Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-14 00:00:00

Представник за довіреністю [PERSON] , звернулася до суду з позовом в інтересах [PERSON] , до Вільногірської міської ради Дніпропетровської області, третя особа у справі - державний реєстратор прав на нерухоме майно виконавчого комітету Вільногірської міської ради Бугай Д.Р., вказуючи, що згідно з свідоцтвом про право власності на житло від 15.10.1993 року, позивачкою та її чоловіком - [PERSON] , який помер [INFO] в м. Вільногірську Дніпропетровської області, у відповідності до Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду», було отримано у спільну, сумісну власність квартиру [ADDRESS] . Зазначене вище свідоцтво видане на підставі розпорядження керівника органу приватизації від 03.02.1993 р. за № 3. Право власності на зазначену квартиру було зареєстровано Верхньодніпровським міським БТІ Дніпропетровської області, про що зроблено запис в реєстровій книзі № 18 за № 67 (ІІо). 22.10.2018 року, вона звернулась до Вільногірської державної нотаріальної контори із заявою про видачу їй дублікату свідоцтва про право на спадщину, яка відкрилась після смерті її чоловіка [PERSON] . Для реєстрації права власності на квартиру відповідно до виданого їй дублікату свідоцтва про право на спадщину за законом, вона звернулась з відповідною заявою до державного реєстратора прав на нерухоме майно виконавчого комітету відповідача, яким 28.11.2018 р., було винесено рішення за № 44300810 про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень стосовно зазначеної вище квартири, оскільки у Реєстрі прав власності на нерухоме майно зареєстроване речове право № 13151451 на квартиру, розташовану за адресою: [ADDRESS] , власник [PERSON] , РНОКПП [NUMBER] , а в наданій нею для отримання витягу про реєстрацію права на житло, відповідно до картки платника податків, виданої їй Вільногірським відділенням Кам`янської ОДПІ Дніпропетровської області, її реєстраційний номер облікової картки платника податків з Державного реєстру фізичних осіб - платників податків є [NUMBER] . Дата реєстрації у Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків 12.12.1996 р. Тобто, право власності на зазначену вище квартиру зареєстровано за особою, яка має інший номер картки платника податків. Оскільки під час реєстрації свідоцтва про право власності на квартиру в 1993 році, помилково було зазначено інший, а не її, номер картки платника податків, вона на цей час не може зареєструвати своє право власності на квартиру, зазначену вище, не зважаючи на те, що цей об`єкт нерухомості, фактично належить їй. Крім того, якщо право власності на нерухоме майно, у відповідності до вимог ст. 331 ЦК України, підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. У відповідності до положень ст. 335 ЦК України, безхазяйною є річ, яка не має власника, або власник якої невідомий. Безхазяйні нерухомі речі беруться на облік органом, що здійснює реєстрацію прав на нерухоме майно за заявою органу місцевого самоврядування, на території якого вони розміщені. Відповідно до вимог ст.ст. 316, 319, 321, 331, 335, 379, 382, 386, 391 ЦК України, позивач просить визнати за нею в цілому право власності на трикімнатну квартиру посімейного спільного заселення [ADDRESS] , загальною площею 54,3 кв. метри, житловою площею 37,8 кв. метри, розташовану на II поверсі 4-х поверхового будинку, у тому числі 1-а кімната 10,0 кв. м, 2-а кімната 9,5 кв. м., 3-я кімната 18,3 кв. м., кухня площею 5,8 кв. м., санвузол площею 2,9 кв. м., 2 коридора площею 3,1+1,6 кв. м., 2 вбудовані шафи площею 0,8+0,6 кв. м., балкону площею 1,7 кв. м., судові витрати, пов`язані з розглядом цієї справи в суді, віднести на її рахунок в повному обсязі. Ухвалою Вільногірського міського суду Дніпропетровської області від 20.05.2019 року за даним позовом відкрито загальне позовне провадження, сторонам роз`яснені їх процесуальні права та обов`язки. Представник позивача [PERSON] , в судове засідання не з`явилася, про місце і час розгляду справи повідомлена належним чином, надала заяву про розгляд справи у її відсутність, позов підтримує у повному обсязі та просить задовольнити (а.с. 38). Представник відповідача в судове засідання не з`явилась надала заяву про розгляд справи за її відсутності, просять прийняти рішення на розсуд суду (а.с. 30) Третя особа - державний реєстратор прав на нерухоме майно виконавчого комітету Вільногірської міської ради Бугай Дарина Русланівна в підготовчому судовому засіданні проти задоволення позову не заперечувала, пояснила, що при формуванні реєстру прав власності на нерухоме майно працівниками КП «БТІ» Вільногірської міської ради було внесено запис про право власності на квартиру [ADDRESS] за [PERSON] з ідентифікаційним номером [NUMBER] , а насправді вона має ідентифікаційний номер [NUMBER] , тобто в реєстр внесена невірна інформація, яка міститься у його архівному розділі, що не дає можливості здійснити реєстрацію права власності позивача на належне їй нерухоме майно. В подальшому в судове засідання не з`явилась, про місце і час розгляду справи повідомлена належним чином, надала заяву про розгляд справи за її відсутності (а.с. 41). Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши письмові докази по справі, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню по наступним підставам. Так, судом встановлено, що відповідно до копії дублікату свідоцтва про право власності на житло від 15.10.1993 року, квартира, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] дійсно належить на правах приватної спільної сумісної власності гр. [PERSON] та гр. [PERSON] , квартира приватизована згідно з ЗУ «Про приватизацію державного житлового фонду», свідоцтво видане згідно з розпорядженням від 03.02.1993 р. за № 3. Квартира зареєстрована в Верхньодніпровському міському БТІ на праві приватної спільної сумісної власності на підставі свідоцтва про право власності і записана у реєстрову книгу № 18 за реєстровим номером № 67 (ІІо) (а.с. 8) Як вбачається з копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] [PERSON] помер [INFO] . (а.с. 7) Згідно копії дубліката свідоцтва про право на спадщину за законом від 19.12.2005 року, посвідченого державним нотаріусом Вільногірської державної нотаріальної контори, Канюгою О.В., спадкоємцем майна гр. [PERSON] , померлого [INFO] є його дружина гр. [PERSON] , ідентифікаційний номер [NUMBER] , спадкове майно, на яке в указаній частці видане це свідоцтво, складається з: Ѕ частини трьохкімнатної квартири № 24, розташованої на другому поверсі чотирьохповерхового житлового будинку А-4 з цегли, що знаходиться у [ADDRESS] , яка належала померлому на підставі Свідоцтва про право власності на житло, виданого 15.10.1993 року приватизаційним органом фірми «Дніпрометалургстрой» згідно з розпорядженням № 3 від 03.02.1993 року і зареєстрованого у Верхнодніпровському БТІ за № 18-67, спадкова справа № 148/2005. (а.с.5). Згідно копії технічного паспорту на квартиру [ADDRESS] , яка знаходиться у власності [PERSON] , квартира розташована на ІІ поверсі 4-х поверхового будинку та складається з 3-х кімнат; загальною площею 54,3 кв. м., житловою площею 37,8 кв. м., у тому числі 1-а кімната 10,0 кв.м., 2-а кімната 9,5 кв.м., 3-я кімната 18,3 кв.м., кухня площею 5,8 кв. м., санвузол площею 2,9 кв. м., 2 коридора площею 3,1+1,6 кв.м., 2 вбудовані шафи площею 0,8+0,6 кв.м. Квартира обладнана балконом площею 1,7 кв.м. (а.с. 10-12) З копії інформаційної довідки від 04.06.2018року, виданої КП «БТІ м.Вільногірська» вбачається, що згідно інвентарної справи № 25, реєстрової книги № 18 на квартиру [ADDRESS] зареєстровано право приватної власності за [PERSON] на 1/1 частки, із них Ѕ частка на підставі свідоцтва про право власності на житло від 15.10.1993 р., виданого приватизаційним органом фірми «Дніпрометалургстрой», згідно з законом «Про приватизацію державного житлового фонду» та розпорядженням від 03.02.1993 р. за № 3 та Ѕ частка - на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 19.12.2005 р. посвідчене О.В. Канюгою - державним нотаріусом Вільногірської державної нотаріальної контори за № 4163. (а.с. 9) Згідно копії рішення про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень від 28.11.2018 року № 44300810, державним реєстратором прав на нерухоме майно виконавчого комітету Вільногірського міської ради Дніпропетровської області Бугай Д.Р., відмовлено [PERSON] у державній реєстрації права приватної власності на квартиру [ADDRESS] у зв`язку з тим, що в процесі проведення державної реєстрації права власності виявлено суперечності між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями, а саме: неможливо однозначно ідентифікувати власника нерухомого майна: в Реєстрі прав власності на нерухоме майно зареєстроване речове право № 13151451 на квартиру, розташовану за адресою [ADDRESS] власник [PERSON] , РНОКПП [NUMBER] , тоді як в поданих документах - власник [PERSON] , РНОКПП [NUMBER] . (а.с. 13) З копії листа директора КП «БТІ» Вільногірської міської ради Дніпропетровської області № 55 від 24.06.19 року, вбачається що, 12.12.2005 року до Реєстру прав власності на нерухоме майно було внесено запис про право власності № 13151451 за [PERSON] , ідентифікаційний номер [NUMBER] , в зв`язку з тим, що [PERSON] помилково була надана копія довідки про присвоєння ідентифікаційного номера померлого чоловіка замість свого особистого. (а.с.43). Відповідно до вимог ст. 41 Конституції України та ч.1ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до вимог ст. 182 ЦК України, право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Відповідно до положень ст. 210 ЦК України, правочин підлягає державній реєстрації у випадках, встановлених законом. Такий правочин є вчиненим з моменту його державної реєстрації. Згідно ч.1 ст. 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно ч.ч.1, 2 ст.319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Згідно ч.1 ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Відповідно до ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Як вбачається з ст. 2 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" від 01.07.2004 року № 1952-ІУ (далі-Закон), державною реєстрацією є офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних записів до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Відповідно до п.5 ч.1 ст. 24 вказаного Закону, наявність суперечності між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями є підставою для відмови у реєстрації права власності на нерухоме майно. Згідно п.5 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 07.02.2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності на інших речових прав», вирішуючи питання про правомірність набуття права власності, суд має враховувати, що воно набувається на підставах, які не заборонені законом, зокрема на підставі правочинів. При цьому діє презумпція правомірності набуття права власності на певне майно, яка означає, що право власності на конкретне майно вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом (стаття 328 ЦК). Якщо права на нерухоме майно підлягають державній реєстрації, то право власності у набувача виникає з дня такої реєстрації відповідно до закону (стаття 334 ЦК) та з урахуванням положення про дію закону в часі на момент виникнення спірних правовідносин (стаття 5 ЦК). Відповідно до п 6. вказаної вище постанови, суди повинні мати на увазі, що законом може бути встановлений інший момент (підстава) набуття права власності. Зокрема, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (частина п`ята статті 1268 ЦК), проте право власності на нерухоме майно у разі прийняття спадщини виникає у спадкоємця з моменту державної реєстрації речового права на нерухоме майно (стаття 19 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень"). Разом із тим суди повинні розмежовувати право на спадщину як майнове право (об`єкт спадкування) та виникнення права власності на спадкове майно як на об`єкт нерухомого майна. При цьому, наприклад, спадкоємець має право звернутися із заявою про державну реєстрацію переходу права власності до органу, що здійснює державну реєстрацію прав на нерухоме майно, після прийняття спадщини в порядку, передбаченому законом. Якщо право власності спадкодавця не було зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, правовстановлюючими є документи, що підтверджують підставу для переходу права власності в порядку правонаступництва, а також документи спадкодавця, що підтверджують виникнення у нього права власності на нерухоме майно (стаття 19 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень"). Таким чином, судом встановлено, що [PERSON] на праві приватної власності належить квартира [ADDRESS] , із них Ѕ частка вказаної їй квартири належить їй на підставі свідоцтва про право власності на житло від 15.10.1993 р., виданого приватизаційним органом фірми «Дніпрометалургстрой», згідно з Законом України «Про приватизацію державного житлового фонду» та розпорядженням від 03.02.1993 р. за № 3, інша Ѕ частка їй належить на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 19.12.2005 р., яке посвідчене О.В. Канюгою, державним нотаріусом Вільногірської державної нотаріальної контори за № 4163. 12.12.2005 року до Реєстру прав власності на нерухоме майно було внесено запис про право власності № 13151451 за [PERSON] та зазначено ідентифікаційний номер [NUMBER] , у зв`язку з тим, що [PERSON] помилково була надана копія довідки про присвоєння ідентифікаційного номера померлого чоловіка замість свого особистого [NUMBER] , через що реєстратором при вчиненні реєстраційних дій щодо нерухомого майна, власником якого є [PERSON] , невірно зазначено її ідентифікаційний номер, що унеможливлює ідентифікацію особи позивачки при реєстрації належного їй права та позбавляє її можливості вільно володіти, користуватися та розпоряджатися своїм майном на власний розсуд, а тому позов підлягає задоволенню. Вирішуючи питання про стягнення судових витрат, суд враховує заяву позивачки, яка просить судові витрати по справі покласти на неї, тому судові витрати у справі у виді сплаченого судового збору в розмірі 2083,60 грн. слід віднести на рахунок позивачки. На підставі ст.ст. 317, 319, 321, 366, 391 ЦК України, ст.ст. 2, 24 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", і

Outcome: approved