Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-15 00:00:00

ПАТ КБ „ПРИВАТБАНК" звернулось до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором кредиту у розмірі 15638,52 грн., мотивуючи свої вимоги тим, що 02.09.2008р. відповідач отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,0% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач у заяві підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з "Умовами та правилами надання банківських послуг", "Правилами користування платіжною карткою" та "Тарифами банку", складає між нею та Банком договір. Банк свої зобов'язання за договором виконав, а саме, надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому договором. В свою чергу відповідач не виконала своїх зобов'язань, не надала своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом. У зв'язку із чим станом на 30.11.2014р. утворилась заборгованість у розмірі 26048,46 грн., яка складається з наступного: - 6734,04 грн. - заборгованість за кредитом, - 16322,13 грн. - заборгованість за процентами за користування кредитом, - 2992,29 грн. - заборгованість по комісії. Від цієї суми віднімається сума у розмірі 11630,86 грн., яка була стягнена рішенням Центрального районного суду м.Миколаєва від 18.05.2012р., різниця становить 14417,6 грн., а також 500 грн. - штраф (фіксована частина), та 720,88 грн. - штраф (процентна складова). Всього заборгованість становить 15638,48 грн. В подальшому представник позивача зменшив суму позову, до 10850,78 грн., де 8688,49 грн. - заборгованість за процентами, 2162,29 грн. - по комісії за користуванням кредиту. У судове засідання 16.04.2015р. представник позивача не з'явився, надав заяву про розгляд справи у його відсутність, вказав, що на задоволенні позову наполягає. У попередніх судових засіданнях підтримував позов у розмірі 10850,78 грн. Представник відповідача [PERSON] вказав, що із позовом не згоден, на його думку позов заявлено безпідставно, оскільки між сторонами відсутній письмовий договір кредиту, відповідач підписувала лише заяву про отримання кредитної картки. Таким чином, не дотримано письмової форми договору, тому такий договір є нікчемним, і його нікчемність не вимагає визнання його таким через рішення суду. Крім того, представник відповідача вказав, що згідно правової позиції Верховного суду України, зокрема, постанова ВСУ від 19.03.2014р., дія кредитних умов припиняться із припиненням дати, до якої було видано кредитну картку, тобто нарахування всіх відсотків, комісій тощо, припиняється із припиненням строку дії картки. Строк дії картки відповідача було встановлено по вересень 2010р. Право вимоги щодо стягнення заборгованості позивач мав протягом 3 років, а станом на 2015 рік минуло вже 5 років, тому просить застосувати наслідки спливу позовної давності. Суд, вислухавши представника відповідача [PERSON], перевіривши письмові докази по справі, оглянувши матеріали цивільної справи №2-5658/11 за позовом ЗАТ КБ "ПриватБанк" до [PERSON] про стягнення заборгованості, вважає, що позовні вимоги задоволенню не підлягають. Судом встановлено, що 02.09.2008р. між ЗАТ КБ „ПРИВАТБАНК" та відповідачем укладено кредитний договір шляхом приєднання (ч.1 ст. 634 ЦК України), згідно до якого відповідач отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку (що підтверджується Довідкою про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної карти - а.с. 9), зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30% на рік на суму залишку заборгованості. Строк дії картки встановлено до вересня 2010р. Позивач виконав свої обов'язки за договором кредиту, надавши відповідачу кредит у розмірі, встановленому договором. ПАТ КБ "ПРИВАТБАНК" є правонаступником прав та обов'язків ЗАТ КБ "ПРИВАТБАНК", що підтверджується Статутом - а.с. 21. Однак, відповідач [PERSON] від виконання обов'язків щодо повернення кредиту ухиляється, в зв'язку із чим станом на 30.11.2014р. за нею утворилась заборгованість у розмірі 26048,46 грн., яка складається з наступного: - 6734,04 грн. - заборгованість за кредитом, - 16322,13 грн. - заборгованість за процентами за користування кредитом, - 2992,29 грн. - заборгованість по комісії. Рішенням Центрального районного суду м.