Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-22 00:00:00

Позивач звернувся в суд з позовом до відповідача про надання дозволу на виїзд за кордон [PERSON], [INFO], без згоди та супроводу матері до досягнення дитиною шістнадцятилітнього віку, тобто до 30.03.2020 року, в обґрунтування позову зазначив, що з відповідачкою він перебував в зареєстрованому шлюбі до листопада 2015 року. Згідно рішення суду від 05.11.2015, яке вступило в законну силу 16.11.2015 місце проживання дитини визначено разом з батьком. Від шлюбу вони мають неповнолітнього сина - [PERSON], [INFO], який проживає разом з ним. Позивач, як батько матеріально утримує та належним чином піклується про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Отримати від відповідача дозвіл на виїзд за кордон та оформлення проїзного документу для неповнолітньої дитини він не може, оскільки відповідачка з невідомих йому підстав не дає дозволу на виїзд дитини за кордон. Тому, з метою захисту прав дитини він вимушений звернутись до суду з позовом про надання дозволу на його тимчасовий виїзд за межі України до ближнього та дальнього зарубіжжя. У судовому засіданні позивач, позов підтримав та просив його задовольнити. Відповідач подала до суду заяву про розгляд справи за її відсутність та визнання позовних вимог /а.с. 16/. Представник третьої особи служби у справах дітей Лиманської районної державної адміністрації Одеської області, Фомюк С.В., позов підтримала та просила його задовольнити. Суд вислухавши пояснення позивача та представника третьої особи, дослідивши матеріали справи дійшов до наступного. В судовому засіданні встановлено, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі з 16.08.2002 р. по 05.11.2015 р. Від шлюбу у подружжя народився син - [PERSON], [INFO], який з липня 2014 року проживає разом з батьком та знаходиться на його утримані, позивач має намір виїхати разом з дитиної за кордон для лікування та відпочинку. Відповідно до довідки Фонтанської сільської ради Лиманського району Одеської області від 22.06.2017 року, [PERSON], проживає за адресою: [ADDRESS] разом з сином [PERSON] [INFO] /а.с.29/. Згідно ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. За ст. 11 Закону України "Про охорону дитинства" від 26 квітня 2001 року предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Згідно вимог ч.3 ст. 313 ЦК України фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків (усиновлювачів), піклувальників та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними. За загальними правилами, встановленими ст. 4 Закону України "Про порядок виїзду з України громадян України" від 21 січня 1994 рокута п.4 Правил перетинання державного кордону громадянами України, затверджених Постановою Кабінету Міністру України від 27 січня 1995 року № 57, оформлення проїзного документа дитини провадиться на підставі нотаріально засвідченого клопотання батьків або законних представників батьків чи дітей у разі потреби самостійного виїзду неповнолітнього за кордон, а виїзд з України громадян, які не досягли 16-річного віку, здійснюється за згодою обох батьків (усиновлювачів) та в їх супроводі, або в супроводі осіб, уповноважених ними. Виїзд з України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі одного з батьків або інших осіб, уповноважених одним з батьків, за нотаріальною згодою, здійснюється за нотаріально посвідченою згодою другого з батьків із ,зазначенням у ній держави прямування та відповідного часового проміжку перебування у цій державі, якщо другий з батьків відсутній у пункті пропуску. Законодавство України передбачає також можливість судового вирішення спору щодо виїзду дітей за межі України без дозволу того з батьків, який безпідставно не надає згоду на виїзд дитини - п.2 ст. 4 Закону України "Про порядок виїзду з України та в'їзду в Україну громадян України" та п. 4 Правил перетинання державного кордону громадянами України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 27 січня 1995 року № 57. Отже, законодавством передбачена можливість і необхідність вирішення у судовому порядку питання про надання дозволу на виїзд за кордон дитини, якій не виповнилося 16 років, із зазначенням конкретної країни, конкретної дати виїзду (разового). Разом з тим, з позову вбачається, що у батька неповнолітнього [PERSON] є можливість для регулярної організації відпочинку та лікування дитини за кордоном. Враховуючи визнання відповідачкою позову суд приходить до висновку щодо надання [PERSON] дозволу на тимчасовий виїзд з неповнолітнім [PERSON], [INFO] за кордон України без згоди та супроводу матері. Такий виїзд дитини носить тимчасовий характер, має на меті відпочинок та лікування і не пов'язаний з визначенням місця проживання дитини чи її еміграцію. За такого,

Outcome: approved