Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-06 00:00:00

До суду надійшов позов [PERSON], [PERSON] до Товариства з обмеженою відповідальністю «ІНФОКС» в особі філії «ІНФОКСВОДОКАНАЛ» про зобов'язання здійснити перерахунок оплати за водопостачання. 22.02.2017р. заочним рішенням Суворовського районного суду м. Одеси [PERSON], [PERSON] до Товариства з обмеженою відповідальністю «ІНФОКС» в особі філії «ІНФОКСВОДОКАНАЛ» про зобов'язання здійснити перерахунок оплати за водопостачання - задоволено. Зобов'язано Товариство з обмеженою відповідальністю «ІНФОКС» в особі філії «ІНФОКСВОДОКАНАЛ» здійснити перерахунок розміру оплати за водопостачання та водовідведення холодної води починаючи з лютого 2016 року та на момент подачі позовної заяви за адресою [ADDRESS]; Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «ІНФОКС» в особі філії «ІНФОКСВОДОКАНАЛ» (МФО 328209, код за ЄДРПОУ 26472133, ІПН:142896826590) на користь [PERSON] сплачену суму у розмірі 277 грн відповідно до акту виконаних робіт за № 463/07; Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «ІНФОКС» в особі філії «ІНФОКСВОДОКАНАЛ» на користь [PERSON] суму сплаченого судового збору у розмірі 551,20 грн. 03.04.2017р. представник відповідача звернувся до Суворовського районного суду м. Одеси із заявою у порядку положень ст.ст. 224 - 232 ЦПК України. 01.06.2017р. ухвалою суду заяву ТОВ «ІНФОКС» в особі філії «ІНФОКСВОДОКАНАЛ» про перегляд заочного рішення по цивільній справі - задоволено. Заочне рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 22.02.2017 року - скасовано, справу призначено до розгляду у загальному порядку. Позивачі та їх представник надав позовні вимоги підтримали та просили задовольнити їх. Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, просив відмовити у задоволенні позову. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав. Так, судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] проживають за адресою [ADDRESS], що підтверджується довідкою про склад сім'ї № 2939 від 15.08.2016р. (а.с.6). У квартирі Позивачів встановлені засоби обліку холодної та гарячої води відповідно до п.п. 5 п. 29 «Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення», затвердженних постановою Кабінета Міністрів України за № 630 (надалі - Правила). Починаючи з лютого 2016 року [PERSON] здійснюється нарахування боргу Відповідачем за водопостачання та водовідведення холодної води. [PERSON] за увесь час користування послугами, які надавав Відповідач, здійснювала регулярні сплати за користування централізованою системою водопостачання та водовідведення, що підтверджується відповідними квитанціями (а.с. 8, 9, 10, 11, 12, 13, 14, 15, 16, 17). У відповіді від 18.07.16р. на звернення Позивача до Відповідача в особі Управління «Водозбут» абонвідділу Суворовського району повідомляється про початок нарахування з 01.02.2016р. суми за користування системою водопостачання та водовідведення за нормами споживання на одну людину - холодної води 6,697 м3 на місяць, гарячої води 3,957 м3. Відповідач пояснює дану дію через пропущення строків повірки засобів обліку води у другому кварталі 2014 р. При цьому посилається ст. 28 ЗУ «Про метрологію та метрологічну діяльність». Відповідач вказує на п.2.ч.2 про обов'язок підприємств, організацій та фізичних осіб своєчасно (з урахуванням міжповірочних інтервалів) надавати засоби облікової техніки на повірку. У 2015 році до позивачів прийшов представник Відповідача з метою здійснити повірку засобів обліку водопостачання. Представник пояснив, що така послуга є платною. Позивачі відмовилися сплачувати за процедуру повірки. 11 липня 2016 р. була все ж-таки здійснена процедура заміни одного засобу обліку холодної води представником відповідача в наслідок виходу з ладу та здійснення повірки другого лічильника, про що був складений акт № 463/07 та здійснена сплата у розмірі 277 грн. З наданих Відповідачем рахунків-повідомлень, що додаються до позовної заяви, видно, що послугами постачання гарячої води позивачі не користуються. Сума боргу нараховується за користування холодною водою, послуги постачання якої регулярно сплачуються. Відповідно до останнього листа-попередження № 40005306998 від 17.11.2016 р., надісланий Відповідачем Позивачу 1, заборгованість за послуги водопостачання та водовідведення складає 1282, 73 грн., а також повідомлення про відновлення послуг водовідведення у разі сплати 1650 грн. Відповідно ч.7 ст.18 ЗУ «Про метрологію та метрологічну діяльність» спори з питань уповноваження на проведення повірки засобів вимірювальної техніки, що перебувають в експлуатації, розв'язуються в судовому порядку. Відповідно до ч.1 ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно до ст.41 Закону України "Про питну воду та питне водопостачання" облік у сфері питного водопостачання здійснюється підприємствами питного водопостачання зі споживачами за допомогою технічних засобів, що внесені до державного реєстру засобів вимірювальної техніки. У разі відсутності таких технічних засобів облік питної води тимчасово здійснюється розрахунковим шляхом згідно з установленими нормами. Згідно п.20 Правил № 630 плата за надані послуги вноситься