Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-27 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із вказаною позовною заявою. Свої вимоги мотивує тим, що вона є класним керівником 4-А класу середньої школи №7 у м.Самборі, Львівської області. В грудні 2014 р. [PERSON] прийшов в школу та в присутності учнів та техпрацівниці школи ображав та принижував позивача, висловлюючись в її сторону нецензурно, обзивав "дурою", погрожував бійкою, за те, що вона на уроці зробила зауваження його донці. 12 вересня 2014 р. [PERSON], [PERSON] та [PERSON] прийшли до школи та вчинили скандал. [PERSON] звинуватила позивача, що вона начебто вимагала від її дитини гроші на ремонт класу в сумі 100 грн. Після цього, в кабінеті директора школи, [PERSON] та [PERSON] знову ображали та принижували позивача. [PERSON] обзивала її "дурою", кричала "твій чоловік алкоголік…" та погрожувала, що буде писати скаргу до Львова, щоб її звільнили з роботи, оскільки вона неналежно виконує свою роботу. 19 вересня 2014 р. під час наради в школі [PERSON] висловилась у її сторону, що вона "психічно хвора…" Вказана інформація, яка була поширена відповідачами, є недостовірною, порочить її честь, гідність і ділову репутацію та принижує її, як громадянина, вчителя, оскільки створює негативне враження по відношенню до позивача, як до непрофесіонала. Такими діями відповідачів їй завдана моральна шкода, яку вона просить стягнути в її користь з [PERSON] та [PERSON] - по 500 грн., з [PERSON] - 1000 грн. В судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримала, покликаючись на обставини, викладені в позовній заяві. Крім того пояснила, що з чоловіком уже розлучена два роки. Розуміє, що вигнати її з роботи відповідачі не могли, так як це не в їх компетенції. Ними були подані скарги на неї в школу та райвно, які розглянуті і в їх задоволенні відмовлено. Стягнення грошових коштів з відповідачів за нанесену їй моральну шкоду вважає достатнім, а з [PERSON] слід стягнути більшу суму, бо вона найбільше кричала. Просила позов задовольнити. Відповідачі [PERSON], [PERSON] та [PERSON] в судове засідання повторно не з'явилися, хоч були своєчасно і належним чином повідомлені про день та місце слухання справи і про причини неявки не повідомили. Зі згоди позивача суд ухвалює заочне рішення. З'ясувавши обставини справи та перевіривши їх наданими доказами, суд приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що між сторонами існують неприязні відносини, які виникли під час виконання позивачем своїх професійних обов'язків вчителя-класного керівника 4-А класу у школі №7 м.Самбора, Львівської області. Позивач вважає, що висловлюваннями відповідачів, а саме: обзивання її "дурою", "психічно хворою", викрики - "твій чоловік алкоголік…", та погрози написати скаргу до Львова, щоб її звільнили з роботи, є недостовірними, порочать її честь, гідність і ділову репутацію та принижують її як громадянина, вчителя, завдали їй моральної шкоди. Згідно ч.1 ст.34 Конституції України, кожному гарантується право на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань. У відповідності із ст.40 Конституції України, усі мають право направляти індивідуальні чи колективні письмові звернення або особисто звертатися до органів державної влади, органів місцевого самоврядування та посадових і службових осіб цих органів, що зобов'язані розглянути звернення і дати обґрунтовану відповідь у встановлений законом строк. Ст.1 Закону України "Про звернення громадян" передбачено, що громадяни України мають право звернутися до органів державної влади, місцевого самоврядування, об'єднань громадян, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, засобів масової інформації, посадових осіб відповідно до їх функціональних обов'язків із зауваженнями, скаргами та пропозиціями, що стосуються їх статутної діяльності, заявою або клопотанням щодо реалізації своїх соціально-економічних, політичних та особистих прав і законних інтересів та скаргою про їх порушення. Стаття 68 Конституції України встановлює обов'язок кожного неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей. За правилами ст.ст. 297, 299 ЦК України, кожен має право на повагу до його гідності та честі, на недоторканість своєї ділової репутації. Згідно з ч. 3 ст. 277 ЦК України, негативна інформація, поширена про особу, вважається недостовірною, якщо особа, яка її поширила, не доведе протилежного. Ст. 34 Конституції України та ст. 10 Європейської конвенції "Про захист прав людини і основних свобод", гарантують право особи висловлювати судження, оцінки та думки. Згідно п. 19 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 1 від 27.02.2009 року "Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи", вирішуючи питання про визнання поширеної інформації недостовірною, суди повинні визначати характер такої інформації та з'ясовувати, чи є вона фактичним твердженням, чи оціночним судженням. Враховуючи встановлені обставини, суд вважає, що твердження позивача про те, що вищевказані висловлювання відповідачів, є такими, що принижують її честь і ділову репутацію та завдали їй моральної шкоди, в судовому засіданні не знайшли свого підтвердження, оскільки вони є оціночними судженнями відповідачів, право на висловлювання яких гарантовано Конституцією України та Конвенцією про захист прав людини і основних свобод. Покази допитаних в судовому засіданні свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON], зазначені висновки суду не спростовують. Згідно п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31 березня 1995 року "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. З урахуванням усіх обставин справи, суд приходить до висновку, що позивачем не подано належних доказів в підтвердження заподіяної їй моральної шкоди та в чому вона полягала, наявності причинного зв'язку між діями відповідачів та заподіяною шкодою. Із наявних у справі документів та доказів не встановлено, що внаслідок висловлювань відповідачів позивач перенесла душевні страждання і їй заподіяна моральна шкода у розмірі 2000 грн. За таких обставин у задоволенні позовних вимог про відшкодування моральної шкоди слід відмовити за недоведеністю.

Outcome: dismissed