Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-02 00:00:00

В лютому 2015 року позивач звернувся в суд з позовом до [PERSON] про звернення стягнення на предмет застави. Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідно до укладеного договору №VIW3A800002573 від 12.03.2008 року [PERSON] отримала кредит у розмірі 11476,18 дол. США зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 9,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 11.03.2013 року. В порушення умов договору відповідач не виконала належним чином зобов'язання за вказаним договором. Це призвело до утворення в неї перед банком заборгованості станом на 31.12.2014 року в розмірі 52777 дол. США 55 центів, яка складається з: 10218 дол. США 27 центів - заборгованість за кредитом; 2212 дол. США 33 центи - заборгованість по процентам за користування кредитом; 3579 дол. США 16 центів - заборгованості по комісії за користування кредитом; 34239 дол. США 47 центів - пені за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором; 15 дол. США 86 центів - штрафу (фіксована частина) та 2512 дол. США 46 центів - штрафу (процентна складова). В забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором між ПАТ КБ "ПриватБанк" та [PERSON] 12.03.2008 року було укладено договір застави рухомого майна, згідно якого відповідач надала в заставу автомобіль SUZUKI, модель: Swift 1,3, рік випуску: 2006, тип ТЗ: ЛЕГКОВИЙ КОМБІ-В, № кузова/шасі: [NUMBER], реєстраційний номер: [NUMBER], що належить на праві власності [PERSON] (21000, [ADDRESS], ІПН [NUMBER]). В порушення вищевказаних умов договору, відповідач зобов'язання за договором застави не виконує, предмет застави в заклад банку не передала. В зв'язку з вищевикладеним позивач звернувся до суду з даним позовом. В судове засідання представник позивача не з'явився, від нього до суду надійшла заява, в якій він просить розглянути справу у його відсутність, позов підтримує у повному обсязі та не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Відповідач в судове засідання не з'явилася з невідомих причин, хоча про дату, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином через оголошення в пресі. За таких обставин у відповідності до ст. 224 ЦПК України суд ухвалив заочне рішення у відсутність відповідача на підставі наявних в справі доказів, оскільки представник позивача не заперечив проти такого порядку вирішення спору. Дослідивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 12.03.2008 року між Публічного акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" та [PERSON] був укладений кредитно-заставний договір №VIW3A800002573, відповідно до умов якого остання отримала кредит у розмірі 11476,18 дол. США зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 9,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 11.03.2013 року (а.с. 11-16). Факт видачі кредиту [PERSON] підтверджується заявою на видачу готівки № 2 від 12.03.2008 року (а.с. 17). Відповідно до Договору Застава забезпечує всі вимоги банку щодо виконання позичальником, всіх його грошових зобов'язань за цим договором у такому розмірі, у такій валюті, у такий строк і у такому порядку, як встановлено у цьому договорі (п. 6.1. кредитно-заставного договору). Згідно п. 7.1. вищевказаного договору, предметом застави за цим договором є автомобіль SUZUKI, модель: Swift 1,3, рік випуску: 2006, тип ТЗ: ЛЕГКОВИЙ КОМБІ-В, № кузова/шасі: [NUMBER], реєстраційний номер: [NUMBER], власником якого є позичальник. Відповідно до тимчасового реєстраційного талону серії ДАИ № 491779 виданого Вінницьким МРЕВ 10.06.2008 року встановлено, що [PERSON] є власником автомобіля SUZUKI, модель: Swift 1,3, чорного кольору, рік випуску: 2006, тип ТЗ: ЛЕГКОВИЙ КОМБІ-В, № кузова/шасі: [NUMBER], реєстраційний номер: [NUMBER] (а.с. 19). В п. 7.4. кредитно-заставного договору зазначено, що застава поширюється на весь предмет застави, незалежно від обсягу виконання позичальником зобов'язань за договором. У разі настання Події Дефолту Банк надає Позичальнику письмове повідоммлення про настання Події Дефолту та реєструє у Державному реєстрі відомості про звернення стягнення на предмет застави. У Повідомленні про Дефолт, окрім інформації, зазначення якої вимагається законодавством, Банк ставить вимогу про повернення наданої суми Кредиту в повному обсязі, виплати винагороди, процентів за фактичний строк користування наданим Кредитом, виконання в повному обсязі усіх інших грошових зобов'язань за Договором (п. 11.2.1. кредитно-заставного договору). Судом встановлено, що позивачем на адресу відповідача направлялось повідомлення про усунення порушень зобов'язання за кредитним договором № VIW3A800002573 та про наслідки невиконання вимоги - арешт і примусовий продаж її майна за № 30.1.0.0/2-0Р9 від 04.12.2014 року (а.с. 8), що підтверджується реєстром № 5265 поштових відправлень (а.