споживачем відповідно до показань засобів обліку води або затверджених нормативів (норм) споживання. Крім того, згідно зі ст.20 ЗУ "Про метрологію та метрологічну діяльність" державний метрологічний контроль і нагляд стосовно засобів вимірювальної техніки та методик виконання вимірювань поширюється на вимірювання, результати яких використовуються під час, зокрема, торговельно-комерційних операцій і розрахунків між покупцем (споживачем) і продавцем (постачальником, виробником, виконавцем), у тому числі у сферах побутових і комунальних послуг, телекомунікаційних послуг і послуг поштового зв'язку. Отже, результати вимірювань засобів вимірювальної техніки у сфері поширення державного метрологічного нагляду можна використовувати протягом дії його свідоцтва про повірку або відбитка повірочного тавра та є неприпустимим (незаконним) використання результатів вимірювань за спожиту воду з використанням неповірених засобів вимірювальної техніки. Крім того, згідно роз'яснення Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 03.12.2014р, якщо строк державної повірки ЗВТ (лічильника) закінчився, такий прилад, як розрахунковий, застосовуватися не може і подальше нарахування абоненту оплати за послуги водопостачання за показаннями простроченого лічильника, у якого закінчився міжповірковий інтервал суперечить положенням ст. 11 Закону України "Про метрологію та метрологічну діяльність" та пп.5.4.1, 5.4.2. ДСТУ 2708:2006 "Повірка засобів обліку вимірювальної техніки. Організація та порядок проведення". Зазначена правова позиція закріплена в Ухвалі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 08.07.2015р. по справі №6- 9248св15. Таким чином, оскільки прилади обліку води, встановлені у [ADDRESS], своєчасно не пройшли періодичну повірку, їх показання неможливо було враховувати при обліку та у розрахунках за послуги водопостачання та водовідведення. В зв'язку з цим, у період з 01.02.2016 року по 30.06.2016 року (11.07.2016 р.- дата проведення періодичної повірки лічильників води), нарахування по даному особовому рахунку здійснювалися на підставі п.21 Правил №630, тобто по встановленим нормам (нормативам споживання води) із розрахунку (водопостачання холодної води 6,697 мЗ в місяць на 1 особу, водовідведення гарячої води 3,957 мЗ в місяць на 1 особу) на 4 -х зареєстрованих осіб та відповідно до діючих тарифів. Визначений позивачем в позовній вимозі період здійснення перерахунку розміру оплати за водопостачання та водовідведення холодної води , починаючи з лютого 2016 року та на момент подачі позовної заяви документально не підтверджений, оскільки відповідно до п. 21 Правил, у разі відсутності засобів обліку води (не повірені водолічильники вважаються відсутніми) плата за надані послуги справляється згідно з установленими нормативами (нормами) споживання. Здійснення перерахунку розміру оплати за водопостачання та водовідведення холодної води з підстав несвоєчасного проведення періодичної повірки не передбачено діючим законодавством України. Відповідно до абз. 2 ч.2 ст.28 ЗУ «Про метрологію та метрологічну діяльність» від 11.02.1998 р. № 113/98-ВР (в редакції Закону від 15.06.2004р.), який діяв на момент виникнення спірних правовідносин, підприємства, організації та фізичні особи зобов'язані своєчасно (з урахуванням установлених міжповірочних інтервалів) подавати засоби вимірювальної техніки на повірку. Згідно до ч.3 ст.28 ЗУ «Про метрологію та метрологічну діяльність» - порядок подання фізичними особами, що не є суб'єктами підприємницької діяльності, - власниками засобів вимірювальної техніки (результати вимірювань якими використовуються для здійснення розрахунків за спожиті для побутових потреб електричну і теплову енергію, газ і воду) на періодичну повірку цих засобів та оплати за роботи, пов'язані з повіркою, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Періодична повірка, обслуговування та ремонт (у тому числі демонтаж, транспортування та монтаж) зазначених засобів вимірювальної техніки здійснюються за рахунок підприємств і організацій, які надають послуги з електро-, тепло-, газо- і водопостачання. Пунктом 9 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та горячої води і водовідведення, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року №630, передбачено, що квартирні засоби обліку беруться виконавцем на абонентський облік. Періодична повірка, обслуговування та ремонт (у тому числі демонтаж, транспортування та монтаж) квартирних засобів обліку проводяться за рахунок виконавця. Однак, ні ЗУ «Про метрологію та метрологічну діяльність», ні Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 р. №630, не був передбачений механізм відшкодування понесених витрат.? Згідно з ст. 2 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 24.06.2004р. №1875-IV державна політика у сфері житлово-комунальних послуг базується на принципі забезпечення функціонування підприємств, установ та організацій, що виробляють, виконують та/або надають житлово-комунальні послуги, на умовах самофінансування та досягнення рівня економічно обґрунтованих витрат на їх виробництво. Відповідно до ст.