Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-18 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з позовом, в якому просив визнати поширені [PERSON] відомості про те, що 26.04.2016 року він знаходився на роботі в Гошівській СШ 1-3 ступенів в стані алкогольного сп'яніння, такими що не відповідають дійсності і принижують його честь, гідність та ділову репутацію, зобов'язати відповідача вибачитись перед ним в присутності вчителів Гошівської СШ 1-3 ступенів, зобов'язати його припинити принижувати його честь, гідність та ділову репутацію, а також стягнути з відповідача 5000,00 грн. моральної шкоди та судові витрати по справі. Свої вимоги мотивував тим, що 26.04.2016 року о 14.55 год. [PERSON] повідомив в Долинське ВП Калуського ВП ГУНП України в Івано-Франківській області про те, що він перебуває на роботі в Гошівській СШ 1-3 ступенів в стані алкогольного сп'яніння. Працівники поліції, які прибули до школи, в присутності працівників школи, батьків та учнів провели медичне освідування, яке не виявило в нього алкогольного сп'яніння. Таким чином, [PERSON] розповсюдив про нього відомості, що не відповідають дійсності та порочать його честь і гідність, оскільки цей випадок викликав негативний резонанс та спричинив чутки, що ніби-то його працівники поліції затримали на робочому місці в нетверезому стані. Такими діями [PERSON] заподіяв йому значну моральну шкоду, оскільки принизив його перед іншими людьми, поширивши неправдиві відомості, що викликало в нього моральні страждання та переживання, порушило душевну рівновагу, так як він змушений був виправдовуватися перед односельцями за те, що не вчиняв. Всі наведені обставини й стало причиною для звернення в суд з даним позовом. В судовому засіданні позивач повністю підтримав заявлені позовні вимоги та просив їх задоволити з на ведених в позовній заяві підстав. Відповідач [PERSON] позов не визнав та пояснив, що будь-якої неправдивої інформації про позивача він не розповсюджував. 26.04.2016 року, десь перед обідом, коли він збирався на роботу, подзвонила [PERSON], діти якої також навчаються в Гошівській школі, та попросила його приїхати до школи. Коли він приїхав і зайшов в кабінет директора, [PERSON] повідомила, що у них є підозри, що завгосп школи [PERSON] перебуває в стані алкогольного сп»яніння, оскільки коли вона була з комісією на подвір»ї школи, то почула запах алкоголю. Він також через вікно бачив на подвір»ї школи [PERSON] і його поведінка видалася йому неадекватною, а тому він вирішив подзвонити в міліцію, так як в школі навчаються діти і щоб не виникло якихось проблем. Він не стверджував, що [PERSON] перебуває в нетверезому стані, а тільки вказав по телефону, що є такі підозри. Вважає, що він виконав свій громадський обов'язок і ніякого порушення закону чи чиїхось прав не допустив. Просив відмовити в позові за безпідставністю позовних вимог. Дослідивши та оцінивши здобуті й перевірені в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд вважає, що заявлений позов до задоволення не підлягає, виходячи з наступного. Частиною 4 ст. 32 Конституції України встановлено, що кожному гарантується судовий захист права спростовувати недостовірну інформацію про себе і членів своєї сім'ї та права вимагати вилучення будь-якої інформації, а також право на відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої збиранням, зберіганням, використанням і поширенням такої недостовірної інформації. Відповідно до ст. 40 Конституції України, п.п.1, 2, 15, 16 постанови Пленуму Верховного Суду України „Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи" № 1 від 27 лютого 2009 року, рішення Конституційного Суду України від 10 квітня 2003 року № 8-рп\\2003, суди при вирішенні справ про захист честі гідності, ділової репутації повинні забезпечувати баланс між визначеним ст. 40 Конституції України правом на свободу думки і слова, правом на вільне вираження поглядів та переконань з одного боку та правом на повагу до людської гідності, судовим захистом права на спростування недостовірної інформації про особу з іншого боку. При цьому суди повинні застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Закон України від 23 лютого 2006 року № 3477 „Про виконання рішень Європейського Суду з прав людини" та рішення Європейського Суду з прав людини. При розгляді справ зазначеної категорії суди повинні мати на увазі, що юридичний склад правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позову про захист честі та гідності особи, містить сукупність таких обставин: а) поширення інформації, тобто, доведення її до відома хоча б однієї особи у будь-який спосіб; б) поширення інформації