Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-14 00:00:00

18.05.2021 року [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до ПрАТ «Північний ГЗК» про відшкодування моральної шкоди, заподіяної ушкодженням здоров`я на виробництві, якою просить стягнути моральну шкоду у розмірі 216 000 грн. Вказує, що з 02.01.1991 по 11.11.2002 працював на підприємстві відповідача, на посаді слюсаря по ремонту рухомого складу (локомотивів), залізничного цеху №4 УЗТ. 28.01.2021 йому встановлені професійні захворювання: хронічне обструктивне захворювання легень першої-другої стадії (пиловий бронхіт першої-другої стадії, емфізема легень першої-другої стадії), Легенева недостатність другого ступеня; радикулопатія попереково-крижова L5-S1, з помірними статико-динамічними порушеннями, стійким больовим синдромом, нейродистрофією у вигляді остеоартрозу у поєднанні з періартрозом колінних суглобів (ПФ першого-другого ступеня); вібраційна хвороба першої-другої стадії від дії локальної вібрації з периферичним ангіодистонічним синдромом, двобічним плечолопатковим періартрозом (ПФ другого ступеня), остеоартрозом у поєднанні з періартрозом ліктьових суглобів (ПФ першого-другого ступеня), деформуючим артрозом дрібних суглобів кистей. Відповідно до Акту розслідування причини виникнення професійного захворювання від 24.02.2021 професійні захворювання виникли, оскільки останній підпадав під вплив шкідливих виробничих факторів, які перевищували гранично допустимі норми. Згідно медичного висновку лікарсько-експертної комісії Українського науково-дослідного промислової медицини від 28.01.2021 №238 підставою для встановлення професійного захворювання також послужив профмаршрут: з 02.01.1991 по 11.11.2002 слюсар з ремонту рухомого складу управління залізничного транспорту ВАТ «Північний гірничозбагачувальний комбінат». Умови праці слюсаря з ремонту рухомого складу залізничного цеху № 4 відносяться: по вмісту пилу в повітрі робочої зони до 2 класу «допустимі», по рівню шуму до 3 класу 1 ступеня «шкідливі», за показниками мікроклімату до 2 класу «допустимі», за показниками важкості праці до 3 класу 3 ступеня «шкідливі», за показниками напруженості праці до 3 класу 1 ступеня «шкідливі». Відповідно довідки МСЕК від 26.04.2021р. йому з 12.04.2021р. до 01.04.2022р. встановлено 55 % втрати професійної працездатності, з яких 30 % - вібраційна хвороба, 15%- ХОЗЛ, 10% - радикулопатія, а також третю групу інвалідності. У зв`язку з захворюванням у нього було порушено та порушуються нормальні життєві зв`язки, він втратив своє здоров`я, не має змоги вести звичне життя, тому змушений постійно перебувати на обліку у ЛПЗ, приймати ліки, позбавлений можливості належним чином слідкувати за побутом вдома, самостійно виконувати різні дії, які потребують фізичного навантаження у господарстві. Також зазначає, що постійно відчуває психологічний дискомфорт, порушення душевної рівноваги, вираженої у почуттях розпачу, тривоги, дратівливості, у почуттях страху, поганому сні на фоні сильних больових відчуттів. Все це постійно і негативно позначається на душевному та фізичному стані. Виходячи з тривалості роботи у відповідача та відсотку втрати професійної працездатності, просить стягнути з ПрАТ моральну шкоду у розмірі 216 000 грн. Ухвалою суду від 31.05.2021 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження по справі та призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. 24.06.2021 представник відповідача ПрАТ «ПівнГЗК» Доценко Т.Ю. надала до суду відзив на позовну заяву. Вказує, що стаж роботи позивач на підприємстві відповідача складає 11 років 10 місяців, а на підприємстві ПАТ «Криворізький залізорудний комбінат» 17 років, а тому порівнюючи умови праці позивача на «ПівнГЗК» та у ПАТ «КЗРК» відзначає, що лише за показниками шуму та важкості і напруженості праці (маса вантажу, що підіймається, вимушена робоча поза, переміщення у просторі, сенсорні навантаження та ін.) вони були аналогічними. При чому, саме ці виробничі чинники у своїй сукупній дії протягом тривалої (майже 29 років) роботи позивача на обох підприємствах могли призвести до виникнення у нього такого професійного захворювання, як «радикулопатія попереково-крижова». Що ж стосується інших шкідливих виробничих факторів, зазначених у Акті ф. П-4, а саме - пил з вмістом вільного діоксиду кремнію від 10до 70% в повітрі робочої зони - 4,0 мг/м3 та вібрація локальна 115 дБ при ГДР - 112 дБ, та ін., то на робочому місці слюсаря з ремонту рухомого складу вони взагалі відсутні, що дає підстави зробити висновок про те, що