ЗО даного Закону державне регулювання цін/тарифів базується на принципі відповідності рівня цін/тарифів розміру економічно обґрунтованих витрат на їх виробництво. Статтею 31 даного Закону передбачено, що виконавці/виробники здійснюють розрахунки економічно обґрунтованих витрат на виробництво (надання) житлово-комунальних послуг і подають їх органам, уповноваженим здійснювати встановлення тарифів. Отже витрати, що понесені підприємством (виконавцем), мають бути відшкодовані споживачами через тариф (ціну) на відповідні послуги. Тобто, витрати, понесені виконавцем чи виробником послуг повинні бути сплачені споживачами у складі ціни (тарифу) таких послуг, які встановлюються органами уповноваженими здійснювати встановлення тарифів. Відповідно до норм статей 2, 5 Закону України "Про державне регулювання у сфері комунальних послуг" вбачається, що органом державного регулювання у сфері комунальних послуг є Національна комісія, що здійснює державне регулювання у сфері комунальних послуг (надалі за текстом - Комісія), яка застосовує засоби регуляторного впливу на суб'єктів природних монополій та суб'єктів господарювання на суміжних ринках, зокрема, шляхом встановлення тарифів на комунальні послуги. Відповідно до акту КП "Сервісний центр" від 02.04.2010р. №207586 наступний строк повірки водолічильників позивача [PERSON] зазначено І квартал 2013 року. Це зазначення є невірним, оскільки 2 квітня це вже є II кварталом року, а відповідно до роз'яснень Державного підприємства Всеукраїнський державний науково-виробничий центр стандартизації, метрології, сертифікації та захисту прав споживачів від 16.11.2009р. №24-8/309 міжповірочний інтервал для водолічильників даного типу було продовжено та складає 4 роки, тобто обов'язок щодо повірки приладів обліку у позивача настав у II кварталі 2014 р. Позивачу 1 службою Укркур'єр були доставлені повідомлення про необхідність проведення періодичної повірки водолічильників № 60001282966 від 05.12.2015 р. та № 60001329217 від 13.01.2016 року. На час виникнення обов'язку у позивача здійснювати повірку водолічильника (II квартал 2014р.) діяли тарифи на централізоване водопостачання та водовідведення, встановлені для філії «Інфоксводоканал» ТОВ "Інфокс" постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері комунальних послуг від 13.09.2013 р. № 152. У даний тариф не були включені витрати з періодичної повірки квартирних засобів обліку, оскільки це не передбачено Порядком формування тарифів на централізоване водопостачання та водовідведення, затвердженого постановою Національної комісії регулювання електроенергетики України від 17.02.2011р. №243. Отже, законодавством, що діяло на час виникнення у споживача обов'язку додо здійснення повірки водолічильника чітко визначено, що у склад тарифу на дентралізоване водопостачання та водовідведення можливо включати витрати пов'язані з засобами обліку, але лише тих, які є власністю Водоканалу. З 01 січня 2016 року вступив в дію Закон України «Про метрологію та метрологічну діяльність» від 05.06.2014р. № 1314-VII (надалі Закон №1314), стаття 17 якого передбачає, що періодична повірка проводиться за рахунок тарифів на електро-, тепло-, газо- і водопостачання. 29.01.2016 року було офіційно опублікована Постанова Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, від 26.11.2015 року №2868, якою встановлені тарифи на послуги з централізованого постачання холодної води, водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем) у тому числі і для ТОВ "Інфокс" (філія "Інфоксводоканал"). Цей тариф дозволяє проводити повірку водолічильників в багатоквартирних будинках, споживачі яких уклали прямі договори з Водоканалом, за рахунок тарифів. Приймаючи до уваги, що засоби обліку води, встановлені в [ADDRESS] є особистою власністю позивача, а витрати на періодичну повірку, обслуговування та ремонт (у тому числі демонтаж, транспортування та монтаж після повірки) таких засобів обліку не були включені до складу тарифів на послуги централізованого постачання холодної води та водовідведення, встановлених для філії «Інфоксводоканал» ТОВ «Інфокс», та оскільки дата періодичної повірки приладів обліку споживача настала до 29.01.2016р., тобто до введення в дію тарифів, витрати за періодичну повірку покладаються на споживача, а отже з Відповідача не може бути стягнуто сплачену позивачем вартість періодичної повірки (демонтажу, монтажу, транспортування) двох водолічильників відповідно до акту виконаних робіт від 11.07.2016 р. № 463/07. Згідно ст. 322 ЦК України власник несе тягар утримання майна. Дана правова позиція викладена у Постанові Верховного Суду України від 22.04.2015р. по справі №6-60цс15, Верховного Суду України від 19 січня 2011 року у справі № 6-6642св10. У відповідності до ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених ст. 82 ЦПК України. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Суд сприяє всебічному та повному зясуванню обставин по справі, роз'яснює їх права та обов'язки, попереджує про наслідки вчинення або не вчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їх прав у випадках передбачених цим Кодексом. З огляду на вищевикладене, суд вважає, що у задоволенні позову слід відмовити.

Outcome: dismissed