Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-03 00:00:00

Позивач звернувся до суду з даним позовом, мотивуючі свої позовні вимоги тим, що 14 вересня 2006 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "Український промисловий банк" та [PERSON] був укладений кредитний договір № 564/КФО-06, згідно з умовами якого позивач надав відповідачу [PERSON] кредитні кошти у розмірі 25500 доларів США з розрахунку 13,5 % річних за весь час фактичного користування кредитом на строк з 14 вересня 2006 року по 13 вересня 2011 року. Мета кредитування придбання автомобіля. 30.06.2010 року між TOB "Укрпромбанк", AT "Дельта Банк" та Національним банком України було укладено Договір про передачу активів та кредитних зобов'язань TOB "Укрпромбанку" на користь AT "Дельта Банку", таким чином, ПАТ "Дельта Банк" набуло право вимоги за кредитним договором № 564/КФО-06 від 14.09.2006 року. Виконання позичальником зобов'язань за кредитним договором забезпечується іпотекою відповідно до укладеного між ТОВ "Укрпромбанк" та [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] іпотечного договору № б/н від 14.09.2006 року, згідно з яким предметом іпотеки є квартира під [ADDRESS], цільове призначення предмету іпотеки житло. Позичальник умови кредитного договору належним чином не виконує, у зв'язку з чим, станом на 13.11.2013 року за відповідачем наявна заборгованість у сумі: 164471,16 грн., з яких: тіло кредиту - 112101,83 грн., відсотки - 52369,34 грн. Тому позивач змушений був звернутися з даним позовом до суду. В судове засіданні, призначене на 4 червня 2014 року, сторони не зявились, хоча належним чином повідомлялись про час та місце судового розгляду, до суду надійшла заява представника відповідача про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. В ході попередніх судових засідань представник позивача позов підтримував в повному обсязі. Відповідач [PERSON] ході попередніх судових засідань заперечувала проти позову з тих підстав, що ними погашався борг, однак в зв'язку зі скрутним матеріальним становищем відсутня можливість сплатити кредит. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що 14 вересня 2006 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "Український промисловий банк" та [PERSON] був укладений кредитний договір № 564/КФО-06, згідно з умовами якого позивач надав відповідачу [PERSON] кредитні кошти у розмірі 25500 доларів США з розрахунку 13,5 % річних за весь час фактичного користування кредитом на строк з 14 вересня 2006 року по 13 вересня 2011 року. Мета кредитування придбання автомобіля. Відповідно до ст. 512-519 ЦК України, ст. 92, 95 Закону України "Про банки та банківську діяльність", Постанови Правління НБУ № 369 "Про затвердження Положення про застосування НБУ заходів впливу за порушення банківського законодавства", 30.06.2010 року між TOB "Укрпромбанк", AT "Дельта Банк" та Національним банком України було укладено Договір про передачу активів та кредитних зобов'язань TOB "Укрпромбанку" на користь AT "Дельта Банку", відповідно до п. 4.1 якого в порядку, обсязі та на умовах, визначених договором, Укрпромбанк передає (відступає) Дельта Банку права вимоги за кредитними та забезпечувальними договорами, що забезпечують виконання кредитних зобов'язань перед Національним банком, внаслідок чого Дельта Банк замінює Укрпромбанк як кредитора (стає новим кредитором) у зазначених зобов'язаннях, а згідно з п. 4.2 внаслідок передачі Укрпромбанком Дельта Банку прав вимоги до боржників, Дельта Банку переходить (відступається) право вимагати (замість Укрпромбанку) від боржників повного, належного та реального виконання обов'язків за кредитними та забезпечувальними договорами. Відповідно до ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ч. 1 ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов'язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Таким чином, ПАТ "Дельта Банк" набуло право вимоги за кредитним договором № 564/КФО-06 від 14.09.2006 року. Відповідно до п. 2.4, 2.5 кредитного договору, повернення кредиту здійснюється щомісячно частинами у розмірі не менш як 425,00 дол. США по 20 (двадцяте) число (включно) кожного місяця, починаючи з місяця, наступного за місяцем отримання Кредиту. Шляхом безготівкового перерахування коштів з рахунку Позичальника та/або шляхом внесення готівки до каси банку. Згідно п.1.5, 2.6, 2,7 Кредитного договору проценти за користування Кредитом нараховуються у валюті Кредиту за період з дня його надання до дня його