Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-18 00:00:00

14.03.2014 року ПАТ КБ "Надра" звернувся до суду із зазначеним позовом в якому зазначив, що відповідно до кредитного договору №08/05/22006/840-К-159 від 06.05.2006 року банк надав позичальнику [PERSON] грошовий кредит у розмірі 19405 доларів США для придбання автомобілю. Для забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором [PERSON] за договором застави передав банку у заставу автомобіль марки "SUZUKI", д/н [NUMBER], 2005 року випуску. У зв'язку з неналежним виконанням позичальника зобов'язань за кредитним договором виникла заборгованість в розмірі 93722,29 грн., тому банк, як заставодержатель, в силу Закону України "Про заставу" та п.2.1.3 договору застави від 06.05.2006 року отримав право на одержання задоволення з вартості заставленого майна переважно перед іншими кредиторами. Як згодом стало відомо, 16.03.2012 року в рамках кримінальної справи за обвинуваченням [PERSON] у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.187 КК України, слідчим СВ Казанківського РВ УМВС України в Миколаївській області винесено постанову, якою накладено арешт на автомобіль [PERSON] із забороною його відчуження. Наявність вищевказаної постанови слідчого від 16.03.2012 року перешкоджає банку скористатися законним правом на задоволення своїх вимог за рахунок предмета застави, яким є автомобіль [PERSON], шляхом його реалізації в порядку, визначеному законом. Посилаючись на викладене та на відсутність підстав для звернення стягнення на заставлений автомобіль для задоволення вимог стягувачів, які не є заставодержателями, та на відсутність необхідності і підстав для накладення арешту на заставлене рухоме майно [PERSON] в рамках кримінальної справи з метою забезпечення подальшої конфіскації або цивільного позову, позивач просив зняти арешт із заставного майна - автомобіля марки "SUZUKI", д/н [NUMBER] підсудного [PERSON] 30.05.2014 року третя особа, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, [PERSON] звернулася до суду з позовом до ПАТ КБ "Надра" та Казанківського РВ УМВС України в Миколаївській області про зняття арешту з рухомого майна в якому зазначила, що 06.05.2006 року між [PERSON] і ПАТ КБ "Надра" був укладений кредитний договір №08/05/22006/840-К-159 для придбання автомобіля. Для забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором [PERSON] за договором застави передав банку у заставу належний йому автомобіль марки "SUZUKI", д/н [NUMBER], 2005 року випуску. 27.12.2011 року [PERSON] вчинив злочин і щодо нього було порушено кримінальну справу, а 16.03.2012 року слідчим СВ Казанківського РВ УМВС України в Миколаївській області було винесено постанову, якою накладено арешт на автомобіль підсудного [PERSON] із забороною його відчуження з метою забезпечення цивільного позову, а також виконання вироку в частині конфіскації майна. За домовленістю з банком щодо купівлі-продажу автомобіля належного [PERSON] 20.04.2012 року вона внесла в касу банку 8963 доларів США і набула права власності на згаданий транспортний засіб, але зареєструвати його на своє ім'я не має змоги оскільки він перебуває під арештом, тому виведення автомобіля з-під застави при наявності заборони на його відчуження є неможливим, просила зняти арешт з автомобіля. Ухвалою Казанківського районного суду від 24.10.2014 року позовну заяву третьої особи [PERSON] та первісний позов ПАТ КБ "Надра" об'єднано в одне провадження. Ухвалою Казанківського районного суду від 27.11.2014 року до участі у справі в якості співвідповідача залучено власника заставного майна [PERSON] Ухвалою Казанківського районного суду від 19.02.2015 року провадження у справі щодо заявлених вимог до співвідповідача [PERSON] закрито у зв'язку з його смертю та відсутності правонаступників. У судовому засіданні представник позивача ПАТ КБ "Надра" підтримав заявлені вимоги і просив їх задовольнити. Позов [PERSON] визнав частково. В подальшому надав письмову заяву про розгляд справи за його відсутності. Третя особа [PERSON] заявлені вимоги підтримала, просила задовольнити. Представник відповідача Казанківського РВ УМВС Гончаренко С.С. позов ПАТ КБ "Надра" і позов [PERSON] не визнала і зазначила, що у провадженні райвідділу перебувала кримінальна справа по обвинуваченню [PERSON] та інших у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.187 КК України. Враховуючи те, що санкція статті за цей злочин передбачає додаткову міру покарання у виді конфіскації майна слідчим було вжито заходів до забезпечення можливої конфіскації майна обвинуваченого шляхом накладення арешту на автомобіль марки "SUZUKI", д/н [NUMBER], зареєстрованого за [PERSON], згідно постанови слідчого від 16.03.2012 року, тому рішення про накладення арешту на майно було прийнято відповідно до вимог кримінально-процесуального законодавства. 