Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-27 00:00:00

Позивач 24 вересня 2013 року звернувся до суду з позовом, в якому вказав, що відповідно до укладеного Договору № DNG0GK0000000073 від 08.04.2008 року позивач надав [PERSON] кредит у розмірі 28 000,00 доларів СШАгрн., терміном повернення до 08.04.2028 року включно зі сплатою 12,48 відсотків на рік. В забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором 08.04.2008 року між позивачем [PERSON] був укладений договір іпотеки № DNG0GK0000000073, згідно умов якого відповідач надав в іпотеку належне йому нерухоме майно, а саме, будинок загальною площею 22,80 кв.м., житловою площею 11,00 кв.м., який розташований за адресою: [ADDRESS]. Майно належить відповідачу на праві власності на підставі договору купівлі-продажу. У свою чергу, відповідач порушив умови укладеного договору в частині своєчасного погашення платежів та відсотків, передбачених умовами кредитного договору, у зв'язку з чим, станом на 06.08.2013 р. за договором виникла заборгованість у розмірі 75 386,03 дол. США, що за курсом 7.99 відповідно до службового розпорядження НБУ від 06.08.2013 року складає 602560,53 грн. з яких: 28 252,00 дол.США. - заборгованість за кредитом, 16 517,33 дол.США - заборгованість за процентами за користування кредитом, 1 202,46 дол. США - заборгованість по комісії, 25 794,64 дол. США. - пеня за несвоєчасне виконання зобов'язань. 31,28 дол. США - штраф (фіксована частина), 3588,32 дол.США-штраф (процентна складова). Позивач просив в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № DNG0GK0000000073 від 08.04.2008 року, укладеним між Публічним акціонерним товариством Комерційний банк "Приватбанк" та [PERSON] в розмірі 75 386,03 дол. США, що за курсом 7.99 відповідно до службового розпорядження НБУ від 06.08.2013 року складає 602560,53 грн., звернути стягнення на предмет іпотеки за договором іпотеки № DNG0GK0000000073 від 08.04.2008 року, укладеним між Публічним акціонерним товариством Комерційний банк "Приватбанк" та [PERSON], а саме, на будинок [ADDRESS], шляхом продажу вказаного предмета іпотеки, з укладанням від імені відповідача договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою-покупцем, з отриманням витягу з Державного реєстру прав власності, з проведення дій щодо коригування технічної документації відповідно до поточного стану нерухомості, її перепланування та перебудови, з проведенням дій щодо оформлення та з отриманням дублікатів правовстановлюючих документів на нерухомість у відповідних установах, підприємствах або організаціях незалежно від форм власності та підпорядкування, з можливістю здійснення всіх передбачених нормативно-правовими актами держави дій, необхідних для продажу предмету іпотеки; виселити відповідача та інших осіб, які проживають та зареєстровані у будинку [ADDRESS]; стягнути з відповідача судові витрати. Представник позивача Стриженко Ю.О. у судове засідання не з`явилася про день і час проведення судового засідання повідомлялася належним чином. Надійшла письмова заява з проханням слухати справу у її відсутність, позов підтримала, та просила задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечувала/а.с.48/. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явилися, про час і місце судового засідання повідомлялася належним чином про причину неявки в судове засідання не повідомила, ніяких письмових заяв до суду не надходило. З письмової згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням статті 224 ЦПК України. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню по наступних підставах. Судом встановлено, що 08 квітня 2008 року між «Приватбанк» та [PERSON] був укладений кредитний договір № DNG0GK0000000073, відповідно до якого позивач надав [PERSON] кредит у розмірі 28 000,00 доларів СШАгрн., терміном повернення до 08.04.2028 року включно зі сплатою 12,48 відсотків на рік. (а.