Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-11 00:00:00

Публічне акціонерне товариство "Банк "Київська Русь" в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації Волкова О.Ю. звернулося до суду з позовом до [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що 28.04.2014 року між Публічним акціонерним товариством "Банк "Київська Русь" та [PERSON] укладено договір кредиту №53390-60-14-2, відповідно до умов якого банк зобов'язався надати позичальнику споживчий кредит у розмірі 455 000,00 грн. з кінцевим терміном повернення 26.04.2014 року на умовах, визначених цим договором, а позичальник зобов'язався погашати кредит, сплачувати проценти за користування кредитом та можливі штрафні санкції в порядку і на умовах, визначених договором. Згідно п.1.3 кредитного договору процентна ставка за користування кредитом становить 18 % річних. Для надання кредиту та обліку нарахованих відсотків були відкриті відповідні рахунки. Позивач свої зобов'язання за кредитним договором виконав і надав позичальнику кредит. Відповідно до п.2.1.1, п.2.1.2 кредитного договору позичальник зобов'язаний погашати кредит з 1-го по 10 число кожного календарного місяця рівними частинами в сумі 3 792,000 грн., починаючи з травня 2014 року по березень 2024 року включно; щомісячно не пізніше 15-го числа місяця, наступного за місяцем, за який вони нараховані, сплачувати банку проценти за користування кредитними коштами. У випадку порушення позичальником строків, передбачених п.2.1 договору, позичальник зобов'язаний сплатити кредитодавцю пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період прострочення за кожний день прострочення (п.7.1 кредитного договору). Згідно п.7.2 кредитного договору у випадку порушення позичальником строків погашення кредиту, нарахованих процентів та інших платежів за договором позичальник зобов'язаний сплатити суму заборгованості за договором з урахуванням встановленого індексу інфляції, а також 30 процентів річних від простроченої суми за весь час прострочення. Відповідно до п.п.2.9, 2.10, 2.11, 2.12, 2.13 кредитного договору позичальник зобов'язаний сплатити штраф у розмірі 10 процентів річних від суми отриманих кредитних коштів за кожний випадок порушення. Однак, відповідач [PERSON] зобов'язання за договором кредиту належним чином не виконує та станом на 23.03.2016 року має заборгованість за кредитним договором у розмірі 105 668,53 грн., з яких: заборгованість за нарахованими відсотками - 64 295,13 грн., пеня за прострочення погашення відсотків - 28 015,14 грн.; пеня за прострочення погашення кредиту - 7 647,20 грн.; 3% річних від простроченої суми - 417,43 грн.; розмір інфляційних витрат - 5 293,63 грн.. Крім того, зобов'язання за кредитним договором забезпечено договором поруки №53391-60-14-5 від 28.04.2014 року, укладеним між Публічним акціонерним товариством "Банк "Київська Русь" та [PERSON]. Відповідно до п.5.1 договору поруки поручитель солідарно та в повному обсязі несе відповідальність перед кредитором за виконання боржником зобов'язань за кредитним договором. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що й боржник, включаючи повернення коштів, сплату процентів за користування ними, комісій, штрафних санкцій та відшкодування збитків. Просить стягнути солідарно з відповідачів на користь позивача 105 668,53 грн. заборгованості по кредитному договору та понесені судові витрати. Представник позивача у судове засідання не з'явився, згідно поданої заяви (а.с.56) просить розглянути справу без його участі, позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] у судове засідання не з'явилися повторно. У відповідності до ч.5 ст.74 ЦПК України належним чином повідомлені про час і місце розгляду справи за адресою проживання, зареєстрованою у встановленому законом порядку, а також згідно ч.9 ст.74 ЦПК України через оголошення у пресі (а.с.57). Відповідно до ч.4 ст.169 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Враховуючи те, що у справі є достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін, зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи у відсутності відповідачів та представника позивача, що відповідає вимогам ст.224 та ч.2 ст.158 ЦПК України. Дослідивши та оцінивши письмові докази у справі в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Встановлено, що між сторонами діють цивільні правовідносини, засновані на договорі. Так, 28.04.2014 року між Публічним акціонерним товариством "Банк "Київська Русь" та відповідачем [PERSON] укладено кредитний договір № 53390-60-14-2, згідно умов якого банк надав відповідачеві споживчий кредит у розмірі 455 000,00 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 18 % процентів річних із кінцевим терміном повернення до 26.04.2024 року (а.с.7-9). 05.05.2014 року між Публічним акціонерним товариством "Банк "Київська Русь" та відповідачем [PERSON] укладено договір про внесення змін до кредитного договору № 53390-60-14-2 від 28.04.2014 року (а.с.12). [PERSON] порушив зобов'язання за кредитним договором, внаслідок чого станом на 23.03.2016 року утворилась заборгованість у розмірі 105 668,53 грн., яка складається з: заборгованість за нарахованими відсотками - 64 295,13 грн., пеня за прострочення погашення відсотків - 28 015,14 грн.; пеня за прострочення погашення кредиту - 7 647,20 грн.; 3% річних від простроченої суми - 417,43 грн.; розмір інфляційних витрат - 5 293,63 грн., що підтверджується розрахунком заборгованості (а.с.6). Зобов'язання за кредитним договором №53390-60-14-2 від 28.04.2014 року забезпечено договором поруки №53391-60-14-5 від 28.04.2014 року, укладеним між позивачем та відповідачем [PERSON] (а.с.17-19). Згідно 5.1 договору поруки поручитель солідарно та в повному обсязі несе відповідальність перед кредитором за виконання боржником зобов'язань за кредитним договором. Згідно ст.ст. 526, 527, 530 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Відповідно до ч.2 ст.1050 ЦК України якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст.1048 ЦК України. За змістом ст.1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ст.610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Згідно ст.554 ЦК України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. У разі солідарного обов'язку боржників (солідарних боржників) відповідно до ч.1 ст.543 ЦК України кредитор має право вимагати виконання обов'язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо. Таким чином, позовна вимога про стягнення з відповідачів солідарно на користь позивача заборгованості за кредитним договором №53390-60-14-2 від 28.04.2014 року у розмірі 105 668,53 грн. підлягає задоволенню. Оскільки згідно п.27 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.03.2012 року №5 "Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин" положення частини третьої статті 551 ЦК України про зменшення розміру неустойки може бути застосовано судом лише за заявою відповідача, відповідачі у судове засідання не з'явилися та заяви про зменшення розміру пені не подали, а тому підстави для застосування ч.3 ст.551 ЦК України відсутні. Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені ним і документально підтверджені судові витрати пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позовні вимоги підлягають задоволенню, тому документально підтверджені понесені позивачем судові витрати підлягають стягненню з відповідачів на користь позивача.

Outcome: approved