Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-14 00:00:00

У грудні 2014 року [PERSON] (далі по тексту - [PERSON], позивач) звернувся до Шевченківського районного суду з позовною заявою до Київської міської державної адміністрації про визнання права на спадщину за законом. В процесі розгляду справи, неналежного відповідача Київську міську державну адміністрацію було замінено на належного відповідача Київську міську раду (далі по тексту - відповідач), та залучено до участі справи в якості третьої особи [PERSON] (далі по тексту - [PERSON], третя особа). Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що [INFO] померла [PERSON], яка була тіткою позивача. Після її смерті відкрилась спадщина на майно, до складу якої входить ? частина будинку, що знаходиться за адресою: [ADDRESS]. Позивач звернувся до Першої Київської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. Разом з тим, [PERSON] заповіла належну їй ? частину будинку, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], [PERSON] Після встановленого ст. 1270 ЦК України строку, позивачу була видано постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії у зв'язку з ненаданням правовстановлюючого документа, який засвідчує право власності спадкодавця [PERSON], та у зв'язку з тим, що право власності на ? частку житлового будинку не зареєстровано на ім`я спадкодавця [PERSON], яка померла [INFO]. Враховуючи те, що спадкоємцем за законом є [PERSON], останній звернувся до суду з позовом, відповідно якого просить визнати за ним право власності на ? частину будинку, що знаходиться за адресою: [ADDRESS]. В судовому засіданні, яке відбулося 15.04.2015 року, позивач позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив позов задовольнити. Представник відповідача в судове засідання, яке відбулося 15.04.2015 не з'явився, разом з тим, в матеріалах справи наявні письмові пояснення відповідача, відповідно яких Київська міська рада просить слухати справу у відсутність представника відповідача та заперечує з приводу задоволення позову, оскільки, позивачем не надано доказів про порушення відповідачем будь-яких прав позивача та не надано доказів в підтвердження того, що він є власником предмету спору. Третя особа в судове засідання, яке відбулося 15.04.2015, не з'явився, про причини неявки в суд не повідомив. Заяв та клопотань від нього на адресу суду не надходило. Відповідно до листа Заступника начальника Т.П.Голумбієвської, згідно з повідомленням УДППЗ "Укрпошта", тимчасово призупинено приймання до пересилання поштових відправлень, адресованих одержувачам населених пунктів АР Крим та м.Севастополь, у зв'язку з чим третя особа повідомлявся, шляхом розміщення повідомлення на офіційному веб-порталі Судової влади України за адресою: sh.ki.court.gov.ua. Суд, дослідивши матеріали справи та матеріали спадкової справи №183/2014 щодо майна померлої [INFO] [PERSON], повно і всебічно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [INFO] року померла [PERSON], що підтверджується Свідоцтвом про смерть Серія [NUMBER], актовий запис №2242. Свідоцтвами про народження [PERSON], [PERSON] та [PERSON] підтверджується те, що померла [PERSON] була тіткою позивача. З матеріалів спадкової справи вбачається, що [PERSON] було складено заповіт, відповідно якого ? частину будинку, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], вона заповіла [PERSON] 16.06.2014 Першою Київською державною нотаріальною конторою було направлено лист [PERSON] із проханням сповістити нотаріальну контору про наміри прийняття спадщини або відмову від спадщини. Термін визначення встановлено до 03.08.2014. Згідно п. 1 Листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у листі від 16.05.2013 №24-753/0/4-13 "Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування", при розгляді справ про спадкування суди мають встановлювати місце відкриття спадщини; коло спадкоємців, які прийняли спадщину. Обставини, які входять до предмета доказування (ч. 1 ст. 179 Цивільного процесуального кодексу України (ЦПК) у зазначеній категорії справ, можна встановити лише при дослідженні документів, наявних у спадковій справі. Належними доказами щодо фактів, які необхідно встановити для вирішення спору про право спадкування, є копії документів відповідної спадкової справи, зокрема, поданих заяв про прийняття спадщини, виданих свідоцтв про право на спадщину, довідок житлово-експлуатаційних організацій, сільських, селищних рад за місцем проживання спадкодавця. 