Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-21 00:00:00

Позивач ПАТ «Акціонерно-комерційний банк «Капітал» звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором у сумі 32059,72 грн., яка складається з наступного: 15958,04 грн. - заборгованість з повернення кредиту; 2668,55 грн. - заборгованість по сплаті процентів за користування кредитом; 1811,75 грн. - пеня за прострочення основної суми заборгованості; 1121,37 грн. - пеня за несплачені проценти;10500 грн. - штраф. В подальшому позивач уточнив свої вимоги і просив стягнути з відповідача на користь позивача 74040 грн. 31 коп. яка складається з наступного: 15958,04 грн. - заборгованість з повернення кредиту; 8915,22 грн. - заборгованість по сплаті процентів за користування кредитом; 26927,42 грн. - пеня за прострочення основної суми заборгованості; 11739,63 грн. - пеня за несплачені проценти; 10500 грн. - штраф. Також просив стягнути з відповідача понесені судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 1698,60 грн. та витрати, пов'язані з розміщенням в газеті «Урядовий кур'єр» оголошення про виклик відповідача у розмірі 420 грн. В обґрунтування позову зазначив, що 11.10.2013 року між ВАТ "Акціонерно-Комерційним Банком "КАПІТАЛ", правонаступником якого є ПАТ "АКЦ "КАПІТАЛ", та відповідачем [PERSON] було укладено договір про надання споживчого кредиту № 1/13/308/30-07-13/0004. Згідно п.1.1 кредитного договору банк надав позичальнику споживчий кредит у розмірі 21000 грн., зі строком користування з 11 жовтня 2013 року до 10 жовтня 2015 року та сплатою процентної ставки у розмірі 36 процентів річних. 11 жовтня 2013 року, виконуючи свої зобов'язання за договором, банк перерахував кредитні кошти позичальнику. 30.05.2014 року між ПАТ «АКБ» «Капітал» та [PERSON] було укладено додаткову угоду до вказаного договору, якою було внесено зміни до договору в частині розміру відсоткової ставки, а саме у розмірі 36 процентів річних за період з 11.10.2013 р. по 29.05.2014 р. та у розмірі 38 процентів річних за період з 30.05.2014 року по 10.10.2015 р. Дана угода була підписана відповідачкою без застережень. Згідно умов п.3.4.1 договору позичальник зобов'язаний погашати заборгованість перед банком по наданому кредиту, нарахованим процентам та комісії згідно графіку. Відповідно до п.3.1.1. договору банк має право вимагати дострокового погашення суми основного боргу, відсотків, сплати пені та штрафів шляхом направлення позичальнику письмової вимоги про дострокове виконання зобов'язань. Згідно до п.3.1.1.,3.4.4. договору, позичальник зобов'язаний протягом тридцяти календарних днів з моменту надсилання повідомлення про таку вимоги, здійснить дострокове погашення суми основного боргу, процентів, пені та штрафів. Відповідач, в порушення умов кредитного договору, не виконав взяті на себе кредитні зобов'язання відносно щомісячної сплати комісії, процентів за користування отриманим кредитом та повернення кредиту частинами за встановленим у договорі графіком, внаслідок чого у нього утворилась заборгованість. Оскільки відповідач неодноразово прострочив повернення чергової частини кредиту, сплату відсотків по кредиту та комісії, 03.11.2014 року відповідачу була направлена вимога про сплату заборгованості за кредитним договором. Заборгованість відповідача перед банком складає 74040 грн. 31 коп., яка складається з заборгованості з повернення кредитних коштів у сумі 15 958 грн. 04 коп., заборгованості по сплаті процентів за користування кредитними коштами у розмірі 8 915 грн. 22 коп., пені за прострочення основної суми заборгованості у сумі 26 927 грн. 42 коп., пені за несплачені проценти у розмірі 11 739 грн. 63 коп., штраф у сумі 10 500 грн. Просив суд звернути увагу на те, що банк не порушував вимоги чинного законодавства та не збільшував процентну ставку в односторонньому порядку. Відповідно до укладеного договору, а саме п.7.11., зміни до договору здійснюються шляхом укладання сторонами додаткових угод, які є невід'ємними частинами договору. 