Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-07 00:00:00

24 березня 2014 року вищевказана справа повернулась з Апеляційного суду Вінницької області для ухвалення додаткового рішення. 27 лютого 2014 року у даній цивільній справі було ухвалене рішення, яким в задоволенні первісного та зустрічного позовів було відмовлено. Однак, Апеляційним судом Вінницької області, було встановлено, що стосовно позовної вимоги [PERSON], [PERSON] про скасування п.1.10 рішення виконавчого комітету Вінницької міської ради від 28.08.2007 року № 2030 "Про приватизацію державного житлового фонду у м. Вінниці" та визнання його незаконним в цій частині, не ухвалено рішення. В своїй позовній заяві (а.с.3-4) позивачі [PERSON] та [PERSON] просять, крім іншого, скасування п. 1.10 рішення виконавчого комітету Вінницької міської ради від 28.08.2007 року № 2030 "Про приватизацію державного житлового фонду у м. Вінниці" та визнати його незаконним в цій частині. Позивач - відповідач [PERSON] та її представник [PERSON] позовну вимогу про скасування п.1.10 рішення виконавчого комітету Вінницької міської ради від 28.08.2007 року № 2030 "Про приватизацію державного житлового фонду у м. Вінниці" та визнання його незаконним в цій частині, підтримали. Суду, пояснили, що дана позовна вимога була предметом розгляду під час ухвалення рішення від 27.02.2014 року. Підтримують пояснення, надані в минулих судових засіданнях. Просили задовольнити дану вимогу. Предстаник відповідача виконавчого комітету Вінницької міської ради - Романовська Н.О. дану позовну вимогу не визнала. Пояснила, що вона була предметом розгляду при ухваленні рішенні від 27.02.2014 року. Підтримує пояснення, надані в минулих судових засіданнях та вважає, що суд дану вимогу вирішив під час ухвалення рішення, зазначивши у його резолютивній частині, що в задоволенні позову [PERSON] та [PERSON] про скасування рішення Виконавчого комітету ВМР відмовити. Просила в задоволенні вимоги про скасування п.1.10 рішення виконавчого комітету Вінницької міської ради від 28.08.2007 року № 2030 відмовити. Відповідач-позивач [PERSON] дану вимогу не визнала. Пояснивши суду, що вона була предметом розгляду в минулих судових засіданнях. Підтримала свої пояснення, надані в судових засіданнях під час ухвалення рішення суду від 27.02.2014 року. Просила відмовити в задоволенні даної вимоги. Відповідач [PERSON] дану позовну вимогу визнав. Пояснившш суду, що дана вимога розглядалася в минулих судових засіданнях. Підтримує пояснення, надані в судовому засіданні під час ухвалення рішення від 27.02.2014 року. Позивач - відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилася, про причини своєї неявки суд не повідомила, хоча про дату, час та місце судового розгляду була повідомлена належним чином. Суд ухвалив розглянути питання про ухвалення додаткового рішення у відсутність позивача - відповідача [PERSON] Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи та оцінивши докази у цивільній справі, приймаючи до уваги пояснення сторін, які надавались при розгляді цивільної справи, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги в частині скасування п.1.10 рішення виконавчого комітету Вінницької міської ради від 28.08.2007 року № 2030 "Про приватизацію державного житлового фонду у м. Вінниці" та визнання його незаконним в цій частині, не підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно ст. 220 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо стосовно якої-небудь позовної вимоги, з приводу якої подавали докази і давали пояснення, не ухвалене рішення. Суд ухвалює додаткове рішення в судовому засіданні з повідомленням сторін. Судом встановлено, що рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 27.02.2014 р. в задоволені позову [PERSON], [PERSON] до Виконавчого комітету Вінницької міської ради, [PERSON], [PERSON] про визнання приватизації квартири недійсною, скасування рішення виконавчого комітету Вінницької міської ради, визнання недійсним свідоцтва про право власності на житло, визнання права на приватизацію житла було відмовлено. Та, в задоволені зустрічного позову [PERSON], яка діє в своїх інтересах та інтересах неповнолітньої [PERSON] до [PERSON], [PERSON], [PERSON] про усунення перешкод в користуванні власністю шляхом виселення, встановлення порядку користування квартирою також було відмовлено (а.с. 106-108). Положенням про порядок передачі квартир (будинків) у власність громадян, затвердженим наказом Державного комітету України по житлово-комунальному господарству від 15 вересня 1992 року N 56 передбачено, що громадянин, який виявив бажання приватизувати займану ним і членами його сім'ї на умовах найму квартиру (одноквартирний будинок), звертається в орган приватизації або до створеного ним підприємства по оформленню документів, де одержує бланк заяви та необхідну консультацію (п. 18). При наявності у наймача або членів його сім'ї пільги на безоплатне одержання займаного житла незалежно від розміру загальної площі до заяви додається відповідний документ (копія посвідчення, довідка та інше), що підтверджує право на пільгові умови приватизації. Згода тимчасово відсутніх членів сім'ї наймача на приватизацію квартири (будинку) підтверджується письмово і додається до заяви (п.19). При оформленні заяви на приватизацію квартири (будинку) громадянин бере на підприємстві, що обслуговує жилий будинок, довідку про склад сім'ї та займані приміщення. У довідці вказуються члени сім'ї наймача, які прописані та мешкають разом з ним, а також тимчасово відсутні особи, за якими зберігається право на житло (п.