11.11.2014 позивач звернувся до Першої Київської державної нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом. Разом з тим, постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії, позивачу було у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом у зв'язку з ненаданням правовстановлюючого документа, який засвідчує право власності спадкодавця [PERSON], та у зв'язку з тим, що право власності на ? частку житлового будинку не зареєстровано на ім`я спадкодавця [PERSON], яка померла [INFO]. Відповідно до Свідоцтва про право на спадщину за законом від 29.11.1990, спадкоємцями майна [PERSON] є його сестра [PERSON] та сестра [PERSON] в рівних частках кожна. Свідоцтво складається із ? частини житлового будинку [ADDRESS]. Згідно відповіді Київського міського бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об'єкти нерухомого майна №2164 (И-2015) від 20.02.2015, житловий будинок [ADDRESS] на праві власності зареєстрований: 7/36 частини за [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину, виданого 17.07.1985, дублікат виданий 09.10.2000; 1/4 частини за [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину, виданого 29.11.1990; 11/36 частини за [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину, виданого 18.09.2000; 1/4 частини за [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину, виданого 20.09.2005. Відповідно до Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна №34408525 від 03.03.2015, 7/36 частини житлового будинку [ADDRESS] зареєстровані за [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину, виданого 28.10.2013. Згідно ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Статтею 1217 ЦК Українивизначено, що спадкування здійснюється за заповітом та за законом. Згідно ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок смерті. Відповідно до ч. 3 ст. 1223 ЦК України, право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Зі змісту ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Водночас, відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема, з правочинів, тобто дій особи, спрямованих на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно ст. 392 ЦК України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 №7 "Про судову практику у справах про спадкування" та за нормою ч. 1 ст. 1258 ЦК України, справи про спадкування за законом мають вирішуватись на основі правил глави 86 ЦК України. Спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Відповідно ч. 2 ст. 1223 ЦК України, у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у ст.ст. 1261-1265 ЦК України. На підставі п. 4.14 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 №296/5, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів. Згідно ст. 182 ЦК України та ст. 3 ЗУ "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" від 01.07.2004 №1952-ІV, право власності на нерухомість підлягає обов'язковій державній реєстрації та виникає з моменту такої реєстрації. Будь-які правочини щодо нерухомого майна, в тому числі видача свідоцтва про право на спадщину, вчиняються, якщо право власності на таке майно зареєстровано згідно з вимогами цього Закону. Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року №7 "Про судову практику у справах про спадкування" зазначено, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Як роз'яснено у листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 №24-753/0/4-13 "Про судову практику розгляду цивільних прав про спадкування", якщо документи, що засвідчують право власності на нерухоме майно, існували, проте були втрачені власником та не можуть бути відновлені в передбаченому законом порядку, застосуванню підлягає ст. 392 ЦК України, відповідно якої позов про визнання права власності може бути пред'явлений, якщо це право оспорюється або не визнається іншою, а також у разі втрати власником документа, який засвідчує його право власності. Враховуючи викладене, суд вважає, що [PERSON] реалізував своє право на прийняття спадщини за законом після померлої [PERSON], шляхом подачі відповідних заяв нотаріусу про прийняття спадщини у встановлений законодавством строк (за ст.1270 ЦК України- 6 місяців з часу відкриття спадщини, тобто за ч. 2 ст. 1220 ЦК Україниз дня смерті), в свою чергу, [PERSON], на якого був складений заповіт, у визначений йому строк не сповістив про свої наміри прийняття спадщини. Позивач довів належними та допустимими доказами наявність свого права власності на 1/4 частину будинку, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], у порядку спадкування за законом після померлої [PERSON] Повно і всебічно з'ясувавши обставини справи, на які посилалась позивач, як на підставу своїх вимог, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв'язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, шляхом визнання за [PERSON] права власності на 1/4 частину будинку, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], що належить на праві власності [PERSON]

Outcome: approved