Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-10 00:00:00

В листопаді 2017 року представник позивача, діючий на підставі довіреності, звернувся до суду з позовною заявою, згідно якої просить стягнути солідарно з відповідачів на користь ПАТ "УкрСиббанк" заборгованість по кредиту та процентах в сумі 28895.18 дол. США, що еквівалентно 765059,99 грн. та 6276,90 грн. заборгованості по пені. Позовні вимоги мотивовані тим, що всупереч умов договору про надання споживчого кредиту № 11307390000 від 28.02.2008 року (в системі обліку банку договір № 11307390002, надалі кредитний договір), укладеного між АКІБ "УкрСиббанк" (з 21.12.2009 р. ПАТ "УкрСиббанк") та [PERSON], відповідачка [PERSON] не здійснює своєчасних платежів у повному обсязі для погашення суми заборгованості по кредиту та по процентам протягом тривалого часу, чим суттєво порушує взяті на себе договірні зобов'язання. У зв"язку з чим, Банком були направлені відповідачам вимоги про необхідність усунення порушень договору, які були вручені відповідачці [PERSON] Однак відповідачі порушення не усунули. Станом на 21.11.2017 року заборгованість за кредитним договором №11307390000 від 28.02.2008 року становить: по кредиту та процентам у розмірі 28895.18 дол. США та пені у розмірі 6276.90 грн. 12.02.2018 року на адресу суду від відповідачки [PERSON] надійшло клопотання про зменшення розміру неустойки, відповідно до якого остання просила зменшити на 99% розмір пені, яку ПАТ "УкрСиббанк" просить стягнути з [PERSON] за договором про надання споживчого кредиту №11307390000 від 28.02.2008 року, з 6276,90 грн. до 62,76 грн. Клопотання мотивує тим, що не має можливості виконувати кредитні зобов"язання у повному обсязі відповідно до запропонованих Банком умов, у зв"язку з тим, що в 2013 р. лікарі діагностували у неї онкологічне захворювання другої стадії, у зв"язку з чим в листопаді 2014 р. лікарями було здійснено оперативне втручання. Окрім того, вона проходить регулярні курси реабілітації. При цьому, загальнозміцнююча та відновлювальна терапія є довготривалою та дорогою (а.с. 84-85). 12.02.2018 р. на адресу суду адвокатом Зайцевою М.О. був скерований зустрічний позов [PERSON] до Публічного акціонерного товариства "УкрСиббанк", третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору, [PERSON] про визнання договору поруки припиненим. Відповідно до якого просять в позові Публічного акціонерного товариства "УкрСиббанк" до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовити за безпідставністю. Визнати поруку [PERSON] згідно договору поруки № 11307390000/п від 28.02.2008 року, укладеного між Акціонерним комерційним інноваційним банком "УкрСиббанк" (правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство "УкрСиббанк") та [PERSON], припиненою. Зустрічний позов обґрунтовано тим, що, виходячи з положень частини четвертої статті 559 ЦК України, вимогу до поручителя про виконання ним солідарного з боржником зобов'язання за договором повинно бути пред'явлено у судовому порядку в межах строку дії поруки, тобто упродовж шести місяців з моменту настання строку погашення чергового платежу за основним зобов'язанням (якщо умовами договору передбачено погашення кредиту періодичними платежами). Таким чином, закінчення строку, установленого договором поруки, так само як сплив шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання або одного року від дня укладення договору поруки, якщо строк основного зобов'язання не встановлений, припиняє поруку за умови, що кредитор протягом строку дії поруки не звернувся з позовом до поручителя. При цьому, відповідач звернувся до суду із позовом до позивача про стягнення кредитної заборгованості 23 листопада 2017 року (дата вказана на позовній заяві). За таких обставин, як зазначає позивач [PERSON], порука позивача згідно договору поруки є припиненою, оскільки відповідач не пред'явив позовної вимоги до поручителя в шестимісячний строк з дня виникнення такого права (факт несплати третьою особою чергового платежу, який мав бути вчинений 27 березня 2017 року), адже перебіг шестимісячного строку розпочався 28 березня 2017 року та відповідно сплив 28 вересня 2017 року. Що стосується умови п. 3.1. договору поруки про встановлення сторонами строку дії договору «до повного припинення всіх зобов'язань Боржника за Основним договором», позивач зазначає наступне. Сторони констатують, що строк закінчення цього договору не вказується ним конкретно, так як він визначається моментом повного погашення заборгованості третьою особою по кредитному договору. Однак, таке формулювання у договорі поруки не свідчить про встановлення строку дії та припинення поруки. З договору поруки вбачається, що в ньому не встановлено строку, після якого порука припиняється, а умова договору поруки (п. 3.1.) про його дію до повного припинення всіх зобов'язань боржника за основним договором не є встановленим сторонами строком припинення дії поруки, тому в цьому разі підлягають застосуванню норми ч. 4 ст. 559 ЦК України про те, що порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Тому, беручи до уваги зміст договору поруки, ч.