Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-08 00:00:00

11.11.2019 року АТ КБ "Приват Банк" звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. Свої вимоги мотивує тим, що 05.03.2018 року АТ КБ "Приватбанк" та [PERSON] уклали кредитний договір б/н, відповідно до якого вищевказаний банк надав відповідачці кредит у розмірі 8000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Посилаючись на те, що [PERSON] порушила кредитні зобов`язання, в зв`язку з чим станом на 15.07.2019 року виникла заборгованість у розмірі 19072,25 грн., яка складається з: 12354,83 грн. - заборгованості за тілом кредиту, 4742,78 грн. - заборгованості за простроченим тілом кредиту, 590,25 грн. - заборгованість за нарахованими відсотками, 0,00 грн. - нараховано пені за прострочене зобов`язання, 0,00 грн. - нараховано пені за несвоєчасність сплати боргу на суму від 100 грн., 500 грн. - штрафу (фіксована частина), 884,39 грн. - штрафу (процентна складова), позивач просив суд стягнути з відповідачки на свою користь 19072,25 грн. та судові витрати по справі. Ухвалою від 15.11.2019 року суддя прийняв позовну заяву до розгляду та відкрив провадження у справі, а також у відповідності до ст. 274 ЦПК України вирішив розглядати дану справу за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням про це сторін. Відповідачка у визначений строк відзив до суду не направила, тому у відповідності до ст.ст. 279, 280, 281 ЦПК України за заявою позивача суд ухвалив провести заочний розгляд справи у порядку спрощеного провадження. Вивчивши матеріали справи, встановивши факти та відповідні до них правовідносини, суд приходить до слідуючого. Так, відповідно до частини 1 ЦК України , кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Зокрема, частиною 1 статті 13 ЦПК України встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Як вбачається з матеріалів справи та встановлено в судовому засіданні, 05.03.2018 року АТ КБ "Приватбанк" та [PERSON] уклали кредитний договір б/н, відповідно до якого вищевказаний банк надав відповідачці кредит у розмірі 8000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. У порушення умов кредитного договору відповідачка свої зобов`язання щодо повернення кредиту та сплати відсотків за користування ним не виконала, тому станом на 15.07.2019 року виникла заборгованість у розмірі 19072,25 грн., яка складається з: 12354,83 грн. - заборгованості за тілом кредиту, 4742,78 грн. - заборгованості за простроченим тілом кредиту, 590,25 грн. - заборгованість за нарахованими відсотками, 0,00 грн. - нараховано пені за прострочене зобов`язання, 0,00 грн. - нараховано пені за несвоєчасність сплати боргу на суму від 100 грн., 500 грн. - штрафу (фіксована частина), 884,39 грн. - штрафу (процентна складова). Згідно положень ст.ст. 1049, 1050, 1054 ЦК України за кредитним договором банк зобов`язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно із ч. 2 ст. 615 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання. Згідно ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання наступають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки. Згідно ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Згідно ч.1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідно до п. 2.1.1.5.1. Умов і правил надання банківських послуг позичальник зобов`язується погашати заборгованість у строки та розмірах, визначених цими Умовами і правилами. Оскільки, судом встановлено, що відповідачка порушила взяті на себе по кредитному договору зобов`язання, то вимоги позивача про стягнення з відповідачки заборгованості за кредитом в сумі 19072,25 грн. підлягають повному задоволенню. Також підлягають задоволенню вимоги позивача про стягнення з відповідачки на його користь судових витрат по справі в сумі 1921 грн., так як, стягнення вказаних витрат передбачено ст. 141 ЦПК України. Враховуючи вищевикладене,

Outcome: approved