Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-05 00:00:00

30.10.2019 року ХОКС "Єдність" звернулась до суду з позовом, в якому просила стягнути з відповідача [PERSON] на свою користь заборгованість в розмірі 5998,75 грн., з яких 4786,59 грн. інфляційні втрати за період з серпня 2015 року по вересень 2019 року; 1212,16 грн. 3% річних за період з серпня 2015 року по вересень 2019 року. В обгрунтування позову зазначено, що 18.04.2008 року між ХОКС "Єдність" та [PERSON] укладено кредитний договір №233/2008 на суму 3000,00 грн., строком повернення 18.04.2009 року. У зв`язку з неналежним виконанням відповідачем своїх зобов`язань щодо повернення кредиту, рішенням Дніпровського районного суду м. Херсона від 08.10.2015 року з відповідача стягнуто кредитну заборгованість в розмірі 9496,44 грн. На підставі вказаного рішення суду, судом було видано виконавчий лист, який неодноразово пред`являвся до органів ДВС для виконання. Однак, станом на день звернення до суду, рішення Дніпровського районного суду м. Херсона від 08.10.2015 року належним чином не виконується, відповідачем заборгованість не погашалась, таким чином, він ухиляється від виконання зобов`язнь. Відповідачем рішення суду не виконується, а відтак має право на стягнення з відповідача 3% річних та інфляційні втрати за невиконання рішення суду. Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 02.12.2019 р. відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 20.12.2019 р. у зв`язку з неналежним повідомленням відповідача про розгляд справи, справу призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін та призначено судовий розгляд. Представником позивача подано заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити. Проти ухвалення заочного рішення не заперечував. Відповідач в судове засідання повторно не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причини не явки суду не відомі, відзив до суду не подавав. Відповідно до ст. 280 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про час і місце судового засідання і від якого не надійшло повідомлення про поважність причин неявки, відповідач не подав відзив, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). За приписами ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступні обставини справи та відповідні ним правовідносини. 18 квітня 2008 року між Кредитною спілкою "Єдність" та [PERSON] укладено договір кредиту №233/2008, за умовами якого [PERSON] отримав кредит в розмірі 3000,00 грн., строком на 12 фактичних місяців від дати надання кредиту. За п. 3.1. договору, плата за користування кредитом (проценти) становить 50,4% річних від суми залишку кредиту за кожен день користування кредитом (арк. справи 7-8). Заочним рішенням Дніпровського районного суду м. Херсона від 08 жовтня 2015 року стягнуто з [PERSON] на користь Херсонської обласної кредитної спілки "Єдність" заборгованість за кредитним договором №233/2008 від 18.04.2008 року в розмірі 9496,44 грн., що складається з суми нарахованих процентів за користування кредитом за період з 27.06.2008 року по 11.06.2015 року; судовий збір в розмірі 243,60 грн. Рішення набрало законної сили 20.10.2015 року (арк. справи 9-10). 14.12.2015 року Дніпровським районним судом м. Херсона видано виконавчий лист на виконання вищевказаного рішення суду (арк. справи 11). Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Згідно з частиною другою статті 509 ЦК України зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Відповідно до частини другої статті 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є не лише договори й інші правочини, а й завдання майнової (матеріальної) і моральної шкоди іншій особі та інші юридичні факти. За змістом статей 524, 533-535 та 625 ЦК України грошовим є зобов`язання, виражене у грошових одиницях (національній валюті України чи у грошовому еквіваленті зобов`язання, вираженого в іноземній валюті), що передбачає обов`язок боржника сплатити гроші на користь кредитора, який має право вимагати від боржника виконання цього обов`язку. Тобто, грошовим є будь-яке зобов`язання, в якому праву кредитора вимагати від боржника сплати коштів кореспондує обов`язок боржника з такої сплати. Ці висновки узгоджується з позицією Великої палати Верховного Суду, висловленою у постанові від 11 квітня 2018 року у справі №758/1303/15-ц. Стаття 625 ЦК України розміщена у розділі І «Загальні положення про зобов`язання» книги 5 ЦК України. Відтак, приписи розділу І книги 5 ЦК України поширюються як на договірні зобов`язання (підрозділ 1 розділу III книги 5 ЦК України), так і на не договірні (деліктні) зобов`язання (підрозділ 2 розділу III книги 5 ЦК України). У статті 625 ЦК України визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення. Приписи цієї статті поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань. Отже, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу (частина перша стаття 1050 ЦК України). За змістом частини другої до ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Згідно аналізу практики застосування ст. 625 Цивільного кодексу України в цивільному судочинстві, підраховуючи суми стягнень, передбачених ч. 2 ст. 625 ЦК України, суди повинні враховувати, що сума боргу з урахуванням індексу інфляції повинна розраховуватися, виходячи з індексу інфляції за кожний місяць (рік) прострочення, незалежно від того, чи був в певний період індекс інфляції менше одиниці (тобто мала місце не інфляція, а дефляція). Індекси інфляції розраховуються на підставі інформації, опублікованої центральним органом виконавчої влади з питань статистики в газеті «Урядовий кур`єр». При застосуванні індексу інфляції слід мати на увазі, що він розраховується не на кожну дату місяця, а в середньому на місяць і здійснюється шляхом множення суми заборгованості на момент її виникнення на сукупний індекс інфляції за період прострочення платежу. При цьому сума боргу, яка сплачується з 1 по 15 день відповідного місяця, індексується з врахуванням цього місяця, а якщо сума боргу сплачується з 16 по 31 день місяця, розрахунок починається з наступного місяця. Аналогічно, якщо погашення заборгованості здійснено з 1 по 15 день відповідного місяця, інфляційні втрати розраховуються без врахування цього місяця, а якщо з 16 по 31 день місяця, то інфляційні втрати розраховуються з врахуванням даного місяця. Судом встановлено, що рішення Дніпровського районного суду м. Херсона від 08 жовтня 2015 року набрало законної сили, однак на даний час відповідачем не виконано. За змістом статті 546 ЦК України виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою,порукою,гарантією,заставою,при триманням,задатком. Стаття 547 ЦК України встановлює письмову форму правочину щодо забезпечення виконання зобов`язання. Згідно ст. 548 ЦК України виконання зобов`язання (основного зобов`язання) забезпечується, якщо це встановлено договором або законом. Стягнення з боржника, який порушив грошове зобов`язання, сум індексації грошового боргу не перешкоджає стягненню у передбачених законом або договором випадках неустойки (пені) за прострочення виконання грошового зобов`язання, оскільки відповідно до частини першої статті 550 ЦК України право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов`язання. Згідно із частиною третьою статті 549 ЦК України пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Розмір неустойки, встановлений законом, може бути збільшений у договорі (частини перша, друга статті 551 ЦК України). Суд погоджується з наведеним у позовній заяві позивачем розрахунку 3% річних та інфляційних втрат. При поданні позовної заяви позивачем сплачено судовий збір за позовні вимоги майнового характеру в сумі 1921,00 грн. Відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 1921,00 грн. Підстави для негайного виконання судового рішення відсутні. Заходи забезпечення позову судом не застосовувалися. Рішення в повному обсязі складене 06 серпня 2020 року.

Outcome: approved