Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-27 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з вказаним позовом, посилаючись на те, перебуває з [PERSON] в зареєстрованому шлюбі з 01.12.2003р., між подружжям виник спір щодо поділу спільного майна подружжя. Під час шлюбу за спільні кошти позивачкою придбано земельну ділянку площею 0,12га по [ADDRESS] на підставі договору купівлі-продажу від 01.10.2007р. вартістю 151 000 грн., а також вісім торгових павільйонів загальною вартістю 3 765 900 грн. по [ADDRESS], [ADDRESS], [ADDRESS], [ADDRESS], [ADDRESS], [ADDRESS], [ADDRESS], [ADDRESS]. Вказані нежитлові приміщення зареєстровані на праві власності ТОВ "Фірми "Міг", єдиним засновником якої є [PERSON], статутний фонд даного товариства 8 200 000 грн. сформований за рахунок спільних коштів подружжя, в зв'язку з чим мають бути віднесені до об'єктів спільної сумісної власності подружжя. 19.07.2011р. між ТОВ "Фірмою "Міг" та ПАТ "БМ Банк" був укладений договір іпотеки в забезпечення виконання ПП "Сфера-Дизель" кредитних зобов'язань за кредитним договором від 19.07.2011р. на суму кредиту 4 500 000 грн., предметом іпотеки за даним договором були зазначені торгові павільйони в м.Черкаси загальною вартістю 3 765 900 грн., проте згоди на передачу даного майна подружжя в іпотеку позивачка не надавала, в зв'язку з чим даний договір має бути визнаний недійсним відповідно до ст.65 Сімейного Кодексу України. Просить суд визнати за нею право власності на 1/2 частину земельної ділянки площею 0,12 га по [ADDRESS], визнати нежитлові приміщення по [ADDRESS], [ADDRESS], [ADDRESS], [ADDRESS], [ADDRESS], [ADDRESS], [ADDRESS], [ADDRESS], зареєстровані на праві власності ТОВ "Фірми "Міг", об'єктами спільної сумісної власності подружжя [PERSON] та [PERSON], визнати за нею право власності на 1/2 частину вказаних нежитлових приміщень в порядку поділу майна подружжя, визнати недійсним договір іпотеки № 6/45/190711-1 від 19.07.2011р., укладений між ТОВ "Фірма Міг" та ПАТ "БМ Банк", посвідчений приватним нотаріусом Черкаського міського нотаріального округу [PERSON] В судовому засіданні представник позивача [PERSON] позовні вимоги підтримав, просив суд позов задоволити. Відповідачі [PERSON], ТОВ "Фірма "Міг", третя особа ПП "Сфера-Дизель" в судове засідання не з'явились, про час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином, з запереченнями до суду не звертались. Представник ПАТ "БМ Банк" Порало Т.І. позов не визнала, приватний нотаріус Черкаського міського нотаріального округу [PERSON] вважала позов таким, що не підлягає до задоволення, оскільки предметом іпотеки є майно юридичної особи, яке не належить жодному з подружжя, отже не є спільним сумісним майном подружжя і згода позивачки на укладення спірного іпотечного договору за законом не була обов'язковою. Заслухавши пояснення, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що між [PERSON] та [PERSON] був зареєстрований шлюбу з 01.12.2003р., від шлюбу мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO], яка проживає з матір'ю. В даний час між сторонами виник спір щодо поділу спільного майна подружжя. Під час шлюбу [PERSON] набула у власність земельну ділянку площею 0,12га по [ADDRESS] вартістю 151 000 грн. на підставі договору купівлі-продажу від 01.10.2007р. Крім того [PERSON] є засновником ТОВ "Фірми Міг" та за даною юридичною особою зареєстроване право власності на вісім торгових павільйонів в м.Черкаси - по [ADDRESS], [ADDRESS], [ADDRESS], [ADDRESS], [ADDRESS], [ADDRESS], [ADDRESS], [ADDRESS]. 19.07.2011р. між ТОВ "Фірмою "Міг" та ПАТ "БМ Банк" був укладений договір іпотеки в забезпечення виконання ПП "Сфера-Дизель" кредитних зобов'язань за кредитним договором від 19.07.2011р. на суму кредиту 4 500 000 грн., предметом іпотеки за даним договором були зазначені торгові павільйони в м.Черкаси загальною вартістю 3 765 900 грн. Відповідно до ст.60 СК України кожна річ, набута подружжям в період шлюбу є їх спільною сумісною власністю. Набуття майна за час шлюбу створює презумпцію виникнення права спільної сумісної власності. Заінтересована особа вправі в судовому порядку доводити, що майно у шлюбі було придбане за її особисті кошти. Відповідно до ст.