ч. 1, 4 ст. 559 ЦК України, порука [PERSON] згідно договору поруки № 11307390000/п від 28.02.2008 року є такою, що припинена, що в свою чергу звільняє [PERSON] від виконання зобов'язань третьої особи, а відповідача - позбавляє права вимоги до [PERSON] (а.с. 108-110). Ухвалою суду від 25.04.2018 р. зустрічний позов [PERSON] до Публічного акціонерного товариства "Укрсиббанк", третя особа - [PERSON] про визнання договору поруки припиненим прийнято до спільного розгляду з первісним позовом Публічного акціонерного товариства "УкрСиббанк" до [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Вимоги за зустрічним позовом об"єднано в одне провадження у справі № 274/5023/17 з первісним позовом (а.с. 127-128). 25.04.2018 р. на адресу суду від позивача - відповідача ПАТ "УкрСиббанк" надійшло заперечення на клопотання про зменшення розміру неустойки, згідно якого представник просить відмовити [PERSON] в задоволенні клопотання про зменшення розміру неустойки з тих підстав, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: сплата неустойки. При цьому, істотними обставинами в розумінні ч. З ст. 551 ЦК України можна вважати, зокрема, ступінь виконання зобов'язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов'язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу. Також під час укладання кредитного договору відповідачка [PERSON] повністю погоджувалася з умовами договору та підтвердила, що ознайомлена у письмовій формі з умовами надання кредиту, в тому числі вартістю кредиту, його особливостями, перевагами та недоліками, методикою, яка використовується банком для визначення валютного курсу, строків і комісій, пов'язаних із конвертацією валюти платежу у валюту зобов'язання під час погашення заборгованості за кредитом та процентами за користування ним, інформацією про сукупну вартість кредиту з урахуванням реальної процентної ставки і значення абсолютного подорожчання кредиту, вартості, видів та предметів супутніх послуг, а також іншої інформації, надання якої вимагає чинне законодавство України. Також представник зазначає, що відповідачка, отримавши свій примірник договору, не була позбавлена права в разі незгоди з умовами договору та якщо вбачала порушення своїх прав, відмовитися від укладення договору або запропонувати у письмовому вигляді ті умови, які вважала би за необхідне зазначити в договорі (а.с. 126). 12.06.2018 р. на адресу суду від представника позивача - відповідача ПАТ "УкрСиббанк" надійшов відзив на зустрічний позов про визнання кредитного договору недійсним, згідно якого просять відмовити [PERSON] в задоволенні зустрічного позову до ПАТ "УкрСиббанк" про визнання поруки припиненою. Позов ПАТ "УкрСиббанк" задовольнити повністю. Оскільки згідно п. 3.1. договір поруки набирає чинності з моменту його підписання обома сторонами та діє до повного припинення всіх зобов'язань боржника за основним договором. Згідно п. 1. Додаткової угоди №1 до договору поруки № 711307390000/п, змінено термін повернення кредиту, таким чином позичальник повинен повернути кредит у термін не пізніше 28.04.2025 року. Пунктами 1.1., 1.2. договору поруки сторонами підтверджено, що поручитель відповідає за повернення всієї суми кредиту, термін повернення якого становить - 28 квітня 2025 року, якщо згідно умов основного договору не буде застосовано інший термін виконання такого зобов'язання. Тобто, поручитель відповідає за всю суму кредиту, а не його частину чи виконання частинами, відтак припинення поруки в частині зобов'язань суперечить як суті поруки як способу забезпечення зобов'язань, так і умовам договору поруки. За кредитним договором позичальнику надано кредит, встановлено зобов'язання по поверненню кредитних коштів, відсотків та інших платежів, визначених умовами кредитного договору та встановлено порядок виконання зобов'язання частинами (щомісячно). Таким чином, перебіг шестимісячного строку для припинення поруки розпочинається з настанням строку виконання основного зобов'язання у повному обсязі - 28 квітня 2025 року, або у разі застосування кредитором права на дострокове повернення кредитних коштів згідно розділу кредитного договору. Враховуючи той факт, що ПАТ "УкрСиббанк" пред'явив позов щодо солідарного стягнення з [PERSON] та [PERSON] кредитних коштів 23.11.2017 року, тобто порука не є припиненою (а.