Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-10 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про стягнення сум депозитів, посилаючись на те, що 05 травня 2014 року між нею та ПАТ "Банк "Фінанси та кредит" укладено договір заяву №300131/46092/00-14 про банківський строковий вклад (депозит) «Вільні гроші», також укладено договір-заяву № 300131/69058/3-14 від 16.06.2014 року про банківський строковий вклад (депозит) «Класік», згідно якого (п.1) Вкладник вносить, а Банк приймає грошові кошти в іноземній валюті на вкладний рахунок у сумі 33 022,36 євро на строк з «16» червня 2014 р. по «16» вересня 2014 р., укладено договір-заяву № 300131/69050/1-14 від 16.06.2014 року про банківський строковий вклад (депозит) «Класік». 10.11.2014 року та 10.12.2014р. нею подано заяви про повернення вкладів, у зв'язку з чим відповідач надав відповідь, що згідно норм Постанови НБУ №758 від 01.12.2014 року банки зобов'язані обмежити видачу готівкових коштів в іноземній валюті. Оскільки Відповідач взятих на себе за умовами договору зобов'язань не виконує просить стягнути заборгованість на загальну суму 34128,67євро. В судове засідання представник позивача подав заяву, в якій позов підтримав, просить його задовольнити в повному обсязі, справу слухати у його відсутності. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, хоча належним чином повідомлявся про час та місце слухання справи, що стверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення, про причини неявки суд не повідомив, тому суд вважає за можливе справу слухати у його відсутності, згідно ст.169, 224 ЦПК України, з постановленням заочного рішення, проти чого представник позивача не заперечив. Дослідивши зібрані по справі докази, з'ясувавши дійсні обставини справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. 05 травня 2014 року між ПАТ "Банк "Фінанси та кредит" та [PERSON] укладено договір заяву №300131/46092/00-14 про банківський строковий вклад (депозит) «Вільні гроші», відповідно до п. І якого Вкладник розміщує в Банку грошові кошти в іноземній валюті на строк з «05» травня 2014 р. до фактичної дати отримання вкладником коштів у повній сумі вкладу, розміщеного у банку, а Банк нараховує і виплачує проценти за користування цими коштами. Згідно з п.2 вказаного договору, за час користування коштами вкладу Банк нараховує і виплачує Вкладникові проценти на суму Вкладу за ставкою 2,00% річних. Відповідно до меморіального валютного ордеру № 44833 від 05.05.2014 року [PERSON] згідно договору /№300131/46092/00-14 від 05.05.2014 року внесено на депозитний рахунок 6 692,15 євро. Також, між [PERSON] та ПАТ «Банк «Фінанси та кредит» відділення №92 м. Львів укладено договір-заяву № 300131/69058/3-14 від 16.06.2014 року про банківський строковий вклад (депозит) «Класік», згідно якого (п.1) Вкладник вносить, а Банк приймає грошові кошти в іноземній валюті на вкладний рахунок у сумі 33 022,36 євро на строк з «16» червня 2014 р. по «16» вересня 2014 р. Згідно з меморіальним валютним ордером № 31394 від 16.06.2014 року [PERSON] згідно договору № 300131/69058/3-14 від 16.06.2014 року внесено на депозитний рахунок 33 022,36 євро. Крім того, між тими ж Сторонами укладено договір-заяву № 300131/69050/1-14 від 16.06.2014 року про банківський строковий вклад (депозит) «Класік», згідно якого (п.1) Вкладник вносить, а Банк приймає грошові кошти в іноземній валюті на вкладний рахунок у сумі 32 248,89 євро на строк з «16» червня 2014 р. по «16» липня 2014 р. Згідно з меморіальним валютним ордером № 30400 від 16.06.2014 року [PERSON] згідно договору № 300131/69050/1-14 від 16.06.2014 року внесено на депозитний рахунок 32 248.89 євро. [PERSON] зверталась із письмовими заявами про повернення належних їй коштів згідно з умовами депозитних договорів. Зокрема, нею подано заяви від 10.11.2014 року (вх. № 704) та від 10.12.2014 року (вх.№ 836). В результаті неналежного виконання відповідачем умов банківських вкладів за договорами виникла заборгованість на загальну суму 34128,67євро, що стверджується виписками по особовому рахунку від 04.03.2015 року, згідно яких залишок невиплачених коштів на депозитних рахунках становить: за договором № 300131/69058/3- 14 від 16.06.2014 року - 14 122,37 євро; за договором № 300131/69050/1-14 від 16.06.2014 року - 20 002,17 євро; за договором №300131/46092/00-14 від 05.05.2014 року - 4.13 євро. Як визначено у ст. 509 ЦК України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов'язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Відповідно до ст. 11 ЦК України, цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є, договори та інші правочини. Згідно ст. 1058 ЦК України, за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором. Договір банківського вкладу, в якому вкладником є фізична особа, є публічним договором (стаття 633 цього Кодексу). До відносин банку та вкладника за рахунком, на який внесений вклад, застосовуються положення про договір банківського рахунка (глава 72 цього Кодексу), якщо інше не встановлено цією главою або не випливає із суті договору банківського вкладу. Відповідно до ст. 2 Закону України «Про банки і банківську діяльність», вклад (депозит) - це кошти в готівковій або у безготівковій формі, у валюті України або в іноземній валюті, які розміщені клієнтами на їх іменних рахунках у банку на договірних засадах на визначений строк зберігання або без зазначення такого строку і підлягають виплаті вкладнику відповідно до законодавства України та умов договору. Згідно ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 525 ЦК України визначено, що одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Частина 1 ст. 625 ЦК України передбачає, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Відповідно до ст. 629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами. Згідно ч. 1 ст. 1060 ЦК України, договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад). Згідно ч. 5 ст. 1061 ЦК України, проценти на банківський вклад нараховуються від дня, наступного за днем надходження вкладу у банк, до дня, який передує його поверненню вкладникові або списанню з рахунка вкладника з інших підстав. Відповідно до ст. 1 ЗУ «Про захист прав споживачів» споживачем є фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов'язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов'язків найманого працівника; продукція - будь-які виріб (товар), робота чи послуга, що виготовляються, виконуються чи надаються для задоволення суспільних потреб. Статтею 99 Конституції України встановлено, що грошовою одиницею України є гривня. При цьому Основний закон держави не встановлює якихось обмежень щодо можливості використання в Україні грошових одиниць іноземних держав. Відповідно до ст. 192 ЦК України іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом. Тобто відповідно до законодавства, гривня має статус універсального платіжного засобу, який без обмежень приймається на всій території України, однак у той же час обіг іноземної валюти обумовлений вимогами спеціального законодавства України. Згідно зі ст. 2 Закону України "Про банки і банківську діяльність" кошти - це гроші у національній або іноземній валюті чи їх еквівалент. Стаття 47 цього Закону визначає операції банків по залученню у вклади (депозити) коштів та банківських металів від необмеженого кола юридичних і фізичних осіб, незалежно від виду валюти, яка використовується. Вказані операції здійснюються на підставі банківської ліцензії та письмового дозволу. Відтак, позивач надав відповідачу вклад в іноземній валюті (євро), а тому не суперечить діючому законодавству стягнення заборгованості за договором банківського вкладу в іноземній валюті, так як саме вона надавалась за договором і позивач просить стягнути суму у валюті. Оцінюючи зібрані докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що права позивача порушені та його вимоги про стягнення з відповідача заборгованості за договором банківського вкладу є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Згідно ч. 3 ст. 88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

Outcome: approved