ст.15,30 ЦК України обставини в цивільній справі з'ясовуються на засадах змагальності. Кожна сторона зобов'язана довести обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень. Згідно ст.60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Відповідно до ст.70 СК України у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. Присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, допускається лише за його згодою. Відповідно до правової позиції, висловленої ВСУ при розгляді справи № 6-61цс13 господарське товариство є власником майна, переданого йому учасниками у власність як вклад до статутного (складеного) капіталу (ст. 115 ЦК України, ст. 85 ГК України та ст. 12 Закону України "Про господарські товариства"). З моменту внесення грошових коштів до статутного капіталу господарського товариства вони є власністю самого товариства, зазначені спільні кошти (майно) подружжя втрачають ознаки об'єкта права спільної сумісної власності подружжя. Майно фізичної особи - підприємця, що придбане і використовується у його підприємницькій діяльності з метою одержання прибутку, слід розглядати як його особисту, приватну власність, згідно зі ст. 57 СК України, а не як об'єкт спільної сумісної власності подружжя, який підпадає під регулювання ст.ст. 60, 61 СК України. Виходячи зі змісту частин 2, 3 ст. 61 СК, якщо вклад до статутного фонду господарського товариства зроблено за рахунок спільного майна подружжя, в інтересах сім'ї, той із подружжя, хто не є учасником товариства, має право на поділ одержаних доходів. Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в постанові від 21.12.2007 N 11 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" відповідно до положень статей 57, 61 СК, ст. 52 ЦК майно приватного підприємства чи фізичної особи - підприємця не є об'єктом спільної сумісної власності подружжя. Інший із подружжя має право тільки на частку одержаних доходів від цієї діяльності. Рішення Конституційного суду України від 19 вересня 2012 року з справі №1-8/2012 не спростовує зроблених Верховним Судом України висновків, оскільки в ньому йдеться виключно про статутний капітал та майно приватного підприємства, сформованому за рахунок спільної сумісної власності подружжя. Товариство з обмеженою відповідальність "Фірма Міг" зареєстроване 22.11.1994р. є господарським товариством та не являється приватним підприємством. Засновником товариства являється [PERSON], розмір статутного фонду - 8 200 000 грн. Згідно довідки про склад засновників в період з 15.12.2006р. по 09.12.2011р. склад засновників складав 2 особи, [PERSON] входив до складу засновників та його частка в статному фонді становила 50%, в також цей період здійснювалось збільшення статутного фонду як [PERSON], так і іншим засновником. Згідно Статут ТОВ "Фірма "Міг" в редакції станом 15.12.2006р. статутний фонд становив 6 200 000 грн. Рішенням господарського суду Черкаської області від 19.12.2008р. за ТОВ «Фірма «Міг» визнано право власності на торгові павільйони по [ADDRESS], [ADDRESS], [ADDRESS], [ADDRESS], [ADDRESS], [ADDRESS], [ADDRESS], [ADDRESS], м.Черкаси. Вказаним рішенням встановлено, що за договорами оренди товариство отримало в оренду в 2006 році 9 земельних ділянок під розташування торгових павільйонів по продажу продовольчих товарів у комплексі з зупинками громадського транспорту та протягом 2006-2008 років були самочинно побудовані на вказаних ділянках зазначені об'єкти нерухомого майна. Вартість вказаних павільйонів згідно довідки за даними бухгалтерського обліку від 25.11.2014р. становить 2 709 556,66 грн. Об'єктивних доказів щодо формування статутного фонду даного товариства за рахунок спільних коштів подружжя суду не надано, а саме - не доведеним є джерело походження коштів на збільшення статутного фонду та та чи були набуті вказані кошти [PERSON] саме в період шлюбу. Платником по наданим представникам квитанціям про внесення внеску до статутного фонду, а також платіжним документам про придбання будматеріалів є Фірма «Міг». Право власності на спірне іпотечне майно зареєстроване на підставі рішення господарського суду Черкаської області від 19.12.2008р. за ТОВ "Фірма Міг", яке є самостійним суб'єктом господарювання, не є приватним підприємством, право власності юридичної особи на вказане майно не є припиненим, тому підстави для віднесення даного майна до спільної сумісного майна подружжя [PERSON] та [PERSON] відсутні, позовні вимоги про поділ вказаного майна та визнання права власності позивачки на ? частину не підлягають до задоволення. Земельна ділянка площею 0,12 га по [ADDRESS] вартістю 151 000 грн. набута у власність позивачкою на підставі договору купівлі-продажу від 01.10.2007р. в період шлюбу та являється спільним майном подружжя, вимоги про поділ вказаного спільного майна на засадах рівності ґрунтуються на законі, тому позовні вимоги про визнання за кожним з подружжя права власності по ? частини вказаної ділянки підлягають до задоволення. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені ч. ч. 1-3, 5 та 6 ст. 203 цього Кодексу. Статтею 65 СК України встановлено, що дружина, чоловік розпоряджаються майном, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, за взаємною згодою. При укладенні договорів одним із подружжя вважається, що він діє за згодою другого з подружжя. Для укладення одним із подружжя договорів, які потребують нотаріального посвідчення і (або) державної реєстрації, а також договорів стосовно цінного майна, згода другого з подружжя має бути подана письмово. 19.07.2011р. між ТОВ "Фірмою "Міг" та ПАТ "БМ Банк" був укладений договір іпотеки з додатковими угодами від 27.07.2012р., 30 серпня 2012 року в забезпечення виконання ПП "Сфера-Дизель" кредитних зобов'язань за кредитним договором від 19.07.2011р. на суму кредиту 4 500 000 грн., предметом іпотеки за даним договором були торгові павільйони загальною вартістю 3 765 900 грн. по [ADDRESS], [ADDRESS], [ADDRESS], [ADDRESS], [ADDRESS], [ADDRESS], [ADDRESS], [ADDRESS] зареєстровані на підставі рішення господарського суду Черкаської області від 19.12.2008р. на праві власності ТОВ "Фірма Міг". Вказаний договір від імені іпотекодавця підписаний директором [PERSON], якому право підпису договору іпотеки надано рішенням зборів засновників згідно з протоколом № 2 від 23.06.2011р. Рішенням Придніпровського районного суду м.Черкаси від 26.03.2014р. стягнуто в солідарному порядку з ПП «Сфера-Дизель», [PERSON] на користь ПАТ «БМ Банк» заборгованість за Договором №6/45/190711 відновлюваної кредитної лінії від 19 липня 2011 р. в сумі 4706674,67 грн., дане рішення набрало законної сили та звернуте до примусового виконання. Ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 26 березня 2014 року провадження у справі в частині вимог позивача ПАТ «БМ Банк» до ТОВ Фірма Міг» про звернення стягнення на предмет іпотеки, що належить ТОВ «Фірма Міг» в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором в сумі 4 706 674,67 грн. - закрито та в даний час спір вирішується в порядку господарського судочинства. Рішенням господарського суду Черкаської області від 15.08.2013р. відмовлено у позові ТОВ «Фірма «Міг» про визнання недійсним договору іпотеки від 19.07.2011р. з мотивів допущеної помилки при укладенні договору та встановлено, що на дату укладання спірного договору він був укладений та підписаний повноважною особою, у тому числі від імені ТОВ «Фірми «Міг», який мав необхідний обсяг цивільної дієздатності та встановлені установчими документами повноваження. Позовні вимоги про визнання недійсним договору іпотеки № 6/45/190711-1 від 19.07.2011р., укладеного між ТОВ "Фірма Міг" та ПАТ "БМ Банк" з підстав не надання згоди [PERSON] як дружини засновника відповідно до ст.65 СК України не підлягають до задоволення, оскільки нерухоме майно, яке є предметом іпотеки за даним договором зареєстроване на праві власності ТОВ "Фірма Міг" як самостійного суб'єкта господарювання та не є спільним сумісним майном будь-кого з подружжя [PERSON] та [PERSON], тому на передачу вказаного майна в іпотеку згода позивачки не була обов'язковою, вказаний правочин посвідчений приватним нотаріусом Черкаського міського нотаріального округу [PERSON] з дотриманням вимог чинного законодавства, відповідає вимогам чинності правочинів згідно ст. 203 ЦК України. Суд також вважає обґрунтованими доводи представника ПАВТ "БМ Банк" про те, що оскільки позивачка [PERSON] працювала в ТОВ «Фірма «Міг» в період 2003 - 2012 роки на різних посадах - заступник директора, головний бухгалтер, та за посадовими обов'язками мала доступ до бухгалтерської документації, це спростовує посилання представника позивача, що позивачка змогла дізнатись про спірний договір іпотеки від 19.07.2011р. тільки в 2014 році. Таким чином, зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для часткового задоволення позову.

Outcome: dismissed