Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-18 00:00:00

позивачі ТзОВ «ДЮК ЛТД», [PERSON], [PERSON] звернулись до суду із позовом до ТзОВ телерадіокомпанії «Міст ТБ», ТзОВ «Західна інформаційна корпорація», [PERSON] про захист честі, гідності та ділової репутації, спростування недостовірної інформації та стягнення моральної шкоди. В обґрунтування позову покликаються на те, що [INFO] на західноукраїнському телеканалі «ЗІК» вийшла в ефір телепередача «Народний контроль» у якій було розповсюджено шляхом телетрансляції не обмеженому колу осіб відеоролик «[INFO]». У вказаному відеосюжеті йдеться про те, що «Народний контроль» не полишає раніше піднятих тем, зокрема: «Має продовження тема про будівельних шахраїв. Минулої середи ми розповіли про будівельну аферу на [ADDRESS]. Директор фірми ТзОВ «ДЮК ЛТД» [PERSON] збирав гроші на будівництво котеджів, однак, за три роки нічого не збудував, та й гроші вкладникам не повертає». Після програми до «Народного Контролю» звернулась жінка - [PERSON], стверджує, що її дочка постраждала від дій сина [PERSON]- [PERSON] У ролику подається інтерв'ю з [PERSON], яка зазначила, що в ніч з 25 на 26.05.2013 року [PERSON], колишній хлопець її дочки утримував її насильно вісімнадцять годин в «заложниках», бив, порізав на ногах артерію та вени, порізав ножем шию». Після прямої мови [PERSON], кореспондент телеканалу коментує, що за словами жінки, ані котеджів, ані грошей вкладникам на [ADDRESS] не повертає, оскільки використав ці гроші, щоб випустили сина з СІЗО. Далі [PERSON] зазначила, що застава була достатньо високою, декілька десятків неоподаткованих мінімумів. У клопотанні адвоката про зміну міри запобіжного заходу з утримання в СІЗО на «випущення», «випуск» [PERSON], підозрюваного під заставу заставодавцем фігурує [PERSON]». Відеоролик був розміщений на офіційному сайті телеканалу «ZIK» www.zik.ua, де його має змогу переглядати будь - хто, тобто необмежене коло осіб. Також на вказаному сайті розміщена публікація аналогічного змісту. ТзОВ - телерадіокомпанія "Міст ТБ" є власником доменного імені www.zik.ua. На момент виходу передачі в ефір [PERSON] перебував у статусі підозрюваного і справа його тільки мала розглядатись судом, відповідач ТзОВ - телерадіокомпанія "Міст ТБ" порушив вимоги п. 3 ч. 1 ст. 59 Закону України «Про телебачення та радіомовлення». Окрім того, недостовірною інформацією, яка була поширена відповідачем ТзОВ - телерадіокомпанією "Міст ТБ" та відповідачем [PERSON] є те, що [PERSON] є батьком [PERSON], що [PERSON] використав кошти, які надали громадяни для будівництва котеджів на [ADDRESS] для внесення застави за [PERSON] Крім того, поширення недостовірної інформації щодо [PERSON] як директора ТзОВ «ДЮК ЛТД» також підірвало ділову репутацію ТзОВ «ДЮК ЛТД», що завдало матеріальних збитків підприємству. Уточнивши позовні вимоги, просять суд: визнати відомості, які розповсюджені через західноукраїнський телеканал «ZІК» у передачі «Народний контроль» від [INFO] у репортажі під назвою «[INFO]» відносно ТзОВ «ДЮК ЛТД», [PERSON], [PERSON] недостовірними, в частині твердження: що [PERSON] є батьком [PERSON], що [PERSON] використав кошти, які надали громадяни для будівництва котеджів на [ADDRESS] для внесення застави за [PERSON], що [PERSON] скоїв злочин відносно неповнолітньої [PERSON], а саме незаконно позбавив її волі, насильно утримуючи її 18 годин в заручниках та наніс тілесні ушкодження, перерізав на ногах артерію та вену. Визнати відомості, які розповсюджені через офіційний сайт www.zik.ua репортаж та публікації під назвою «[INFO]» відносно ТзОВ «ДЮК ЛТД», [PERSON], [PERSON] недостовірними, в частині твердження: що [PERSON] є батьком [PERSON]; що [PERSON] використав кошти, які надали громадяни для будівництва котеджів на [ADDRESS] для внесення застави за [PERSON]; що [PERSON] скоїв злочин відносно неповнолітньої [PERSON]., а саме незаконно позбавив її волі, насильно утримуючи