с. 9-10). Однак, вимоги нею були залишені без відповіді та задоволення. Відповідно до п. 11.2.6. кредитно-заставного договору, якщо протягом строку, вказаного у ст. 11.2.5. позичальник не усунув подію дефолту, позичальник зобов'язаний негайно повернути суму кредиту в повному обсязі, виплатити винагороди, проценти за користування кредитом, виконати усі інші грошові зобов'язання за Договором у повному обсязі, а Банк має право, за своїм вибором здійснити одну або декілька з наступних дій, а саме звернути стягнення на предмет застави в порядку, визначеному у ст. 12 договору. В п. 12.2. кредитно-заставного договору, не застосовуючи судових процедур, банк має право на власний розсуд обрати процедуру позасудового звернення стягнення на предмет застави для задоволення забезпечених вимог з-поміж наступних варіантів, в тому числі шляхом продажу предмета застави банком третій особі у відповідності із вимогами законодавства України. У випадку порушення позичальником зобов'язань, передбачених статтями 5.2.2 та 5.2.3. Договору, щодо сплати винагород та процентів, позичальник сплачує пеню в розмірі 0,15% від суми простроченого платежу, але не менше 1 гривні за кожен день прострочки (п. 13.2. кредитно-заставного договору). Згідно п. 13.3. кредитно-заставного договору, у випадку порушення Позичальником зобов'язання щодо повернення основної суми Кредиту, передбаченого статтею 5.2.4. Договору, Позичальник сплачує пеню в розмірі 0,15% від суми простроченого платежу, але не менше 1 гривні за кожен день прострочення. Встановлено судом і те, що своїх зобов'язань за договором [PERSON] належним чином не виконує, що призвело до утворення в неї перед банком заборгованості. З розрахунку заборгованості за договором № VIW3A800002573 від 12.03.2008 року, судом встановлено, що станом на 31.12.2014 р. заборгованість [PERSON] складає 52777 дол. США 55 центів, яка складається з: 10218 дол. США 27 центів - заборгованість за кредитом; 2212 дол. США 33 центи - заборгованість по процентам за користування кредитом; 3579 дол. США 16 центів - заборгованості по комісії за користування кредитом; 34239 дол. США 47 центів - пені за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором; 15 дол. США 86 центів - штрафу (фіксована частина) та 2512 дол. США 46 центів - штрафу (процентна складова) (а.с. 5-6). Суд прийшов до висновку, що відносини, які виникли між сторонами виникли із кредитного договору, забезпеченого заставою, та підлягають врегулюваню відповідно до норм глав 47-49 ЦК України і спеціальними нормами глави 71 ЦК України, а також Закону України "Про заставу" та Закону України "Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень". Стаття 1054 ЦК України, визначає, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. За змістом ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ч.1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (ремін). Згідно зі ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема відшкодування збитків. Відповідно до ч. 2 ст. 592 ЦК України, заставодержатель має право вимагати дострокового виконання зобов'язання, забезпеченого заставою, а якщо його вимога не буде задоволена, - звернути стягнення на предмет застави у випадках встановлених договором. Ст. 572 ЦК України визначено, що в силу застави кредитом (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов'язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави). Відповідно до ч.1, 2 ст. 589 ЦК України у разі невиконання зобов'язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави. За рахунок предмета застави заставодержатель має право задовольнити в повному обсязі свою вимогу, що визначена на момент фактичного задоволення, включаючи сплату процентів, неустойки, відшкодування збитків, завданих порушенням зобов'язання, необхідних витрат на утримання заставленого майна, а також витрат, понесених у зв'язку із пред'явленням вимоги, якщо інше не встановлено договором. Згідно ч.1, ч.2 ст. 590 ЦК України звернення стягнення на предмет застави здійснюється за рішенням суду, якщо інше не встановлено договором або законом. Заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, коли зобов'язання не буде виконано у встановлений строк (термін), якщо інше не встановлено договором або законом. Реалізація предмета застави, на який звернене стягнення, відповідно до ст. 591 ЦК України провадиться шляхом його продажу з публічних торгів, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Згідно з ст. 5 Закону України «Про заставу» за рахунок заставленого майна заставодержатель має право задовольнити свої вимоги в повному обсязі, що визначається на момент фактичного задоволення, включаючи проценти, відшкодування збитків, завданих про строчкою виконання (а у випадках, передбачених законом чи договором,- неустойку), необхідні втрати на утримання заставленого майна, а також витрати на здійснення забезпеченої заставою вимогою, якщо інше не передбачено договором застави. Стаття 19 Закону України "Про заставу" прописує, що за рахунок заставленого майна заставодержатель має право задовольнити свої вимоги в повному обсязі, що визначається на момент фактичного задоволення, включаючи проценти, відшкодування збитків, завданих прострочкою виконання (а у випадках, передбачених законом чи договором, неустойку), необхідні витрати на утримання заставленого майна, а також витрати на здійснення