Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-12 00:00:00

17 листопада 2015 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача, в якому зазначив, що 11 червня 2014 року між ТОВ «Порше Мобіліті» та [PERSON] укладено кредитний договір № 50012137, відповідно до умов якого відповідач отримав кредит у сумі у сумі 180062 гривні, що еквівалентно 15067,95 доларам США, для придбання автомобіля зі сплатою 10,50 % річних за користування кредитом, строком до 11 червня 2019 року. З метою забезпечення виконання грошових зобов'язань [PERSON] передав у заставу автомобіль: Тип ТЗ: легковий седан-В; [PERSON]: VOLKSWAGEN; Модель: POLO; Рік випуску: 2014; Номер кузова: [NUMBER]; державний реєстраційний номер: [NUMBER], який належить йому на праві власності на підставі договору купівлі-продажу № 912994 від 11 червня 2014 року, що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER], виданим 12 червня 2014 року Центром ДАІ № 4801. Відповідач в порушення умов укладеного з ТОВ «Порше Мобіліті» договору не надавав своєчасно та в повному обсязі грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, унаслідок чого станом на 05 листопада 2015 року утворилась заборгованість у загальному розмірі 456884 гривні 67 копійок, в тому числі: прострочена заборгованість у розмірі 111089 гривень 55 копійок; заборгованість з дострокового повернення кредиту - 345795 гривень 12 копійок. Посилаючись на ці обставини, позивач просив в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № 50012137 від 11 червня 2014 року в загальній сумі 456884 гривні 67 копійок, звернути стягнення на предмет застави - вищевказаний автомобіль (т.1 а.с. 1-12). 26 лютого 2016 року від позивача надійшла заява про зміну предмета позову, в якій він зазначив, що після відкриття провадження у справі предмет застави (автомобіль) продано з аукціону за 198906 гривень 38 копійок, а кошти від його продажу зараховано на рахунок позивача у повній мірі на часткове погашення заборгованості, а саме: на погашення простроченої заборгованості по сплаті чергових платежів - 135596,26 гривень; на погашення штрафних санкцій за складені та надіслані листи щодо сплати - 1646,91 гривень; на погашення страхових платежів, сплачених позивачем від імені і за рахунок відповідача - 15628,65 гривень; на погашення збитків, нарахованих за п.8.5 Загальних умов - 45882 гривень. У зв'язку з чим, позивач просить стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за кредитним договором № 50012137 від 11 червня 2014 року, розмір якої станом на 25 лютого 2016 року становить 329098 гривень 06 копійок (т.1 а.с.97-99). 05 липня 2016 року від [PERSON], як третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмету спору, до суду надійшла позовна заява (т.1 а.с. 159-162), в якій вона, з урахуванням уточненої заяви від 20 липня 2016 року (т.1 а.с. 183), просить визнати недійсним кредитний договір № 50012137 від 11 червня 2014 року, укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю «Порше Мобіліті» та [PERSON] Свої вимоги обґрунтувала тим, що не надавала письмової згоди, посвідченої нотаріально на укладання її чоловіком, [PERSON] кредитного договору № 50012137 від 11 червня 2014 року з ТОВ "Порше Мобіліті". Ухвалою Саратського районного суду Одеської області від 09 серпня 2016 року позовну заяву [PERSON] до Товариства з обмеженою відповідальністю «Порше Мобіліті» про визнання кредитного договору недійсним та позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Порше Мобіліті» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором були об'єднані в одне провадження (т.1 а.с. 197). 22 листопада 2016 року відповідач [PERSON] звернувся до суду із зустрічним позовом до ТОВ "Порше Мобіліті", третя особа, яка заявляє самостійні вимоги на предмет спору за первісним позовом - [PERSON], про визнання недійсним кредитного договору № 50012137 від 11 червня 2014 року, укладеного між ТОВ "Порше Мобіліті" та [PERSON] (т.2 а.с. 12-15). Позов обґрунтував тим, що при укладенні спірного правочину позивач використав нечесну підприємницьку практику, приховав від [PERSON] повну та об'єктивну інформацію щодо кінцевої сукупної вартості кредиту та не попередив позичальника про валютні ризики, що позбавило останнього можливості здійснити свідомий вибір схеми кредитування. Вважає, що всупереч вимогам ч.2 ст.11 Закону України "Про захист прав споживачів" ТОВ "Порше мобіліті" не надало позивачу як споживачу фінансових послуг в галузі споживчого кредитування в письмовій формі повної інформації про умови кредитування, а саме: наявні форми кредитування з коротким описом відмінностей між ними, в тому числі між зобов'язаннями споживача; орієнтовну сукупну вартість кредиту з урахуванням відсоткової ставки за кредитом та вартості всіх послуг, пов'язаних з одержанням кредиту та укладанням договору про надання споживчого кредиту; варіанти повернення кредиту, включаючи кількість платежів, їх частоту та обсяг, податковий режим сплати відсотків та про державні субсидії, на які споживач має право, або відомості про те, від кого споживач може одержати докладнішу інформацію; переваги та недоліки пропонованих схем кредитування, чим було порушено вимоги чинного законодавства. [PERSON] зазначає, що умови кредитного договору є несправедливими, суперечать принципу добросовісності внаслідок істотного дисбалансу договірних прав і обов'язків, погіршують становище споживача, що є підставою для визнання укладеного договору недійсним. Окрім того, показник реального розміру орієнтовної сукупної вартості кредит, реальної відсоткової ставки за кредитним договором значно більший, ніж встановлено Графіком погашення кредиту та Вартістю послуг, пов'язаних з одержанням кредиту та укладенням кредитного договору. Якби він розумів реальну відсоткову ставку за користування коштами та орієнтовну сукупну вартість всього кредиту, він би відмовився від укладення Кредитного договору. Ухвалою Саратського районного суду Одеської області від 30 січня 2017 року позовну заяву [PERSON] до Товариства з обмеженою відповідальністю «Порше Мобіліті», третя особа, яка заявляє самостійні вимоги на предмет спору за первісним позовом, [PERSON], про визнання кредитного договору недійсним було об'єднано з позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Порше Мобіліті» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором та за позовом [PERSON] до Товариства з обмеженою відповідальністю «Порше Мобіліті» про визнання кредитного договору недійсним (т.2 а.с. 62). В судовому засіданні представник позивача ТОВ «Порше Мобіліті» [PERSON] первісний позов підтримав, просив його задовольнити. Позов [PERSON] не визнав, посилаючись на те, що остання надавала письмову згоду, посвідчену нотаріально на укладання її чоловіком, [PERSON] кредитного договору № 50012137 від 11 червня 2014 року з ТОВ "Порше Мобіліті". Зустрічний позов [PERSON] не визнав, тому що останній уклав крежитний договір добровільно, був згоден з його умовами та виконував їх. «Порше мобіліті» надав йому всі документи, у тому числі і щодо сукупної вартості кредиту, реальної процентної ставки; у додатках до договору споживчого кредиту «Загальна вартість кредиту» та «Графік погашення кредиту» та "Вартість послуг, повязаних з одержанням кредиту та укладенням кредитного договору та орієнтовна сукупна вартість кредиту з урахуванням відсоткової ставки за кредитом", які підписані [PERSON] міститься повна інформація стосовно умов кредитування. Відповідач [PERSON] та його представники [PERSON] та [PERSON] в судових засіданнях первісний позов не визнали, з підстав, викладених у письмових запереченнях (т.2 а.с.2-5). Послались, зокрема, на те, що в матеріалах справи відсутні будь-які документи, які б підтверджували право позивача на надання фінансових послуг, а також на видачу валютного кредиту. Вважають, що 46181,72 гривень не підлягають стягненню з відповідача, тому що це не є заборгованістю за кредитним договором, а є відшкодування втрат кредитора від знецінення коштів внаслідок інфляційний процесів. Вимога позивача про стягнення збитків у розмірі 45882 гривень не підлягає задоволенню, тому що не підтверджена належними доказами. Заявлена позивачем до стягнення сума витрат на оплату юридичних послуг - 12000 гривень не є збитками. Вважають, що після продажу предмета застави за суму 198906,38 гривень залишок заборгованості складає 257978,29 гривень (456884,67 грн. - 198906,38 грн.), а не 329098,06 гривень. Окрім того, [PERSON] подав заяву про застосування позовної давності у разі, якщо судом буде встановлено, що основну та/або додаткову вимогу, вимоги про стягнення неустойки (штрафу, пені), а також про стягнення окремих платежів кредитної заборгованості було заявлено після спливу позовної давності (т.1 а.с.198-199). Зустрічний позов [PERSON] підтримали у повному обсязі. Проти задоволення позову [PERSON] не заперечували. [PERSON] був належним чином повідомленим про розгляд справи 13 жовтня 2017 року, (т. 2 а.с. 161), проте в судове засідання з'явився, від його представника надійшло клопотання про відкладення розгляду справи, оскільки представник відповідача [PERSON] приймає участь у розгляді іншої справи в Біляївському районному суді Одеської області (т. 2 а.с.171-173). Ураховуючи, що згідно довіреності від 06 липня 2016 року у [PERSON], окрім [PERSON], є ще три інших представника (т.1 а.с.171), суд визнав причини неявки [PERSON] та його представника неповажними та розглянув справу за їхньої відсутності. [PERSON], яку належним чином повідомили про розгляд справи (т. 2 а.с. 161), в судове засідання 13 жовтня 2017 року не з'явилась, надала заяву про відкладення розгляду справи, тому що нею подана апеляційна скарга на ухвалу Саратського районного суду Одеської області від 03 грудня 2015 року про відкриття провадження у справі (т.2 а.с. 165-166). Проте, на зазначену ухвалу суду вже двічі подавались апеляційні скарги: 12 квітня 2016 року [PERSON] (т.1 а.с.131) та 05 травня 2017 року [PERSON] (т.2 а.с.141-142). У зв'язку з несплатою судового збору та відсутністю заяви про поновлення строку на апеляційне оскарження, ухвалою апеляційного суду Одеської області від 01 серпня 2017 року апеляційну скаргу визнано неподаною та повернуто [PERSON] (т. 2 а.с.151-153). 03 жовтня 2017 року [PERSON] без сплати судового збору, знову подала апеляційну скаргу на ухвалу суду про відкриття провадження (т.2 а.с. 162). Суд вважає, що подача апеляційної скарги на ухвалу суду не є поважною причиною неявки в судове засідання, у зв'язку з чим, суд розглянув справу за відсутності [PERSON] Заслухавши сторони, дослідивши та оцінивши письмові докази, суд приходить до наступних висновків. Згідно ч. 1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст. ст. 10, 60 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення ЦК України, які регулюють договір позики. Ч.1 ст.1048 УК України встановлює, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. Згідно ст.ст. 526, 527, 530 ЦК України зобов'язання повинно виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Відповідно до ст.611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов'язання або розірвання договору, зміна умов зобов'язання, сплата неустойки, відшкодування збитків та моральної шкоди. Ст.1050 ЦК України визначено, що боржник, який не повернув своєчасно суму кредиту, зобов'язаний сплатити кредитору неустойку. Згідно свідоцтва про реєстрацію фінансової установи від 02 липня 2009 року (реєстраційний номер 16102366), виданого Державною комісією з регулювання ринків фінансових послуг України, Товариство з обмеженою відповідальністю «Порше мобіліті» уповноважене надавати фінансові послуги (т.1 а.с. 56-59). Тому твердження відповідача [PERSON] про відсутність у позивача права надавати фінансові послуги є безпідставними. 11 червня 2014 року між ТОВ «Порше Мобіліті» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 50012137, за умовами якого відповідач отримав кредит у сумі 180062 гривень, еквівалент суми кредиту в доларах США: 15067,95 доларів США, на придбання автомобіля VOLKSWAGEN; Модель: Polo Sedan; кузов [NUMBER], рік випуску 2014 та взяв на себе зобов'язання повернути наданий кредит у повному обсязі в строк до 11 червня 2019 року зі сплатою 10,50 % річних за користування кредитом. За умовами договору усі платежі за Кредитним договором повинні бути сплачені в гривнях і підлягають розрахунку за відповідним обмінним курсом, що застосовуватиметься до еквіваленту суми кредиту, визначеному вище, відповідно до статті 1.3. Загальних умов кредитування (т.1 а.с. 13-24). У зв'язку з чим, суд вважає безпідставними посилання відповідача [PERSON] на те, що кредит було надано в іноземній валюті і ТОВ "Порше мобіліті" повинно було мати ліцензію на здійснення валютних операцій. Загальними умовами кредитування (додаток до кредитного договору) визначено, що повернення кредиту здійснюється позичальником у повному обсязі в терміни, встановлені Графіком погашення кредиту. До 10-го числа кожного місяця Компанія надсилає позичальнику відповідні рахунки для сплати чергового платежу відповідно до графіка погашення кредиту. Черговий платіж підлягає сплаті у строк відповідно до Графіка погашення кредиту. У разі, якщо позичальник не отримав рахунок для сплати чергового платежу, позичальник не пізніше ніж за три робочих дні до настання відповідного строку платежу звертається до компанії за відповідним рахунком. Черговість зарахування визначена п.1.7.1 Загальних умов кредитування. Згідно пунктів 8.1, 8.3, 8.5 Загальних умов, у разі порушення позичальником терміну сплати будь-якого чергового платежу з повернення кредиту відповідно до Графіку погашення кредиту, позичальник сплачує позивачу пеню у розмірі 10% річних від суми заборгованості за кожен день прострочення до моменту повного погашення заборгованості включно. За кожен випадок порушення позичальником умов пунктів 5.1.-5.4 Загальних умов, останній сплачує позиивачу штраф в українських гривнях у розмірі еквіваленту 15 Євро чи 20 доларів США за обмінним курсом банку, визначеному у Кредитному договорі, на момент направлення першого листа щодо сплати. Якщо Позичальник у розумний строк після направлення листа продовжує порушувати вказані пункти Договору, ТОВ "Порше мобіліті" направляє другий лист. У такомувипадку штраф за порушення Відповідачем пунктів 5.1.-5.4 , складатиме еквівалент 20Євро чи 25 доларів США в українських гривнях за обмінним курсом банку, зазначеному у Кредитному договорі, на момент направлення позивачем такого листа. Якщо Позичальник у розумний строк після направлення листа продовжує порушувати вказані пункти Договору, ТОВ "Порше мобіліті" направляє третій лист. У такому випадку штраф за порушення Відповідачем пунктів 5.1.-5.4 , складатиме еквівалент 25 Євро чи 30 доларів США в українських гривнях за обмінним курсом банку, зазначеному у Кредитному договорі, на момент направлення позивачем такого листа. Збитки, заподіяні у зв'язку з неналежним виконанням кредитного договору, повинні бути відшкодовані винною стороною у повному обсязі, понад передбачені штрафні санкції. Сторони узгодили Графік погашення заборгованості за кредитним договором, а також визначили Вартість послуг, пов'язаних з одержанням кредиту та укладанням Кредитного договору та орієнтовану сукупну вартість кредиту з урахуванням відсоткової ставки за кредитом (т.1 а.с.22-24). 12 червня 2014 року сторони уклали договір застави, відповідно до якого з метою забезпечення виконання грошових зобов'язань [PERSON] передав у заставу автомобіль: Тип ТЗ: легковий седан-В; [PERSON]: VOLKSWAGEN; Модель: POLO; Рік випуску: 2014; Номер кузова: [NUMBER]; державний реєстраційний номер: [NUMBER], який належить йому на праві власності на підставі договору купівлі-продажу № 912994 від 11 червня 2014 року, що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER], виданим 12 червня 2014 року Центром ДАІ № 4801 (т.1 а.с. 25-28). 13 червня 2014 року ТОВ «Порше мобіліті» перерахувало 180062 гривні за автомобіль згідно кредитного договору № 500121137 від 11.06.2014 року, укладеного з [PERSON], що підтверджено платіжним дорученням № 500060061 (т.1 а.с.67). Відповідач прийняті на себе зобов'язання належним чином не виконує, унаслідок чого станом на 25.02.2016 року його заборгованість перед ТОВ «Порше мобіліті» складала 329098,06 гривень (т. 1 а.с. 100), яка складалась з: простроченої заборгованості, яка включає: 275,85 гривень - суму 3% річних за час прострочення; 1 580,28 гривень - суму інфляційних витрат; 36012,40 гривень - суму штрафу, нарахованого за п. 8.2. Загальних умов 59,59 гривень - суму 3% річних, нарахованих на суму заборгованості по сплаті страхових платежів; 198,64 гривні - суму пені за прострочення виконання зобов'язання по сплаті страхових платежів; 35770 гривень - суму збитків, нарахованих за п.8.5. Загальних умов. заборгованості з дострокового повернення Кредиту, яка включає: 241464,73 гривні - суму заборгованості за кредитом; 1736,56 гривень - суму заборгованості за процентами; 12000 гривень - суму збитків, нарахованих за п.8.5. Загальних умов ( т.1 а..с 117-121). Предмет застави-автомобіль марки VOLKSWAGEN, модель: POLO, було продано за 198906,38 гривень (т. 1 а.с. 102). Кошти від реалізації були зараховані на рахунок позивача [PERSON] та спрямовані на повне погашення заборгованості за договором, а саме на: погашення простроченої заборгованості по сплаті чергових платежів в сумі 135 596,26 гривень; погашення штрафних санкцій за складені та надіслані листи щодо сплати в сумі 1646,91 гривень; погашення страхових платежів, сплачених позивачем від імені і за рахунок відповідача в сумі 15628,65 гривень; погашення збитків, нарахованих за п.8.5. Загальних умов в сумі 45882,00 гривень. Згідно правової позиції, яка викладена Верховним Судом України в постанові від 19 березня 2014 року у справі 6-20цс14, якщо умовами договору кредиту передбачені окремі самостійні зобов'язання боржника про повернення боргу щомісяця частинами та встановлено самостійну відповідальність боржника за невиконання цього обов'язку, то у разі неналежного виконання позичальником цих зобов'язань позовна давність за вимогами кредитора до нього про повернення заборгованих коштів повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення кожного чергового платежу. За умовами договору чергові платежі відповідач повинен був здійснювати не пізніше 15 числа кожного календарного місяця, тому з часу несплати кожного з платежів відповідно до статті 261 ЦК України починається перебіг позовної давності для вимог до боржника. Враховуючи вище викладене, суд не погоджується з посиланням відповідача [PERSON] на те, що у задоволенні позову належить відмовити у зв'язку з пропуском позивачем строків позовної давності. Згідно з ч.1 ст.598 ЦК України зобов'язання припиняється з підстав, передбачених договором або законом (частина перша статті 598 ЦК). Відповідно до ст. 599 ЦК України однією з таких підстав є виконання зобов'язання, проведене належним чином. Таким чином, позовні вимоги за первісним позовом підлягають повному задоволенню і на користь позивача належить стягнути з відповідача [PERSON] заборгованість за кредитним договором у сумі 329098,06 гривень. Згідно з ч. 1 ст. 203 ЦК зміст правочину не може суперечити ЦК України, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Згідно з ч. 1 ст. 215 ЦК підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Перед укладенням договору про надання споживчого кредиту кредитодавець зобовязаний повідомити споживачу у письмовій формі інформацію, передбачену 2 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів», зокрема про орієнтовну сукупну вартість кредиту (в процентному значенні та грошовому виразі) з урахуванням відсоткової ставки за кредитом та вартості всіх послуг (реєстратора, нотаріуса, страховика, оцінювача тощо), пов'язаних з одержанням кредиту та укладенням договору про надання споживчого кредиту (п.п. «д» п. 1 ч. 2 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів»). Зазначена стаття також передбачає, що у разі ненадання зазначеної інформації суб'єкт господарювання, який повинен її надати, несе відповідальність, встановлену статтями 15 і 23 Закону України «Про захист прав споживачів». За положеннями статей 626-628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Сторони є вільними в укладенні договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. За змістом статей 11, 18 Закону України «Про захист прав споживачів» до договорів зі споживачами про надання споживчого кредиту застосовуються положення цього Закону про несправедливі умови в договорах, зокрема про встановлення обов'язкових для споживача умов, з якими він не мав реальної можливості ознайомитися перед укладенням договору; надання продавцю (виконавцю, виробнику) права в односторонньому порядку змінювати умови договору на власний розсуд або на підставах, не зазначених у договорі; передбачення зміни в будь-яких витратах за договором, крім відсоткової ставки. Продавець (виконавець, виробник) не повинен включати в договори зі споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов'язків на шкоду споживача. Якщо положення договору визнано несправедливим, включаючи ціну договору, таке положення може бути змінене або визнане недійсним. Положення, що було визнане недійсним, вважається таким з моменту укладення договору. Суд встановив, що кредитний договір № 50012137 від 11 червня 2014 року підписаний сторонами, які досягли згоди з усіх істотних умов договору, мали необхідний обсяг цивільної дієздатності, а їх волевиявлення було вільним і відповідало їхній внутрішній волі; позивач за зустрічним позовом [PERSON] на момент укладення договору не заявляв додаткових вимог щодо умов спірного договору та в подальшому виконував його умови; ТОВ «Порше мобіліті» надало [PERSON] документи, які передували укладенню кредитного договору, у тому числі й щодо сукупної вартості кредиту, реальної процентної ставки; у додатках до договору «Загальна вартість кредиту» та «Графік погашення кредиту», "Вартість послуг, пов'язаних з одержанням кредиту та укладанням Кредитного договору та орієнтовану сукупну вартість кредиту з урахуванням відсоткової ставки за кредитом", які підписані [PERSON] , міститься повна інформація стосовно умов кредитування. Таким чином, відсутні правові підстави для визнання недійсним кредитного договору, а тому зустрічний позов [PERSON] не підлягає задоволенню. 11 червня 2017 року [PERSON] письмову згоду своєму чоловіку [PERSON] на передачу в заставу на його власний розсуд ТОВ «Порше мобіліті» майна - автомобіля марки VOLKSWAGEN, модель POLO, 2014 року випуску, номер шасі (кузова, рами) [NUMBER], тип - ТЗ - легковий седан-В; реєстраційний номер: [NUMBER], який належить йому на праві власності на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER], виданого центром ДАІ 4801 від 12 червня 2014 року. Зазначена письмова згода посвідчена приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу Ласурія С.А. 12 червня 2014 року, реєстровий номер 1007 (а.с. 76-77). Окрім того, [PERSON] надал письмову згоду на укладення та виконання [PERSON] Кредитного договору на умовах, зазначених у кредитному договорі № 50012137 від 11 червня 2014 року (т. 2 а.с. 78). Таким чином, позовні вимоги [PERSON] щодо визнання недійсним кредитного договору № 50012137 від 11 червня 2014 року, укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю «Порше Мобіліті» та [PERSON], спростовуються вище зазначеними доказами, а тому не підлягають задоволенню. На підставі ст.88 ЦПК України з відповідача [PERSON] слід стягнути документально підтверджені витрати на оплату судового збору в сумі 3290,98 гривень пропорційно до суми задоволених вимог.

Outcome: approved