Миколаєва від 18.05.2012р. у справі №2-5658/11 було задоволено позов ЗАТ КБ "ПРИВАТБАНК" до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором кредиту від 02.09.2008р. у розмірі 11630,86 грн., де 6734,04 грн. - заборгованість за кредитом, 3816,82 грн. - заборгованість за процентами, 250 грн. - штраф, 830 грн. - комісія /а.с. 6/. Позивач просить стягнути із відповідача заборгованість за процентами за користування кредитом та комісією, з урахуванням вказаного рішення суду у розмірі 10850,78 грн., яка складається із наступного : 8688,49 грн. - заборгованість за процентами, та 2162,29 грн. - по комісії за користування кредитом /а.с. 36/. Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ст.ст. 526, 527, 530, 1050, 1054 ЦК України зобов'язання повинні виконуватися належним чином, згідно умов договору, відмова від виконання зобов'язання не припускається. Договір є обов'язковим для виконання сторонами. Доводи представника відповідача про нікчемність договору кредиту, оскільки такий договір не існує, а відповідачка підписували лише заяву про отримання встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, є необгрунтованими, оскільки в даному випадку укладено договір приєднання. Так, згідно ч.1 ст. 634 ЦК України, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладено лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. На підтвердження укладення вказаного договору позивачем надано заяву [PERSON] від 02.09.2008р., у якій вона підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з "Умовами та правилами надання банківських послуг", "Правилами користування платіжною карткою" та "Тарифами банку", складає між нею та Банком договір /а.с. 10/. Факт укладення договору від 02.09.2008р. не заперечувала і відповідач при розгляді цивільної справи №2-5658/11, та встановлено рішенням Центрального районного суду м.Миколаєва від 18.05.2012р. Крім того, представник відповідача заявив, що дія кредитних умов припиняться із припиненням дати, до якої було видано кредитну картку, тобто нарахування всіх відсотків, комісій тощо, припиняється із припиненням строку дії картки - по вересень 2010р., та просить суд застосувати наслідки пропуску позовної давності. Згідно правової позиції Верховного Суду України, висловленої у постанові від 19.03.2014р. справа №6-14 цс 14, на яку посилається представник відповідача, платіжна картка діє в межах визначеного нею строку. За таким договором, що визначає щомісячні платежі погашення кредиту та кінцевий строк повного погашення кредиту перебіг позовної давності (ст. 257 ЦК України) щодо місячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі зі спливом останнього дня місяця дії картки (ст. 261 ЦК України), а не закінченням строку дії договору. Позивач першого разу звернувся до суду із позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитом 24.10.2011р., рішення було постановлено 18.05.2012р., відповідач його не оскаржувала. Даних про укладення між сторонами договору про збільшення строку позовної давності, суду не надано. Статтею 257 ЦК України встановлено загальний строк позовної давності 3 роки. Згідно ст. 264 ЦК України, перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов'язку. Позовна давність переривається у разі пред'явлення особою позову... Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Таким чином, звернувшись до суду 24.10.2011р. позивачем було перервано перебіг позовної давності, та перебіг позовної давності почався заново. Трирічний строк звернення до суду сплив 24.10.2014р. Тому, при зверненні позивача до суду із даним позовом 14.01.2015р., строк позовної давності пропущено, поважних причин пропуску строку позовної давності позивачем не зазначено, клопотання про поновлення строку не заявлено. Згідно ст. 267 ч.3,4 ЦК України, позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Таким чином, судом встановлено, що позивачем зобов'язання за Договором виконанні належним чином, а відповідач від зобов'язань по оплаті відсотків за кредитом ухиляється, тому вимога позивача про стягнення боргу у сумі 10850,78 грн. є обґрунтованою. Однак, оскільки позивачем пропущено строк звернення до суду, та представником відповідача заявлено клопотання про застосування наслідків позовної давності, у задоволенні позову слід відмовити у зв'язку із спливом позовної давності. Згідно ст. 88 ЦПК України, судові витрати, понесені позивачем (судовий збір у розмірі 243,60 грн.) - віднести на рахунок позивача.

Outcome: dismissed