Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-13 00:00:00

Позивач, Товариство з обмеженою відповідальністю "Кредитні ініціативи", звернувся до суду з позовом до [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що 07.04.2008 р. ВАТ "Сведбанк" (правонаступник - ПАТ "Сведбанк") та [PERSON] уклали Кредитний договір № 0308/0408/71-082. Відповідно до умов вищевказаного кредитного договору, банк зобовязується надати боржнику (за кредитним договором - позичальникові) кредит у сумі 22500,00 доларів США, а відповідач зобовязується повернути наданий кредит і сплатити проценти за користування в сумі, строки та на умовах, що передбачені кредитним договором. В забезпечення виконання зобов'язань позичальника, що випливають з основного договору, відповідно до ст. 553 ЦК України, 07.04.2008 р. ВАТ "Сведбанк" (правонаступник ПАТ "Сведбанк") та [PERSON] (відповідач-2), уклали договір поруки №0308/0408/71-082-Р-1, відповідно до умов якого, відповідач-2 як поручитель поручається за виконання відповідачем-1 обовязків, що виникли на підставі основного договору або можуть виникнути на підставі нього у майбутньому. Відповідно до ст. 554 ЦК України, у разі порушення боржником зобовязання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Відповідно до умов договору поруки, відповідач-1 та відповідач-2 відповідають перед позивачем за порушення обовязків за договором, як солідарні боржники, поручитель відповідає перед банком у тому ж обсязі, що і боржник. 28.11.2012 р. між ПАТ "Сведбанк", який в свою чергу виступає правонаступником Акціонерного комерційного банку "ТАС-Комерцбанк" та Факторинговою компанією "Вектор Плюс" укладено договір факторингу. Відповідно до п.2.1, 2.2. договору банк відступає фактору свої права вимоги заборгованості по кредитних договорах, укладених з боржниками, право на вимогу якої належить банку на підставі документації. З моменту відступлення банком фактору прав вимоги заборгованості від боржників, всі гарантії, надані боржниками щодо заборгованостей, стають дійсними для фактора та вважаються наданими фактору. Разом з правами вимоги до фактора переходять всі пов'язані з ними права, зокрема права грошової вимоги щодо нарахованих та несплачених боржниками процентів, комісій, штрафних санкцій та інших обовязкових платежів. Разом із тим, 28.11.2012 р. між ТОВ "ФК "Вектор Плюс" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Кредитні ініціативи" укладено договір факторингу. Відповідно до п.2.1, 2.2. Договору Клієнт (ТОВ «ФК «Вектор Плюс») відступає Фактору (ТОВ «Кредитні ініціативи») свої права вимоги заборгованості по кредитних договорах, укладених з боржниками, право на вимогу якої належить клієнту на підставі документації. З моменту відступлення клієнтом фактору прав вимоги заборгованості від боржників, всі гарантії, надані боржниками щодо заборгованостей, стають дійсними для фактора та вважаються наданими фактору. Разом з правами вимоги до фактора переходять всі повязані з ними права, зокрема права грошової вимоги щодо нарахованих та несплачених боржниками процентів, комісій, штрафних санкцій та інших обовязкових платежів. Отже, внаслідок укладення вказаних договорів відбулася заміна кредитора, а саме ТОВ «Кредитні ініціативи» набуло статусу нового кредитора/стягувача за договором від 07.04.2008 р. № 0308/0408/71-082 позичальником згідно якого є [PERSON]. Зазначає, що банк (кредитор) свої зобовязання за кредитним договором виконав в повному обсязі, надавши відповідачу кредит у сумі 22500,00 доларів США. В свою чергу, відповідач, неналежно виконує взяті на себе зобовязання, чим грубо порушує істотні умови кредитного договору, в результаті чого станом на 01.12.2014 р., має прострочену заборгованість: за кредитом - 14744,51 дол. США, що за курсом НБУ на дату розрахунку складає - 221999,43 грн.; по відсотках - 3805,61 дол. США, що за офіційним курсом НБУ на дату розрахунку складає - 57298,84 грн..У звязку з систематичним порушенням боржником своїх обовязків зі сплати кредиту, відповідно до норм чинного законодавства та діючого кредитного договору йому була нарахована неустойка: пеня на дату розрахунку складає - 1753,60 дол. США, що за офіційним курсом НБУ на дату розрахунку складає - 26402,93 грн. Просить стягнути солідарно з відповідачів заборгованість - 305701,20 грн., а саме: за кредитом - 221999,43 грн.; по відсотках - 57298,84 грн.; пеня - 26402,93 грн.; та витрати по сплаті судового збору у сумі 3232,94 грн.. Представник позивача в судове засідання не зявився, про день, час та місце судового розгляду був повідомлений належним чином, подав до суду клопотання про розгляд справи за його відсутності на підставі наявних доказів та матеріалів. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, про день, час та місце судового розгляду був повідомлений належним чином, подав до суду заяву про розгляд справи без його участі, проти позовних вимог заперечує в повному обсязі, просив застосувати строк позовної давності щодо вимог позивача та відмовити у задоволенні позову. Представник відповідача [PERSON] [PERSON] в судове засідання не зявився, про день, час та місце судового розгляду був повідомлений належним чином, подав до суду заяву про розгляд справи без його участі, проти позовних вимог заперечує в повному обсязі, подав до суду заяву про застосування строку позовної давності до позовних вимог ТОВ "Кредитні ініціативи" до [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості за договором кредиту та договором поруки. Суд, взявши до уваги заяви сторін, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає необхідним у задоволенні позову відмовити у повному обсязі. Судом встановлено, що 07 квітня 2008 року ВАТ "Сведбанк" та [PERSON] уклали кредитний договір № 0308/0408/71-082, відповідно до умов якого, банк зобовязується надати позичальнику грошові кошти у вигляді кредиту у розмірі 22500,00 доларів США, на строк з 07 квітня 2008 року по 06 квітня 2018 року включно та на умовах, передбачених у договорі, а позичальник зобовязується повернути наданий кредит, сплатити проценти за користування кредитом та виконати свої зобовязання у повному обсязі у терміни, передбачені договором. Кредитні кошти призначені для здійснення позичальником розрахунків по договору купівлі-продажу між позичальником та [PERSON] з метою придбання квартири №1 в будинку №13, що знаходиться за адресою: Дніпропетровська обл.., м. Кривий Ріг, вул.. Якіра. Відповідно до п. 2.1. договору, забезпечення виконання зобовязань позичальника по погашенню заборгованості за кредитом, сплаті процентів за користування кредитом, оплаті комісій, пені за несвоєчасну сплату процентів і несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом, відшкодування збитків у звязку з порушенням умов даного договору та інших витрат банку, повязаних з одержанням виконання, виступає іпотека обєкта нерухомості, що придбавається позичальником за договором купівлі-продажу. Відповідно до п. 2.3. договору, при непогашенні заборгованості перед банком у строки, передбачені цим договором, банк має право звернути стягнення на предмет застави, та/або звернутися до суду. Крім того, 07 квітня 2008 року ВАТ "Сведбанк", [PERSON] та [PERSON] згідно із ст..ст. 553 559 ЦК України уклали договір поруки № 0308/0408/71-082-Р-1, відповідно до умов якого, поручитель зобов'язується перед банком відповідати за виконання зобовязань щодо повернення коштів, наданих банком позичальнику у вигляді кредиту згідно з кредитним договором № 0308/0408/71-082 від 07.04.2008 р., у сумі 22500,00 доларів США, строком до 06.04.2018 р., з процентною ставкою 11,9% річних за їх використання. Поручитель несе солідарну відповідальність з позичальником перед банком за виконання позичальником умов основного зобовязання усім належним йому майном та грошовими коштами. Крім того, 28 листопада 2012 року відповідно до договору факторингу № 15 укладеного між ПАТ «Сведбанк», яке виступає правонаступником ВАТ «Сведбанк», яке в свою чергу виступає правонаступником комерційного банку «ТАС Комерцбанк» та ТОВ «Факторингова компанія «Вектор Плюс» укладено договір факторингу. Відповідно до п.2.1, 2.2. договору банк відступає фактору свої права вимоги заборгованості по кредитних договорах, укладених з боржниками, зазначених у реєстрі заборгованості боржників, право на вимогу якої належить банку на підставі документації, а фактор шляхом надання фінансової послуги банку набуває права вимоги такої заборгованості від боржників та передає банку за плату грошові кошти в розпорядження у розмірі, що становить ціну продажу та в порядку, передбаченому договором. Крім того, 28 листопада 2012 року між ТОВ "ФК "Вектор Плюс" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Кредитні ініціативи" укладено договір факторингу. Відповідно до п.2.1, 2.2. Договору Клієнт (ТОВ «ФК «Вектор Плюс») відступає Фактору (ТОВ «Кредитні ініціативи») свої права вимоги заборгованості по кредитних договорах, укладених з боржниками, право на вимогу якої належить клієнту на підставі документації. З моменту відступлення клієнтом фактору прав вимоги заборгованості від боржників, всі гарантії, надані боржниками щодо заборгованостей, стають дійсними для фактора та вважаються наданими фактору. Разом з правами вимоги до фактора переходять всі повязані з ними права, зокрема права грошової вимоги щодо нарахованих та несплачених боржниками процентів, комісій, штрафних санкцій та інших обовязкових платежів. Як вбачається з витягу з додатку до договору факторингу від 28.11.2012 р. - реєстру боржників (позичальників) до позивача, ТОВ «Кредитні ініціативи», перейшло право вимоги з відповідача, [PERSON]. Відповідно, внаслідок укладення вказаних договорів відбулася заміна кредитора, а саме ТОВ «Кредитні ініціативи» набуло статусу нового кредитора за договором від 07.04.2008 р. № 0308/0408/71-082 позичальником згідно якого є [PERSON]. Рішенням апеляційного суду Дніпропетровської області від 15.10.2014 р. задоволено позовні вимоги ТОВ «Кредитні ініціативи» до\~[PERSON], третя особа Виконком Дзержинської районної у місті ради, про звернення стягнення на майно. В рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № 0308/0408/71-082 від 07.04.2008 року, яка станом на 01.03.2013 року становить 128 346,64 грн. та складається з заборгованості: за кредитом - 117 852,87 грн., по відсоткам - 5 485,60 грн., пеня - 5 008,17 грн., звернуто стягнення на предмет іпотеки - однокімнатну квартиру, розташовану на першому поверсі п'ятиповерхового житлового будинку, загальною площею 35,9 кв.м., житловою площею 17,5 кв.м., яка знаходиться за адресою: [ADDRESS], шляхом проведення прилюдних торгів згідно\~Закону України «Про виконавче провадження», за початковою ціною встановленою на рівні не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, визначеного на підставі оцінки проведеної суб'єктом оціночної дійльності/незалежним експертом на стадії оцінки майна, під час проведення виконавчих дій. Стягнуто з [PERSON] на користь ТОВ «Кредитні ініціативи» судовий збір в сумі 1925,20 грн.. Рішення суду в частині звернення стягнення на предмет іпотеки не підлягає виконанню на час дії Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» від 03.06.2014 року №1340-VІІ. Відповідно до ч.1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України передбачено, що якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно з ст. 629 ЦК України, договір є обовязковим для виконання сторонами. Згідно ст. 512 ЦК України кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно ст.. 514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі та на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлене договором або законом. Згідно ст. 516 ЦК України, заміна кредитора у зобов'язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Як вбачається з матеріалів справи, стороною позивача суду не було надано будь-яких доказів в підтвердження переходу до останнього права вимоги за договором поруки від 07.04.2008 р. № 0308/0408/71-082-Р-1, при цьому зміст позовних вимог стосується саме солідарного стягнення кредитної заборгованості як з позичальника, так і з поручителя. Відповідно до вимог ст. 11 ЦПК України передбачено, що, виходячи з принципу змагальності сторін та диспозитивності цивільного судочинства, суд позбавлений можливості самостійного витребування та збирання доказів по справі та надання оцінки обсягу доказів, який би був достатній для задоволення вимог позивача. Відповідно до ч.2 ст. 27 ЦПК України, обов`язок надання усіх наявних доказів до початку розгляду справи по суті покладається саме на осіб, які беруть участь у справі. Уповноваженим представником позивача подано до суду клопотання про розгляд справи у відсутність представника позивача на підставі наявних доказів та матеріалів. Заявляючи у відповідності до вимог ч. 2\~ст. 158 ЦПК України\~клопотання про розгляд справи за її відсутності особа усвідомлює, погоджується та несе ризики неможливості вчасно відреагувати на обставини, які будуть з'ясовані в ході проведення судового засідання, надати відповідні пояснення та додаткові докази або ж заявити клопотання. Як вбачається з наданого позивачем розрахунку заборгованості за кредитом у валюті, відповідачу нарахована заборгованість за кредитним договором від 07.04.2008 р. № 