Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-06 00:00:00

Представник позивача ПАТ КБ "Приватбанк" - Бігарі І.І. звернувся до [PERSON] суду з позовом, в якому просив виселити [PERSON] та інших осіб, які зареєстровані та/або проживають в житловому будинку, розташованому за адресою: [ADDRESS] В обґрунтування позовних вимог вказує на те, що рішенням Мукачівського міськрайонного суду від 26 травня 2009 року, в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором №МКA1GК00000040 від 16.11.2005 року у розмірі 13427,36 доларів США, звернуто стягнення на будинок та земельну ділянку загальною площею 118,40 кв.м., який розташований за адресою: [ADDRESS] шляхом продажу вказаного предмету іпотеки ЗАТ КБ "ПриватБанк" з укладенням від імені відповідача договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою-покупцем, отриманням витягу з Державного реєстру прав власності, а також наданням Банку всіх повноважень, необхідних для здійснення продажу. З метою реалізації вищевказаного майна, позивачем було направлено відповідачу письмову вимогу про необхідність звільнення займаного житлового приміщення, однак дана вимога останніми була проігнорована, тому позивач був змушений звернутися до суду із вказаним позовом. Представник позивача в судове засідання не з'явився, подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримує просить їх задоволити, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні просила суд відмовити в задоволенні заявлених позовних вимог. Зазначає, що предмет позову, а саме іпотечне майно на яке за рішенням суду від 26 травня 2009 року було звернуто стягнення, виступає як забезпечення зобов'язань за кредитом, наданим їй позивачем в іноземній валюті, та використовується нею та членами її сім'ї як місце постійного проживання, а отже, відповідно до положень ЗУ «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», на нього не може бути звернено стягнення. Судом встановлено, що відповідно до кредитного договору №МКA1GК00000040 від 16.11.2005 року ЗАТ КБ «ПриватБанк» (правонаступник ПАТ КБ «Приват Банк») надав [PERSON] кредит у розмірі 17747,00 доларів США зі сплатою 1,33% за місяць від суми кредиту, з кінцевим терміном повернення до 16.11.2015 року. В забезпечення зобов'язань за кредитним договором між банком та [PERSON] було укладено договір іпотеки від 17.11.2005 року. Згідно даного договору банку передано в іпотеку належне [PERSON] на праві власності нерухоме майно, а саме будинок, розташований за адресою: [ADDRESS] (а.с.9-16) Рішенням Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 26 травня 2009 року, позовні вимоги ПАТ КБ «ПриватБанк» до [PERSON] про звернення стягнення на предмет іпотеки - задоволено частково, звернуто стягнення на переданий в іпотеку будинок, розташований за адресою: [ADDRESS] (а.с. 17-20) Згідно повідомлення від 18 березня 2014 року, надісланого відповідачу [PERSON], остання була попереджена Банком про добровільне виселення з будівлі, на яке звернуто стягнення, в термін 30 діб з часу отримання цього повідомлення. (а.с.21-25). З поданої в судовому засіданні довідки №3-08131 від 01.07.2014 року, виданої ТОВ «І.Т.В. Сервіс Плюс» вбачається, що місцем постійного проживання відповідача [PERSON] та членів її сім'ї є [ADDRESS] (а.с.50) Згідно до ч. 1 ст. 40 Закону України «Про іпотеку» звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення є підставою для виселення всіх мешканців, за винятком наймачів та членів їх сімей. Виселення проводиться в порядку, встановленому законом. У частинах 2 і 3 ст. 40 цього ж Закону законодавець встановлює певний порядок дій Банку: після прийняття рішення про звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення всі мешканці зобов'язані на письмову вимогу іпотекодержателя або нового власника добровільно звільнити житловий будинок чи житлове приміщення протягом одного місяця з дня отримання цієї вимоги. Якщо мешканці не звільнять житловий будинок або житлове приміщення у встановлений або інший погоджений сторонами строк добровільно, їх примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду. Відповідно до ст.1 ч.1. ЗУ «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» від 3.06.2014 року за № 1304-VII, протягом дії цього Закону: не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) нерухоме житлове майно, яке вважається предметом застави згідно із статтею 4 Закону України "Про заставу" та/або предметом іпотеки згідно із статтею 5 Закону України "Про іпотеку", якщо таке майно виступає як забезпечення зобов'язань громадянина України (позичальника або майнового поручителя) за споживчими кредитами, наданими йому кредитними установами - резидентами України в іноземній валюті, та за умови, що: - таке нерухоме житлове майно використовується як місце постійного проживання позичальника/майнового поручителя або є об'єктом незавершеного будівництва нерухомого житлового майна, яке перебуває в іпотеці, за умови, що у позичальника або майнового поручителя у власності не знаходиться інше нерухоме житлове майно; - загальна площа такого нерухомого житлового майна (об'єкта незавершеного будівництва нерухомого житлового майна) не перевищує 140 кв. метрів для квартири та 250 кв. метрів для житлового будинку; Зважаючи на те, що житловий будинок, розташований за адресою: [ADDRESS] на який рішенням Мукачівського міськрайонного суду від 26.05.2009 року було звернуто стягнення є майном, яке виступає як забезпечення зобов'язань відповідача за споживчим кредитом №МКA1GК00000040 від 16.11.2005 року, наданим йому позивачем в іноземній валюті, та яке використовується [PERSON] як місце її постійного проживання, суд вважає, що виселення відповідача є таким, що суперечитиме ЗУ «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті». З врахуванням вищевикладеного, суд приходить до висновку, що в задоволені позову представника позивача ПАТ КБ "Приватбанк" - Бігарі В.В. до [PERSON] про виселення останньої та інших осіб, які зареєстровані та/або проживають в житловому будинку, розташованому за адресою: [ADDRESS] - слід відмовити.

Outcome: dismissed