Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-22 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю "Кредитні ініціативи" звернулося в суд з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. Свої позовні вимоги мотивують тим, що 30.11.2007 року, ЗАТ "Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк" та фізична особа - [PERSON], уклали кредитний договір №2182. Відповідно до умов укладеного кредитного договору Банк зобов'язується надати позичальникові кредит у сумі 193000 гривень, а позичальник зобов'язується повернути наданий кредит і сплатити проценти за користування кредитом в сумі, строки та на умовах, що передбачені кредитним договором. 17 грудня 2012 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "Кредитні ініціативи" та Публічним акціонерним товариством "Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк" було укладено Договір відступлення прав вимоги, відповідно до якого ПАТ "Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк" відступило ТОВ "Кредитні ініціативи" права вимоги до кредитних договорів укладених між ПАТ "Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк" та фізичними особами. Відповідно до договору та чинного законодавства Покупець набув усі права та вимоги по відступленим кредитним договорам включаючи сплату суми основного боргу, відсотків, комісій, нарахованих штрафних санкцій. Первинний кредитор свої зобов'язання за Кредитним договором виконав у повному обсязі, надавши відповідачу кредит у сумі 193000 гривень. В свою чергу, відповідач неналежно виконує взяті на себе зобов'язання, чим порушує істотні умови Кредитного договору, в результаті чого станом на 01.03.2014 року має прострочену заборгованість: за кредитом - 193000 гривень; по відсотках - 199879.39 гривень; пеня - 35551.89 гривень. На підставі наведеного просили суд стягнути з відповідача на їхню користь заборгованість у розмірі 428431.28 гривень та витрати по сплаті судового збору в сумі 3654 гривень. Представник позивача, Грицюк В.П., в судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі, з підстав зазначених у позовній заяві. Вважає, що в матеріалах справи знаходиться достатньо доказів, для задоволення позову. Окрім того посилається на те, що представник відповідача не заявляла клопотання про витребування оригіналів документів, які містяться у матеріалах справи та не ставила під сумнів копії документів наданих суду. На задоволені позову наполягає. Представник відповідача, [PERSON], в судовому засіданні позовні вимоги не визнала. Вважає, що даний позов не може бути задоволено, оскільки докази надані представником позивача не відповідають вимогам ст.ст. 10, 58, 60 ЦПК України. Позовні вимоги є безпідставними, неналежними та необґрунтованими. Примірник договору про відступлення права вимоги належним чином не завірений, а додаток не підтверджує той факт, що відступлено право вимоги по кредитному договору [PERSON]. Також посилається на те, що Рахівським районним судом 10 вересня 2009 року, було видано судовий наказ про стягнення з [PERSON] на користь Акціонерного комерційного промислово-інвестиційного банку заборгованості по кредитному договору №2182 від 30 листопада 2007 року в сумі 250132.20 гривень. Зазначену цивільну справу про видачу судового наказу просила оглянути в судовому засіданні. При цьому, на її думку, представник позивача не обґрунтував жодним чином те, що дане рішення суду не виконувалося з поважних причин. Також не доведено, що виконання судового наказу не проводилося з вини [PERSON], не надано відповідних документів про те, що відступлено право вимоги по судовому наказу. З вище наведених підстав просила відмовити у задоволенні позову. Заслухавши учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи, перевіривши їх доказами, суд прийшов до наступного висновку. Згідно ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. У відповідності до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Судом встановлено, що між відповідачем [PERSON] та Закритим акціонерним товариством "Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк", в особі керуючого філією "Відділення Промінвестбанку в м. Рахів Закарпатської області" Климпуша Ігоря Онуфрійовича, 30 листопада 2007 рок,у було укладено Кредитний договір № 2182, згідно якого Кредитор видав Позичальнику кредит у сумі 140000 гривень, під 18.5% річних з кінцевим терміном повернення кредиту не пізніше 29 листопада 2017 року. При цьому відповідач взяв на себе зобов'язання своєчасно сплачувати кредитні кошти, платню за користування кредитом у визначені кредитним договором терміни згідно графіку погашення заборгованості по кредиту. 24 грудня 2007 року між сторонами було укладено додатковий договір №1, відповідно до якого в пп. 2.1 п.2 кредитного договору №2182 від 30 листопада 2007 року було внесено зміни та надано [PERSON] кредит у сумі 193000 гривень. 