Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-17 00:00:00

Заявник просить встановити факт про те, що: заповіт від імені [PERSON], посвідчений 30.06.1994 року секретарем виконавчого комітету Лолинської сільської ради на ім"я [PERSON], складений від імені [PERSON] на ім"я [PERSON]. В обгрунтування позову [PERSON] зазначив, що [INFO] року померла його мати [PERSON], яка залишила заповіт, посвідчений секретарем виконавчого комітету Лолинської сільської ради [PERSON], в якому все своє майно, в тому числі 1/2 житлового буднику та 1/2 половину господарських споруд заповіла йому. Звернувшись до нотаріуса з заявою про видачу свідоцтва про право власності, отримав відмову, оскільки у заповіті вказані неточності у написанні по батькові спадкодавця, [PERSON], та спадкоємця, [PERSON]. У січні 2017 року він усно звернувся до Лолинської сільської ради з проханням виправити допущені описки, де було рекомендовано звернутись до суду з заявою про встановлення факту, що має юридичне значення. З викладених підстав він змушений звернутися до суду з даною заявою. В судовому засіданні заявник та його адвокат вимоги, викладені в заяві, підтримали, просили їх задовольнити. Представник заінтересованої особи в судове засідання не з'явився, подав заяву, в якій просив розглядати справу без його участі, не заперечує проти задоволення вимог. Суд, дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення заявника вважає, що заява належить до задоволення, виходячи з наступного. Ст.41 Конституції України передбачає, що кожен має право володіти, користуватися та розпоряджатися своєю власністю, а право власності набувається в порядку, встановленому законом. Відповідно до ст.11 ч.1 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 234 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім"я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім"ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Пунктом 1 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31.03.1995 р. передбачено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов'язується з наступним вирішенням спору про право. Як вбачається з копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від [INFO] року, виданого виконкомом Лолинської сільської ради, у віці 84 років померла [PERSON], про що зроблено актовий запис № 1367 (а.с.7). З матеріалів справи встановлено, що 30.06.1994 року [PERSON] склала заповіт, яким заповідала все своє майно, в тому числі і 1/2 житлового будинку, і 1/2 половину господарських споруд своєму синовоі [PERSON]. Заповіт посвідчено секретарем виконавчого комітету Лолинської сільської ради Долинського району [PERSON] за реєстровим №5 (а.с.6). Як встановлено судом, при вирішенні питання щодо прийняття спадщини, нотаріусом було виявлено розбіжність у написанні по батькові спадкодавця у заповіті та по батькові, зазначеного у свідоцтві про смерть. Так у першому випадку [PERSON], а в іншому- [PERSON]. Окрім цього прізвище спадкоємця вказано як [PERSON], а заявником є [PERSON]. Суд, розглянувши матеріали заяви, дійшов висновку, що написання у заповіті по батькові спадкодавця "[PERSON]" та прізвище "[PERSON]" є помилкою секретаря виконавчого комітету Лолинської сільської ради при його написанні, виходячи з наступного. Згідно копії витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу із зазначенням відомостей про другого з подружжя дошлюбне прізвище [PERSON]", по батькові вона "[PERSON]" (а.с. 5). Відповідно до світлокопії свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 15.12.1959 року батьком [PERSON] записаний [PERSON] (а.с.8). Таким чином, суд приходить до висновку, що вказаний вище заповіт був складентй від імені [PERSON]. Окрім цього, подальший зміст заповіту вказує про те, що він підписаний саме [PERSON], а не "[PERSON]"(а.с 6). Суд також вважає обгрунтованим твердження заявника і про допущену помилку при написанні його прізвища у згаданому заповіті: замість "[PERSON]" зазначено "[PERSON]", оскільки це підтверджується копіями свідоцтва про народження [NUMBER] від 15.12.1959 року, паспорта серії [NUMBER], виданого 14.03.2013 року, військового квитка серії [NUMBER] від 26.07.1996 року, посвідчення водія серії [NUMBER] від 22.12.1973 року (а.с.4, 9-11). При таких обставинах, суд прийшов до переконання, що вищевказаний заповіт був складений на ім"я [PERSON]. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що при складанні даного заповіту допустила помилки у написанні по батькові спадкодавця та у прізвищі спадкоємця. Самостійно усунути допущені помилки сільська рада не має повноважень, про що подала відповідну заяву за №116/02-20 від 15.05.2017 року. Наявність спору між спадкоємцями або можливість впливу на спадкові права інших спадкоємців не встановлені під час розгляду справи. Крім спадкоємця за заповітом [PERSON], іншим спадкоємці відсутні. Відповідно до п.12 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31.03.1995 р., суд вправі розглядати справи про встановлення факту належності правовстановлюючого документа особі, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо підтвердження такого факту необхідне заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину або інших спадкових прав. Суд може встановлювати також факти належності особі заповіту. Встановлення факту належності правовстановлюючого документу, а саме, що заповіт складався від імені [PERSON] на ім"я [PERSON], породжує для останнього настання правових наслідків, оскільки від цього залежить наявність у заявника можливості отримати свідоцтво про право власності за заповітом після сметрі його матері. Самостійно усунути допущені у заповіті описки секретар сільської ради позбавлена можливості. Питання судових витрат суд вирішує у відповідності до ст. 88 ЦПК України. На підставі вищевикладеного, ст. 41 Конституції України, ч. 2 ст. 256 Цивільно-процесуального кодексу України,

Outcome: approved