Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-18 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із позовом до [PERSON] , [PERSON] про визнання права власності на житловий будинок в порядку спадкування за законом. В обґрунтування позову посилалася на ту обставину, що [INFO] помер батько позивача - [PERSON] , який постійно проживав за адресою: [ADDRESS] . Після його смерті відкрилася спадщина, спадкоємцями за законом є [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . Між спадкоємцями було укладено договір про поділ спадщини від 09.06.2021 року, який зареєстрований за №79. Житловий будинок до спадкового майна не було включено, оскільки за життя [PERSON] правовстановлюючий документ на вказаний житловий будинок не отримував, тому позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва на право власності на житловий будинок з вказаної підстави. Отримати зараз правовстановлюючий документ в позасудовому порядку неможливо, так як власник будинку помер, тому й успадкувати будинок без належних правовстановлюючих документів позивач не може. У зв`язку з цим, позивач просила суд визнати за нею право власності на житловий будинок з будівлями та спорудами по [ADDRESS] в порядку спадкування за законом, та розглянути справу без її участі. Відповідачі [PERSON] , [PERSON] у підготовче засідання не з`явилися, надали заяву про розгляд справи без їхньої участі, позов визнали. Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача знайшли своє доведення в судовому засіданні, є такими, що ґрунтуються на вимогах чинного законодавства України, у зв`язку з чим позов підлягає задоволенню. Згідно ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та Закону України №475/97-ВР від 17 липня 1997 року "Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №2, 4, 7 та 11 до Конвенції" закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном на власний розсуд, учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Суд встановив, що [PERSON] помер [INFO] , постійно проживав за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 29.10.2020 року (а.с.11). За свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 08.12.1988 року, батьком [PERSON] значиться [PERSON] (а.с.9). За свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 10.11.2012 року [PERSON] після реєстрації шлюбу змінила прізвище на [PERSON] (а.с.10). У встановлений ст.1270 ЦК України шестимісячний строк позивач звернувся до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, про що заведена спадкова справа №2/2021. Проте, у видачі свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок, що розташований по [ADDRESS] , державним нотаріусом Великоолександрівської державної нотаріальної контори Херсонської області Карастан О. від 09.07.2021 року відмовлено у зв`язку із відсутністю правовстановлюючого документу щодо належності вищевказаного житлового будинку спадкодавцю (а.с.23). Вирішуючи питання про належність на праві власності [PERSON] житлового будинку, розташованого за адресою [ADDRESS] , суд керувався наступним. Відповідно до ч. 3 ст. 3 Закону України від 1 липня 2004 року "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. За ч. 4 ст. 3 зазначеного Закону права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов`язкової реєстрації таких прав. Державна реєстрація права власності на житлові будинки, споруди регулювалася підзаконними нормативними актами, зокрема, такими як Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року і яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу від 13 грудня 1995 року № 56, Тимчасове положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затверджене наказом Міністерства юстиції України від 7 лютого 2002 року № 7/5 і зареєстроване в Мін`юсті 18 лютого 2002 року за № 157/6445 (з подальшими змінами). Зазначені нормативні акти передбачали державну реєстрацію будівель, споруд, державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, проте виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності ЦК та Законом України від 1 липня 2004 року "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень". Таким чином, за змістом зазначених нормативних актів виникнення права власності на житлові будинки, споруди не залежало від державної реєстрації цього права. Погосподарські книги є особливою формою статистичного обліку, що здійснюється в Україні (УРСР) із 1979 року. В погосподарських книгах при визначенні року побудування зазначається рік введення в експлуатацію будинку. На виконання постанови Ради Міністрів УРСР від 11 березня 1985 року № 105 у 1985 - 1988 роках сільськими, селищними, районними Радами народних депутатів ухвалювалось рішення щодо оформлення права власності та реєстрації будинків у бюро технічної інвентаризації за даними погосподарських книг сільських, селищних Рад із додатками списків громадян, яким ці будинки належали. Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року, яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу України від 13 грудня 1995 року № 56, передбачала обов`язкову реєстрацію (інвентаризацію) будинків і домоволодінь у межах міст і селищ (п. 4 Інструкції), в тому числі й на підставі записів у погосподарських книгах (п. 20 Інструкції). Разом з тим, вказана Інструкція не передбачала обов`язкову реєстрацію (інвентаризацію) будинків і домоволодінь, розташованих у сільській місцевості. Тобто записи у погосподарських книгах визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності. Як вбачається з технічного паспорту на садибний (індивідуальний) житловий будинок по [ADDRESS] зазначено під літерами: А-житловий будинок, загальною площею 56,3 кв.м, в тому числі житловою 32,4 кв.м; а-веранда, а1-навіс, Б-літня кухня, В-навіс; Г-гараж; Д-навіс; Е-сарай; Ж-погріб з шийкою; З-сарай; К-сарай; Л-сарай, М-гараж, Н-сарай, під Н-погріб, О-гараж, П-навіс, Р-сарай, С-сарай, Т-туалет, У-сарай, Ф-баня, Х-сарай, Ц-навіс, №1-хвіртка; №2-ворота; №3-хвіртка; №4-ворота, №5-огорожа, №6-водопровід, №7-колодязь, №1-вимощення, загальною вартістю 89892,00 грн (а.с. 18-22, 37).Рік будівництва житлового будинку - 1967 рік. За довідкою Нововоронцовської селищної ради №216 від 12.07.2021 року, власником житлового будинку по [ADDRESS] у погосподарській книзі №03 особовий рахунок № [NUMBER] значиться [PERSON] . З огляду на викладене, спадкодавцю на праві власності належав житловий будинок, однак останній не здійснив державну реєстрацію свого права власності, оскільки на час введення житлового будинку в експлуатацію, чинне законодавство не зобов`язувало вчиняти такі дії. Таким чином, суд встановив, що [PERSON] , на праві власності належав житловий будинок по [ADDRESS] . З огляду на визнання позову відповідачами, а також те, що позивач отримала свідоцтво про право на спадщину за законом, яка складається із земельної ділянки площею 0,2500 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд по [ADDRESS] , тому зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для задоволення позову.

Outcome: approved