її 18 годин в заручниках та наніс тілесні ушкодження, перерізав на ногах артерію та вену. Зобов'язати ТзОВ - телерадіокомпанію "Міст ТБ" видалити з офіційного сайту www.zik.ua репортаж та публікацію під назвою «[INFO]», які стосуються Товариства з обмеженою відповідальністю «ДЮК ЛТД», [PERSON], [PERSON] Зобов'язати ТзОВ - телерадіокомпанію "Міст ТБ" спростувати недостовірну інформацію подану у репортажі під назвою «[INFO]» через західноукраїнський телеканал «ZІК» у передачі «Народний контроль» в вечірній ефірний час (після 18 год. 00 хв. до 24 год. 00 хв.) шляхом відеорепортажу у студії телеканалу «ZІК» у передачі «Народний контроль» тривалістю не менше однієї хвилини сорока двох секунд наступного текстового змісту: «[INFO] західноукраїнський телеканал «ZІК» у передачі «Народний контроль» у репортажі під назвою «[INFO]» подав недостовірну інформацію стосовно [PERSON], ТзОВ «ДЮК ЛТД» та [PERSON], а саме: [PERSON] не є батьком [PERSON] і ніколи не використовував кошти, які надавали громадяни для будівництва котеджів на [ADDRESS] для внесення застави за [PERSON] Також інформація відносно того, що [PERSON] скоїв злочин відносно неповнолітньої [PERSON]., а саме незаконно позбавив її волі, насильно утримуючи її 18 годин та наніс тілесні ушкодження, перерізав на ногах артерію та вену на момент виходу репортажу була неперевірена та недостовірна. На даний момент немає жодного вироку суду, який би підтверджував вину [PERSON] у скоєнні вказаних дій. У випадку, якщо тривалість оголошення вказаного тексту триватиме менше ніж одну хвилину сорок дві секунди, повторити вказаний текст допоки не вийде час у проміжку однієї хвилини сорока двох секунд. Зобов'язати ТзОВ - телерадіокомпанію "Міст ТБ" спростувати недостовірну інформацію подану у репортажі та публікації під назвою «[INFO]» через публікацію статті з спростуванням та розміщенням її, та відеоролику тривалістю не менше однієї хвилини сорока двох секунд з спростуванням, протягом ста семидесяти п'яти днів на офіційному сайті www.zik.ua. наступного змісту: «[INFO] західноукраїнський телеканал «ZІК» у передачі «Народний контроль» у репортажі під назвою «[INFO]» подав недостовірну інформацію стосовно [PERSON], Товариства з обмеженою відповідальністю «ДЮК ЛТД» та [PERSON], а саме: [PERSON] не є батьком [PERSON] і ніколи не використовував кошти, які надавали громадяни для будівництва котеджів на [ADDRESS] для внесення застави за [PERSON]. Також інформація відносно того, що [PERSON] скоїв злочин відносно неповнолітньої [PERSON], а саме незаконно позбавив її волі, насильно утримуючи її 18 годин та наніс тілесні ушкодження, перерізав на ногах артерію та вену на момент виходу репортажу була неперевірена та недостовірна. На даний момент немає жодного вироку суду, який би підтверджував вину [PERSON] у скоєнні вказаних дій». Стягнути з ТзОВ «Західна інформаційна корпорація» на користь [PERSON] 01,00 грн. моральної шкоди. Стягнути з ТзОВ - телерадіокомпанія "Міст ТБ" на користь [PERSON] 29999,00 грн. моральної шкоди. Стягнути з ТзОВ - телерадіокомпанія "Міст ТБ" на користь [PERSON] 4000,00 грн. моральної шкоди. Стягнути з [PERSON] на користь ТзОВ «ДЮК ЛТД» 15000,00 грн. моральної шкоди. Стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] додатково 15 000,00 грн. моральної шкоди. Стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] 4 000,00 грн. моральної шкоди. Стягнути солідарно з ТзОВ «Західна інформаційна корпорація», ТзОВ - телерадіокомпанія "Міст ТБ", та [PERSON] на користь [PERSON] судові витрати. Представник позивачів в судовому засіданні позовні вимоги підтримав повністю. Дав пояснення, аналогічні мотивам позову. Просить позов задовольнити. Позивач [PERSON] - директор ТзОВ «ДЮК ЛТД» в судовому засіданні позовні вимоги підтримав повністю. Дав пояснення, аналогічні викладеним у мотивах позовної заяви. Також зазначив, що ТзОВ «ДЮК ЛТД» після опублікованого репортажу зазнало збитків. Просить