Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-23 00:00:00

КУ "Центральна дитяча міська лікарня" звернулося до суду з позовом про визнання відповідачів такими, що втратили право на користування жилою кімнатою №103, що знаходиться за адресою: м.Житомир, вул.1-го Травня, 26. Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідно до рішення виконкому Житомирської міської ради №666 від 18.11.1982р. девятиповерховий гуртожиток на 400 місць по вул.1-го Травня, 20 в м.Житомирі передано на баланс позивачу. Згідно ордеру №17 від 26.09.1996р. [PERSON] (на момент отримання ордеру її прізвище було «Пилипчук»), яка працювала в санаторії «Дениші», отримала жилу кімнату №106 в гуртожитку. В подальшому на підставі ордеру №41 від 25.06.2001р. відповідачку, яка на той момент мала прізвище «Нечипорчук», було переселено в кімнату №103 разом з чоловіком [PERSON] та [PERSON]. Надалі після розірвання шлюбу відповідачка змінила прізвище на «Бушова». Відповідно до довідки КУ ЦДМЛ від 11.06.2015р. [PERSON] та її син [PERSON] в кімнаті №103 по вул.1-го Травня, 26 у м.Житомирі зареєстровані, але не проживають з 2009 року. Представник позивача в судове засідання не зявився, в клопотанні від 24.01.2017р. просив розглядати справу без його участі, також просив витрати за публікацію оголошення про виклик в судове засідання покласти на відповідачів. Представник третьої особи в засідання суду не зявився, просив розглядати справу за його відсутності. Відповідачі в засідання суду не зявилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені за допомогою оголошення в газеті «Житомирщина». Враховуючи вищевикладене, у відповідності до ч. 4 ст.169, ст. 224 ЦПК України, беручи до уваги наявні у справі дані про права та взаємовідносини сторін, суд ухвалив провести заочний розгляд справи. Суд, дослідивши матеріали справи в межах заявлених позовних вимог, вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає частковому задоволенню, з огляду на наступне. Як вбачається з матеріалів справи, рішенням виконавчого комітету Житомирської міської ради народних депутатів №18/11 від 18.06.1996р. 9-ти поверховий гуртожиток на 408 місць по вул.1-го Травня, 26, загальною площею 5013,93 кв.м., жилою площею 2532,92 кв.м. передано на баланс дитячої лікарні (а.с.6). 26.09.1996р. Житомирська дитяча міська лікарня видала [PERSON], 1976р.н., яка працює в санаторії «Дениші», ордер №17 на кімнату №106 в гуртожитку №1 по вул.1-го Травня, 26 (а.с.7). На підставі ордеру №41 від 25.06.2001р. [PERSON], 1976р.н., разом із чоловіком [PERSON], 1975р.н., та сином [PERSON], 2000р.н., переселено в кімнату №103 в гуртожитку №1 по вул.1-го Травня, 26 (а.с.8). Згідно картки прописки [PERSON], 05.01.1976р.н., змінила прізвище на «Ничипорчук», а потім на «Бушова» (а.с.9). Відповідно до довідки КУ "Центральна дитяча міська лікарня" №25 від 11.06.2015р. [PERSON] зареєстрована в кімнаті №103 по вул.1-го Травня, 26, разом із сином [PERSON], 2000р.н. В гуртожитку не проживають (а.с.10). Згідно актів від 07.05.2014р., 25.12.2014р., 23.06.2015р., складених комісією у складі працівників КУ "Центральна дитяча міська лікарня" та засвідчених мешканцями гуртожитку, [PERSON] та [PERSON] в кімнаті №103 по вул.1-го Травня, 26 з 2009 року не проживають, кімната замкнена (а.с.11, 12, 13). Наведене також підтверджується доповідною запискою завідувача гуртожитку по вул.1-го Травня, 26 (а.с.14). Відповідно до ч.1 ст.71 Житлового Кодексу України при тимчасовій відсутності наймача та членів його сім'ї за ними зберігається житлове приміщення протягом шести місяців. Згідно ст.72 Житлового Кодексу України суд визнає особу такою, що втратила право користування житловим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені терміни. Як встановлено судом та підтверджується матеріалами справи, відповідачі не мешкають в кімнаті №3 гуртожитку по вул.Шевченка, 12В в м.Житомирі з 2004 року, докази існування домовленості між сторонами з приводу проживання у вищевказаній кімнаті відсутні. Враховуючи наведене, суд приходить до висновку про те, що вимога позивача про визнання відповідачів такими, що втратили право на користування житловим приміщенням є законною, обґрунтованою і такою, що підлягає задоволенню в повному обсязі. Згідно ст. 88 ЦПК України підлягають стягненню з відповідачів на користь позивача витрати по справі у виді судового збору в сумі 1378,00 грн. Крім того, у клопотанні від 24.01.2017р. представник позивача просив суд стягнути з відповідачів витрати на публікацію оголошення в пресі про виклик в судове засідання. Однак, суд відмовляє в стягненні цих витрат, оскільки на підтвердження їх понесення представником позивача не надано доказів оплати.

Outcome: partial