с. 140-144). В судовому засіданні представник позивача - відповідача [PERSON] первісний позов підтримав з підстав, зазначених в ньому, просив суд задовольнити його в повному обсязі. В задоволенні зустрічного позову до ПАТ "УкрСиббанк" про визнання поруки припиненою відмовити за безпідставністю. В судовому засіданні представник відповідачів - позивача та представник третьої особи Зайцева М.О. вказала, що первісні позовні вимоги відповідачка [PERSON], визнає в частині суми основного боргу повністю, відповідачка [PERSON] просить зменшити розмір неустойки з підстав зазначених в клопотанні від 12.02.2018 року. Також просить суд визнати поруку [PERSON] згідно договору поруки № 11307390000/п від 28.02.2008 року, укладеного між Акціонерним комерційним інноваційним банком "УкрСиббанк" та [PERSON], припиненою, в зв"язку з чим в задоволенні первісних позовних вимог ПАТ " УкрСиббанк" до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовити. Суд, вивчивши матеріали справи, оцінивши зібрані у справі докази в їх сукупності, заслухавши пояснення представників сторін, прийшов до наступного висновку. Судом встановлено, що 28.02.2008 р. між Акціонерним комерційним інноваційним банком "УкрСиббанк" (з 21.12.2009 року Публічне акціонерне товариство "УкрСиббанк") та [PERSON] було укладено договір про надання споживчого кредиту №1130739000 (в системі обліку банку договір №11307390002) (а.с. 15-22). Відповідно до умов кредитного договору банк надав [PERSON] кредит (грошові кошти) у сумі 40000.00 дол. США шляхом зарахування коштів на поточний рахунок відповідачки, а відповідачка зобов'язалася повертати кредит та сплачувати проценти шляхом сплати ануїтетних платежів у розмірі 740.00 дол. США, але у будь - якому випадку повернути кредит у повному обсязі не пізніше 27.02.2015 року, якщо тільки не застосовується інший термін повернення кредиту (п 1.2. кредитного договору), що підтверджується випискою з поточного рахунку відповідачки [PERSON], як доказ надання коштів (а.с. 14). За користування кредитними коштами відповідачка [PERSON] зобов'язалася сплатити проценти у розмірі 13.40% річних (п. 1.3.1 кредитного договору). Сторони домовилися, що за умовами договору може бути встановлений новий розмір процентної ставки. За користування кредитними коштами понад встановлений договором термін банк автоматично нараховує проценти на прострочену суму основного боргу в розмірі подвійної процентної ставки. Проценти нараховуються на суму кредитних коштів, фактично наданих банком позичальнику, за період з моменту фактичного надання коштів до повернення останнім коштів у власність банку, та сплачуються у порядку, встановленому договором (п. 1.3.3 кредитного договору). Згідно з п. 8.1. кредитного договору у випадку порушення термінів погашення будь-яких грошових зобов'язань відповідачка [PERSON] сплачує банку пеню у розмірі подвійної облікової ставки від суми простроченої заборгованості, розрахованої за кожен день прострочення платежу, починаючи з 32 календарного дня. В подальшому до кредитного договору додатковою угодою №1 від 30.01.2009 року були внесені зміни щодо строку повернення кредиту до 28.02.2025 року та змінено розмір ануїтетного платежу на 467.00 дол. США (а.с. 28). Додатковою угодою №1 від 28.04.2015 року були внесені зміни щодо строку повернення кредиту до 28.04.2025 року, змінено графік погашення кредиту та змінено розмір процентної ставки в залежності від періоду погашення кредиту (а.с. 37). В забезпечення виконання кредитних зобов'язань позичальника по вказаному кредитному договору прийнята порука [PERSON] згідно договору поруки №11307390000/п від 28.02.2008 року з додатковими угодами №1 від 30.01.2009 року, №1 від 28.04.2015 року (а.с. 47-51). У зв"язку з тим, що відповідачка [PERSON] не здійснювала своєчасних платежів для погашення суми заборгованості по кредиту та по процентам в повному обсязі, виникла заборгованість. Банком були направлені відповідачам вимоги про необхідність усунення порушень договору, які були вручені відповідачці [PERSON] (а.