Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-01 00:00:00

позивач звернулась до суду з позовом до [PERSON] про визнання права власності в порядку спадкування, посилаючись на те, що вона є спадкоємцем за законом після смерті свого чоловіка та батька відповідача [PERSON], який помер 10 серпня 2013 року, у звязку з чим відкрилась спадщина на належну йому частку у праві спільної сумісної власності на квартиру №60 у будинку №188 на вул.Сибірцева у місті Артемівську Донецької області. Стверджує, що свідоцтво про право власності на житло у встановленому порядку було видано, проте не зареєстровано в органах бюро технічної інвентаризації. У звязку з тим, що відповідач відмовився від спадщини на її користь, просить суд визнати за нею право власності на 1/3 частки квартири №60 у будинку №188 на вул.Сибірцева у місті Артемівську Донецької області в порядку спадкування після смерті [PERSON], померлого 10 серпня 2013 року. Представник позивача в судове засідання не зявилась, подавши заяву про розгляд справи у її відсутності та про уточнення позовних вимог. Просить суд визначити, що частка померлого [PERSON] в праві спільної сумісної власності на квартиру №60 у будинку №188 на вул.Сибірцева у місті Артемівську Донецької області становила 1/3 та визнати за позивачем право власності на 1/3 частки квартири №60 у будинку №188 на вул.Сибірцева у місті Артемівську Донецької області в порядку спадкування після смерті [PERSON], померлого 10 серпня 2013 року. Відповідач в судове засідання не зявився, подавши заяву про розгляд справи у його відсутності. Проти задоволення позову не заперечує (а.с.14). Відповідно до ст.169 Цивільного процесуального кодексу України суд вважає за можливе проводити розгляд справи у відсутності представника позивача та відповідача, від яких надійшли відповідні заяви, на підставі наявних у справі доказів, які вважає достатніми. На підставі ч.2 ст.197 Цивільного процесуального кодексу України, у звязку з неявкою всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Судом установлено, що 10 серпня 2013 року помер [PERSON], про що відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Артемівську реєстраційної служби Артемівського міськрайнного управління юстиції у Донецькій області складено відповідний актовий запис №747 та видано свідоцтво про смерть серії І-НО №723304 (а.с.5). Першою Артемівською державною нотаріальною конторою 23 грудня 2013 року заведено спадкову справу на майно [PERSON], померлого 10 серпня 2013 року, на підставі заяви [PERSON] (дружини померлого) про прийняття спадщини та заяви [PERSON] (сина померлого) про відмову від спадщини на користь [PERSON]. Інших заяв від інших спадкоємців не надходило, свідоцтв про право на спадщину не видано (а.с.3, 42). Згідно зі свідоцтвом про право власності на житло, виданим 2 березня 2007 року Управлінням муніципального розвитку Артемівської міської ради на підставі розпорядження від 2 березня 2007 року №23424 (а.с.4, 47), квартира №60 у будинку №188 на вул.Сибірцева у місті Артемівську Донецької області належить на праві спільної сумісної власності [PERSON], [PERSON] та [PERSON]. Довідкою №359, виданою комунальним підприємством «Артемівське бюро технічної інвентаризації», згідно з обліковими даними квартира 60 у будинку №188 на вул.Сибірцева у місті Артемівську Донецької області не зареєстрована (а.с.55). Запис про реєстрацію права власності на квартиру на зворотній стороні свідоцтва про право власності на житло відсутній (а.с.4 на звороті). Відповідно до ст.182 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) в редакції, чинній на момент видачі свідоцтва про право власності на житло 2 березня 2007 року, право власності та інші речові права на нерухомі речі, обмеження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Відповідно до ст. 6\~Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень"\~систему органів державної реєстрації прав становлять: Міністерство юстиції України; центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері державної реєстрації прав; органи державної реєстрації прав, утворені Міністерством юстиції України в установленому законодавством порядку. Держателем Державного реєстру прав є центральний орган виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері державної реєстрації прав. Тимчасове положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затверджене наказом Міністерства юстиції України від 7 лютого 2002 року №7/5, чинне на момент видачі свідоцтва про право власності на житло 2 березня 2007 року, встановлювало, що до 1 січня 2012 року державна реєстрація права власності та права користування (сервітут) на об'єкти нерухомого майна, розташовані на земельних ділянках, права користування (найму, оренди) будівлею або іншими капітальними спорудами, їх окремими частинами; права власності на об'єкти незавершеного будівництва, а також облік безхазяйного нерухомого майна, довірче управління нерухомим майном проводиться реєстраторами БТІ, створеними до набрання чинності\~Законом України від 11 лютого 2010 року "Про внесення змін до Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень" та інших законодавчих актів України"\~та підключеними до Реєстру прав власності на нерухоме майно (пункти 1.1, 1.3). Відтак, співвласники майна зобовязані були зареєструвати право власності на нього в порядку, встановленому чинним на той час законодавством. На сьогодні усунути це неможливо, оскільки один зі співвласників помер. Крім того, суд звертає увагу на те, що згідно із ст. 368\~ЦК\~України спільною власністю є не лише майно, набуте подружжям за час шлюбу, якщо інше не встановлено договором або законом, а й майно, набуте в результаті спільної праці та за спільні грошові кошти членів сім'ї, якщо інше не встановлено договором, укладеним у письмовій формі. Зі змісту ст. 357\~ЦК\~України вбачається, що під терміном "визначення часток" законодавець розуміє визначення (встановлення) розміру частки співвласника у спільному сумісному майні. Спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців), що передбачено ст.1216 ЦК України. Згідно зі ст.1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Частинами 1, 5 та 6 ст.1273 ЦК України передбачено, що спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу. Заява про відмову від прийняття спадщини подається нотаріусу за місцем відкриття спадщини. Відмова від прийняття спадщини є безумовною і беззастережною. Відмова від прийняття спадщини може бути відкликана протягом строку, встановленого для її прийняття. З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити, визначивши, що частка померлого [PERSON] в праві спільної сумісної власності на квартиру №60 у будинку №188 на вул.Сибірцева у місті Артемівську Донецької області становила 1/3 та визнавши за позивачем право власності на 1/3 частки квартири №60 у будинку №188 на вул.Сибірцева у місті Артемівську Донецької області в порядку спадкування після смерті [PERSON], померлого 10 серпня 2013 року, оскільки інший спадкоємець за законом відмовився від спадщини.

Outcome: approved