позов задовольнити. Представник відповідача ТзОВ телерадіокомпанії «Міст ТБ» в судовому засіданні проти задоволення позову заперечив. Дав пояснення про те, що позивачами не надано доказів того, що телепередача транслювалась ТзОВ Телерадіокомпанією «Міст ТБ». Просить у задоволенні позову відмовити. Представник відповідача ТзОВ «Західна інформаційна корпорація», в судовому засіданні проти задоволення позову заперечив покликаючись на те, що ТзОВ «Західна інформаційна корпорація» є неналежним відповідачем у справі, оскільки трансляцією відеоролика не займалось. Просить у задоволенні позову відмовити. Представник відповідача [PERSON] та відповідач [PERSON] в судовому засіданні проти задоволення позову заперечили. Дали пояснення про те, що [PERSON] у телепередачі лише розповідала про відомості, які їй були відомі від її доньки. Не стверджувала, що [PERSON] вчинив злочин, але відомості щодо нанесення тілесних ушкоджень є правдивими. Просять у задоволенні позову відмовити. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши інші матеріали справи, суд вважає, що позов до задоволення не підлягає. Судом встановлено, що на західноукраїнському телеканалі «ZIK» [INFO] в ефір вийшла телепередача «Народний контроль» у якій шляхом телетрансляції було показано відеоролик «[INFO]». Відеосюжет розміщено наступного змісту: - «Народний контроль» не полишає раніше піднятих тем, зокрема: «Має продовження тема про будівельних шахраїв. Минулої середи ми розповіли про будівельну аферу на [ADDRESS]. Директор фірми ТзОВ «ДЮК ЛТД» [PERSON] збирав гроші на будівництво котеджів, однак, за три роки нічого не збудував, та й гроші вкладникам не повертає». Після програми до «Народного Контролю» звернулась жінка - [PERSON], стверджує, що її дочка постраждала від дій сина [PERSON] - [PERSON] . [PERSON] зазначила: «В ніч з 25 на 26 травня 2013 року [PERSON], колишній хлопець моєї дочки утримував її насильно вісімнадцять годин в «заложниках», бив, порізав на ногах артерію та вени, порізав ножем шию» між тим, показано фотографії [PERSON] Після прямої мови [PERSON], кореспондент телеканалу коментує: «За словами жінки, ані котеджів, ані грошей вкладникам на [ADDRESS] не повертає, оскільки використав ці гроші, щоб випустили сина з СІЗО». Далі пряма мова [PERSON]: «Застава була достатньо високою, декілька десятків неоподаткованих мінімумів. У клопотанні адвоката про зміну міри запобіжного заходу з утримання в СІЗО на «випущення», «випуск» [PERSON], підозрюваного під заставу заставодавцем фігурує [PERSON]». Між тим показано клопотання про зміну запобіжного заходу. Репортаж тривав 1 хв. 42 сек. Згідно п.19 Постанови Пленуму Верховного Суду України №1 від 27.02.2009 року «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи», вирішуючи питання про визнання поширеної інформації недостовірною, суди повинні визначати характер такої інформації та з'ясовувати, чи є вона фактичним твердженням, чи оціночним судженням. Відповідно до ч.2 ст. 47-1 Закону України "Про інформацію" оціночними судженнями, за винятком образи чи наклепу, є висловлювання, які не містять фактичних даних, зокрема критика, оцінка дій, а також висловлювання, що не можуть бути витлумачені як такі, що містять фактичні дані, з огляду на характер використання мовних засобів, зокрема гіпербол, алегорій, сатири. Оціночні судження не підлягають спростуванню та доведенню їх правдивості. Таким чином, відповідно до ст. 277 ЦК не є предметом судового захисту оціночні судження, думки, переконання, критична оцінка певних фактів і недоліків, які, будучи вираженням суб'єктивної думки і поглядів відповідача, не можна перевірити на предмет їх відповідності дійсності (на відміну від перевірки істинності фактів) і спростувати, що відповідає прецедентній судовій практиці Європейського суду з прав людини при тлумаченні положень статті 10 Конвенції про захист прав людини і основних свобод. Якщо особа вважає, що оціночні судження