30.05.2014 року між банком та відповідачем [PERSON] було укладено додаткову угоду згідно до умов якої було проведено збільшення процентної ставки до 38 відсотків; дана додаткова угода була підписана відповідачкою; набула чинності з моменту підписання її сторонами та є невід'ємною частиною кредитного договору. Таким чином, ствердження відповідача, що банком порушено вимоги чинного законодавства, є безпідставними. Стосовно наданого представником відповідача розрахунку заборгованості за кредитним договором зауважив, що всі зазначені у квитанціях платежі, які було здійснено відповідачкою [PERSON] в погашення заборгованості за кредитними коштами, було отримано банком, розподілено у відповідності до умов кредитного договору (прострочені відсотки, відсотки, прострочене тіло кредиту, тіло кредиту, тощо) та враховано у розрахунку заборгованості, наданого банком. Розрахунок, наданий представником відповідача, не надає повної картини щодо дат сплати коштів, розміру заборгованості за окремими її видами (прострочені відсотки, відсотки, прострочене тіло кредиту, тіло кредиту, тощо) станом на дату сплати грошових коштів. Кожен платіж за кредитом розподіляється у відповідності до умов п.2.5. кредитного договору виходячи з ситуації за кредитом саме на день сплати, в зв'язку з чим є хибним здійснювати аналіз розподілу коштів через певний час. Крім того, на розподіл коштів впливає ще й дата здійснення платежу, оскільки у випадку сплати грошових коштів в середині місяця коли ще не враховано відсотки за поточний місяць) сплачені кошти уде зараховано на сплату заборгованості у відповідності до все тієї ж черговості, що визначена п.2.5. кредитного договору. Також, в наданому представником відповідача розрахунку, відсутня інформація щодо нарахованих відсотків за кредитом у 2015 та 2016 роках. Однак, в зв'язку з тим, що позивач продовжує користуватись кредитними коштами, банком здійснюється нарахування відсотків. В той же час, у розрахунку заборгованості, що наданий суду, зазначено всі платежі, що було здійснено позичальником, а також всі нарахування з зазначенням періоду нарахування. На думку позивача, наданий представником відповідача розрахунок має в собі суттєві недоліки, що призвели до неправильного розрахунку представником відповідача заборгованості позичальника за кредитним договором. Розрахунок заборгованості за кредитним договором здійснено у відповідності до вимог чинного законодавства та укладеного між сторонами договору, та є невід'ємною його частиною, тому не заслуговують на увагу ствердження представника відповідача щодо того, що розрахунок заборгованості за кредитним договором розраховано не у відповідності до умов кредитного договору. Просить суд задовольнити позовні вимоги у повному обсязі та стягнути з відповідача [PERSON] на користь банку заборгованість за кредитним договором у розмірі 74040 грн. 31 коп. яка складається з наступного: 15958, 04 грн. - заборгованість з повернення кредиту; 8915,22 грн. - заборгованість по сплаті процентів за користування кредитом; 26927,42 грн. - пеня за прострочення основної суми заборгованості; 11739,63 грн. - пеня за несплачені проценти;10500 грн. - штраф; понесені судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 1698,60 грн. та витрати, пов'язані з розміщенням оголошення про виклик відповідача газеті «Урядовий кур'єр» в розмірі 420 грн. Просив справу розглянути у відсутність представника позивача, про що надав відповідну заяву. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з'явилася, про час та місце судового засідання була повідена належним чином, відповідно до ст. 76 ЦПК України, надала суду заяву в якій просили суд розглянути справу у її відсутність за участю її представника [PERSON] В судовому засіданні представник відповідача [PERSON] зазначив, що відповідно до ст. 1056 ЦК України фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку кредитного договору. Всупереч цього, за період з 30.05.2014 року по 10.10.29015 року, за вказаним кредитним договором фіксована процентна ставка була збільшена на два відсотка, і стала дорівнювати 38% річних. Використовуючи новий розмір фіксованої процентної ставки була розрахована банком заборгованість як по сплаті процентів за користування кредитом, так і з повернення кредиту. З вказаним розрахунком заборгованості за кредитним договором він не погоджується, вважає, що заборгованість відповідачки перед банком по тілу кредиту складає 16248 грн. 33 коп., а за відсотками 67 грн., а всього 16315 грн. 33 коп. Крім того, вказав на те, що згідно зі ст. 2 ЗУ "Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції" встановлено з 14 квітня 2014 року мораторій на нарахування пені та штрафів на основну суму заборгованості за кредитними зобов'язаннями громадянам України, які зареєстровані та постійно проживають або переселилися у період з 14 квітня 2014 року з населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція. Відповідачка, яка зареєстрована та проживає в місті Бахмут, який визначений у переліку населених пунктів, де проводилась антитерористична операція, є особою, щодо якої застосовуються вимоги законодавчо встановленого мораторію. Враховуючи викладене, не заперечує проти часткового задоволення заявлених позовних вимог позивача в частині стягнення тіла кредиту у розмірі 16248,33 грн., відсотків у сумі 67 грн., а всього 16315 грн. 33 коп. Розподіл судових витрат здійснити у відповідності до вимог ст. 88 ЦПК України. Суд, заслухавши пояснення учасників судового провадження, дослідивши матеріали справи, встановив наступне. Так, у судовому засіданні встановлений той факт, що 11.10.2013 року було укладено договір про надання споживчого кредиту № 1/13/308/30-07-13/0004 між ПАТ «АКБ» «Капітал» та [PERSON] Згідно з договором ПАТ «АКБ» «Капітал» надав [PERSON] споживчий кредит у сумі 21000.00 грн. зі сплатою 36,00 процентів річних. Відповідно до пункту 1.1. кредит надається позичальнику шляхом відкриття позичкового рахунку [NUMBER] у ПАТ «АКБ» «Капітал». Згідно пункту 1.4. строк надання споживчого кредиту за даним договором з 11.10.2013 р. по 10.10.2015 р. Відповідно до п. 2.22 погашення кредиту, процентів здійснюється позичальником щомісяця з 1 по 31 число місяця, наступного за місяцем, за який нараховані проценти. 11 жовтня 2013 року, виконуючи свої зобов'язання за кредитним договором, банк перерахував кредитні кошти позичальнику. 30.05.2014 року між ПАТ «АКБ» «Капітал» та [PERSON] було укладено додаткову угоду до договору № 1/13/308/30-07-13/0004 від 11.10.2013 р. про надання споживчого кредиту щодо внесення змін до договору № 1/13/308/30-07-13/0004 від 11.10.2013. в частині відсоткової ставки, а саме пункт 1.1. договору викласти у наступній редакції: «Згідно з умовами даного договору банк надає позичальнику споживчий кредит у сумі 21000 гривень строком з 11.10.2013 року до 29.05.2014 року зі сплатою 36.00 процентів річних; строком з 30.05.2014 року до 10.10.2015 року зі сплатою 38,00 процентів річних. В решті положення договору залишаються без змін. Дана додаткова угода набуває чинності з моменту підписання її сторонами та є невід'ємною частиною договору». Дана додаткова угода була підписана відповідачкою [PERSON] в той же день без застережень. Позивач ПАТ «Акціонерно-комерційний банк «Капітал» свої зобов'язання за кредитним договором виконав повністю, надав кредит у розмірі, встановленому кредитним договором. В порушення норм закону та умов договору відповідач зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконав, в зв'язку з чим має заборгованість станом на 13.06.2016 року у сумі 74040,31 грн., яка складається з наступного: 15958,04 грн. - заборгованість з повернення кредиту; 8915,22 грн. - заборгованість по сплаті процентів за користування кредитом; 26927,42 грн. - пеня за прострочення основної суми заборгованості;11739,63 грн. - пеня за несплачені проценти; 10500 грн. - штраф. Суд вважає доведеним факт неналежного виконання відповідачкою зобов'язання за кредитним договором. Відповідно до ст. 509 ч.1 