виявлені у позивача два інші професійні захворювання - «хронічне обструктивне захворювання легень 1-2 ст. (пиловий бронхіт 1ст., емфізема легень 1 ст.) ЛН 1 ст.» та «вібраційна хвороба 1-2 стадії від дії локальної вібрації» - не пов`язані з його роботою на підприємстві відповідача, а виникли внаслідок впливу зазначених виробничих чинників на його організм під час роботи підземним прохідником у ПАТ «КЗРК». Отже, аналізуючи долучені позивачем письмові докази у їх сукупності, можна зробити висновок про те, що шкідливі умови праці, наявні на робочому місці позивача під час його роботи на підприємстві відповідача, не спричинили значного впливу на стан його здоров`я, викликане ними професійне захворювання «радикулопатія попереково-крижова» складає лише 10% у загальному відсотку втрати професійної працездатності (55%), при цьому слід враховувати, що воно спричинене не тільки роботою позивача на нашому підприємстві, але й роботою на товаристві «КЗРК». У зв`язку з цим відповідач вважає, що ступінь його вини у заподіянні шкоди позивачу ушкодженням його здоров`я внаслідок роботи в шкідливих умовах праці є значно меншим, ніж ступінь вини іншого підприємства, враховуючи як різницю в інтенсивності впливу шкідливих виробничих факторів на організм, так і різницю в тривалості роботи позивача в умовах їх впливу. Крім того вказує, що позивач добровільно обрав роботу, міг звільнитися у будь-який час, також позивач був попереджений та обізнаний з шкідливими умовами праці, свідомо обрав місце роботи в умовах впливу шкідливих факторів. Наявність шкідливих умов праці є об`єктивною на деяких робочих місцях згідно законодавства, гігієнічної класифікації праці. Отже на думку відповідача, існує причинно-наслідковий зв`язку між діями самого потерпілого, які виражаються у тривалому продовженні роботи в шкідливих умовах праці, та виникнення у нього професійних захворювань. Вважає, покладання позивачем усієї повноти відповідальності за виникнення у нього професійних захворювань виключно на відповідача неправомірним, необґрунтованим та недобросовісним, оскільки позивач має право на відшкодування моральної шкоди за рахунок іншого підприємства, чим скористався, подавши позов до ПАТ «КЗРК». Також вважає, розмір відшкодування моральної шкоди, який просить стягнути позивач є необґрунтованим, несправедливим та безпідставно завищеним. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до таких висновків. Сукупністю належних, допустимих і достовірних письмових доказів суд встановив, що [PERSON] працював в проміжок часу з 02.01.1991 по 11.11.2002 на посаді слюсаря по ремонту рухомого складу (локомотивів), залізничного цеху № 4 УЗТ ПрАТ "Північний ГЗК", що підтверджується копією трудової книжки, що також не заперечує представник відповідача. В перід часу з 03.11.2004 по 04.06.2020 [PERSON] працював прохідником у шахтобудівельному управлінні ПАТ «Кривбасзалізрудком» (а.с. 30-34). Під час роботи у ПрАТ "Північний ГЗК" та ПАТ «Кривбасзалізрудком» у позивача виникли професійні захворювання: хронічне обструктивне захворювання легень першої-другої стадії (пиловий бронхіт першої-другої стадії, емфізема легень першої-другої стадії), Легенева недостатність другого ступеня; радикулопатія попереково-крижова L5-S1, з помірними статико-динамічними порушеннями, стійким больовим синдромом, нейродистрофією у вигляді остеоартрозу у поєднанні з періартрозом колінних суглобів (ПФ першого-другого ступеня); вібраційна хвороба першої-другої стадії від дії локальної вібрації з периферичним ангіодистонічним синдромом, двобічним плечолопатковим періартрозом (ПФ другого ступеня), остеоартрозом у поєднанні з періартрозом ліктьових суглобів (ПФ першого-другого ступеня), деформуючим артрозом дрібних суглобів кистей, що підтверджується Актом від 24.02.2021 розслідування хронічного професійного захворювання, медичним висновком від 09.02.2021р. № 298 (а.