26.03.2012 року згадану вище кримінальну справу було направлено до суду для розгляду по суті, тому всі рішення по кримінальній справі, в тому числі і щодо зняття арешту із заставленого майна, може приймати лише суд, у провадженні якого перебуває кримінальна справа, просила відмовити в задоволенні заявлених вимог щодо зняття арешту із заставленого майна. Вислухавши пояснення сторін та дослідивши письмові докази, суд приходе такого висновку. Згідно з ч.1 ст.546 ЦК України виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Відповідно до ст.572 ЦК України та ст.1 Закону України "Про заставу", застава - це спосіб забезпечення зобов'язань, якщо інше не встановлено законом. В силу застави кредитор (заставодержатель) має право в разі невиконання боржником (заставодавцем) забезпеченого заставою зобов'язання одержати задоволення з вартості заставленого майна переважно перед іншими кредиторами. Заставою може бути забезпечена будь-яка дійсна існуюча або майбутня вимога, що не суперечить законодавству України, зокрема така, що випливає з договору позики, кредиту, купівлі-продажу, оренди, перевезення вантажу тощо. Застава може мати місце щодо вимог, які можуть виникнути у майбутньому, за умови, якщо є угода сторін про розмір забезпечення заставою таких вимог і має похідний характер від забезпеченого нею зобов'язання. Згідно ч.2 ст.586 ЦК України заставодавець має право відчужувати предмет застави, передавати його в користування іншій особі або іншим чином розпоряджатися ним лише за згодою заставодержателя, якщо інше не встановлено договором. В силу п. 1 ч. 1 ст. 593 ЦК України право застави припиняється у разі припинення зобов'язання, забезпеченого заставою. Згідно приписів ч.1 ст.598 ЦК України зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Відповідно ст.599 ЦК України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Матеріалами справи встановлено, 06.05.2006 року між ВАТ КБ "Надра" та громадянином [PERSON] був укладений кредитний договір №08/05/22006/840-К-159 про надання позичальнику [PERSON] грошового кредиту у розмірі 19405 доларів США для придбання транспортного засобу. Для забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором [PERSON] за договором застави від 06.05.2006 року передав у заставу автомобіль марки "SUZUKI", д/н [NUMBER], 2005 року випуску, який належить йому на підставі Свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER], виданого 06.05.2006 року ММРЕВ УДАІ УМВС в Миколаївській області. В січні 2012 року [PERSON] передав вказаний автомобіль банку для його подальшої реалізації. Згідно висновку про вартість майна від 03.02.2012 року ринкова вартість автомобіля "SUZUKI", д/н [NUMBER] складала 60752 грн. 27.02.2012 року [PERSON] був затриманий правоохоронними органами за підозрою у вчиненні злочину, передбаченого ч.4 ст.187 КК України, що мало місце 27.12.2011 року, і щодо нього було обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою. Враховуючи те, що санкція статті за вищевказаний злочин передбачає додаткову міру покарання у виді конфіскації майна, слідчим Казанківського РВ УМВС, який проводив досудове слідство, було вжито заходів до забезпечення можливої конфіскації майна обвинуваченого [PERSON] шляхом винесення постанови від 19.03.2012 року про накладення арешту на автомобіль "SUZUKI", д/н [NUMBER], зареєстрованого за останнім. 16.04.2012 року між представником банка [PERSON] та громадянкою [PERSON] була досягнута домовленість про купівлю останньою автомобіля "SUZUKI", д/н [NUMBER], належного [PERSON] за ціною 8963 доларів США. еквівалентні 60752 грн. 19.04.2012 року [PERSON] перебуваючи в Миколаївському слідчому ізоляторі видав довіреність на ім'я [PERSON] на представництво його інтересів, пов'язаних з продажем належного йому автомобіля марки "SUZUKI", д/н [NUMBER]. 20.04.2012 року [PERSON] сплатила банку грошові кошті в розмірі 60752 грн. в рахунок погашення кредиту за договором від 06.05.2006 року, укладеного банком з [PERSON], при цьому, у наданих позивачем квитанціях від 20.04.2012 року про сплату коштів за кредитним договором платником значиться позичальник [PERSON] У довідці-зверненні №4689 від 20.04.2012 року до начальника Миколаївського МРЕВ ВДАІ УМВС України в Миколаївській області банк "Надра" посилаючись на добровільну реалізацію рухомого майна по кредитному договору №08/05/22006/840-К-159 від 06.05.2006 року позичальником [PERSON] просить зняти заборону на відчуження автомобіля марки "SUZUKI", моделі LIANA, р/н [NUMBER], свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] ММРЕВ УДАІ УМВС в Миколаївській області від 06.05.2006 року. Виходячи із вказаних платіжних квитанцій на ім'я [PERSON] станом на 20.04.2012 року останній, як позичальник за кредитним договором №08/05/22006/840-К-159 від 06.05.2006 року, виконав прийняті на себе зобов'язання щодо остаточного погашення кредиту і згідно з п.8.5 кредитного договору цей договір припинив свою дію, тому в силу п.5.3 договору застави від 06.05.2006 року припинив свою дію і договір застави, внаслідок чого згідно до п. 1 ч. 1 ст. 593 ЦК України право застави припиняється у зв'язку з припиненням зобов'язання, забезпеченого заставою. Оскільки договір застави припинив свою дію 20.04.2012 року то з цього часу позивача ПАТ КБ "Надра" не можна вважати заставодержателем і він втратив право на задоволення своїх вимог за рахунок предмета застави, тому його вимоги про зняття арешту з зареєстрованого за [PERSON] автомобіля "SUZUKI", д/н [NUMBER], накладеного 16.03.2012 року слідчим в рамках кримінальної справи з метою забезпечення цивільного позову, а також виконання вироку в частині конфіскації майна, є безпідставними і задоволенню не підлягають. Третя особа [PERSON], яка з метою придбання спірного автомобіля сплатила банку 20.04.2012 року грошові кошті в розмірі 60752 грн. в рахунок погашення кредиту за договором від 06.05.2006 року, укладеного банком з [PERSON], не набула права власності чи володіння на вказаний транспортний засіб в установленому законом порядку, тому її вимоги про зняття арешту з автомобіля "SUZUKI", д/н [NUMBER], зареєстрованого за [PERSON], який помер [INFO] (актовий запис про смерть №2430 від 06.06.2014 року), суд вважає необгрунтованими. Відповідно до вимог ст.88 ЦПК України судові витрати, понесені позивачем та третьою особою [PERSON] зі сплати судового збору, належить віднести на їх рахунок.

Outcome: dismissed