п. 20, 21). Як вбачається з матеріалів справи, приватизація квартири, що розташована [ADDRESS], що у м. Вінниці відносно [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] була проведена на підставі спільної заяви даних осіб (а.с.36) та довідки ЖЕК №20 про склад сім'ї, в якій вказані дані особи, як такі, що мешкають і мають право на житло, інші особи не зазначені (а.с.37). Відповідно до витягу з рішення виконавчого комітету Вінницької міської ради від 28.08.2007 року № 2030 «Про приватизацію державного житлового фонду у м. Вінниці", суд вбачає, що на підставі заяв було оформлено право приватної (спільної) власності на квартиру з безоплатною передачею у власність громадян квартиру [ADDRESS], що складається з 3 кімнат, загальною площею 63,3кв.м., при нормі 94,0 кв.м., з відновною вартістю 11 грн. 39 коп., з наданням житлових чеків на суму 5 грн.53 коп., згідно з розрахунком передати [PERSON], який зареєстрований та проживає в цій квартирі з 1988р. (а.с.13). Згідно свідоцтва про право власності на житло серії САА № 358128 від 28.08.2007 року встановлено, що квартира [ADDRESS] належить на праві приватної, спільної власності [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] по 1/4 частці (а.с.10). Дане свідоцтво видане згідно рішення виконавчого комітету Вінницької міської ради від 28.08.2007 року за № 2030. Частиною 1 ст. 345 Цивільного кодексу України передбачено, що фізична або юридична особа може набути право власності у разі приватизації державного майна та майна, що є в комунальній власності. Частиною 2 ст. 8 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» передбачено, що передача займаних квартир (будинків) здійснюється в спільну сумісну або часткову власність за письмовою згодою всіх повнолітніх членів сім'ї, які постійно мешкають в даній квартирі (будинку). Відповідно до п. 5 Положення про порядок передачі квартир (будинків) у власність громадян, передача займаних квартир (будинків) здійснюється в приватну (для одиноких наймачів) та у спільну (сумісну або часткову) власність за письмовою згодою всіх повнолітніх (віком від 18 і більше років) членів сім'ї з обов'язковим визначенням уповноваженого власника квартири (будинку). До членів сім'ї наймача включаються лише громадяни, які постійно мешкають у квартирі (будинку) разом з наймачем або за яким зберігається право на житло. Позивачі по первісному позові [PERSON], [PERSON] до приватизації житла, в момент приватизації та після нього, а також по теперішній час зареєстровані в спірній квартирі не були, а тому і не були включені в приватизацію. Пунктом 17 Положення про порядок передачі квартир (будинків) у власність громадян передбачено, що за неповнолітніх членів сім'ї наймача рішення щодо приватизації житла приймають батьки (усиновлювачі) або піклувальники. Згоду на участь у приватизації дітей вони засвідчують своїми підписами у заяві біля прізвища дитини. Якщо дитина віком від 14 до 18 років (настає неповна цивільна дієздатність особи), додатково до заяви додається письмова нотаріально засвідчена згода батьків (усиновлювачів) або піклувальників. Як вбачається із свідоцтва про народження серії [NUMBER] [PERSON] народилася [INFO] року (а.с. 6). Свідоцтво на право власності на житло було видане 28.08.2007 року. Отже на час проведення приватизації квартира [ADDRESS] позивач [PERSON] була неповнолітньою, тому цілком законно, відповідно до норм вищезазначеного Положення про порядок передачі квартир (будинків) у власність громадян, батько позивача [PERSON] здійснив приватизацію житла без згоди неповнолітньої на той час доньки. Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Згідно ст. 59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» акти органів та посадових осіб місцевого самоврядування з мотивів їхньої невідповідності Конституції або законам України визнаються незаконними в судовому порядку. Відповідно до ч.1 ст. 393 Цивільного кодексу України правовий акт органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, який не відповідає законові і порушує права власника, за позовом власника майна визнається судом незаконним та скасовується. Враховуючи вищезазначене, суд не вбачає порушення рішенням виконкому Вінницької міської ради від 28.08.2007 року № 2030 прав та законних інтересів позивачів [PERSON] та [PERSON] та приходить до висновку, про відсутність підстав для задоволення позовної вимоги. Враховуючи викладене та

Outcome: dismissed