с.22-26). Згідно ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. За правилом, встановленим ст. 509 ЦК України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. При цьому, якщо кожна із сторін у зобов`язанні має одночасно і права, і обов`язки, вона вважається боржником у тому, що вона зобов`язана вчинити на користь другої сторони, в одночасно кредитором у тому, що вона має право вимагати від неї. У відповідності ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. В забезпечення виконання умов кредитного договору 08.04.2008 року між позивачем [PERSON] був укладений договір іпотеки № DNG0GK0000000073, згідно умов якого відповідач надав в іпотеку належне йому нерухоме майно, а саме, будинок загальною площею 22,80 кв.м., житловою площею 11,00 кв.м., який розташований за адресою: [ADDRESS]. Майно належить відповідачу на праві власності на підставі договору купівлі-продажу, (а.с.27-30). Встановлено, що будинок [ADDRESS] належить [PERSON] на праві власності, на підставі договору купівлі-продажу від 08.04.2008 року, посвідченого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON]., за реєстровим № 841 (а.с.27-30) Встановлено, що Банк свої зобов'язання по договору виконав належним чином. У свою чергу, відповідач порушив умови укладеного договору, в частині своєчасного погашення платежів передбачених умовами кредитного договору, у зв'язку з чим станом на 06.08.2013 р. за договором виникла заборгованість у розмірі 75 386,03 дол. США, що за курсом 7.99 відповідно до службового розпорядження НБУ від 06.08.2013 року складає 602560,53 грн. з яких: 28 252,00 дол.США. - заборгованість за кредитом, 16 517,33 дол.США - заборгованість за процентами за користування кредитом, 1 202,46 дол. США - заборгованість по комісії, 25 794,64 дол. США. - пеня за несвоєчасне виконання зобов'язань. 31,28 дол. США - штраф (фіксована частина), 3588,32 дол.США-штраф (процентна складова). (а.с.10-13). Відповідно до вимог статті 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до ст.611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди. Відповідно до ч.1 ст. 33 Закону України «Про іпотеку» у разі невиконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Отже, оскільки суд прийшов до висновку про задоволення позову частково, відповідно до ст. 39 Закону України «Про іпотеку» в рішенні суду зазначається спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення публічних торгів або із застосуванням процедури продажу, встановленою ч. 1 ст. 38 вищезазначеного Закону, яка передбачає право іпотекодержателя на продаж предмета іпотеки будь-якій особі-покупцеві. Відповідно до ч. 6 ст. 38 Закону України «Про іпотеку» ціна продажу предмета іпотеки встановлюється за згодою між іпотекодавцем та іпотекодержателем або на підставі оцінки майна суб'єктом оціночної діяльності на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна. У разі невиконання цієї умови іпотекодержатель несе відповідальність перед іншими особами згідно з пріоритетом та розміром їх зареєстрованих прав чи вимог та перед іпотекодавцем в останню чергу за відшкодування різниці між ціною продажу предмета іпотеки та звичайною ціною на нього. При реалізації предмету іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів, початкова ціна продажу предмета іпотеки встановлюється відповідно до ч. 2 ст. 43 Закону України «Про іпотеку» - рішенням суду або за згодою між іпотекодавцем та іпотекодержателем, а якщо вони не досягли згоди, - на підставі оцінки, проведеної відповідно до законодавства про оцінку майна і майнових прав та професійну оціночну діяльність, при цьому початкова ціна продажу майна не може бути нижчою за 90 відсотків його вартості, визначеної шляхом його оцінки. Враховуюче вищевикладене, суд вважає, що позовні вимоги в частині звернення стягнення на предмет іпотеки за договором іпотеки № DNG0GK0000000073 від 08 квітня 2008 року, укладеним між Публічним акціонерним товариством Комерційний банк "Приватбанк" та [PERSON], посвідченим приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON] 08 квітня 2008 р., реєстровий № 853, а саме, на будинок [ADDRESS], загальною площею 22,8 кв.м. законними, обгрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 39 Закону України «Про іпотеку», у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки в рішенні суду зазначаються і спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення публічних торгів або із застосуванням процедури продажу, встановленої ч.1 ст. 38 цього Закону, яка передбачає право Іпотекодержателя на продаж предмета іпотеки будь-якій особі - покупцеві. Враховуючи вищевикладене, суд вважає за можливе встановити спосіб реалізації предмета іпотеки, а саме, будинку [ADDRESS], загальною площею 22,8 кв.