с. 60-62). Станом на 21.11.2017 року заборгованість за кредитним договором №11307390000 від 28.02.2008 року (в системі обліку банку договір №11307390002) становить: по кредиту та процентам у розмірі 28895.18 дол. США та пені у розмірі 6276.90 грн., з яких: 26335.25 дол. США - заборгованість за кредитом, у тому числі прострочена заборгованість у розмірі 1335.86 дол. США за строк з 25.04.2017 року по 21.11.2017 року, 2559.93 дол. США - заборгованість за процентами, у тому числі прострочена заборгованість у розмірі 2236.87 дол. США за строк з 01.03.2017 року по 31.10.2017 року, 2364.12 грн. - пеня за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом за строк з 28.04.2017 року по 21.11.2017 року, 3912.78 грн. - пеня за несвоєчасне погашення заборгованості за процентами за строк з 28.04.2017 року по 21.11.2017 року (а.с. 52-59). Згідно зі ст.ст. 525, 526, 530 Цивільного кодексу України, зобов'язання мають виконуватися належним чином та у встановлений строк. Одностороння відмова від виконання зобов'язань не допускається. Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові, у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін, проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України у разі прострочення повернення чергової частини позики банк має право вимагати від боржника дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати відсотків за користування кредитом. Окрім того, відповідно до ст.ст. 553, 554 ЦК України, п.п. 1.1.-1.5 договору поруки поручитель зобов'язується відповідати за виконання позичальником усіх його зобов'язань перед кредитором в повному обсязі, як існуючих в теперішній час, так і тих, що можуть виникнути в майбутньому. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, за всіма зобов'язаннями, що виникли з кредитного договору, в тому числі за повернення суми боргу, відсотків за використання кредитних коштів, штрафних санкцій. Відповідальність поручителя і позичальника є солідарною. Причини невиконання позичальником своїх зобов'язань по кредитному договору ніяким чином не можуть вплинути на виконання поручителем зобов'язань по договору поруки. Окрім того, виходячи з норм чинного законодавства, у разі укладення кредитного договору в іноземній валюті й наявності в банку ліцензії на здійснення операцій з валютними цінностями заборгованість за кредитним договором підлягає стягненню в іноземній валюті. Також відповідно до п. 12 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» від 30 березня 2012 року № 5 «У разі якщо кредит правомірно наданий в іноземній валюті та кредитодавець (позивач) просить стягнути кошти в іноземній валюті, суд у резолютивній частині рішення зазначає про стягнення таких коштів саме в іноземній валюті, що також відповідає вимогам частини третьої статті 533 ЦК». На підставі вище наведеного, суд прийшов до висновку про стягнення в солідарному порядку з відповідачів на користь ПАТ "УкрСиббанк" заборгованості по кредиту та процентах в сумі 28895.18 дол. США, що станом на 21.11.2017 року за курсом НБУ еквівалентно 765059,99 грн. Щодо клопотання відповідачки [PERSON] за первісним позовом про зменшення розміру неустойки, суд зазначає наступне. Статтею 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: сплата неустойки. Відповідно до ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Відповідно до ч. 3 ст. 551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. Істотними обставинами в розумінні ч. З ст. 551 ЦК України можна вважати, зокрема, ступінь виконання зобов'язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов'язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу. Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України у п. 11 своєї постанови «Про судове рішення у цивільній справі» у мотивувальній частині рішення слід наводити дані про встановлені судом обставини, що мають значення для справи, їх юридичну оцінку та визначені відповідно до них правовідносини, а також оцінку всіх доказів, розрахунки, з яких суд виходив при задоволенні грошових та інших майнових вимог. Встановлюючи наявність або відсутність фактів, якими обґрунтовувалися вимоги чи заперечення, визнаючи одні та відхиляючи інші докази, суд має свої дії мотивувати та враховувати, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. 