забезпеченої заставою вимоги, якщо інше не передбачено договором застави. Зміст ст. 20 Закону України "Про заставу" зазначає, що заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, якщо в момент настання терміну виконання зобов'язання, забезпеченого заставою, воно не буде виконано, якщо інше не передбачено законом чи договором. Відповідно до ст. 11 "Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжен" зазначеного вище Закону обтяження рухомого майна реєструється в Державному реєстрі в порядку, встановленому цим Законом. Згідно положень ст. 24 даного Закону звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження здійснюється на підставі рішення суду в порядку, встановленому законом, або в позасудовому порядку згідно із цим Законом. Використання позасудових способів звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження не позбавляє права боржника, обтяжувала або третіх осіб звернутися до суду. Обтяжувач, який ініціює звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження, зобов'язаний до початку процедури звернення стягнення зареєструвати в Державному реєстрі відомості про звернення стягнення на предмет обтяження (ч. 3 ст. 24 Закону). Відомості про звернення стягнення на предмет застави відповідно до договору застави № VIW3A800002573 від 12.03.2008 року зареєстровано в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна 19.12.2014 року, що підтверджується відповідним витягом з Державного реєстру (а.с. 18). Відповідно до ст. 25 Закону України "Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень" у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження в рішенні суду зазначається спосіб реалізації предмета забезпечувального обтяження шляхом проведення публічних торгів або із застосуванням однієї з процедур, передбачених статтею 26 цього Закону. Норма ст. 26 вищевказаного Закону, передбачає спосіб звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження як продаж обтяжувачем предмета забезпечувального обтяження шляхом укладення договору купівлі-продажу з іншою особою-покупцем. Відповідно до положень ч. 2 ст. 28 Закону України "Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень", в разі якщо предмет забезпечувального обтяження знаходиться у володінні боржника, останній зобов'язаний на вимогу обтяжувача негайно передати предмет обтяження у володіння обтяжувача. Відповідно ч. 3 до ст. 28 вищевказаного Закону, якщо боржник, у володінні якого знаходиться предмет забезпечувального обтяження, не виконує обов'язок щодо передачі предмета забезпечувального обтяження у володіння обтяжувача, звернення стягнення здійснюється на підставі рішення суду. Згідно з ч. 1 ст. 30 Закону України "Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень", обтяжувач має право задовольнити свою вимогу за забезпеченим обтяженням зобов'язанням шляхом продажу предмета забезпечувального обтяження третій особі. Відповідно до ст. 16 ЦК України, одним із способів захисту судом цивільних прав та інтересів є примусове виконання зобов'язання в натурі. Примусове виконання зобов'язання в натурі, - це спосіб захисту, який випливає з загального принципу повного і належного виконання зобов'язання та полягає в зобов'язанні здійснити дію, або утриматися від її здійснення, незалежно від застосування до боржника інших заходів впливу. Згідно ч. 5 ст. 30 Закону України "Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень", договір купівлі-продажу предмета забезпечувального обтяження укладається обтяжувачем від імені боржника і є правовою підставою для набуття покупцем цього предмета права власності на відповідне рухоме майно. Покупець предмета забезпечувального обтяження набуває право власності на відповідне рухоме майно без будь-яких забезпечувальних та публічних обтяжень, а також інших договірних обтяжень з нижчим пріоритетом. На підставі викладеного, суд прийшов до висновку про наявність спірних правовідносин між сторонами, які відносяться до договірних зобов'язань, зокрема, кредиту і застави, встановив, що права позивача порушені, тому вони підлягають захисту. Зважаючи на вищевикладене, а також враховуючи, що в судовому засіданні знайшов підтвердження факт невиконання відповідачем [PERSON] своїх зобов'язань за кредитним договором № VIW3A800002573 від 12.03.2008 року щодо поверення кредитних коштів, суд вважає, що в рахунок погашення заборгованості в розмірі 52777,55 доларів США, що відповідно до службового розпорядження НБУ від 31.12.2014 року складає 831 774 грн. 26 коп. слід звернути стягнення на предмет автомобіль SUZUKI, модель: Swift 1,3, рік випуску: 2006, тип ТЗ: ЛЕГКОВИЙ КОМБІ-В, № кузова/шасі: [NUMBER], реєстраційний номер: [NUMBER], що належить на праві власності [PERSON], шляхом продажу вказаного автомобіля Публічним акціонерним товариством комерційний банк "ПриватБанк" з укладанням від імені відповідача договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою-покупцем, з наданням повноважень на отримання дублікату. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути 3654 грн. судового збору. На підставі викладеного та

Outcome: approved