м., шляхом його продажу та здійснення процедури продажу предмету іпотеки будь-яким способом будь-якій особі -покупцеві з отриманням витягу з Державного реєстру прав власності, з дотриманням вимог ст.38 Закону України "Про іпотеку" та визначити початкову ціну предмета іпотеки для його подальшої реалізації на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб'єктом оціночної діяльності/незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій. Позовні вимоги в частині звернення стягнення на іпотечне майно, зокрема, з проведенням дій щодо коригування технічної документації відповідно до поточного стану нерухомості, її перепланування та перебудови, з отриманням дублікатів правовстановлюючих документів на нерухомість у відповідних установах, підприємствах або організаціях незалежно від форм власності та підпорядкування, з можливістю здійснення всіх передбачених нормативно-правовими актами держави дій, необхідних для продажу предмету іпотеки, не підлягають задоволенню, оскільки не ґрунтуються на законі. Стосовно позовних вимог в частині виселення відповідача та інших осіб, які проживають у спірному будинку, то вказані вимоги не підлягають задоволенню за нижченаведеним. Як передбачено ч. 1 ст. 40 Закону України "Про іпотеку", звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення є підставою для виселення всіх мешканців, за винятком наймачів та членів їх сімей. Виселення проводиться у порядку, встановленому законом. Частини 2 і 3 зазначеної статті встановлюють певний порядок дій банку: після прийняття рішення про звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення всі мешканці зобов'язані на письмову вимогу іпотекодержателя або нового власника добровільно звільнити житловий будинок чи житлове приміщення протягом одного місяця з дня отримання цієї вимоги. Якщо мешканці не звільнять житловий будинок або житлове приміщення у встановлений або інший погоджений сторонами строк добровільно, їх примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду. У пункті 43 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» судам роз'яснено, що при розгляді позову іпотекодержателя про виселення мешканців із житлового будинку чи житлового приміщення в разі задоволення вимог про звернення стягнення на предмет іпотеки суд має враховувати таке. Згідно з ч. 4 ст. 9, ст. 109 ЖК України, ст. ст. 39 - 40 Закону України "Про іпотеку" виселення мешканців із житлового будинку чи житлового приміщення, яке є предметом іпотеки, проводиться в порядку, встановленому законом. При цьому суд за заявою іпотекодержателя одночасно з рішенням про звернення стягнення на предмет іпотеки за наявності підстав, передбачених законом, ухвалює рішення про виселення мешканців цього житлового будинку чи житлового приміщення. При цьому примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду тільки за певних умов: якщо мешканці добровільно не звільнили житловий будинок чи житлове приміщення, на яке звернуто стягнення як на предмет іпотеки, протягом одного місяця з дня отримання письмової вимоги іпотекодержателя або нового власника або в інший погоджений сторонами строк. Враховуюче вищевикладене, суд приходить до висновку, що вказані вимоги є передчасними та їх задоволення є можливим лише після звернення стягнення на предмет іпотеки і невиконання мешканцями письмової вимоги іпотекодержателя про звільнення житлового приміщення у добровільному порядку. Згідно ст. 10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, а у відповідності до положень ч.1. ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. З огляду на вищевикладене, аналізуючи здобуті по справі докази в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги є законними, обгрунтованими та такими, що підлягають частковому задоволенню. На підставі ст. 88 ЦПК України з відповідача слід стягнути на користь позивача судові витрати, понесені позивачем по оплаті судового збору у розмірі 3 441,00 грн. На підставі вищевикладеного і

Outcome: partial