4 ст. 60 ЦПК). Так згідно з п. 8.1 кредитного договору №11307390000 від 28.02.2008 року, за порушення термінів повернення кредиту, та/або троцентів за кредит, та/або комісій, відповідачка сплачує банку додатково до встановленої процентної ставки за кредит пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від гривневого еквіваленту суми простроченого платежу, сума якого (еквіваленту) розраховується за офіційним обмінним курсом НБУ гривні до валюти заборгованості станом на дату нарахування такої пені. Судом встановлено, що заборгованість відповідачки [PERSON] по сплаті пені за несвоєчасне погашення кредиту та процентів станом на 21.11.2017 року складає 6276 ( шість тисяч двісті сімдесят шість гривень) 90 копійок, з яких: 2364.12 грн. пеня за прострочення сплати кредиту; 3912.78 грн. пеня за прострочення сплати процентів (а.с. 59, зворот). Суд не бере до уваги доводи відповідачки [PERSON] про те, що вона не має можливості виконувати кредитні зобов"язання у повному обсязі відповідно до запропонованих Банком умов, у зв"язку з тим, що в 2013 р. лікарі діагностували у відповідача онкологічне захворювання другої стадії, у зв"язку з чим в листопаді 2014 р. лікарями було здійснено оперативне втручання, після чого відповідачка проходила регулярні курси реабілітації, які є довготривалими та дорогими, оскільки дані події відбувалися в 2013-2014 роках, тобто пройшов значний проміжок часу. Окрім того, суд звертає увагу на те, що позивач - відповідач клопоче про стягнення пені з відповідачів лише в розмірі 1 % від загальної суми заборгованості. Також під час укладення кредитного договору відповідачка [PERSON] повністю погоджувалася з умовами договору та підтвердила, що ознайомлена у письмовій формі з умовами надання кредиту, в тому числі вартістю кредиту, його особливостями, перевагами та недоліками, методикою, яка використовується банком для визначення валютного курсу, строків і комісій, пов'язаних із конвертацією валюти платежу у валюту зобов'язання під час погашення заборгованості за кредитом та процентами за користування ним, інформацією про сукупну вартість кредиту з урахуванням реальної процентної ставки і значення абсолютного подорожчання кредиту, вартості, видів та предметів супутніх послуг, а також іншої інформації, надання якої вимагає чинне законодавство України. Окрім того, відповідачка, отримавши свій примірник договору, не була позбавлена права в разі незгоди з умовами договору та якщо вбачала порушення своїх прав, відмовитися від укладення договору або запропонувати у письмовому вигляді ті умови, які вважала би за необхідне зазначити в договорі. На підставі наведеного вище, суд прийшов до висновку про відмову у задоволенні клопотання відповідачки [PERSON] за первісним позовом про зменшення розміру неустойки. В свою чергу, суд, вивчивши зустрічний позов [PERSON] до Публічного акціонерного товариства "УкрСиббанк" про визнання договору поруки припиненим, з доданими до нього документами, матеріали справи, оцінивши зібрані у справі докази в їх сукупності, заслухавши пояснення сторін, прийшов до висновку про відмову у його задоволенні, виходячи з наступного. Так, відповідач - позивач за зустрічним позовом [PERSON] зазначив, що договір поруки укладений між ним та АК ІБ "УкрСиббанк" потрібно припинити відповідно до ч. 4 ст. 559 ЦК України, згідно якої порука припиняється після закінчення строку поруки, встановленого договором поруки. Якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов"язання не пред"явить вимоги до поручителя, адже перебіг шестимісячного строку розпочався 28 березня 2017 року та відповідно сплив 28 вересня 2017 року. При цьому, судом встановлено, що відповідно до умов кредитного договору №11307390000 від 28.02.2008 року [PERSON] зобов'язалася повернути наданий кредит у повному обсязі не пізніше 27.02.2015 року та сплачувати протягом перших 30 календарних днів, рахуючи з дати видачі кредиту, проценти за користування кредитом у розмірі 13,4 річних. По закінченню цього строку та кожного наступного місяця кредитування процентна ставка підлягає перегляду відповідно до умов кредитного договору. У випадку, якщо Банк не повідомив позичальника про зміну розміру процентної ставки на наступний місяць строку кредитування в порядку, передбаченому кредитним договором, застосовується розмір процентної ставки, діючий за цим договором в попередньому місяці. Також, сторони домовились, що за умовами кредитного договору може бути встановлений новий розмір процентної ставки за користування кредитом у разі настання будь - якої з обставин, передбачених договором (а.