповідно до п. 9 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ "Про судову практику в справах про зняття арешту з майна" від 03.06.2016 року № 5, заходи забезпечення позову можуть бути скасовані судом, який розглядає цивільну справу. Тобто, скасування заходів забезпечення позову можливе за ухвалою суду, який розглядав цивільну справу, якщо відпали підстави, з яким закон пов"язує можливість застосування таких заходів або змінилися обставини, що зумовили його застосування. Таким чином, у задоволенні вимоги позивача про звільнення з-під арешту майно, накладеного за ухвалою Рівненського міського суду Рівненської області у справі №2-10474, слід відмовити. З урахуванням вищевикладеного, суд дійшов висновку, що позов підлягає до часткового задоволення. На підставі викладеного,

Outcome: partial