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Відповідно до ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного Кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст..527 ч.1 ЦК України боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не впливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту. Згідно до ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Згідно до ст..598 ч.1 ЦК України зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Згідно до ст..599 ЦК України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Згідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Згідно до ст. 615ч.2 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов'язання. Згідно до ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст. 1050 ч.2 ЦК України якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу. Відповідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено параграфом і не випливає із суті кредитного договору. При вирішенні даного спору суд керується ст. 10 ЦПК України у відповідності з вимогами якої цивільне судочинство здійснюється на засадах загальності сторін. Судом сторонам були роз'яснені вимоги ст. 10 ч.4 ЦПК України щодо змагальності судового процесу. Відповідно до вимог статті 27 ЦПК України сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Суд не приймає до уваги ствердження представника відповідача щодо того, що банк здійснив зміну процентної ставки за дійсним споживчим кредитом в односторонньому порядку. Так, відповідно до укладеного договору, а саме п.7.11., зміни до договору здійснюються шляхом укладання сторонами додаткових угод, які є невід'ємними частинами договору. 30.05.2014 року між банком та відповідачем [PERSON] було укладено додаткову угоду згідно до умов якої було проведено збільшення процентної ставки до 38 відсотків; дана додаткова угода була підписана відповідачкою; набула чинності з моменту підписання її сторонами та є невід'ємною частиною кредитного договору. Таким чином, ствердження відповідача, що позивачем, в частині зміни відсоткової ставки, порушено вимоги чинного законодавства, є безпідставними. Згідно з розрахунком заборгованості за укладеним договором, з яким погоджується суд, загальний розмір невиконаних зобов'язань [PERSON] перед банком становить 74040,31 грн., який складається з наступного: 15958,04 грн. - заборгованість з повернення кредиту; 8915,22 грн. - заборгованість по сплаті процентів за користування кредитом; 26927,42 грн. - пеня за прострочення основної суми заборгованості; 11739,63 грн. - пеня за несплачені проценти; 10500 грн. - штраф. Суд не погоджується з представником відповідача щодо того, що розрахунок заборгованості за кредитним договором розраховано не у відповідності до умов кредитного договору, оскільки всі платежі, які було здійснено відповідачкою в рахунок погашення заборгованості за кредитом, розподілено не у відповідності до умов кредитного договору, так як це не відповідає дійсності. Так, відповідно до п.2.5. заборгованість за даним договором погашається за наступною черговістю. 1) в першу чергу - на відшкодування витрат, пов'язаних з одержанням виконання зобов*язань позичальника за даним договором (витрат, пов*язаних зі звернення стягнення на предмет застави, зберігання предмету застави у разі його вилучення, судовий збір, інші, пов*язані з судовим процесом витрати, тощо); 2) в другу чергу - на сплату нарахованих за договором пені, штрафних санкцій, тощо); 3) в третю чергу - на сплату прострочених процентів за кредитом; 4) в четверту чергу - на сплату простроченої заборгованості за наданим кредитом; в п'яту чергу - на сплату нарахованих процентів за кредитом; 6) в шосту чергу - на сплату основої суми кредиту. Згідно п.2.6 договору при перерахуванні позичальником коштів на рахунки, які зазначені в п. 2.4 договору, банк самостійно протягом двох роочих днів перерозподіляє кошти позичальника, що надійшли відповідно до черговості, визначеної п.2.5 договору або в іншому порядку. Навпаки, згідно з умовами договору, кожен платіж, здійснений