Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-17 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом до ПАТ "Петромихайлівське", в якому вимагає визнати недійсним наказ № 9 від 11.07.1997 року про видачу [PERSON] свідоцтва про право власності на квартиру № 11 у житловому будинку № 69 по вул.Леніна в с.Петро-Михайлівка Вільнянського району Запорізької області, визнати недійсним свідоцтво про право власності на зазначену квартиру, видане [PERSON] 27.07.1997 року, та скасувати державну реєстрацію права власності цієї квартири за [PERSON] Як зазначила позивачка у своїй позовній заяві, вона в період часу з 1996 року по 2011 рік проживала з [PERSON] однією сім'єю; 02.04.1995 року у них народилася донька [PERSON] Як вказала позивачка, в липні 1996 року вона переїхала разом з [PERSON] до спірної квартири, разом робила з ним ремонт, а 12.02.1997 року зареєструвалася у цій квартирі. Наприкінці 2012 року позивачка звернулася до суду із позовом до [PERSON] про встановлення факту проживання однією сім'єю; ці вимоги були задоволені частково, рішенням суду від 27.11.2012 року був встановлений факт проживання однією сім'єю із [PERSON] з 26.01.1999 року по 2011 рік, оскільки з'ясувалося, що до 26.01.1999 року [PERSON] перебував у зареєстрованому шлюбі з іншою жінкою. Під час судового розгляду вказаної справи позивачка дізналася про приватизацію [PERSON] спірної квартири. 30.05.2014 року [PERSON] помер, його єдиним спадкоємцем стала [PERSON], яка, таким чином, стала претендувати на отримання у власність всієї квартири в цілому. Позивачка вважає, що приватизація квартири виключно [PERSON] була проведена з порушенням положень Закону України "про приватизацію державного житлового фонду". оскільки була проведена без її участі як члена сім'ї наймача, з яким вона на момент приватизації проживала однією сім'єю. Враховуючи ці обставини, позивачка й звернулася до суду із зазначеними вимогами. Третя особа у справі [PERSON] звернулася до суду з позовними вимогами до ПАТ "Петромихайлівське" та [PERSON], згідно яких також вимагає визнати недійсним наказ № 9 від 11.07.1997 року про видачу [PERSON] свідоцтва про право власності на спірну квартиру, визнати недійсним свідоцтво про право власності на неї від 27.07.1997 року, скасувати державну реєстрацію права власності цієї квартири за [PERSON], і, крім того, визнати недійсним свідоцтво про право на спадщину за заповітом від 05.12.2014 року на квартиру, що було видано відповідачці [PERSON] У своїй позовній заяві третя особа [PERSON], підтримуючи обставини, викладені у позовній заяві [PERSON], вказує, що вона як донька [PERSON] та як член його сім'ї мала право прийняти участь у приватизації спірної квартири, але цю приватизацію [PERSON] здійснив одноосібно, порушивши її майнові права. Під час судового розгляду позивачка [PERSON], її представник адвокат [PERSON] та третя особа [PERSON] підтримали заявлені позовні вимоги, просять їх задовольнити з підстав, викладених у позовних заявах, наполягаючи, що вони на момент приватизації квартири були членами сім'ї [PERSON], були зареєстровані у спірній квартирі, а тому мали право на участь у приватизації. Представник відповідача ПАТ "Петромихайлівське" [PERSON] позов не визнав, пояснив суду, що приватизація квартири та видача [PERSON] правовстановлюючих документів на неї були здійснені на законних підставах. Відповідачка [PERSON] та її представник [PERSON] позов також не визнали, пояснили суду, що до 26.01.1999 року [PERSON] перебував у зареєстрованому шлюбі з іншою жінкою, а тому позивачка не могла вважатися на момент приватизації квартири у 1997 році членом сім'ї наймача. Щодо вимог третьої особи відповідачка та її представник звернули увагу, що [PERSON] встановив своє батьківство відносно [PERSON] лише у 2001 році, тобто вже після приватизації, а тому [PERSON] також не мала підстав приймати у ній участь. Що ж стосується вимог про визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину, відповідачка та її представник просять врахувати, що спадщина була оформлена на підставі заповіту самого [PERSON] Та обставина, що позивачка та третя особа були зареєстровані у квартирі, не розглядається законом як надання їм права на участь у приватизації. Суд, заслухавши пояснення сторін, та дослідивши надані йому докази, не знаходить підстав як для задоволення позову [PERSON], так і для задоволення позову [PERSON] Так, з поданого суду свідоцтва про право власності на житло (а.с.4) вбачається, що спірна квартира [ADDRESS] була приватизована [PERSON] у липні 1997 року. Сам [PERSON] помер 30.05.2014 року (а.с.10). Відповідно до абз.1 ст.1 Закону України "Про приватизацію державного житлового фонду" (в редакції, що діяла на момент виникнення спірних правовідносин), приватизація державного житлового фонду (далі приватизація) це відчуження квартир (будинків), кімнат у квартирах та одноквартирних будинках, де мешкають два і більше наймачів, та належних до них господарських споруд і приміщень (підвалів, сараїв і т. ін.) державного житлового фонду на користь громадян України. Відповідно до ч.2 ст.8 того ж Закону, передача займаних квартир (будинків) здійснюється в спільну сумісну або часткову власність за письмовою згодою всіх повнолітніх членів сім'ї, які постійно мешкають в даній квартирі (будинку), в тому числі тимчасово відсутніх, за якими зберігається право на житло, з обов'язковим визначенням уповноваженого власника квартири (будинку). Відповідно до ч.2 ст.64 Житлового Кодексу України, до членів сім'ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім'ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. Зі змісту рішення Вільнянського районного суду Запорізької області від 27.11.2012 року (а.с.5-6) вбачається, що [PERSON] у вересні 2012 року звернулася до суду із позовом до [PERSON], в якому вимагала встановити факт проживання з ним однією сім'єю в період з 1995 року до липня 2011 року; але під час судового розгляду було встановлено, що до 26.01.1999 року [PERSON] перебував у зареєстрованому шлюбі з іншою жінкою; у зв'язку з цим позовні вимоги [PERSON] були задоволені частково, був встановлений факт спільного проживання її та [PERSON] з 26.01.1999 року по 2011 рік. Таким чином, на момент приватизації спірної квартири (липень 1997 року) позивачка [PERSON] не могла вважатися членом сім'ї наймача [PERSON], у зв'язку із наявністю у нього дружини, з якою він перебував у зареєстрованому шлюбі, а тому позивачка не мала права прийняти участь у приватизації квартири згідно положень ч.2 ст.8 Закону України "Про приватизацію державного житлового фонду". Що стосується вимог третьої особи [PERSON], то, як вбачається з пояснень її та позивачки, а також відповідного свідоцтва про народження (а.с.11), [PERSON] встановив своє батьківство відносно [PERSON] у червні 2001 року, тобто вже після приватизації спірної квартири; таким чином, на момент приватизації третя особа [PERSON] також не могла розглядатися як член сім'ї наймача, і. відповідно, також не мала права прийняти участь у приватизації квартири згідно положень ч.2 ст.8 Закону України "Про приватизацію державного житлового фонду". Діюче законодавство України не передбачає можливості скасування чи зміни рішення про приватизацію та/або правовстановлюючих документів на житло у випадках, коли факт родинних відносин між колишнім наймачем та іншими особами встановлюється вже після такої приватизації. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed