Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-26 00:00:00

Представник позивача - адвокат Слєпченко С.А. звернувся до суду з позовом в інтересах позивача і просив визнати недійсним Договір фінансового кредиту № 2017082930929 від 29.08.2017, увкладений між [PERSON] та Товариством з обмеженою відповідальністю „Кредит ТУ Ю", за яким [PERSON] отримала кредит в сумі 10000 гривень. Стягнути з відповідача витрати на правову допомогу. Вимоги позову обгрунтовані тим, що відповідач включив до кредитного договору положення Закону, які є явно несправедливими. Так, відповідно до п.1.1 договору предметом Договору є надання Банком позичальникові разового кредиту у сумі десять тисяч гривень на споживчі потреби позичальника та на строк, зазначений у п.1.2 договору, тобто на 36 місяців, по 29.08.2020 року. Згідно п.1.3 за користування кредитом позичальник сплачує проценти щомісячно за фіксованою процентною ставкою у розмірі 0,0001 % річних, починаючи з дня надання кредиту, згідно з п.2.2 договору до повного погашення заборгованості за договором, щомісячно у розмірі, який розраховується як сума базових умов та змінної складавої . Базові параметри складають: перші 4 місяці -3,9 % від суми кредиту, з 5 місяця -3,9 % від суми кредиту. Змінна складова, розмір якої затверджується відповідним рішенням кредитора за кожним кредитом окремо. Частина базових параметрів, як складової плати за обслуговування кредиту у розмірі перші 4 місяці 0,62 %, з 5 місяця 0,62 % від суми кредиту, сплачується авансом за весь строк кредитування в день надання кредиту шляхом збільшення розміру кредиту на суму такої плати та складає 2232 гривні. Таким чином, в наданому кредиті було приховано ще один кредит в сумі 2232 гривні. На день пред"явлення позову [PERSON] фактично сплатила 22835 гривень, однак неотримала довідку про погашення кредиту і суми боргу постійно повідомляються працівниками кредитної установи по-різному. На телефонний номер позивача постійно телефонують представники відповідача та погрожують фізичною розправою. Такі ж телефонні дзвінки надходять на телефонні номери чоловіка і сина позивача. На думку позивача, кредитний інспектор, користуючись її необізнаністю продав їй кредитний продукт, який є кабальним. Крім того, не отримала кредитний договір в місці його укладення, а отримала у магазині „Континент" в м. Городня, отримавши тільки його копію. Представник позивача, серед норм, які можуть слугувати підставою для задоволення позову, посилається на норми ст.11,18 Закону України „Про захист прав споживачів" та ст. 203, 215 ЦК України. Також просить при задоволенні позовних вимог стягнути з відповідача витрати на правову допомогу у сумі 6000 гривень, з яких: 2000 гривень - складання позовної заяви, 4000 гривень - участь у розгляді справи. У справі відкрито спрощене позовне провадження. Відповідачем - Товариством з обмеженою відповідальністю „Кредит ТУ Ю" подано відзив на позов (а.с.21-23). У позові просять відмовити. Розглянути справу без участі представника відповідача. Відзив на позов зводиться до посилання на необгрунтованість позовних вимог. Із змісту позовних вимог вбачається підтвердження позивачем, що вона кілька разів прострочила платежі за даним кредитним Договором. Відповідач не є банківською установою, а тому вимоги Закону України „Про банки і банківську діяльність" та Правила надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту на правовідносини між позивачем та відповідачем не розповсюджуються. Згідно з пунктами 8.1-8.3 Договору позичальник-позивач підтвердила, що вона повністю самостійно ознайомилась з умовами надання споживчого кредиту і які відповідають умовам даного Договору та погоджується з ними. Підписанням цього Договору позичальник підтвердила, що до укладення цього Договору отримала вичерпну інформацію в письмовій формі про умови надання кредиту, а також отримала інформацію необхідну для отримання кредиту, що була надана Кредитором за спеціальною формою (паспорт споживчого кредиту). Підписанням цього Договору Позичальник підтверджує, що отримав перед укладенням даного Договору пояснення Кредитора з метою забезпечення можливості оцінити, чи адаптовано договір до його потреб та фінансового стану, а також підтверджує, що він уклав цей договір на сприятливих для себе умовах, у тому числі з отриманням повної інформації від Кредитора, достатньої та необхідної для прийняття рішення Позичальником щодо укладення цього Договору, що відповідає його внутрішній волі. Отже, позивачу при укладенні оспорюваного Договору була належним чином надана вся необхідна інформація, передбачена Законом. Позивач була ознайомлена з його умовами і тривалий час їх виконувала. Істотний дисбаланс або несправедливість умов Договору не доведены. Крім того, ТОВ „Кредит ТУ Ю" не є належним відповідачем у даній справі, оскільки у відповідності до Договору факторингу № 071019-1 від 07.10.2019 відповідач відступив на користь ТОВ „Фінансова компанія „АВАНСАР" свої права грошових вимог до ряду фізичних осіб-позичальників. У Додатку № 1 до Договору факторингу (Реєстр прав вимоги № 1) під № 34 зазначено позивача [PERSON] заборгованість якої станом на дату відступлення прав вимоги складала 15566гривень 46 копійок. Після укладення вищезазначеного Договору факторингу будь-які зобов"язання позивача перед відповідачем з повернення кредитних коштів відсутні. У позові просять відмовити. За клопотанням представника позивача (а.