Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-13 00:00:00

\~ \~ \~ \~ТОВ "Фінансова\~компанія "Європейська\~агенція з\~повенення боргів" (далі позивач) через представника за довіреністю (а.с. 30) Січкаря Р.М. звернулося до суду з позовом до [PERSON] (далі відповідач) про стягнення заборгованості. В обґрунтування позовних вимог зазначалося, що між ТОВ «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» (далі - ТОВ "ФК "ЦФР") та відповідачем було укладено кредитний договір на суму 57253,17 гривень. 30 липня 2018 року між ТОВ "ФК "ЦФР" та позивачем укладено договір відступлення права вимоги №20180730, відповідно до якого останній набув права грошової вимоги до відповідача на суму 106426,63 гривень. Враховуючи викладене та посилаючись на приписи діючого законодавства, позивач просив суд стягнути з відповідача заборгованість у розмірі 106426,63 гривень та судові витрати. Ухвалою Чорнобаївського районного суду Черкаської області від 20 березня 2019 року відкрито провадження у справі та призначено справу до судового розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. 18 квітня 2019 року до суду надійшов відзив відповідача на позовну заяву, в якому остання заперечувала щодо задоволення позову в повному обсязі, посилаючись на часткове погашення кредиту в сумі 30802,09 гривень. Крім того, відповідач не погоджувалася з нарахованою сумою заборгованості в частині плати за управління кредитом в розмірі 33882,64 гривень, так як її нарахування не передбачено кредитним договором. Відповідач просила позивача надати їй відстрочку сплати кредиту терміном на десять місяців у зв"язку з складним матеріальним становищем. 7 травня 2019 року до суду надійшла відповідь позивача на відзив, в якому зазначено, що кредитний договір від 10 грудня 2015 року передбачає всі фінансові зобов`язання позичальника, тобто до відома відповідача була доведена передбачена законом інформація, щодо умов кредитування. Така форма витрат, як плата за управління кредитом існує, визначається кожним банком (фінансовою установою) індивідуально та затверджується внутрішніми актами. Крім того, позивач зазначив, що під час формування документації для передачі її до ТОВ "ФК "Європейська агенція з повернення боргів", представники ТОВ "ФК "ЦФР" допустили технічну помилку (описку), яка потягнула за собою помилку (описку) представника позивача при підготовці позовної заяви та формуванні розрахунку заборгованості по кредитному договору. Таким чином, у цьому розрахунку три колонки, що відображають нарахування: колонка - "щомісячна плата за кредитом" була зазначена із опискою "плата за управління кредитом, грн.". Ця помилка також стала причиною неправильного зазначення назви цієї складової кредитної заборгованості і у позовній заяві. Тобто, плата за управління кредитом є складовою кредитної заборгованості за кредитним договором та має назву "щомісячна плата за кредитом". Відповідно до графіку платежів до кредитного договору позичальник щомісячно протягом 48 місяців повинен сплачувати загальну суму щомісячного платежу, яка включає в себе частину кредиту, що підлягає поверненню плату за річною відсотковою ставкою та щомісячні проценти (плату за управління кредитом). Щодо відстрочки сплати кредиту представник позивача заперечив, оскільки відповідачем порушені умови кредитного договору. Сторони у судове засідання не з"явилися. Представник позивача Січкар Р.М. подав до суду клопотання про розгляд справи за його відсутності та проти заочного розгляду справи та винесення судом заочного рішення не заперечував. Відповідач в судове засідання не з"явилася, подала до суду заяву в якій просила розгляд справи проводити за її відсутності. Позовні вимоги визнала частково. Виходячи з приписів ч. 1 ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті. Згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України у зв`язку з неявкою у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Судом встановлені наступні обставини справи та визначені відповідно до них правовідносини. 10 грудня 2015 року між ТОВ "ФК "ЦФР" та відповідачем було укладено кредитний договір, шляхом подання відповідачем заяви про приєднання до умов отримання кредитів та інших послуг та заяву № 527957677 від 10 грудня 2015 року на отримання кредиту, підписанням якої остання підтвердила згоду, що вказана заява разом з умовами отримання кредитів та інших послуг становлять кредитний договір між ТОВ "ФК "ЦФР" та відповідачем, як позичальником, а також, що отримала примірник кредитного договору та погодилася отримати шляхом роздрукування з веб-сайту кредитодавця умови отримання кредитів від ТОВ "ФК "ЦФР" (а.с. 4-5). Відповідно до Умов отримання кредитів та інших послуг від ТОВ "ФК "ЦФР" умови разом із заявою про приєднання і заявою на отримання кредиту становлять кредитний договір. При укладенні вищевказаного договору сторони керувались ч. 1 ст. 634 ЦК України, відповідно до якої договір приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Договором передбачено порядок та умови погашення кредиту, погашення заборгованості по кредиту, сплата нарахованих за період користування кредитом відсотків, пені. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором кредитодавець зобов`язується надати грошові кошти позичальнику в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити відсотки. 30 липня 2018 року між ТОВ "ФК "ЦФР" та позивачем було укладено договір відступлення прав вимоги № 20180730 відповідно до умов якого ТОВ "ФК "ЦФР" передає (відступає) ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» за плату, а ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» приймає належні ТОВ "ФК "ЦФР" права грошової вимоги (права вимоги) до боржників за кредитними договорами, вказаними у реєстрі боржників, укладеними між ТОВ "ФК "ЦФР" і боржниками (портфель заборгованості). Згідно з п. 1.2 договору відступлення прав вимоги внаслідок передачі (відступлення) портфеля заборгованості за цим договором ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» заміняє ТОВ "ФК "ЦФР" у кредитних договорах, що входять до портфеля заборгованості, та відповідно вказані у реєстрі боржників, та набуває прав грошових вимог ТОВ "ФК "ЦФР" за цими кредитними договорами, включаючи право вимагати від боржників належного виконання всіх грошових та інших зобов`язань боржників за кредитними договорами. Відповідно до реєстру боржників за кредитними договорами, укладеними між позичальником та ТОВ "ФК "ЦФР" - Додатку №1 до Договору відступлення прав вимоги № 20180730 від 30 липня 2018 року, ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» набув права грошової вимоги до відповідача в сумі 106426,63 грн., з яких: - 47312,05 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; - 10399,96 грн. - сума заборгованості за відсотками; - 33882,64 грн. - сума заборгованості за платою за управління кредитом; - 14831,98 грн. - сума заборгованості за пенею. Статтею 514 ЦК України встановлено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ч. 1 ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Таким чином, до позивача перейшли всі права ТОВ "ФК "ЦФР" щодо права вимоги до відповідача за кредитним договором № 527957677 від 10 грудня 2015 року, що підтверджується витягом з реєстру боржників до договору відступлення прав вимоги № 20180730 від 30 липня 2018 року . Як вбачається з матеріалів справи, позичальник зобов`язання за вищезазначеним кредитним договором виконав у повному обсязі, а саме надав відповідачу кредит у розмірі, передбаченому умовами кредитного договору. Таким чином, у порушення умов кредитного договору, а також ст.ст. 509, 525-526, 530, 1054 ЦК України відповідач зобов`язання за вказаним договором не виконала. Згідно з ст.ст. 525, 526, 530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином і в термін, передбачений договором, одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається, боржник не звільняється від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання. Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу. Таким чином у позивача виникло право вимагати достроково повного виконання відповідачем зобов`язань за договором. Суд, оцінивши наявні у справі докази, вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення частково. \~ \~ \~ \~Зокрема, суд погоджується з наданим позивачем розрахунком заборгованості за кредитним договором, окрім заборгованості за платою за управління кредитом у розмірі 33882,64 гривень. Так, згідно з п. 3.6 Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, затверджених постановою правління Національного банку України від 10 травня 2007 року № 168 (які діяли на момент укладення кредитного договору), банки не мають права встановлювати платежі, які споживач має сплатити на користь банку за дії, які банк здійснює на власну користь (ведення справи, договору, облік заборгованості споживача тощо), або за дії, які споживач здійснює на користь банку (прийняття платежу від споживача, тощо), або що їх вчиняє банк або споживач з метою встановлення, зміни або припинення правовідносин (укладення кредитного договору, внесення змін до нього, прийняття повідомлення споживача про відкликання згоди на кредитного договору тощо). З таких обставин позовні вимоги в частині стягнення заборгованості за плату за управління кредиту у розмірі 33882,64 гривень до задоволення не підлягають. При цьому суд оцінює критично доводи позивача щодо суми заборгованості за платою за управління кредитом у розмірі 33882,64 гривень, оскільки умови отримання кредитів та інших послуг від ТОВ "ФК "ЦФР" не містять положень, ані про плату за управління кредитом, ані про щомісячну плату за кредитом. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. З огляду на часткове задоволення позовних вимог про стягнення заборгованості, а саме у розмірі 72543,99 гривень (106426,63 33882,64), що становить що становить 68,17% (72543,99 / 106426,63 х 100) від заявлених позовних вимог, з відповідача підлягає до стягнення судовий збір у розмірі 1309,55 гривень (1921,00 / 100 х 68,17). На підставі викладеного вище,

Outcome: partial