повернення. Проценти нараховуються щомісячно на фактичну заборгованість по Кредиту за період з першого по останній день кожного календарного місяця. Нараховані проценти сплачуються позичальником у валюті кредиту по 10 (десяте) число (включно) кожного наступного місяця за місяцем нарахування процентів та одночасно з остаточним поверненням кредиту шляхом внесення готівкових коштів у касу банку або шляхом безготівкового перерахування з поточного рахунку позичальника. Виконання Позичальником зобов'язань за цим договором забезпечується іпотекою відповідно до укладеного між ТОВ "Укрпромбанк" та [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], Іпотечного договору № б/н від 14.09.2006 року, згідно з яким предметом іпотеки с квартира номер [ADDRESS]. Відповідно до правовстановлюючих документів та довідки-характеристики, виданої Колект ивним підприємством "Вінницьке обласне об'єднане бюро технічної інвентаризації" 12.09.2006 року за № 10027 квартира складається з коридора 54-1, туалета 54-2, ванної 54-3, кухні 54-4, кімнат 54-5,54-6, житловою площею 33,2 кв.м. Загальна площа квартири становить 49,1 кв.м. Цільове призначення Предмету іпотеки - житло. Предмет іпотеки належить Іпотекодавцям на підставі: [PERSON] та [PERSON] - свідоцтво про право власності на житло, виданого виконкомом Вінницької міської ради, зареєстрованого КП "ВООБТІ" 10.08.1998 року за № 597/35103 в реєстровій книзі № 382; [PERSON], [PERSON], [PERSON] - Договору міни, посвідченого приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу [PERSON] 22.01.2000 року за реєстровим №39, зареєстрованого КП "ВООБТІ" 31.01.2000 року за № 597/35103 в реєстровій книзі №382. Згідно з п. 1.1 цього договору іпотека за ним забезпечує вимоги Іпотекодержателя за кредитним договором. У цьому ж пункті договору перераховано, які саме вимоги забезпечуються. Судом було встановлено, що один із іпотекодавців, а саме [PERSON] померла [INFO], що підтверджується Свідоцтвом про смерть серії [NUMBER]. Відповідно до наявної в матеріалах справи копії спадкової справи померлої, вбачається, 29 квітня 2009 року за № 1-386 на ім"я [PERSON] було видано свідоцтво на спадщину за законом на 1/4 частку квартири [ADDRESS]. Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Якщо спадщину прийняло кілька спадкоємців, свідоцтво про право на спадщину видається на ім'я кожного з них, із зазначенням імені та частки у спадщині інших спадкоємців. Відповідно до ст. 1299 ЦК України, якщо у складі спадщини, яку прийняв спадкоємець, є нерухоме майно, спадкоємець зобов'язаний зареєструвати право на спадщину в органах, які здійснюють державну реєстрацію нерухомого майна. Право власності на нерухоме майно виникає у спадкоємця з моменту державної реєстрації цього майна. Відповідно до ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 ЦК України, він не заявив про відмову від неї. Малолітня, неповнолітня, недієздатна особа, а також особа, цивільна дієздатність якої обмежена, вважаються такими, що прийняли спадщину. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Згідно з ст. 1220 ЦК України часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою. Згідно ч. 2 ст. 1281 ЦК України кредиторові спадкодавця належить протягом шести місяців від дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, пред'явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, незалежно від настання строку вимоги. Згідно ст. 1282 ЦК України спадкоємці зобов'язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов'язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Вимоги кредитора спадкоємці зобов'язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями та кредитором інше не встановлено. У разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора накладає стягнення на майно, яке було передане спадкоємцям у натурі. Згідно п. 27 Постанови Пленуму Верховного Суду України, від 30.05.2008 року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування" Якщо спадкоємець прийняв спадщину стосовно нерухомого майна, але зволікає з виконанням обов'язку, передбаченого статтею 1297 ЦК, зокрема з метою ухилення від погашення боргів спадкодавця, кредитор має право звернутися до нього з вимогою про погашення заборгованості спадкодавця, розмір якої може бути визначений за правилами статті 625 цього Кодексу. Відповідно до п. 36 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року № 5 "Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин" у разі переходу права власності на предмет