Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-17 00:00:00

позивач [PERSON] звернувся з позовом до [PERSON], третя особа: Товариство з обмеженою відповідальністю «Нова пошта» в особі Херсонської філії Товариства з обмеженою відповідальністю «Нова Пошта» про визнання права власності на транспортний засіб. Позивач свої вимоги обґрунтовує тим, що 18.06.2016 року він замовив на сайті оголошень OLX.UA транспортний засіб - мотоцикл марки CF-moto, [NUMBER]), рама [NUMBER] двигун [NUMBER] рік випуску 2008, колір вишневий, у [PERSON]. В телефонному режимі позивач і відповідач домовились, що вартість мотоцикла складає 20000 грн., одночасно вони домовились, що мотоцикл буде відправлений через мережу ТОВ «Нова пошта». Після погодження ціни та способу доставки мотоцикла позивачем 21.06.2016 року оформлено декларацію поштових відправлень № 59000188807961, оскільки транспортування мотоциклу та передача грошей відбувалась через відділення ТОВ «Нова пошта». Після отримання мотоцикла, позивач повідомив відповідача про необхідність передачі технічного паспорту на мотоцикл, однак, відповідач ухиляється від такої дії, посилаючись на недостатність часу. В період з 21.06.216 року по травень 20017 року, відповідач технічний паспорт позивачу не надав та усіляко ухиляється від укладення письмового договору купівлі-продажу. Позивач вважає, що між ним та відповідачем було укладено договір купівлі-продажу та на даний час відповідач ухиляється від виконання своїх зобов»язань, чим порушує його права та він не може оформити свої права на транспортний засіб у встановленому законом порядку, а тому звернувся до суду з позовом про визнання права власності. Представник позивача в судовому засіданні позов підтримав та просив його задовольнити з викладених в ньому підстав. Відповідач в судове засідання не з»явився. Судом про розгляд справи повідомлявся належним чином. Про причини неявки суд не повідомив. З клопотанням про відкладення розгляду справи до суду не звертався. Третя особа явку свого представника не забезпечила. Про розгляд справи повідомлялась належним чином. Враховуючи викладене, суд вважає за можливе розглянути справу без участі відповідача та третьої особи. Вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши представлені письмові докази, суд прийшов до наступного висновку. Судом встановлено, що згідно даних автоматизованої інформаційної системи МВС станом на 30.03.20018 року, інформація про реєстрацію мотоцикла CFMOTO CF250T-5, шасі [NUMBER], двигун [NUMBER], - відсутня (а.с.31). Відповідно до експрес накладної № 59000188360631 та декларації про пересилання поштових відправлень № 59000188807961, [PERSON] відправив [PERSON] мотоцикл, оголошеною цінністю 20000 грн., а [PERSON] надіслано документ Ц1П 20000 грн. (а.с.8-9). Відповідно до ч. 1 ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Як вбачається із п. 5 Постанови ПВССУ № 5 від 07.02.2015 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», вирішуючи питання про правомірність набуття права власності, суд має враховувати, що воно набувається на підставах, які не заборонені законом, зокрема на підставі правочинів. При цьому діє презумпція правомірності набуття права власності на певне майно, яка означає, що право власності на конкретне майно вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом (стаття 328 ЦК). Право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішенням суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним. Проте, якщо права на нерухоме майно підлягають державній реєстрації, то право власності у набувача виникає з дня такої реєстрації відповідно до закону (стаття 334 ЦК) та з урахуванням положення про дію закону в часі на момент виникнення спірних правовідносин (стаття 5 ЦК). Захист майнових прав здійснюється у порядку, визначеному законодавством, а якщо такий спеціальний порядок не визначений, захист майнового права здійснюється на загальних підставах цивільного законодавства. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. За правилами статті 392 ЦК України позов про визнання права власності може бути пред'явлено, по-перше, якщо особа є власником майна, але її право оспорюється або не визнається іншою особою; по-друге, якщо особа втратила документ, який засвідчує його право власності. Судом встановлено, що ані за позивачем, ані за відповідачем право власності на спірний транспортний засіб не зареєстровано у встановленому законом порядку. Під час продажу транспортних засобів, що перебувають (перебували) на обліку в уповноваженому органі МВС або Держсільгоспінспекції, покупцеві територіальним органом з надання сервісних послуг МВС видається свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу (технічний паспорт) або Держсільгоспінспекцією - свідоцтво про реєстрацію машини з відміткою про зняття машин (тракторів, самохідних шасі, самохідних сільськогосподарських, дорожньо-будівельних і меліоративних машин, сільськогосподарської техніки, інших механізмів) з обліку чи акт технічного стану. У разі зняття з обліку транспортного засобу покупцеві видається свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу (технічний паспорт) та копія реєстраційної картки, що додається до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу на пластиковій основі. Отже, продаж транспортного засобу, що має ідентифікаційний номер, передбачає відповідне оформлення договору купівлі-продажу цього транспортного засобу, зняття його з обліку, отримання свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу (технічний паспорт). Державна реєстрація (перереєстрація) транспортних