стосується певної фізичної чи юридичної особи (позивача); в) поширена інформація є недостовірною; г) поширена інформація порушує особисті немайнові права. Усі мають право направляти письмові звернення до органів державної влади, що зобов'язані їх розглянути у встановлені законом строки. У випадку звернення особи до компетентних органів, якщо в ході перевірки інформація не підтвердилася, ця обставина сама по собі не може бути підставою для задоволення позову про захист честі та гідності. В даному випадку має місце реалізація конституційного права на звернення, а не поширення неправдивої інформації. Не є поширенням неправдивої інформації звернення громадянина до правоохоронних органів, що містить певні відомості про недодержання законів посадовими або службовими особами, так як вони передаються чи повідомляються не з метою доведення таких відомостей до громадськості чи окремих громадян, а з метою їх перевірки уповноваженими законом іншими посадовими особами. Такі звернення не можуть вважатися поширенням відомостей, що порочать честь та гідність, ділову репутацію особи або завдають шкоди інтересам посадових чи службових осіб правоохоронного органу і лише наявність у таких зверненнях завідомо неправдивих відомостей, може тягнути, в тому числі, цивільно-правову відповідальність. Ця правова позиція підтверджена і практикою Європейського Суду з прав людини, справи „Нікула проти Фінляндії", „Яновський проти Польщі". Не може розцінюватись як поширення неправдивої інформації, яка порочить честь та гідність особи, її ділову репутацію, звернення громадян до компетентних органів, які наділені повноваженнями по перевірці та прийняттю рішень, щодо наявності в діях громадянина чи посадової особи складу злочину, корупційних діянь, якщо такі звернення направлені не внаслідок злого умислу, а внаслідок сумлінної помилки особи в їх достовірності. Як встановлено в судовому засіданні та підтверджується рапортом старшого чергового інспектора майора поліції Ленгевича В.Й. від 26.04.2016 року (а.с. 9), в цей день о 14.55 год. в чергову частину Долинського відділення поліції надійшло повідомлення від [PERSON] про те, що в Гошівській ЗОШ [PERSON] знаходиться на своєму робочому місці в нетверезому стані. Згідно з висновком інспектора Долинського відділення поліції Перекицея А.М. від 27.04.2016 року (а.с. 12), при перевірці вищевказаного повідомлення слідчо-оперативною групою проведено тест на алкоголь за допомогою алкотестера газоаналізатора "Драгер 6810" та встановлено, що результат тесту [PERSON] склав 0,00 % (а.с. 13), тобто він був тверезий. Свідки [PERSON] та [PERSON] в судовому засіданні підтвердили, що 26.04.2016 року в Гошівській ЗОШ працювала комісія, яка проводила перевірку за скаргою [PERSON] Під час роботи цієї комісії у батьків, які були викликані в школу для надання пояснень, склалося враження, що завгосп [PERSON] перебуває в нетверезому стані. Про це вони повідомили [PERSON], а останній подзвонив в міліцію. Дані показання свідків повністю підтверджують пояснення [PERSON] Як ствердив в судовому засіданні відповідач та не заперечив позивач, вони в неприязних відносинах не перебували. Таким чином судом встановлено, що [PERSON] з оскаржуваною позивачем інформацією звернувся до Долинського відділення поліції Калуського відділу поліції ГУ Національної поліції України в Івано-Франківській області, тобто до правоохоронного та компетентного органу, наділеного повноваженнями по перевірці та прийняттю рішень, а отже в даному випадку має місце реалізація його конституційного права на звернення, а не поширення неправдивих відомостей. При цьому таке звернення направлено ним не внаслідок злого умислу, а внаслідок сумлінної помилки в його достовірності. За таких обставин, суд приходить до висновку, що в задоволенні позову [PERSON] до [PERSON] про визнання поширених відповідачем відомостей такими, що не відповідають дійсності і принижують його честь, гідність та ділову репутацію, зобов'язання вибачитись перед ним в присутності вчителів Гошівської СШ 1-3 ступеня, припинити принижувати честь, гідність та ділову репутацію та стягнення з відповідача 5000,00 грн. моральної шкоди слід відмовити в зв'язку з безпідставністю позовних вимог. На підставі викладеного, ст. 10 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», ст.ст. 32,40,68 Конституції України, ст.ст. 16,23,201,277,297,299 Цивільного кодексу України, Постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 лютого 2009 року № 1 "Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи", Рішення Конституційного Суду України від 10 квітня 2003 року N 8-рп/2003,

Outcome: dismissed