с. 10-16, 28-29). Відповідно до п. п. 17, 18 Акту розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання від 24.02.2021 року, причиною хронічного професійного захворювання позивача є те, що "працюючи прохідником у шахтобудівельному управлінні ПАТ «Кривбасзалізрудком» у період 03.11.2004 по 04.06.2020, [PERSON] в підземних умовах виконував комплекс робіт з проходки гірничих виробок різної конфігурації, а саме: буріння шпурів та свердловин ручними перфораторами, роботи зі зрошення гірничої маси після вибухових робіт, зачищення виробок від просипів гірничої маси, ремонт бурового обладнання. Внаслідок недосконалості технології підземного видобутку руди, мавших місце порушень з режимів експлуатації гірничошахтного устаткування, підпадав під вплив підвищених параметрів фіброгенної дії та вібрації. В підземних умовах шахти не завжди була можливість використовувати транспортувальні засоби та засоби малої механізації для переміщення вантажів з причин технологічного обмеження робочого простору, перешкоджаючого їх застосуванню, внаслідок чого умови праці характеризувалися фізичним перевантаженням. Згідно медичного висновку лікарсько-експертної комісії Українського науково-дослідного промислової медицини від 28.01.2021 №238 підставою для встановлення професійного захворювання також послужив профмаршрут: з 02.01.1991 по 11.11.2002 слюсар з ремонту рухомого складу управління залізничного транспорту ВАТ «Північний гірничозбагачувальний комбінат»". Так, концентрація пилу переважно фіброгенної дії з вмістом вільного діоксиду кремнію від 10 до 70% в повітрі робочої зони перевищувала гранично-допустиму в 2,0 рази і складала 4,0 мг/м3 при ГДК 2,0 мг/м3 згідно вимог ГОСТ 12.1.005-88 «Общие санитарно-гигиенические требования к воздуху рабочей зоны». Важкість праці: маса вантажу, що підіймається постійно переміщується вручну, перевищувала на 10 кг і складала 40 кг при допустимій до 30 кг, статичне навантаження за зміну при утриманні вантажу докладанні зусиль двома руками 70580 кг/с при допустимому до 70000 кг/с; періодичне перебування у робочій позі стоячи 62,2% при допустимому до 60% згідно з вимогами Державних санітарних норм та правил «Гігієнічна класифікація праці за показниками шкідливості та небезпечності факторів виробничого середовища, важкості та напруженості трудового процесу», затверджених наказом МОЗ України №248 від 08.04.2014. Вібрація локальна: еквівалентний корегований рівень віброшвидкості на 3 дБ перевищував допустимий рівень згідно ДСН 3.3.6.039-99 «Державні санітарні норми виробничої загальної та локальної вібрації» та складав 115 дБ при ГДР - 112 дБ. (а.с. 10-16). Умови виробничого середовища праці позивача слюсарем з ремонту рухомого складу залізничного цеху № 4 відносяться: по вмісту пилу в повітрі робочої зони до 2 класу «допустимі», по рівню шуму до 3 класу 1 ступеня «шкідливі», за показниками мікроклімату до 2 класу «допустимі», за показниками важкості праці до 3 класу 3 ступеня «шкідливі», за показниками напруженості праці до 3 класу 1 ступеня «шкідливі» у відповідності з інформаційною довідкою про умови праці працівника при підозрі у нього професійного захворювання (отруєння) (а.с. 21-27). Як випливає з довідки МСЕК від 26.04.2021 року [PERSON] з 12.04.2021р. до 01.05.2022р. при первинному огляді було встановлено третю групу інвалідності та 55 % втрати професійної працездатності, з яких 30 % - вібраційна хвороба, 15%- ХОЗЛ, 10% - радикулопатія, дата переогляду 01.04.2022р. Останній потребує забезпечення лікарськими засобами, виробами медичного призначення, санаторно-курортного лікування. [PERSON] протипоказана важка фізична праця, тривала хода, вимушена поза, переохолодження в умовах виробничого пилу, вібрації (а.с. 17, 18). Згідно індивідуальної програми реабілітації інвалідів № 246 від 26.04.2021р. [PERSON] рекомендовано відновлювану терапію, санаторно-курортне лікування, спостереження сімейного лікаря, невролога, лікувальний масаж. Протипоказана важка праця в умовах вібрації, виробничого пилу (а.с. 19-20). \~ \~ \~ \~Судом не було відхилено жодного доказу наданого позивачем. Оцінка суду. Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно з Конституцією України - людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю, а утвердження і забезпечення прав і свобод людини головним обов`язком держави, що передбачено ст.3 Конституції України. Кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом, ч.3 ст.43 Конституції України. Згідно ст.4 Закону України «Про охорону праці» державна політика в галузі охорони праці базується, зокрема на принципах пріоритету життя і здоров`я працівників, повної відповідальності роботодавця за створення належних, безпечних і здорових умов праці; соціального захисту працівників, повного відшкодування шкоди особам, які потерпіли від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань. Відповідно до ч. 1, 3 ст.13 Закону України «Про охорону праці», роботодавець зобов`язаний створити на робочому місці в кожному структурному підрозділі умови праці відповідно до нормативно-правових актів, а також забезпечити додержання вимог законодавства щодо прав працівників у галузі охорони праці. Роботодавець несе безпосередню відповідальність за порушення