Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-14 00:00:00

Позивач Публічне Акціонерне Товариство "Державний Ощадний Банк" в особі філії - Дніпропетровське обласне управління АТ «Ощадбанк», звернулось до суду з позовом до [PERSON] , який в послідуючому уточнили та просили стягнути з відповідача, як з спадкоємця, заборгованість за укладеним кредитним договором № 4 від 21.01.2008 року, яка виникла через неналежне виконання взятих на себе зобов`язань за вказаним договором [PERSON] , який помер [INFO] . Просять стягнути заборгованість за кредитним договором в розмірі 454832,78 грн., яка складається з: простроченої заборгованості по кредиту - 268348,46 грн., пеня - 2157,52 грн., 3% річний за несвоєчасне погашення основного боргу - 12585,41 грн.., втрати від інфляції за рахунок несвоєчасного погашення основного боргу - 100886,98 грн., 3% річних за несвоєчасне погашення відсотків - 4925,91 грн., втрати від інфляції за рахунок несвоєчасного погашення відсотків - 65928,50 грн. та судовий збір у розмірі 6822,49 грн. 14.12.2018 року від представника відповідача [PERSON] надійшов відзив на позовну заяву. Просив у задоволенні позову відмовити, посилаючись на те. Що позивачем до позовної заяви не додана вимога щодо звернення до спадкоємців [PERSON] . До позову долучена заява до нотаріальної контори від 17.02.2014 року, що не є вимогою до спадкоємців в розумінні ЦК, у якій зазначено про укладений померлим договір відновлювальної кредитної лінії № 253 від 27.08.2008 року на суму 230тис. грн.. забезпеченого іпотекою. У позові порушуються питання щодо договору від 21.01.2008 року за № 4 на суму 300 тис. грн.., що і є предметом розгляду. Долучена банком інформація з ДРРП на нерухоме майно стосується іншого кредитного договору № 253 від 27.08.2008 року, який не є предметом розгляду. Будь-яка спадщина відповідачем не одержана. Позивач звертаючись з позовом до суду не надає доказів вартості майна, одержаного у спадщину, саме в межах якої здійснюються будь-яке відшкодування спадкоємцями в розумінні ЦК України. Спадкоємець не відповідає власним майно, а відповідальність обмежена вартістю майна, що одержано у спадок, незалежно від того, який розмір боргу був у боржника - спадкодавця. З викладених у позові обставин вбачається, що позивач знав про смерть боржника, який помер [INFO] , та 17.02.2014 року, звертався до нотаріальної контори з заявою з зазначенням заборгованості останнього, хоч і за іншим договором. Позивач знав про порушення свого права та мав можливість звернутися до суду з вимогою, але своїм правом не скористався, тим самим пропустив строк позовної давності для звернення до суду з вимогою про захист свого порушеного цивільного права, що є підставою для відмови у позові. Відповідно до звіту про автоматизований розподіл по справі позивач звернувся до суду 29.03.2018 року. Просив застосувати строк позовної давності та відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі. У судовому засіданні представник позивача Радіонова Н.Є. позовні вимоги підтримала, посилаючись на уточнену позову заяву. Суду доповнила, що про смерть боржника банк дізнався у лютому 20174 року. Спочатку велися переговори з дружиною померлого, а потім розшукали доньку. Банк не оцінював майно, даний кредит забезпечувався іпотекою. Заставлене майно на даний момент реалізовано. Представник відповідач [PERSON] проти позовних вимог заперечував, посилаючись на відзив на позовну заяву. Вислухавши представників сторін, дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступник висновків. У судовому засіданні встановлено, що 21 січня 2008 року між Відкритим акціонерним товариством «Державний ощадний банк України» та [PERSON] було укладено договір відновлювальної кредитної лінії № 4, відповідно до умов якого банк надав позичальнику кредит в сумі 300 000,00 грн. зі сплатою 18 % річних, строком повернення до 20 січня 2013 року ( а.с. 4-6 - копія договору). На забезпечення виконання кредитного зобов`язання 21 січня 2008 року між ВАТ «Державний ощадний банк України» та Фермерським господарством « [PERSON] » було укладено іпотечний договір, предметом якого визначено нерухоме майно, с саме: комплекс, який складається з ферми ВРХ ( цегла) позначеної на плані під літерою «А-1», загальною площею 1603,7 кв.м, будівлі фуражного складу ( цегла) - позначеного на плані під літерою «Б-1» загальною площею 476,8 кв.м. будівлі штучного запліднення ( цегла) позначеної на плані під літерою «В-1», загальною площею 43,0 кв.м, які знаходяться за адресою: [ADDRESS] . Реєстраційний номер в РПВН 14679682 ( а.с. 146-155- копія іпотечного договору). [INFO] позичальник [PERSON] помер. Станом на 25 січня 2018 року розмір заборгованості за кредитним договором № 4 від 21 січня 2008 року за розрахунками банку становить 454832,78 грн., яка складається з: простроченої заборгованості по кредиту - 268348,46 грн., пеня - 2157,52 грн., 3% річний за несвоєчасне погашення основного боргу - 12585,41 грн.., втрати від інфляції за рахунок несвоєчасного погашення основного боргу - 100886,98 грн., 3% річних за несвоєчасне погашення відсотків - 4925,91 грн., втрати від інфляції за рахунок несвоєчасного погашення відсотків - 65928,50 грн. ( а.с. 11,12,13). Приписи статей 1281 і 1282 ЦК України та статті 23 Закону України «Про іпотеку» регламентують особливості правового регулювання відносин між кредитором і спадкоємцями боржника, зокрема і в зобов`язаннях, забезпечених іпотекою. За змістом цих приписів: у разі переходу права власності на предмет іпотеки у порядку спадкування право іпотеки є чинним для спадкоємця; спадкоємець, до якого перейшло право власності на предмет іпотеки, набуває статус іпотекодавця; спадкоємець (фізична особа) не несе відповідальність перед іпотекодержателем за виконання боржником основного зобов`язання, але в разі його порушення боржником такий спадкоємець відповідає за задоволення вимоги іпотекодержателя в межах вартості предмета іпотеки; спадкоємець зобов`язаний повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, якщо йому відомо про борги останнього; кредитор має пред`явити свою вимогу до спадкоємців протягом 6 місяців з дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, незалежно від настання строку вимоги, а якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про відкриття спадщини, то не пізніше одного року від настання строку вимоги; наслідком пропуску кредитором вказаних строків звернення з вимогою до спадкоємців є позбавлення кредитора права вимоги. Стаття 17 Закону України «Про іпотеку» визначає підстави для припинення іпотеки, серед яких немає такої, як смерть іпотекодавця, оскільки за змістом частини першої статті 1282 ЦК України та частини першої статті 23 Закону України «Про іпотеку» у разі переходу права власності на предмет іпотеки в порядку спадкування іпотека є дійсною для набувача відповідного нерухомого майна, який як спадкоємець набуває статус іпотекодавця. Отже, іпотека у зв`язку з фактом набуття її предмета у власність спадкоємцями боржника-іпотекодавця не припиняється. Оскільки зі смертю позичальника зобов`язання з повернення кредиту включаються до складу спадщини, строки пред`явлення кредитодавцем вимог до спадкоємців позичальника, а також порядок задоволення цих вимог регламентуються статтями 1281 і 1282 ЦК України. Тобто стаття 1281 ЦК України, яка визначає преклюзивні строки пред`явлення таких вимог, застосовується і до кредитних зобов`язань, забезпечених іпотекою. Поняття «строк пред`явлення кредитором спадкодавця вимог до спадкоємців» не тотожне поняттю «позовна давність». Так, частина четверта статті 1281 ЦК України визначає наслідком пропуску кредитором спадкодавця строків пред`явлення вимог до спадкоємців позбавлення права вимоги такого кредитора, який не пред`явив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у строки, встановлені частинами другою і третьою цієї статті. Тоді як згідно з частиною четвертою статті 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Визначені статтею 1281 ЦК України строки пред`явлення кредитором вимоги до спадкоємців і позовна давність є різними строками. Сплив перших має наслідком позбавлення кредитора права вимоги (припинення його цивільного права), а отже, і неможливість вимагати у суді захисту відповідного права. Натомість, сплив позовної давності не виключає наявність у кредитора права вимоги та є підставою для відмови у позові за умови, якщо про застосування позовної давності у суді заявила одна зі сторін. Відповідно до статті 598 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. За змістом пункту 1 частини першої статті 593 ЦК України та частини першої статті 17 Закону України «Про іпотеку» право застави (зокрема, іпотека) припиняється у разі припинення зобов`язання, забезпеченого заставою. Сплив визначених статтею 1281 ЦК України строків пред`явлення кредитором вимоги до спадкоємців