відповідачем за кредитом, позивачем було розподілено відповідно до умов п.2.5 кредитного договору, з урахуванням дати проведених платежів, та враховано при визначенні розміру заборгованості. В той же час суд не може погодитись з наданим представником відповідача розрахунком, так як він не надає повної картини щодо дат сплати коштів відповідачем, розміру заборгованості за окремими її видами (прострочені відсотки, відсотки, прострочене тіло кредиту, тіло кредиту, тощо) станом на дату сплати грошових коштів, відсутні дані щодо нарахованих відсотків за кредитом у 2015 та 2016 роках, і не може бути прийняти судом до уваги при вирішенні спору. Суд звертає увагу на те, що в лютому 2015 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором у розмірі 320059 грн. 72 коп., яка складалась з наступного: 15958 грн. 04 коп. - заборгованість з повернення кредиту; 2668,55 грн. - заборгованість по сплаті процентів за користування кредитом: 1811 грн. 75 коп. - пеня за прострочення основної суми заборгованості: 1121,37 грн. - пеня за несплачені проценти; 10500 грн. - штраф. 07.05.2015 року Артемівським міськрайонним судом було винесене заочне рішення, відповідно до якого позовні вимоги було задоволено у повному обсязі. В подальшому, ухвалою суду від 24.03.2016 року, за заявою відповідачки [PERSON], зазначене заочне рішення було скасовано та справа була призначена до розгляду по суті. Відповідно до п.2.1. вказаного договору нарахування процентів проводиться банком у валюті кредиту щомісяця, за період з останнього робочого дня на передодні місця (дати видачі кредиту) по день, що передує останньому робочому дню поточного місяця (дата погашення кредиту) з розрахунку 360 днів на рік, виходячи з щоденної фактичної заборгованості на позичковому рахунку, в розмірі, передбаченому п.1.1. даного договору. Згідно до п.4.1 договору за порушення строків повернення кредиту та/або сплати процентів за користування кредитними коштами банк має право вимагати від позичальника сплати пені у розмірі 0,5% від суми простроченої заборгованості за кожен день прострочення платежу. Відповідно до п.4.2. у випадку порушення позичальником строків повернення кредиту та/або сплати процентів за користування кредитними коштами,банк має право вимагати від позичальника плати штрафу у розмірі 505 від суми виданого кредиту. Положення п.2.7 договору передбачають, що для здійснення останнього (остаточного) погашення по кредиту позичальник звертається в банк,який надає інформацію про заборгованість позичальника за даним договором ( сума кредиту, процентів, пені, тощо). Строк дії договору, відповідно до п.7.10 даного договору, встановлюється з моменту підписання його сторонами та діє до повного погашення сторонами зобов'язань по ньому. Слід зазначити, що відповідно до положень ст. 31 ЦПК України позивач має право протягом усього часу розгляду справи збільшити або зменшити розмір позовних вимог. Своїми процесуальними правами скористався позивач та в ході судового розгляду збільшив свої позовні вимоги щодо розміру нарахованих процентів та пені, які підлягають стягненню з відповідача відповідно до умов договору, подавши уточнену позовну заяву. Враховуючи вказане, не відповідають дійсності ствердження представника відповідача щодо того, що позивач, подавши дану уточнену позовну заяву, змінив підстави позову після початку розгляду справи по суті, тому суд не приймає їх до уваги. Таким чином позовні вимоги ПАТ «АКБ» КАПІТАЛ» в частині стягнення з відповідача заборгованості з повернення кредитних коштів у розмірі 15958 грн. 04 коп., заборгованість по сплаті процентів за користування кредитними коштами у сумі 8915 грн. 22 коп., а всього у розмірі 24873 грн. 26 коп., законні, обґрунтовані та підлягають задоволенню. Між тим суд зазначає, що в частині позовних вимог щодо стягнення з відповідача на користь позивача пені за прострочення основної суми заборгованості у розмірі 26927,42 грн., пені за несплачені проценти у розмірі 11739,63 грн. та штрафу у розмірі 10500 грн. за