або думки, поширені в засобі масової інформації, принижують її гідність, честь чи ділову репутацію, а також інші особисті немайнові права, вона вправі скористатися наданим їй частиною першою ст. 277 ЦК та відповідним законодавством правом на відповідь, а також на власне тлумачення справи (ст. 37 Закону України про пресу, ст.65 Закону України "Про телебачення і радіомовлення" у тому ж засобі масової інформації з метою обґрунтування безпідставності поширених суджень, надавши їм іншу оцінку. Якщо суб'єктивну думку висловлено в брутальній, принизливій чи непристойній формі, що принижує гідність, честь чи ділову репутацію, на відповідача може бути покладено обов'язок відшкодувати моральну шкоду. Конституція України визначає честь і гідність людини найвищою соціальною цінністю, а також право кожного на повагу до його гідності (ст.ст. 3,28). Статті 297, 299 ЦК України передбачають, що кожен має право на повагу до його гідності та честі. Гідність та честь фізичної особи є недоторканими. Фізична особа має право на недоторканість своєї ділової репутації. Фізична особа має право звернутися до суду з позовом про захист її гідності та честі, про захист своєї ділової репутації Згідно зі ст. 32 Конституції України кожному гарантується судовий захист права спростовувати недостовірну інформацію про себе і право вимагати будь-якої інформації, а також право вимагати відшкодування матеріального і морального збитку, заподіяного використовуванням і розповсюдженням такої недостовірної інформації. Крім того, Конституцією України гарантується право на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань. Кожен має право вільно збирати, зберігати, використовувати і поширювати інформацію усно, письмово або в інший спосіб - на свій вибір. Здійснення цих прав може бути обмежене законом в інтересах національної безпеки, територіальної цілісності або громадського порядку з метою запобігання заворушенням чи злочинам, для охорони здоров'я населення, для захисту репутації або прав інших людей, для запобігання розголошенню інформації, одержаної конфіденційно, або для підтримання авторитету і неупередженості правосуддя (ст.34 Конституції України). Стаття 9 Конституції України передбачає, що чинні міжнародні договори, згода на обов'язковість їх надана Верховною Радою України, є частиною законодавства України. Статтею 10 Конвенції про захист прав людини і основних свобод, ратифікованої Україною, передбачено право кожного на свободу вираження поглядів. Це право включає свободу дотримуватися своїх поглядів, одержувати і передавати інформацію та ідеї без втручання органів державної влади і незалежно від кордонів. Втрутитись у процес реалізації цієї норми національна влада може лише у випадках, передбачених ч.2 ст.10 Конвенції, зокрема, якщо це передбачено законом, направлено на захист репутації або прав інших осіб і є необхідним в демократичному суспільстві. Цивільно-правовий захист честі, гідності та ділової репутації від певних висловлювань допустимий лише при дотриманні свободи думки і слова, вільного вираження своїх поглядів та переконань, закріплених в ст. 34 Конституції України, а необхідність обмежувати вираження думок є менш гострою стосовно публічних осіб. Відповідно до ч.1, ч.2 ст. 30 Закону України «Про інформацію» ніхто не може бути притягнутий до відповідальності за висловлювання оціночних суджень. Оціночними судженнями, за винятком наклепу, є висловлювання, які не містять фактичних даних, критика, оцінка дій, а також висловлювання, що не можуть бути витлумачені, як такі, що містять фактичні дані, зокрема з огляду на характер використання мовно - стилістичних засобів ( вживання гіпербол, алегорій, сатири). Оціночні судження не підлягають спростуванню та доведенню їх правдивості. В рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лінгенс проти Австралії» суд розрізняє факти та оціночні судження. Існування фактів можна довести, а правдивість критичного