має наслідком позбавлення кредитора права вимоги за основним і додатковим зобов`язаннями, а також припинення таких зобов`язань. Зазначене вище узгоджується з висновком Великої Палати Верховного Суду щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеним у постанові від 17 квітня 2018 року у справі № 522/407/15-ц, провадження № 14-53цс18. Позивач не довів факт пред`явлення вимоги кредитодавцем до спадкоємців у межах строків, визначених статтею 1281 ЦК України. Статтею 1281 ЦК України строки - це строки, у межах яких кредитор, здійснюючи власні активні дії, може реалізувати своє суб`єктивне право, а не є строком позовної давності. Позивач не дотримав порядку та шестимісячного строку пред`явлення вимог до спадкоємців боржника, визначених статтями 1281 та 1282 ЦК України, що позбавляє кредитора права вимоги до спадкоємців боржника. Приватним нотаріусом Криворізького районного нотаріального округу Дніпропетровської області 10 грудня 2013 року заведено спадкову справу № 18/2013 після смерті померлого [INFO] [PERSON] , [INFO] . 10 грудня 2013 року звернулася з заявою про прийняття спадщини за законом донька померлого [PERSON] . 10 грудня 2013 року звернулась з заявою про відмову від прийняття спадщини за законом донька померлого [PERSON] . 10 грудня 2013 року звернулась з заявою про відмову від прийняття спадщини дружина померлого [PERSON] . 03.04.2014 року до нотаріуса надійшли претензії кредитора АТ «Ощадбанк» № 19-443/02, № 19-44/02 від 17.02.2014 року, які були передані за належністю Криворізькою районною державною нотаріальною конторою, інші особи не зверталися. За життя спадкодавця заповіт ним не складався, свідоцтво про право на спадщину не видавалось. Посилання ПАТ «Державний ощадний банк» на те, що строк позовної давності у спірних правовідносинах не є пропущений позивачем, оскільки 17 лютого 2014 року Банком була направлена претензія кредитора до приватного нотаріуса Криворізького районного нотаріального округу Дніпропетровської області Убієнних Л.М.; направлення претензії кредитора і є фактичним пред`явленням кредиторських вимог, - не приймаються до уваги судом, оскільки у спірних правовідносинах сплинув загальний строк позовної давності. Аналіз статті 261 ЦК України дає підстави для висновку, що початок перебігу позовної давності збігається з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право у примусовому порядку через суд, а вимоги кредитора спадкоємці зобов`язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями та кредитором інше не встановлено (частина друга статті 1282 ЦК України). Тобто, дізнавшись про смерть боржника та про його спадкоємицю й пред`явивши їй вимогу через нотаріуса у порядку, визначеному статтею 1281 ЦК України, у лютому 2014 року, банк мав право звернутися до суду з позовом до спадкоємця боржника, проте подав такий позов тільки у березня 2018 року, тобто з пропуском трирічного строку загальної позовної давності та не заявляв про поважні причини пропуску такого строку. Крім того, поняття "строк пред`явлення кредитором спадкодавця вимог до спадкоємців" не тотожне поняттю "позовна давність". Так, частина четверта статті 1281 ЦК України визначає наслідком пропуску кредитором спадкодавця строків пред`явлення вимог до спадкоємців позбавлення права вимоги такого кредитора, який не пред`явив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у строки, встановлені частинами другою і третьою цієї статті. Тоді як згідно з частиною четвертою статті 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Відтак, визначені статтею 1281 ЦК України строки пред`явлення кредитором вимоги до спадкоємців і позовна давність є різними строками. Сплив перших має наслідком позбавлення кредитора права вимоги (припинення його цивільного права), а отже, і неможливість вимагати у суді захисту відповідного права. Натомість, сплив позовної давності не виключає наявність у кредитора права вимоги та є підставою для відмови у позові за умови, якщо про застосування позовної давності у суді заявила одна зі сторін. Такий висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 17 квітня 2018 року у справі № 14-53цс18. Отже, пропуск позивачем строку, передбаченого статтею 257 ЦК України, є самостійною підставою для відмови у позові. Згідно частини 1 статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. В зв`язку з відмовою в задоволенні вимог, судовий збір відшкодування не підлягає.

Outcome: dismissed