Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-22 00:00:00

ПАТ КБ "ПриватБанк" звернулося до Першотравенського міського суду Дніпропетровської області з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором в сумі 17 846 гривень 79 копійок. В ході розгляду справи по суті позовні вимоги були уточнені 29 липня 2014 року. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилається на те, що відповідно до укладеного договору № б/н від 08 січня 2008 року [PERSON] отримала кредит у розмірі 3 000 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 24% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Щодо зміни кредитного ліміту Банк керувався п.3.2 та п.3.3 Умов та правил надання банківських послуг, де зазначено, що клієнт дає свою згоду, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням банку, і клієнт дає право банку в будь-який момент змінити (зменшити або збільшити) кредитний ліміт. Підписання даного договору є прямою і безумовною згодою позичальника щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту, встановленого банком, відповідно до п.3.3 Умов та правил надання банківських послуг. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з умовами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою складає між нею та банком договір, підтверджується підписом у заяві. Позивач зазначає, що в цьому випадку сторони керувалися ч.1 ст.634 ЦК України, якою визначений порядок і умови укладення договору приєднання. Вказує на те, що відповідно до п.9.12 Умов та правил надання банківських послуг, цей договір діє протягом 12 місяців з моменту його підписання. Якщо ж протягом цього терміну жодна зі сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії договору, він автоматичного лонгується на такий же термін. Договором передбачено порядок та умови погашення кредиту, погашення заборгованості по кредиту, сплата нарахованих за період користування кредитом відсотків, комісії за користування кредитом та інших витрат. У порушення норм ст.ст.526, 527, 530, 599, 1054 ЦК України та умов договору відповідач зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконала, у зв'язку з чим станом на 12 січня 2014 року [PERSON] має заборгованість в сумі 17 846,79 гривень, яка складається з наступного: - 11 331,98 гривень - заборгованість по процентам за користування кредитом; - 5 188,77 гривень - заборгованість по комісії за користування кредитом; - 500 гривень штраф (фіксована частина); - 826,04 гривень - штраф (процентна складова). Просить суд стягнути з [PERSON] на користь ПАТ КБ "ПриватБанк" вказану суму заборгованості за кредитним договором №б/н від 08 січня 2008 року, а також судові витрати. В судове засіданні представник позивача не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, наполягаючи на задоволенні позовних вимог та, у разі неявки відповідача, на заочному розгляді справи. Відповідач надала суду письмові заперечення, в яких зазначила, що не згідна з позовом з наступних підстав: Вона дійсно 08 січня 2008 року отримала кредит в сумі 3000 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 24 % річних. Після укладення договору вона виконувала свої зобов'язання. Але у зв'язку з хворобою, а потім і встановленням їй групи інвалідності виникла заборгованість по сплаті відсотків за користування кредитом. Кошти які вона сплачувала позивач зараховував на сплату відсотків. Станом на 19 листопада 2008 року заборгованість за кредитним договором складала 3 998 гривень, яка була з неї стягнута судовим наказом Першотравенського міського суду ? 19 листопада 2008 року. Зазначену суму позивач утримував з її депозитного рахунку за своєю ініціативою. У своєму позові позивач не надав відомостей про утримання, або сплату стягнутої за судовим наказом суми, а лише відрахував від заборгованості суму, визначену судовим наказом. Крім того позивач, на протязі 5 років 4 місяців не звертався до неї з будь якими вимогами про сплату заборгованості і своїми діями навмисно створював умови для збільшення заборгованості. До цього часу вона вважала, що позивач у повному обсязі утримав з її депозитного рахунку всю суму заборгованості, визначену судовим наказом від 19 листопада 2008 року. За її підрахунком позивач утримав з її депозитного рахунку 10 000 гривень, що перевищує суму заборгованості визначену судовим наказом. Просить суд застосувати до спірних правовідносин позовну давність, оскільки в позивача на заявлення вимоги, викладеної ним у позові, немає права у зв'язку зі спливом строку її пред'явлення, та відмовити в задоволенні позову. В судове засідання відповідач та її представник [PERSON] не з'явилися, направили суду заяву про розгляд справи за їх відсутності. Вивчивши матеріали справи, дослідивши надані сторонами докази, суд встановив, що відповідно до умов кредитного договору № б/н від 08 січня 2008 року [PERSON] отримала кредит у розмірі 3 000 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 24% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач свої грошові зобов'язання виконувала неналежним чином, у зв'язку з чим 19 листопада 2008 року Першотравенським міським судом на підставі судового наказу стягнуто з [PERSON] на користь Банку 3998,35 гривень заборгованості за кредитом і 15,00 гривень судових витрат . Відповідно до ст. 264 ЦК України позовна давність переривається у разі пред'явлення особою позову до одного із кількох боржників. Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується. Частина 1 ст. 95 ЦПК України передбачає, що судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 96 цього Кодексу. Ураховуючи суть, призначення та правову природу наказного провадження, на подання заяви про видачу судового наказу поширюється переривання позовної давності. Вважаючи, що внаслідок неналежного виконання зобов'язань за кредитним договором [PERSON] заборгувала 17 846, 79 гривень, з яких: 11331, 98 гривень становить заборгованість за процентами за користування кредитом, 5188, 77 гривень - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором, 500 гривень - штраф (фіксована частина) і 826,04 гривень - штраф (процентна складова), у лютому 2014 року Банк звернувся до суду з вимогою стягнути з відповідача на його користь зазначену суму. Згідно зі ст.ст. 1054, 1050, 526, 527, 530 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок , а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту. Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідач заявила клопотання про застосування позовної давності до спірних відносин і відмову з цієї підстави у задоволенні позову . В матеріалах справи міститься розрахунок заборгованості відповідача за спірним кредитним договором, де зазначено, що останній платіж у розмірі 1936,76 гривень здійснено 09 квітня 2013 року, шляхом списання Банком грошових коштів з депозитного рахунку боржника, що також підтверджується сторонами по справі. Відповідно до ст. 1071 ЦК України банк може списати грошові кошти з рахунка клієнта на підставі його розпорядження. Грошові кошти можуть бути списані з рахунка клієнта без його розпорядження на підставі рішення суду, а також у випадках, встановлених законом або договором між банком і клієнтом. Згідно з п. 6.5 Інструкції про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті, затвердженої постановою Національного банку України від 21 січня 2004 року № 22, якщо кредитором за договором є банк, що обслуговує платника, та право цього банку на здійснення договірного списання передбачається в договорі банківського рахунку або іншому договорі про надання банківських послуг. Договір може містити інформацію, яка потрібна банку для списання ним коштів з рахунку платника. Згідно п.5.6 Правил користування платіжною карткою утримувач карти поручає банку списувати з будь-якого рахунку утримувача, відкритого в банку, зокрема с Картрахунку грошові кошти для здійснення платежу з метою повного або часткового погашення боргових зобов'язань, в тому числі мінімального обов'язкового платежу, якщо він зазначений в заяві клієнта і в пам'ятці клієнта, а також списання помилково перерахованих сум, по яким утримувач не являється належним поручителем. Списання грошових коштів здійснюється у відповідність до встановленого законодавством порядку. Частиною 1 ст.598 ЦК України визначено, що зобов'язання припиняється частково або в повному обсязі на підставах, що передбачені договором або Законом (ст.ст.598-601, 604-609 ЦК України), зокрема, виконанням, проведеним належним чином. Оскільки зобов'язання в повному обсязі не було виконане, кошти позивачу не повернуті, відповідач несе відповідальність відповідно умов кредитного договору, у зв'язку з несвоєчасним поверненням отриманих коштів (ст.549 ЦК України). Ухвалення судом рішення про стягнення боргу, який не повернуто, не припиняє зобов'язальних правовідносин сторін договору, не звільняє боржника від відповідальності за невиконання ним угоди та не позбавляє позичальника права вимагати від відповідача його належного виконання. З виписки по особовому рахунку, наданої позивачем, вбачається, що з рахунку [PERSON], 09 квітня 2013 року проводилося договірне списання коштів, при цьому такі дії банку відповідачем не оскаржені, незаконними не визнані, тому на дані правовідносини розповсюджуються положення ч.ч.1,3 ст.264 ЦПК України, тобто відрахування позовної давності починається з моменту останнього списання коштів з рахунку боржника. Таким чином, суд вважає, що у порушення норм закону та умов договору відповідачка свої зобов'язання за договором належним чином не виконувала і тому (відповідно до розрахунку заборгованості) заборгованість за кредитом станом на 12 січня 2014 року складає 17 846,79 гривень, з яких 11 331,98 гривень - заборгованість по процентам за користування кредитом; 5 188,77 гривень - заборгованість по комісії за користування кредитом; 500 гривень - штраф (фіксована частина); 826,04 гривень - штраф (процентна складова). Статтею 257 ЦК України встановлено загальну позовну давність тривалістю у три роки. Відповідно до ч. 1, 3 ст. 264 ЦК України позовна давність переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов'язку. Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується. Судом встановлено, що відповідачка згідно умов договору на які вона погодилась, надала банку право списувати кошти з усіх її поточних рахунків при настанні строків платежів, що і здійснювалось банком в межах сум заборгованості та з дотриманням вимог чинного законодавства. Тобто, відрахування позовної давності починається з моменту останнього списання коштів з рахунків боржника. Тому підстави для застосування строку позовної давності відсутні. Виходячи з вище наведеного суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Заборгованість за кредитним договором в загальному розмірі 17 846,79 гривень, з яких 11 331,98 гривень - заборгованість по процентам за користування кредитом; 5 188,77 гривень - заборгованість по комісії за користування кредитом; 500 гривень - штраф (фіксована частина); 826,04 гривень - штраф (процентна складова) слід стягнути з [PERSON], на користь ПАТ КБ "Приватбанк". Також стягнути з [PERSON], на користь ПАТ КБ "Приватбанк"судовий збір в сумі 243,60 гривень.

Outcome: approved