0308/0408/71-082 станом на 01.12.2014 р., а саме: за кредитом - 14744,51 дол. США, що за курсом НБУ на дату розрахунку складає - 221999,43 грн.; по відсотках - 3805,61 дол. США, що за офіційним курсом НБУ на дату розрахунку складає - 57298,84 грн.; по пені 2922,09 дол. США, що за курсом НБУ на дату розрахунку складає 43996,19 грн.; заборгованість по пені за останній календарний рік складає 26402,93 грн.. Як вбачається з наданої представником відповідача [PERSON] [PERSON] заяви про застосування строку позовної давності до позовних вимог ТОВ "Кредитні ініціативи" до [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості за договором кредиту та договором поруки, згідно розрахунку позивача 07.04.2008 р. було розпочато нарахування пені, тобто з цієї дати у позивача виникло право в звязку з «начебто порушенням відповідачами умов договору» на звернення з позовом до суду про стягнення заборгованості по кредиту та відсоткам, але позивач не скористався своїм правом протягом річного строку позовної давності для звернення з позовом про стягнення штрафів та пені, позовна давність щодо вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені) встановлена строком в один рік, згідно ч. 4 ст. 267 ЦК України, сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою відмови у позові. Крім того, відповідно до наданого позивачем до позовної заяви розрахунку позовних вимог вбачається, що вперше порушення графіку погашення кредиту відбулося 07.04.2008 р., тобто відповідач [PERSON] вперше порушив встановлений кредитним договором графік погашення, а також відповідач [PERSON] допускав порушення графіку погашення кредиту багаторазово, проте позивач не скористався своїм правом дострокової вимоги залишку заборгованості за кредитом, як передбачено нормою ст. 1050 ЦК України. Відповідно, трирічний строк позовної давності необхідно рахувати саме з дати першого порушення графіку погашення кредиту, тобто з 07.04.2008 року по 07.04.2011 року, в звязку з тим, що саме з 07.04.2008 року у позивача виникло право дострокової вимоги залишку суми заборгованості та право звернення з позовом до суду про стягнення залишку суми заборгованості за кредитом, проте позивач своїм правом не скористався та пропустив трирічний строк позовної давності. Відповідно до умов кредитного договору позичальник зобовязаний 20 числа щомісячно сплачувати банку нараховані проценти та частину тіла кредиту згідно графіку платежів, який є невідємною частиною договору. Останній платіж зазначений датою 08.01.2013 року, тому строк погашення основного зобовязання настав 20.02.2013 року, що означає: при відсутності платежу в зазначений строк з наступного дня - 21.02.2013 року позивачу стає відомо про порушення його права, у звязку з чим, починається дія однорічного строку права звернення до суду з вимогою до поручителя для захисту своїх інтересів. Таким чином, строк позовної давності в один рік сплинув 21.02.2014 року, проте позивач звернувся з позовом лише 16.12.2014 році, тобто за межами строку позовної давності, сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою відмови у позові. Статтею 530 ЦК України передбачено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства. Відповідно до ст. 631 ЦК України, строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов'язки відповідно до договору. Договір набирає чинності з моменту його укладення. Сторони можуть встановити, що умови договору застосовуються до відносин між ними, які виникли до його укладення. Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору. Як вбачається з укладеного між ВАТ "Сведбанк" та [PERSON] кредитного договору від 07.04.2008 р. № 0308/0408/71-082, кінцевим терміном повернення кредиту та процентів за ним встановлено 06 квітня 2018 року. Відповідно до ч. 1 ст. 251 ЦК України строком є певний період у часі, зі спливом якого пов'язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Відповідно до ч. 1 ст. 252 ЦК України, строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами. Разом з тим, із настанням певної події, яка має юридичне значення, законодавець пов'язує термін, який визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати (ч. 2 ст. 251 та ч. 2 ст. 252 ЦК України). Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Статтею 257 ЦК України передбачено, що загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч. 1 ст. 261 ЦК України). Для обчислення позовної давності застосовуються загальні положення про обчислення строків, що містяться у ст. ст. 252-255 ЦК України. При цьому початок перебігу позовної давності пов'язується не стільки зі строком дії (припинення дії) договору, як з певними моментами (фактами), які свідчать про порушення прав особи (ст. 261 ЦК України). За змістом цієї норми початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. Вказані правові позиції взаємоузгоджуються з правовими позиціями Верховного Суду України, висловленими в постанові від 29 жовтня 2014 року у справі № 6-169цс14, у справі № 6-154цс15 від 30 вересня 2015 року, 6-48цс15 від 22 квітня 2015 року. Таким чином, з викладеного вбачається, що позивачем, ТОВ "Кредитні ініціативи" було пропущено строк позовної давності за вимогою про стягнення з відповідача [PERSON] заборгованості, оскільки відповідно до наданого позивачем розрахунку заборгованості вбачається, що вперше порушення графіку погашення кредиту відбулося 07.04.2008 р., тобто відповідач [PERSON] вперше порушив встановлений кредитним договором графік погашення, у звязку з чим позивач мав звернутися з даними вимогами до відповідача до 07.04.2011 р.. Відповідно до п. 2 договору поруки від 07.04.2008 р. № 0308/0408/71-082-Р-1, поручитель несе солідарну відповідальність з позичальником перед банком за виконання позичальником умов основного зобовязання усім належним йому майном та грошовими коштами. Згідно ч.1 ст. 546 ЦК України, виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою,\~\~порукою, гарантією, заставою, при триманням, завдатком. Відповідно до \~ст.. 553 ЦК України, визначено, що за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Порукою може забезпечуватися виконання зобов'язання частково або у повному обсязі. Як роз'яснено в п. 2 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», договір поруки має додатковий (акцесорний) до основного зобов'язання - кредитного договору - характер і укладається саме для забезпечення виконання останнього, а поручитель згідно з частиною першою\~статті 554 ЦК\~відповідає перед кредитором, за загальним правилом, солідарно із позичальником, якщо договором поруки не встановлено його додаткову (субсидіарну) відповідальність. Неможливість окремого розгляду цих договорів може бути пов'язана, зокрема, із визначенням суми заборгованості, способу виконання зобов'язання та іншими умовами договорів.\~\~ Статтею 64 ЦПК України встановлено, що письмовими доказами є будь-які документи, акти, довідки, листування службового або особистого характеру або витяги з них, що містять відомості про обставини, які мають значення для справи. Письмові докази, як правило, подаються в оригіналі. Відповідно до ч. 2, 4 ст. 60 ЦПК України, докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. При цьому, належність доказів - правова категорія, яка свідчить про взаємозв'язок доказів з обставинами, що підлягають встановленню як для вирішення всієї справи, так і для здійснення окремих процесуальних дій. Згідно з ч. 3 ст. 60 ЦПК України доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. А відповідно до приписів ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Крім того, згідно п. 1.2. кредитного договору, кредит надається банком у готівковій формі через касу банку або у безготівковій формі на підставі заяви позичальника з метою подальшої конвертації суми отриманого кредиту у національну валюту України та внесення коштів в національній валюті України на користь [PERSON] в оплату за договором купівлі-продажу, зазначеним у п. 1.4. цього договору. В той же час, стороною позивача не надано суду належних та допустимих доказів, які б підтверджували виконання первісним кредитором умов п. п. 1.2. кредитного договору щодо надання банком у готівковій формі через касу банку або у безготівковій формі суми кредиту позичальнику. Відповідно до ст. 60 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. У відповідності до ст. 212 Цивільного процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. За таких обставин, враховуючи вищевикладені доводи в їх сукупності, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позову . Враховуючи, що суд дійшов обґрунтованих висновків, щодо відмови у задоволенні позовних вимог ТОВ «Кредитні ініціативи», то з урахуванням положень статті 88 Цивільного процесуального кодексу України, відшкодування судового збору, у разі відмови у позові не підлягають.

Outcome: dismissed