іпотеки від іпотекодавця до третьої особи, у тому числі в порядку спадкування чи правонаступництва, суди мають враховувати, що іпотека є дійсною для набувача відповідного нерухомого майна. Особа, до якої перейшло право власності на предмет іпотеки, набуває статусу іпотекодавця, має всі його права і несе всі його обов'язки за іпотечним договором у тому обсязі й на тих самих умовах, що існували до набуття ним права власності на предмет іпотеки (стаття 23 ЗУ "Про іпотеку"). Проте якщо право власності на предмет іпотеки переходить до спадкоємця фізичної особи - іпотекодавця, який є відмінним від боржника, такий спадкоємець не несе відповідальності перед іпотекодержателем за виконання основного зобов'язання, але в разі його порушення боржником він відповідає за задоволення вимог іпотекодержателя в межах вартості предмета іпотеки. Якщо боржник та іпотекодавець - одна й та сама особа, то після її смерті до спадкоємця переходять не лише права та обов'язки іпотекодавця, а й обов'язки за основним зобов'язанням у межах вартості спадкового майна. Відповідач умови кредитного договору належним чином не виконує, про що неодноразово повідомлявся в тому числі й шляхом направлення письмової вимоги про виконання зобов'язань згідно умов кредитного договору. Однак зобов'язання не виконуються, у зв'язку з чим, станом на 13.11.2013 року за відповідачем наявна заборгованість у сумі: 164471,16 грн., з яких: тіло кредиту становить 112101,83 грн., відсотки складають 52369,34 грн. Згідно ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов і вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно з ст. 536 ЦК України, за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Відповідно до ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до вимог ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. Відповідно до ч. 1 ст. 575 ЦК України, іпотека є окремим видом застави. Відповідно до ст. 589 ЦК України, у разі невиконання зобов'язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави. Відповідно до ст. 41 Закону України "Про іпотеку", реалізація предмета іпотеки, на який звертається стягнення за рішенням суду або за виконавчим написом нотаріуса, проводиться, якщо інше не передбачено рішенням суду, шляхом продажу на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження, передбаченої Законом України "Про виконавче провадження". Згідно п. 4.5 Іпотечного договору, у випадку звернення стягнення на Предмет іпотеки на підставі рішення суду чи виконавчого напису нотаріуса реалізація Предмету іпотеки здійснюється шляхом продажу Предмета іпотеки на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження. Згідно із ч. 1 ст. 598, ст. 599 ЦК України зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Статтею 33 Закону України "Про іпотеку" передбачено, що у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду. Статтею 39 Закону України "Про іпотеку" також передбачено звернення стягнення на предмет іпотеки на підставі рішення суду. Вимоги ст.ст. 35, 40 Закону України "Про іпотеку" щодо повідомлення боржника іпотекодавця, якщо він є відмінним від боржника, про порушення основного зобов'язання та/або іпотечного договору та про вимогу добровільно звільнити житловий будинок чи житлове приміщення позивачем виконані в повному обсязі. Суд звертає увагу, що згідно Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» суд не може одночасно звернути стягнення на предмет іпотеки та стягнути суму заборгованості за кредитним договором. У такому випадку суд має зазначити в резолютивній частині рішення лише про звернення стягнення на предмет іпотеки із зазначенням суми заборгованості за кредитним договором, а сам розрахунок суми заборгованості має наводитись у мотивувальній частині рішення. Винятком є ситуація, коли особа позичальника є відмінною від особи іпотекодавця з урахуванням положення статті 11 Закону України "Про іпотеку" (або статті 589 ЦК щодо заставодавця). В зв'язку з цим не звертається стягнення на частку відповідача [PERSON] в квартирі. Таким чином, суд вважає, що вищевказані вимоги позивача підлягають задоволенню, оскільки заявлені позовні вимоги знайшли своє підтвердження в ході судового розгляду. Відповідно до ст. 88 ЦПК України суд стягує з відповідачів на користь позивача витрати по сплаті судового збору. На підставі ст.ст. 512-519, 526, 530, 536, 575, 589, 610, 612, 629, 1046-1050, 1054, 1056-1, 1268, 1297 ЦК України, ст.ст. 12, 33, 38-40 Закону України "Про іпотеку",

Outcome: approved