13.08.2009 року Закрите акціонерне товариство "Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк" змінило своє найменування на Публічне акціонерне товариство "Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк". Згідно з умовами договору відступлення права вимоги від 17.12.2012 року ПАТ "Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк" відступило, а ТОВ "Кредитні ініціативи" прийняло право вимоги за кредитними договорами укладеними між ПАТ "Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк" та фізичними особами, в тому числі за кредитним договором №2182 від 24.12.2007 року, укладеного між ПАТ "Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк" та відповідачем. Згідно ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: сплата неустойки (пені). З матеріалів справи досліджено, що відповідач взяті на себе зобов'язання, що виникають з умов Кредитного договору №2182 від 30 листопада 2007 року та додаткового договору №1 від 24 грудня 2007 року, не виконав, внаслідок чого, станом на 01.03.2014 року за відповідачем [PERSON], рахується заборгованість: за кредитом - 193000 гривень; по відсотках - 199879.39 гривень; пеня - 35551.89 гривень. Судом встановлено, що позивач звертався до відповідача [PERSON] з вимогою про дострокове повернення кредиту, однак жодних заходів по погашенню заборгованості відповідачем вжито не було. У відповідності до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Судом також достовірно встановлено, що відповідачем порушені умови кредитного договору, зокрема останній прострочив свої зобов'язання по поверненню кредиту та сплаті процентів за користування кредитом, порушив графік погашення заборгованості за кредитом, отже, в даному випадку, має місце невиконання зобов'язання відповідачем. Згідно ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Суд вважає безпідставними посилання представника відповідача, про те, що в задоволенні позовних вимог слід відмовити з підстав наявності судового наказу від 10 вересня 2009 року по справі № 2-н-125/09 про стягнення з [PERSON] на користь Акціонерного комерційного промислово-інвестиційного банку заборгованості по кредитному договору №2182 від 30 листопада 2007 року в сумі 250132.20 гривень. Така обставина, на думку суду, не може бути підставою для відмови у задоволенні позовних вимог, оскільки, як вбачається з оглянутої судом цивільної справи № 2-н-125/09, вище зазначений судовий наказ не набув законної сили. Окрім того, у 2009 році із заявою про видачу судового наказу зверталася інша сторона - Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк в особі філії "Відділення Промінвестбанку в м. Рахів Закарпатської області", натомість у провадженні суду знаходиться справа за позовом - ТОВ "Кредитні ініціативи". В даній справі позивач просить стягнути суму заборгованості в розмірі 428431.28 гривень, як і по кредитному договору №2182 від 30.11.2007 року так і по додатковому договору №1 від 24.12.2007 року, який не був предметом розгляду по справі № 2-н-125/09. Також, вказана сума боргу охоплює стягнення відсотків, які не могли бути нараховані за період з 10.09.2009 року (з дня видання судового наказу) до 01.03.2014 року, тобто не могли бути предметом судового розгляду у справі за заявою АКПІБ в особі філії "Відділення Промінвестбанку в м. Рахів Закарпатської області" до [PERSON] про видачу судового наказу. Суд також не бере до уваги посилання представника відповідача про те, що Договір про відступлення права вимоги від 17 грудня 2012 року, є неналежним доказом по справі, оскільки представник відповідача була присутня у попередньому судовому засіданні 28.04.2014 року і мала змогу подати заперечення на позовну заяву та заявити клопотання про витребування у позивача оригіналів документів, копії яких містяться у матеріалах справи, однак таким правом не скористалася. Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Враховуючи те, що позивачем надано обґрунтовані та правові докази порушення та невиконання відповідачем умов договору, а останнім жодних доказів на протилежне не представлено, судовий наказ на який посилається представник відповідача не набув законної сили і ця обставина не є перешкодою для звернення до відповідача з позовом про стягнення заборгованості за кредитним договором, тому, на думку суду, позовні вимоги позивача є підставними, та підлягають до задоволення у повному обсязі. На підставі ст. 88 ЦПК України, з [PERSON], підлягають до стягнення в користь ТОВ "Кредитні ініціативи" судові витрати, що складаються з 3654 гривень судового збору, сплачені позивачем при подачі позову до суду. На підставі наведеного,

Outcome: approved