с.53) ухвалою суду (а.с.54-55) залучено співвідповідача ТОВ „Фінансова компанія „АВАНСАР". ТОВ „Фінансова компанія „Авансар" належним чином був повідомлений про час та місце судового розгляду з врученням всіх документів (а.с.71), участі свого представника в суді не забезпечив. Відзиву в суд не надіслав. Позивач у судовому засіданні вимоги позову підтримала з підстав, викладених у позовній заяві та просила позов задовольнити. Представник - адвокат підкреслював на явній кабальності договору в частині включення базових показників за обслуговування кредиту та фактичне завуальоване включення ще одного кредиту в сумі 2232 гривні. Позов просив задовольнити. Представники відповідачів участі у судовому розгляді не прийняли, розпорядилися своїми правами самостійно. Участь у судових засіданнях є правом особи, яка бере участь у справі і ця особа зобов`язана добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов`язки, що закріплено в статті 43 ЦПК України. За наведених обставин, судовий розгляд здійснюється за участі учасників, які з"явились та на підставі поданих сторонами документів. Судом встановлено, що 29.08.2017 року між [PERSON] та Товариством з обмеженою відповідальністю „КРЕДИТ ТУ Ю" був укладений Договір фінансового кредиту № 2017082930929. Відповідно до п.1.1 договору предметом Договору є надання Банком позичальникові разового кредиту у сумі десять тисяч гривень на споживчі потреби позичальника та на строк, зазначений у п.1.2 договору, тобто на 36 місяців, по 29.08.2020 року. Згідно п.1.3 за користування кредитом позичальник сплачує проценти щомісячно за фіксованою процентною ставкою у розмірі 0,0001 % річних, починаючи з дня надання кредиту, згідно з п.2.2 договору до повного погашення заборгованості за договором, щомісячно у розмірі, який розраховується як сума базових умов та змінної складової . Базові параметри складають: перші 4 місяці 3,9 % від суми кредиту, з 5 місяця 3,9 % від суми кредиту. Змінна складова, розмір якої затверджується відповідним рішенням кредитора за кожним кредитом окремо. Частина базових параметрів, як складової плати за обслуговування кредиту у розмірі перші 4 місяці 0,62 %, з 5 місяця 0,62 % від суми кредиту, сплачується авансом за весь строк кредитування в день надання кредиту шляхом збільшення розміру кредиту на суму такої плати та складає 2232 гривні. Як підтвердила в судовому засіданні позивач 10000 гривень суми кредиту витратила на споживчі цілі - придбала холодильник та мікрохвильову піч. За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно із частинами першою - третьої, п`ятою статті 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Відповідно до вимог частини першої статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Згідно із частинами першою та другою статті 12 Закону України «Про споживче кредитування» (тут і далі у редакції, чинній на час укладення кредитного договору) у договорі про споживчий кредит зазначаються: 1) найменування та місцезнаходження кредитодавця та кредитного посередника (за наявності), прізвище, ім`я, по батькові та місце проживання споживача (позичальника); 2) тип кредиту (кредит, кредитна лінія, кредитування рахунку тощо), мета отримання кредиту; 3) загальний розмір наданого кредиту; 4) порядок та умови надання кредиту; 5) строк, на який надається кредит; 6) необхідність укладення договорів щодо додаткових чи супутніх послуг третіх осіб, пов`язаних з отриманням, обслуговуванням та поверненням кредиту (за наявності); 7) види забезпечення наданого кредиту (якщо кредит надається за умови отримання забезпечення); 8) процентна ставка за кредитом, її тип (фіксована чи змінювана), порядок її обчислення, у тому числі порядок зміни, та сплати процентів; 9) реальна річна процентна ставка та загальна вартість кредиту для споживача на дату укладення договору про споживчий кредит. Усі припущення, використані для обчислення такої ставки, повинні бути зазначені; 10) порядок повернення кредиту та сплати процентів за користування споживчим кредитом, включно із кількістю платежів, їх розміром та періодичністю внесення, у вигляді графіка платежів (у разі кредитування у вигляді кредитування рахунку, кредитної лінії графік платежів може не надаватися); 11) інформація про наслідки прострочення виконання зобов`язань зі сплати платежів, у тому числі розмір неустойки, процентної ставки, інших платежів, які застосовуються чи стягуються при невиконанні зобов`язання за договором про споживчий кредит; 12) порядок та умови відмови від надання та одержання кредиту; 13) порядок дострокового повернення кредиту; 14) відповідальність сторін за порушення умов договору. У договорі про споживчий кредит можуть бути зазначені інші умови, визначені законом та за домовленістю сторін. У суді доведено, що кредитодавець у письмовій формі надав позичальнику у повному обсязі всю необхідну інформацію (паспорт споживчого кредиту). [PERSON] особистими підписами засвідчила, що вона погодилася на отримання у кредит коштів, волевиявлення сторін на укладення і підписання договору були вільними. Позивач, отримавши 10000 гривень кредитних коштів, одразу ними розпорядилася та придбала, як підтвердила в суді, холодильник та мікрохвильову піч. З урахуванням наведеного суд дійшов висновку, що підстав визнати весь кредитний договір недійсним нема. Позивач не була позбавлена можливості згідно з положеннями статті 15 Закону України «Про споживче кредитування» відмовитися від договору протягом 14 календарних днів від дати його укладення шляхом повідомлення протилежної сторони в письмовій формі з одночасним поверненням грошових коштів, одержаних згідно цього договору та сплати процентів за період з дня одержання коштів до дня їх повернення за ставкою, встановленою договором про споживчий кредит. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (частина перша статті 12 ЦПК України). Відповідачі не забезпечили участі у судовому засіданні своїх представників та не довели законність включення до Договору плати за обслуговування кредиту. Відповідно до частин першої та другої статті 11 Закону України «Про споживче кредитування» після укладення договору про споживчий кредит кредитодавець на вимогу споживача, але не частіше одного разу на місяць, у порядку та на умовах, передбачених договором про споживчий кредит, безоплатно повідомляє йому інформацію про поточний розмір його заборгованості, розмір суми кредиту, повернутої кредитодавцю, надає виписку з рахунку/рахунків (за їх наявності) щодо погашення заборгованості, зокрема інформацію про платежі за цим договором, які сплачені, які належить сплатити, дати сплати або періоди у часі та умови сплати таких сум (за можливості зазначення таких умов у виписці), а також іншу інформацію, надання якої передбачено цим Законом, іншими актами законодавства, а також договором про споживчий кредит. У разі якщо розмір майбутніх платежів і строки їх сплати не можуть бути встановлені у договорі про споживчий кредит (кредитування у вигляді кредитування рахунку, кредитної лінії тощо), споживачу також у строк, визначений цим договором, надається виписка з рахунку/рахунків (за їх наявності), у якій зазначаються: стан рахунку на певну дату, оборот коштів на рахунку за період часу, за який зроблена виписка з рахунку (з описом проведених операцій), баланс рахунку на початок періоду, за який зроблена виписка, баланс рахунку на кінець періоду, за який зроблена виписка, дати і суми здійснення операцій за рахунком споживача, застосована до проведених споживачем операцій процентна ставка, будь-які інші платежі, застосовані до проведених споживачем операцій за рахунком, та/або будь-яка інша інформація, передбачена договором про споживчий кредит. Згідно з пунктом 1.3.2 Договору фінансового кредиту № 2017082930929 від 29.08.2017 року, укладеного між [PERSON] та Товариством з обмеженою відповідальністю „КРЕДИТ ТУ Ю" позичальнику було встановлено плату за обслуговування кредиту, як суму базових параметрів. Тобто, оспорюваним пунктом 1.3.2 кредитного договору позичальнику фактично було встановлено плату за надання інформації щодо його кредиту, безоплатність надання якої прямо встановлена частиною першою статті 11 Закону України «Про споживче кредитування». Відповідно до положень частин першої-п`ятої статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів» (у редакції, чинній на час укладення кредитного договору) продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача. Частиною третьою цієї статті визначено перелік несправедливих умов договору. Вказаний перелік несправедливих умов у договорах із споживачами не є вичерпним. Якщо положення договору визнано несправедливим, включаючи ціну договору, таке положення може бути змінено або визнано недійсним. Враховуючи наведене, оскільки [PERSON] було встановлено плату за непрозоре поняття „обслуговування кредиту", яка фактично склала значну частину щомісячних платежів, а за законом обслуговування кредиту повинно відбуватися безоплатно, вказаний пункт кредитного договору є несправедливим та підлягає визнанню недійсним. На підставі викладеного позовні вимоги [PERSON] , слід задовольнити частково: визнати недійсним п.1.3.2 Договору фінансового кредиту № 2017082930929 від 29.08.2017 року, укладеного між [PERSON] та Товариством з обмеженою відповідальністю „КРЕДИТ ТУ Ю" в частині встановлення плати за обслуговування кредиту, відмовивши у задоволенні вимог позивача в частині недійсності всього кредитного договору. Аналогічно розв"язані питання щодо плати за обслуговування кредиту в ухвалі колегії Верховного Суду суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду № 583/3343/19 (61-22778ск19) від 01 квітня 2020 року. Суд вважає обов`язковим дотриматися зазначеного висновку з огляду на положення ч.4 ст.263 ЦПК України. Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин сторона повинна була надати суду договір про надання правової допомоги; документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені в установленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також обгрунтованого розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Таких документів сторона позивача не подала, тому у покладенні на відповідача обов"язку відшкодувати витрати на правову допомогу слід відмовити.

Outcome: partial