Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-20 00:00:00

В лютому 2021 року представник позивача Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» (надалі - АТ КБ «Приватбанк») - Гребенюк О.С. звернувся до суду з вищевказаним позовом, в якому просив суд стягнути з [PERSON] заборгованість за кредитним договором про надання банківських послуг № б/н від 08 липня 2010 року у розмірі у розмірі 27764 грн. 88 коп. станом на 31 грудня 2020 року та судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 2270 грн. 00 коп. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що між сторонами укладено договір про надання банківських послуг б/н від 08 липня 2010 року. За умовами укладеного договору, відповідач отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі та на умовах, передбачених Умовами та Правилами надання банківських послуг, з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. В порушення умов зазначеного договору відповідач належним чином не виконала своїх зобов`язань, у зв`язку з чим станом на 31 грудня 2020 року утворилась заборгованість в сумі 29 943 грн. 86 коп., яка складається з:2258 грн. 82 коп. - заборгованість за тілом кредиту;25326 грн. 06 коп. - заборгованість за відсотками;2359 грн. 98 коп. - нарахована пеня, яку представник просить суд стягнути з відповідача на користь АТ КБ «Приватбанк» та витрати зі сплати судового збору 2270 грн. Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 23 лютого 2021 року головуючим суддею у даній справі визначено суддю Шролик І.С. Ухвалою Оболонського районного суду від 05 березня 2021 року відкрито спрощене позовне провадження та призначено справу до розгляду. Представник позивача в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. У позовній заяві АТ КБ "Приватбанк" просив суд розглянути справу за відсутності його представника та не заперечували проти заочного розгляду справи. Відповідач в судові засідання призначені на 02 квітня 2021 року та 21 квітня 2021 року не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином. Копія позовної заяви та ухвала суду про відкриття спрощеного позовного провадження надсилалась відповідачу на адресу зареєстрованого місця проживання: [ADDRESS] . Проте повернута без вручення, із зазначенням, що адресат відсутній за вказаною адресою. Клопотання про відкладення розгляду справи, до суду відповідач не надіслала, про причину неявки суд не повідомила, відзив та інші заяви з процесуальних питань від неї до суду не надходили. Відповідно до ч. 8 ст.178 ЦПК України в разі ненадання відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність сторін у справі за наявними матеріалами справи та ухвалити заочне рішення відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України, оскільки представник позивача не заперечував проти заочного розгляду справи. В зв`язку з неявкою в судове засіданні всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши письмові докази по справі, надавши їм оцінку в сукупності, суд приходить до висновку, що позов АТ КБ «Приватбанк» підлягає частковому задоволенню виходячи з наступного. Судом встановлено, що 08 липня 2019 року між ПАТ КБ "Приватбанк", правонаступником якого є АТ КБ "Приватбанк" та [PERSON] укладено Кредитний договір б/н, за умовами якого позивачем емітовано та видано відповідачеві кредитну картку, відкрито картковий рахунок та надано кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок, який в подальшому збільшився до 2500 грн. З анкети-заяви вбачається, що відповідач згоден з тим, що ця заява разом з Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами становить між нею та банком Договір про надання банківських послуг, а також, що вона ознайомлена та погодилася з Умовами та Правилами надання банківських послуг у Приватбанку і Тарифами банку, які були надані їй для ознайомлення в письмовому вигляді. На підтвердження факту укладення кредитного договору банк надав Витяг з Умов та Правил надання банківських послуг в ПриватБанку (ресурс: Архів Умов та Правил надання банківських послуг розміщені на сайті https://privatbank.ua/terms/). Згідно з наданим банком розрахунком заборгованість відповідача за кредитним договором від 08 липня 2010 року станом на 31 грудня 2020 року заборгованість становить 29 943 грн. 86 коп., яка складається з наступного: 2258 грн. 82 коп. - заборгованість за тілом кредиту; 25326 грн. 06 коп. - заборгованість за відсотками; 2359 грн. 98 коп. - нарахована пеня. Судом також досліджена виписка по рахункам, відкритим на ім`я відповідача [PERSON] , з якої встановлено, що вовна активно користувався кредитними коштами, витрачаючи на власні потреби, періодично погашає заборгованість за наданим кредитом. Згідно довідки про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки, дослідженої судом встановлено, що позичальнику збільшувався кредитний ліміт 08 липня 2011 року до 2500 грн. Згідно довідки АТ КБ «ПриватБанк» на ім`я відповідача [PERSON] видавалася кредитна картка [NUMBER] зі строком дії 02/15. Відповідач не зверталася до установи банку із вимогою про заміну картки. Між сторонами виник спір стосовно належного виконання відповідачем взятих на себе кредитних зобов`язань. Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом ст. ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Ч. 1 ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У ст. 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст.1048 ЦК України) Частиною 2 ст. 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст.1055 ЦК України). Стаття 13 ЦПК України встановлює, що суд розглядає справи на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до статті 76 ЦПК України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ст. 89 ЦПК України, виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Згідно із практикою Європейського суду з прав людини за своєю природою змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і відповідно правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства - суду та сторін (позивача та відповідача). Диференціація процесуальних функцій об`єктивно призводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов`язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, - із принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонам матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає. Саме на позивача покладено процесуальний обов`язок довести заявлені позовні вимоги. Судом досліджено розрахунок заборгованості наданий Пат КБ «ПриватБанк», з якого вбачається, що заборгованість по відсотках станом на 31 грудня 2020 року становить 25 326 грн. 06 коп. (а.с.11). Проте суд не може погодитися із порядком та вказаною розмірлм їх нарахування, з огляду на те, що згідно довідки ПАТ КБ «ПриватБанк» термін дії кредитного договору, що відповідає терміну дії карти становить до 02/2015 року (а.с.16). Докази про перевипуск, видачу нової карти позивачем не надано. У пункті 91 постанови Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12-ц (провадження № 14-10цс18) зроблено висновок, що «після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання». З огляду на розрахунок заборгованості. відсотки за користування кредитними коштами після закінчення строку дії договору з 01 березня 2015 року нараховує за відсотковою ставкою 30%, що є неприйнятним. Тому в частині стягнення заборгованості за відсотками за період з 01 березня 2015 року по 31 грудня 2020 року позовні вимоги задоволенню не підлягають. Станом на 28 лютого 2015 року розмір заборгованості за відсотками становив 3508, 72 грн., які підлягають стягненню з відповідача, оскільки нараховані в межах дії кредитного договору. У зв`язку з тим, що відповідачем не надано до суду заперечень проти позову, доказів в підтвердження того, що нею належним чином виконувалися умови кредитного договору, суд вважає, що вимоги позивача щодо стягнення заборгованості за кредитним договором є обґрунтованими, такими, що підлягають частковому задоволенню. Надання банком [PERSON] кредитних коштів шляхом встановлення для користування кредитного ліміту підтверджується наданим позивачем розрахунком заборгованості, випискою по картковому рахунку відкритому на ім`я позичальника, з якого видно, що вона користувався кредитним коштами, здійснювала часткове погашення заборгованості за кредитним договором. Відповідач не виконала узяті на себе зобов`язання щодо повернення використаних кредитних коштів у повному обсязі, у зв`язку з чим, суд приходить до висновку, що заборгованість за тілом кредиту в сумі 2258 грн. 82 коп. підлягає стягненню з [PERSON] на користь АТ КБ «ПриватБанк» в сумі фактично використаних коштів, заборгованість по відсотках у розмірі 3508 грн. 72 коп., що утворилися станом на 28 лютого 2015 року в межах строку дії договору та пеню за порушення умов кредитного договору в сумі 2358,98 грн. В задоволенні іншої частини позовних вимог ПАТ КБ «ПриватБанк» до [PERSON] слід відмовити, оскільки нарахування відсотків за умовами договору після закінчення строку дії договору з 01 березня 2015 року суперечить вимогам законодавства. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, беручи до уваги те, що понесені позивачем судові витрати пов`язані з розглядом справи, їх розмір є обґрунтованим та доведеним. З урахуванням ціни позову, та розміру задоволених позовних вимог згідно ст. 141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача понесені ним та документально підтверджені судові витрати по сплаті судового збору, пропорційно задоволеним вимогам в сумі 810 грн. 33 коп. (виходячи з розрахунку 8126,52 ?2270?22764,88 = 810,33)

Outcome: partial