с. 15-22). В подальшому до кредитного договору додатковою угодою № 1 від 30.01.2009 року були внесені зміни щодо строку повернення кредиту до 28.02.2025 року, додатковою угодою № 1 від 28.04.2015 року також були внесені зміни щодо строку повернення кредиту до 28.04.2025 року (а.с. 28, 37). 29.02.2008 р. з метою забезпечення своєчасного і повного виконання зобов'язань [PERSON] за кредитним договором, між [PERSON] (надалі - Позивач) та Банком було укладено Договір поруки № 11307390000/п (а.с. 47-48). 30.01.2009 та 28.04.2015 року між Банком та позивачем були укладені Додаткові угоди №1 до договору поруки № 11307390000/п, відповідно до умов яких поручитель надав згоду забезпечувати змінене основне зобов'язання (а.с. 49-51). Також відповідно до умов п.п. 1.1.-1.5 договору поруки поручитель [PERSON] зобов'язався відповідати за виконання позичальником усіх його зобов'язань перед кредитором в повному обсязі, як існуючих в теперішній час, так і тих, що можуть виникнути в майбутньому. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, за всіма зобов'язаннями, що виникли з кредитного договору, в тому числі за повернення суми боргу, відсотків за використання кредитних коштів, штрафних санкцій. Відповідальність поручителя і позичальника є солідарною. Причини невиконання позичальником своїх зобов'язань по кредитному договору ніяким чином не можуть вплинути на виконання поручителем зобов'язань по договору поруки. Згідно зі ст. 554 ЦК України, поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків. Згідно п. 3.1. договір поруки набирає чинності з моменту його підписання обома сторонами та діє до повного припинення всіх зобов'язань боржника за основним договором. Судом встановлено, що згідно п. 1. Додаткової угоду №1 до договору поруки № 711307390000/п змінено термін повернення кредиту, таким чином позичальник повинен повернути кредит у термін не пізніше 28.04.2025 року. Згідно ч. 1 ст. 543 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Згідно положення ч. 2 ст. 543 ЦК України, відповідно до якої солідарні боржники залишаються зобов'язаними доти, доки їхній обов'язок не буде виконаний у повному обсязі. Відповідно до положень ч. 4 ст. 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобов'язання не встановлений або встановлений моментом пред'явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред'явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки. Несплата чергового платежу, на умовах договору про надання споживчого кредиту, положень ст. 1050 ЦК України, надає кредитору право на пред'явлення вимог щодо повного погашення заборгованості. Крім цього, прострочення виконання зобов'язань за умовами ст.ст. 533, 534 ЦК України, положень п.2.2. договорів поруки, кредитор має право пред'явити свої вимоги до поручителя. Відповідно до положень ч. 2 ст. 553 ЦК України порукою може забезпечуватися виконання зобов'язання частково або у повному обсязі. Так, пунктами 1.1., 1.2. договору поруки сторонами підтверджено, що поручитель відповідає за повернення всієї суми кредиту, термін повернення якого становить - 28 квітня 2025 року, якщо згідно умов основного договору не буде застосовано інший термін виконання такого зобов'язання. Тобто, поручитель відповідає за всю суму кредиту, а не його частину чи виконання частинами, відтак припинення поруки в частині зобов'язань суперечить як суті поруки як способу забезпечення зобов'язань, так і умовам договору поруки. За кредитним договором позичальнику надано кредит, встановлено зобов'язання по поверненню кредитних коштів, відсотків та інших платежів, визначених умовами кредитного договору, та встановлено порядок виконання зобов'язання частинами (щомісячно). Відповідно до положень ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому, відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Таким чином, з огляду на вище викладене, спірні відносини передбачають солідарний обов'язок позивача за виконання зобов'язань позичальника в повному обсязі, враховуючи строк зобов'язання, та передбачають можливість виконання цього зобов'язання частинами. Відповідно до положень ст. 529 ЦК України кредитор має право не приймати від боржника виконання його обов'язку частинами, якщо інше не встановлено договором, актами цивільного законодавства або не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту. Часткове погашення зобов'язання, визначене умовами кредитного договору шляхом щомісячного погашення не є встановленням окремих зобов'язань, а є визначенням порядку виконання зобов'язання частинами, що повністю відповідає вимогам ст.