засобів проводиться на підставі заяв власників, поданих особисто, і документів, що посвідчують їх особу, підтверджують правомірність придбання, отримання, ввезення, митного оформлення (далі - правомірність придбання) транспортних засобів, відповідність конструкції транспортних засобів установленим вимогам безпеки дорожнього руху, а також вимогам, які є підставою для внесення змін до реєстраційних документів. Державна реєстрація транспортного засобу полягає у здійсненні комплексу заходів, пов'язаних із перевіркою документів, які є підставою для здійснення реєстрації, звіркою і, за необхідності, дослідженням ідентифікаційних номерів складових частин та оглядом транспортного засобу, оформленням і видачею реєстраційних документів та номерних знаків. Державній реєстрації та обліку підлягають призначені для експлуатації на вулично-дорожній мережі загального користування транспортні засоби усіх типів: автомобілі, автобуси, мотоцикли всіх типів, марок і моделей, самохідні машини, причепи та напівпричепи до них, мотоколяски, інші прирівняні до них транспортні засоби та мопеди, що використовуються на автомобільних дорогах державного значення. Державна реєстрація та облік автомобілів, автобусів, мотоциклів та мопедів усіх типів, марок і моделей, самохідних машин, причепів та напівпричепів до них, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів здійснюються відповідними підрозділами Міністерства внутрішніх справ України, що забезпечують безпеку дорожнього руху». Документами, що підтверджують правомірність придбання транспортних засобів, їх складових частин, що мають ідентифікаційні номери, є, зокрема, засвідчені підписом відповідної посадової особи, що скріплений печаткою: довідка-рахунок за формою згідно з додатком 1, видана суб'єктом господарювання, діяльність якого пов'язана з реалізацією транспортних засобів та їх складових частин, що мають ідентифікаційні номери; договори та угоди, укладені на товарних біржах на зареєстрованих у департаменті державтоінспекції бланках, договори купівлі-продажу транспортних засобів, оформлені в державтоінспекції, інші засвідчені в установленому порядку документи, що встановлюють право власності на транспортні засоби. Відповідно до роз'яснень, що містяться в листі № 24-150/0/4-13 від 28 січня 2013 року "Про практику застосування судами законодавства під час розгляду цивільних справ про захист права власності та інших речових прав" Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, зокрема зазначено, що невірним є визнання дійсними договорів купівлі-продажу та право власності на автомобілі на підставі виданих їх власниками довіреностей іншим особам з правом користування та повного розпорядження автомобілем або на підставі розписок про отримання власником грошової суми за проданий автомобіль, оскільки п. 3 ч.1 ст. 208 ЦК України передбачено вчинення правочинів між фізичними особами у письмовій формі на суму, що перевищує у 20 і більше разів розмір неоподаткованого мінімуму доходів громадян, та постанови Кабінету Міністрів України від 07 вересня 1998 року № 1388 "Про затвердження Порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів", яка також передбачає письмову форму договору купівлі-продажу автомобіля. Крім того, суд приймає до уваги те, що експлуатація транспортних засобів, що не зареєстровані (не перереєстровані) у підрозділах Державтоінспекції (крім транспортних засобів, зареєстрованих до набрання чинності цим Порядком) та без номерних знаків, що відповідають державним стандартам, а також ідентифікаційні номери складових частин яких не відповідають записам у реєстраційних документах або знищені чи підроблені, забороняється. До цього часу вищезазначена процедура не була виконана позивачем та відповідачем, не був знятий з реєстрації або перереєстрований на нового власника спірний транспортний засіб у територіальному органі з надання сервісних послуг МВС або через центр надання адміністративних послуг, утворений відповідно до Закону України "Про адміністративні послуги" та не отриманий технічний паспорт на нього на імя позивача. Крім того, суд вважає, що подані позивачем експрес-накладна та декларація про пересилання поштового відправлення- не є договором купівлі-продажу мотоцикла, так як не є правочином у розумінні статті 202 ЦК України. Також, суд вважає, що правочин між позивачем та відповідачем, які позивач вважає як договір купівлі продажу, - не є укладеним, оскільки його сторонами протягом десяти діб після придбання (одержання) не перереєстрований вищезазначений транспортний засіб у встановленому п.п. 7, 8 постанови Кабінету Міністрів України від 7 вересня 1998 року № 1388 "Про затвердження Порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів" порядку. Суду належними та допустимими доказами не доведена поважність причин не вчинення відповідних дій. Більш того, всупереч забороні викладеній у п. 7 зазначеної постанови Кабінету Міністрів України від 7 вересня 1998 року № 1388, позивач експлуатував транспортний засіб, що не перереєстрований у територіальному органі з надання сервісних послуг МВС, а відтак зазначений договір на цей час не породжує будь яких наслідків, а тому відсутні підстави для задоволення зазначеного позову. Таким чином, оцінивши зібрані та досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності, приймаючи до уваги предмет та підстави позову, а також суть позовних вимог, за межі яких суд позбавлений можливості вийти, суд прийшов до висновку, що в задоволенні позову слід відмовити в зв»язку з необґрунтованістю та безпідставністю.

Outcome: dismissed