Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-19 00:00:00

Вимоги позивача та доводи на їх обґрунтування Позивач, подавши до Арбузинського районного суду Миколаївської області вказану позовну заяву, посилалась на те, що 26 грудня 2017 року між нею та відповідачем була укладена заява про приєднання до договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб та відкриття поточного рахунку з використанням платіжного засобу (платіжної картки) на отримання заробітної плати у ТВБВ №10014/109 філії - Миколаївське обласне управління ТА "Ощадбанк". 25 березня 2018 року на її картковий рахунок, відкритий в АТ "Ощадбанк" була нарахована заробітна плата за лютий місяць 2018 року у розмірі 7 999, 99 грн., однак відповідач 28 березня 2018 року без попередження та погодження із нею провів незаконне списання коштів у сумі 1 312, 51 грн. у рахунок погашення не існуючої заборгованості. При цьому, як стверджує позивач, відповідач посилався на заборгованість за 19 грудня 2013 року, списав її без відповідного розпорядження і поза межами позовної давності, строк якої закінчився 19 грудня 2016 року, що є незаконним, адже відповідного судового рішення не існує, а вона особисто не надавала розпорядження про списання коштів. На неодноразові письмові звернення до відповідача із цього питання, останній відмовив у поверненні списаної суми коштів, що й стало підставою для звернення до суду із цим позовом. При цьому, як стверджувала позивач, відповідач повинен у таких випадках сплатити пеню в розмірі процентної ставки, що встановлена цим банком по короткострокових кредитах, за кожний день, починаючи від дня переказу до дня повернення суми переказу на рахунок платника, якщо інша відповідальність не передбачена законом. За таких обставин, позивач просила суд стягнути з відповідача на її користь : 1 312, 51 грн. - безпідставно списаних коштів з карткового рахунка ; 2 861, 27 грн. - пені в розмірі 0,1 відсотка суми неналежного переказу за кожний день, починаючи від дня неналежного переказу до дня повернення відповідної суми на рахунок; 177, 19 грн. - 13,5 % за користування її коштами, згідно пропозиції Ощадбанку своїм клієнтам за зберігання коштів на депозитних рахунках та 1, 24 грн. Інфляційних витрат. В подальшому позивач заявою від 15 листопада 2018 року зменшила розмір позовних вимог і просила суд стягнути з відповідача на її користь : 1 312,51 грн. незаконно списаних грошових коштів; 882,69 грн. - по прогресивному депозиту, який відповідач пропонує своїм клієнтам, якби ці кошти знаходились на депозитному рахунку ; 311,21 грн. - пені за несвоєчасне виконання грошового зобов`язання, а всього на загальну суму - 2 506, 41 грн. Процесуальні дії у справі Провадження за вимогами позивача було відкрите ухвалою судді Арбузинського районного суду від 16 жовтня 2018 року, розгляд справи постановлено проводити у порядку спрощеного провадження. Позиція учасників справи Позивач в судовому засіданні свої вимоги підтримала повністю, просила їх задовольнити та пояснила суду, що з 2017 року вона має відкритий рахунок в Ощадному банку, на який отримує заробітну плату. В березні 2018 року відповідач незаконно списав з нього 1 312, 51 грн., однак її звернення до нього з приводу повернення коштів не дали результату. Працівники банку пояснили, що вона має заборгованість, яка утворилась у 2013 році, у той час, як згідно розрахунку банку заборгованість виникла в 2011 році. Але цього боргу не існує, так як банк нічого про нього не повідомляв. Просила застосувати позовну давність відносно вимог відповідача. Позивач, при цьому наполягала на стягненні пені у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, згідно правил ст. 625 ЦК України, яка підлягає розрахунку за період з моменту списання коштів і до моменту винесення судового рішення. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про його дату, час і місце повідомлений належно, надав заяву про розгляду справи за його відсутності. Крім того, відповідач, через свого представника, надав заяви по суті справи, із яких слідує, зокрема, із відзиву на позовну заяву, що він заперечує проти позову [PERSON] через таке. Так, відповідач посилається на те, що 28 червня 2007 року між ВАТ "Державний ощадний банк України" та позивачем був укладений договір про відкриття фізичній особі карткового рахунку та здійснення його розрахунково - касового обслуговування за дебетово - кредитною схемою. За умовами цього договору, банк відкрив позивачу кредитну лінію з лімітом кредиту 1 000,00 грн. та сплатою процентів за користування ним у розмірі 8,5 %річних. Станом на 28 березня 2018 року позивач мала заборгованість перед банком за користування цим кредитним лімітом у розмірі 1 312, 51 грн., із яких 880, 16 грн. - кредит, а 432, 35 грн. - проценти за користування кредитом. Але 26 грудня 2017 року позивачем була підписана заява про приєднання № 607659 до договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб та відкриття поточного рахунку з використанням платіжного засобу (платіжної карти), ( далі - Договір КБО), згідно п. 7.1 якого клієнт доручає банку, а банк набуває право здійснювати договірне списання коштів з карткового рахунка клієнта, відкритих на дату укладення цього договору або тих, що будуть відкриті в банку в національній та/або іноземній валюті, коштів у сумах, що відповідають розмірам грошових зобов`язань клієнта, які підлягають сплаті на підставі договору або інших договорів, укладених між клієнтом та банком або на підставі поза договірних зобов`язань, у тому числі й щодо повернення кредиту або несанкціонованого овердрафту. Крім того, згідно п. 7.3. Договору КБО здійснення договірного списання є правом банку, а не обов`язком та не потребує схвалення таких дій клієнтом Таким чином, відповідач посилався на те, що він правомірно здійснив списання грошових коштів в рахунок погашення заборгованості за договором № 74 про відкриття фізичній особі карткового рахунка та здійснення його розрахунково - касового обслуговування за дебетово - кредитною схемою від 28 червня 2006 року, позаяк, це було передбачено умовами Договору КБО, до яких приєдналась позивач. Крім того, відповідач посилався на те, що сплив позовної давності сам по собі не припиняє суб`єктивного права кредитора на одержання від боржника виконання зобов`язання як в судовому порядку, так і без використання судового примусу. При цьому, Цивільний кодекс України не визначає сплив позовної давності окремою підставою для припинення зобов`язання, а тому, приєднавшись до Договору КБО, [PERSON]. погодилась на виконання зобов`язання, яке випливає із договору № 74 про відкриття фізичній особі карткового рахунка та здійснення його розрахунково - касового обслуговування за дебетово - кредитною схемою шляхом доручення АТ "Ощадбанк" списання з її карткового рахунка грошових коштів в сумі заборгованості у добровільному порядку. Крім того, відповідач заперечував посилання позивача на положення ст. 1061 ЦК України, як такі, що не можуть бути застосовані у даному випадку, оскільки регулюють правовідносини, що виникають з договору банківського вкладу, який між сторонами не укладався. Вважав також необгрутнованою вимогу про стягнення пені та інфляційних витрат, так як щодо розміру останніх позивачем не надано розрахунку, а пеня підлягає стягненню з неналежного платника. Просив задоволенні позову відмовити. Установлені фактичні обставини справи і зміст правовідносин, що виникли між сторонами, з посиланням на докази, у тому числі й на докази, що відхилені судом та мотиви їх відхилення, а також оцінка аргументів, наведених учасникам справи У свою чергу, суд, з`ясувавши позицію учасників справи, у тому числі й висловлену ними у заявах по суті справи, дослідивши надані позивачем та відповідачем докази, оцінивши їх з точки зору належності і допустимості, також достатності, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному та безпосередньому дослідженні доказів, з огляду на правову аксіому «Atrium habet se intromittere indicia prae se» (суд має справу з тими доказами, які перед ним),

Outcome: dismissed