ст. 529, 1050 ЦК України. Крім цього, суд зазначає, що положення ст. 559 ЦК України не передбачають можливості часткового припинення поруки. Припинення поруки пов'язується з настанням строку виконання основного зобов'язання, а не після настання строку виконання частинами. Невиконання свого обов'язку щодо виконання зобов'язання частинами не змінює строк повного зобов'язання, а свідчить про порушення порядку часткового виконання зобов'язань, визначеного умовами кредитного договору, враховуючи приписи ст. 529 ЦК України, та тягне за собою наслідки, визначені ч. 2 ст. 1050 ЦК України. Строк виконання основного зобов'язання визначений умовами кредитного договору - не пізніше 28 квітня 2025 року, якщо тільки не застосовується інший термін повернення кредиту відповідно до умов цього договору, що підтверджується положеннями п. 1.2.2 кредитного договору. Таким чином, суд прийшов до висновку, що перебіг шестимісячного строку для припинення поруки розпочинається з настанням строку виконання основного зобов'язання у повному обсязі - 28 квітня 2025 року, або у разі застосування кредитором права на дострокове повернення кредитних коштів згідно розділу кредитного договору. Однак, враховуючи той факт, що ПАТ «УкрСиббанк» пред'явив позов щодо солідарного стягнення з [PERSON] та [PERSON] заборгованості за кредитним договором 23.11.2017 року, тобто порука не є припиненою. Зазначена позиція підтверджується постановою Пленуму ВССУ № 5 від 30 березня 2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають з кредитних відносин», згідно п. 24 якої роз'яснено, що відповідно до частини четвертої статті 559 ЦК порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. При вирішенні таких спорів суд має враховувати, що згідно зі статтею 526 ЦК зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Отже, якщо кредитним договором не визначено інші умови виконання основного зобов'язання, то у разі неналежного виконання позичальником своїх зобов'язань за цим договором строк пред'явлення кредитором до поручителя вимоги про повернення отриманих у кредит коштів має обчислюватися з моменту настання строку погашення зобов'язання згідно з такими умовами, тобто з моменту настання строку виконання зобов'язання у повному обсязі або у зв'язку із застосуванням права на повернення кредиту достроково. Пред'явленням вимоги до поручителя є як направлення/вручення йому вимоги про погашення боргу (залежно від умов договору), так і пред'явлення до нього позову. При цьому в разі пред'явлення вимоги до поручителя кредитор може звернутися до суду протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання. Отже, під час укладення договору поруки позивач та позичальник повністю погоджувалися з умовами договору та підтвердили, що ознайомлені у письмовій формі з умовами надання кредиту, в тому числі вартістю кредиту, його особливостями, перевагами та недоліками, методикою, яка використовується банком для визначення валютного курсу, строків і комісій, пов'язаних із конвертацією валюти платежу у валюту зобов'язання під час погашення заборгованості за кредитом та процентами за користування ним, інформацією про сукупну вартість кредиту, з урахуванням реальної процентної ставки та значення абсолютного подорожчання кредиту, вартості, видів та предметів супутніх послуг, а також іншої інформації, надання якої вимагає чинне законодавство України. Також потрібно зазначити, що позивач, отримавши свій примірник договору поруки, не позбавлений був права в разі незгоди з умовами договору та якщо вбачав порушення своїх прав, відмовитися від укладення договору або запропонувати у письмовому вигляді ті умови, які він вважав би за необхідне зазначити в договорі (ст. 646 ЦК України). Згідно ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Статтею 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. За таких обставин, враховуючи вищевикладене, суд вважає первісний позов ПАТ "УкрСиббанк" обґрунтованим та доведеним, таким, що підлягає задоволенню в повному обсязі, а зустрічний позов [PERSON] недоведеним та безпідставним. Питання про стягнення судового збору суд вирішує відповідно до ст. 141 ЦПК України. З відповідачів на користь позивача підлягає стягненню сплачений судовий збір по 5785 (п"ять тисяч сімсот вісімдесят п"ять) грн. 03 коп. з кожного ( а.с. 2).

Outcome: approved