висловлювання не підлягає доведенню. Вимога доводити правдивість критичного висловлювання є неможливою для виконання і порушує свободу на власну точку зору, що є фундаментальною частиною права, захищеного статтею 10 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Аналіз національного законодавства та ст. 10 Конвенції і практики її застосування свідчать про те, що межі свободи вираження думок залежать від їх змісту та від того, чим займається особа, стосовно якої ці думки висловлені. Дослідивши матеріали справи у їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги про визнання відомостей недостовірними до задоволення не підлягають оскільки відомості щодо рівня спорідненості [PERSON] із [PERSON], [PERSON] були висловлені виходячи з припущення, та не призвели до жодних негативних наслідків як для [PERSON] так і для [PERSON], також не були висловлені із метою настання таких наслідків. Висловлювання відповідача [PERSON] щодо факту сплати застави [PERSON] за [PERSON] у кримінальному провадженні також було припущенням відповідача. Дані, суб'єктивні думки, переконання, не висловлено в брутальній, принизливій чи непристойній формі, у формі образи чи наклепу, що принижує гідність, честь чи ділову репутацію, не мають конкретного характеру, не містять фактичних даних. Суд, також відмовляє у задоволенні позовних вимог до відповідача [PERSON] оскільки її висловлювання щодо завдання шкоди [PERSON] її доньці здобуті нею з обставин кримінального провадження. Вироком Галицького районного суду м. Львова від 15.12.2016 року, [PERSON] визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.146 КК України. Вироком суду встановлено, що неповнолітній [PERSON] 25.05.2013 року близько 18:00 год., діючи умисно та нехтуючи правом на особисту волю, честь та гідність потерпілої [PERSON]., шляхом обману, під приводом продовження святкування закінчення навчального року, заманив її у квартиру за адресою: [ADDRESS], де шляхом застосування погроз і насильства незаконно позбавив її волі, насильно утримуючи її у квартирі, наносячи численні побої та погрожуючи ножем. В подальшому, незважаючи на прохання потерпілої відпустити її додому, умисно наніс їй удар ножем у ліву гомілку, спричинивши їй тілесне ушкодження, яке за висновком судово - медичної експертизи №198/13 від 28.05.2013 року було небезпечним для життя в момент заподіяння та за ступенем тяжкості відноситься до тяжкого тілесного ушкодження. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку про безпідставність вимог про стягнення моральної шкоди на користь позивачів, завданої нібито розголошенням неправдивої інформації відносно внесення посадовими особами ТзОВ «ДЮК ЛТД» в якості застави коштів громадян, наданих його ТзОВ «ДЮК ЛТД» для зведення котеджів, що призвело до опущеної вигоди, оскільки у репортажі містяться лише оціночні судження, які не містять фактичних даних, та не підлягають спростуванню. Крім того, згідно п.п.3.3 Постанови Пленуму Верхового Суду України, № 4 від 31.03.95 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», під немайновою шкодою, заподіяною юридичній особі, слід розуміти втрати немайнового характеру, що настали у зв'язку з приниженням її ділової репутації, посяганням на фірмове найменування, товарний знак, виробничу марку, розголошенням комерційної таємниці, а також вчиненням дій, спрямованих на зниження престижу чи підрив довіри до її діяльності. Позивачем ТзОВ «ДЮК ЛТД», всупереч вимогам ст.60 ЦПК України, не надано суду належних доказів щодо завдання підприємству немайнової шкоди та упущеної вигоди. Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що у задоволенні позову слід відмовити, оскільки позивачами не надано, а судом не здобуто переконливих доказів наявності факту розголошення недостовірної інформації та спричинення моральної шкоди позивачам, а спірні висловлювання не можуть бути витлумачені, як такі, що містять фактичні дані.

Outcome: dismissed