зазначених вимог. Відповідно до ч. 2 ст. 153 КЗпП України, забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган. Виходячи з норм ч.1 ст.1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Частиною 1 ст. 237-1 КЗпП України, передбачено, що відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику у разі порушення його законних прав, що призвело до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від неї додаткових зусиль для організації свого життя. Відповідно до рішення Конституційного Суду України від 27.01.2004, моральна шкода потерпілого від нещасного випадку на виробництві чи професійного захворювання полягає, зокрема, у фізичному болю, фізичних та душевних стражданнях, яких він зазнає у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я. Ушкодження здоров`я, заподіяні потерпілому під час виконання трудових обов`язків, незалежно від ступеня втрати професійної працездатності спричиняють йому моральні та фізичні страждання. У пункті 13 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» № 4 від 31 березня 1995 року роз`яснено, що відповідно до статті 237-1 КЗпП України, за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин, зокрема, виконання робіт у небезпечних для життя і здоров`я умовах, яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов`язок по відшкодуванню моральної (немайнової) покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності. Позивачу,\~як вказувалося\~раніше,\~згідно акту\~розслідування хронічного\~професійного захворювання, медичного\~висновку (а.с.10-16, 28-29), встановлені хронічні професійні захворювання. Виробничими факторами, що спричинили захворювання, є шкідливі умови праці позивача у ПрАТ «ПівнГЗК» та ПАТ «Кривбасзалізрудком», встановлена вина роботодавців в пошкодженні здоров`я позивача, згідно п.17 акту. Вказане свідчить про наявність причинно-наслідкового зв`язку між діями відповідача і завданою здоров`ю позивача шкодою. Згідно роз`яснення п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 (з подальшими змінами) «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», розмір відшкодування моральної шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, з урахуванням в кожному конкретному випадку ступеня вини відповідача та інших обставин. Зокрема, враховується характер і тривалість страждань, стан здоров`я потерпілого, тяжкість отриманого захворювання, істотність вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, конкретних обставин по справі, характер моральних страждань і наслідків, що наступили. При визначенні розміру моральної шкоди, суд враховує період роботи на підприємстві відповідача та ПАТ "КЗРК" в умовах впливу шкідливих факторів, характер і тяжкість отриманих позивачем професійних захворювань, що порушує його нормальні життєві зв`язки та викликає фізичні і моральні страждання, ступінь втрати ним професійної працездатності 55 %, тривалість розладу його здоров`я, періодичне лікування, тому виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, суд вважає необхідним позов задовольнити частково та стягнути на користь позивача 80 000 грн. у відшкодування моральної шкоди, вважаючи суму, що просить позивач, завищеною. Суд не може взяти до уваги доводи представника відповідача про об`єктивний характер шкідливих умов праці, добровільність виконання позивачем робіт у шкідливих умовах праці та наявність компенсацій, оскільки такі обставини не знімають з відповідача обов`язку виконати вимоги ч.2 ст.153 КЗпП України та ст.13 Закону України «Про охорону праці» й нести відповідальність за їх невиконання у встановленому законом порядку. Доводи представника про наявність вини позивача в ушкодження здоровя є недоведеними - тому судом також відхиляються. Згідно положення, закріпленого в п.2 ч.1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від 08.07.2011 року №3674, від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, а також смертю фізичної особи. Як видно з матеріалів справи, при зверненні до суду із позовом позивач звільнений від сплати судового збору на підставі положення п.2 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір». Згідно до\~ст. 141 ЦПК України\~якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави. Оскільки позов має майновий характер - то з Приватного акціонерного товариства «Північний гірничо-збагачувальний комбінат» слід стягнути на користь держави судовий збір у розмірі 1\~370 грн. згідно до приписів Закону України «Про судовий збір». На підставі ст.43 Конституції України, ст. ст.153, 237-1 КЗпП України,

Outcome: partial