несвоєчасність виконання зобов'язань за вищевказаним кредитним договором слід відмовити з наступних підстав. Так, згідно ст. 2 Закону України № 1669-VІІ «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» від 02.09.2014 року на час проведення антитерористичної операції забороняється нарахування пені та/або штрафів на основну суму заборгованості із зобов'язань за кредитними договорами та договорами позики з 14 квітня 2014 року громадянам України, які зареєстровані та постійно проживають або переселилися у період з 14 квітня 2014 року з населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція, а також юридичним особам та фізичним особам - підприємцям, що провадять (провадили) свою господарську діяльність на території населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку де проводилась антитерористична операція. Банки та інші фінансові установи, а також кредитори зобов'язані скасувати зазначеним у цій статті особам пеню та/або штрафи, нараховані на основну суму заборгованості із зобов'язань за кредитними договорами і договорами позики у період проведення антитерористичної операції. Національний банк України своїми листами від 13 жовтня 2014 року № 47-411/58939 та 05 листопада 2014 року № 18-112/64483 наголошував банкам України про неухильне дотримання вимог Закону України № 1669-VІІ «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» від 02 вересня 2014 року щодо не нарахування пені та штрафів за договорами кредиту під час антитерористичної операції. Як проголошено в ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи. Згідно ст. 8 Конституції України, в Україні визнається і діє принцип верховенства права. У п.3.4. Рішення Конституційного Суду України у справі за конституційним поданням 50 народних депутатів України щодо офіційного тлумачення окремих положень частини першої статті 4 ЦПК України (справа про охоронюваний законом інтерес) від 1 грудня 2004 року N 18-рп/2004 (Справа N 1-10/2004) зазначено, що виходячи зі змісту частини першої статті 8 Конституції України охоронюваний законом інтерес перебуває під захистом не тільки закону, а й об'єктивного права у цілому, що панує у суспільстві, зокрема справедливості, оскільки інтерес у вузькому розумінні зумовлюється загальним змістом такого права і є його складовою. Згідно матеріалів справи відповідачка - [PERSON]., зареєстрована та проживає за адресою: [ADDRESS] Відповідно до Переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, затвердженого розпорядженням Кабінету Міністрів України від 02 грудня 2015 року №1275-р., місто Бахмут, Донецької області відноситься до населеного пункту, на території якого здійснювалася антитерористична операція. Отже, враховуючи те, що відповідач є громадянкою України, яка зареєстрована та постійно проживає в населеному пункті, де проводилась антитерористична операція, на підставі ст. 2 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції», штрафні санкції за укладеним ним кредитним договором нараховувати заборонено, а тому позов банку в частині стягнення пені за прострочення основної суми заборгованості у розмірі 26927,42 грн., пені за несплачені проценти у розмірі 11739,63 грн. та штрафу у розмірі 10500 грн. які згідно розрахунку позивача нараховані за період після 14 квітня 2014 року, є не обґрунтованим і задоволенню не підлягає. Таким чином позовні вимоги ПАТ «АКБ»КАПІТАЛ» підлягають задоволенню частково, у розмірі 24873 грн. 26 коп., а саме: заборгованість з повернення кредитних коштів у розмірі 15958 грн. 04 коп., заборгованість по сплаті процентів за користування кредитними коштами у сумі 8915 грн. 22 коп., в іншій частині позовних вимог слід відмовити. Крім того, з відповідача [PERSON] на користь ПАТ «АКБ»КАПІТАЛ», відповідно до вимог ч.1 ст. 88 ЦПК України, підлягають стягненню, пропорційно до розміру задоволених вимог, документально підтверджені понесені позивачем судові витрати, пов'язані з розглядом справи, у розмірі 711 грн. 84 коп., в іншій частині слід відмовити.

Outcome: partial