Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-04 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася з цивільним позовом до Звенигородської сільської ради Пустомитівського району Львівської області, третьої особи [PERSON] в якому просить визнати за нею право власності на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 2,0877 га, кадастровий номер [NUMBER], розташовану на території Звенигородської сільської ради Пустомитівського району Львівської області, та земельну ділянку площею 0,2259 га, кадастровий номер [NUMBER], розташовану на території Звенигородської сільської ради Пустомитівського району Львівської області, які належали [PERSON] на підставі державного акту на право власності на право приватної власності на землю серії [NUMBER] 29.03.2002 року. Свої вимоги мотивує тим, що [INFO] року помер її рідний брат [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть [NUMBER] від 12.04.2010 року. До складу спадщини увійшло право власності на вказані земельні ділянки. Своїм майном на випадок смерті брат не розпорядився, а тому спадкування його майна відбувається за законом. Спадкоємці першої черги спадкування майна [PERSON] відсутні, оскільки останній одружений не був та дітей не мав, а батьки померли раніше. Позивач стверджує, що вона у відповідності до ч.3 ст.1268 ЦК України вважається такою, що прийняла спадщину, оскільки постійно проживала разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини і протягом шести місяців після відкриття спадщини не заявила про відмову від неї. Проте не має можливості здійснити своє право на спадкування в позасудовому порядку, оскільки оригінал правовстановлюючого документу на спадкове майно - державний акт на право приватної власності на землю серії [NUMBER] 29.03.2002 року був втрачений спадкодавцем. У судове засідання позивач не з'явилася, не повідомила суд про причини своєї неявки, хоча про час та місце судового розгляду була належним чином повідомлена, однак подала суду заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримує. Представник відповідача Звенигородської сільської ради Пустомитівського району Львівської області в судове засідання не з'явився, подав клопотання про розгляд справи у його відсутності. Третя особа в судове засідання не з'явилася, не повідомила суд про причини своєї неявки, хоча про час та місце судового розгляду була належним чином повідомлена, однак подала суду заяву про розгляд справи у її відсутності, зазначила, що позовні вимоги визнає та не заперечує проти ухвалення судом рішення про задоволення позову. Відповідно до вимог ч.2 ст.197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Розглянувши матеріали справи та докази в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] [PERSON] народився [INFO], його батьками значаться [PERSON] та [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 14.07.1965 року, виданим Звенигородською сільською радою Пустомитівського району Львівської області. Судом встановлено, що [INFO] року [PERSON] помер, що підтверджено свідоцтвом про смерть [NUMBER], виданим виконавчим комітетом Звенигородської сільської ради Пустомитівського району Львівської області 12.04.2010 року. До складу спадкової маси після його смерті, у відповідності до ст. 1218 ЦК України, увійшло право власності на земельну ділянку загальною площею 2,3136 га, яка призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Звенигородської сільської ради Пустомитівського району Львівської області, та яка складається з двох земельних ділянок: площею 2,0877 га та площею 0,2259 га, про свідчить державний акт на право приватної власності на землю серії [NUMBER] 29.03.2002 року. За життя [PERSON] своєю власністю на випадок смерті не розпорядився, а тому відповідно до ч. 1 ст. 1258 ЦК України спадкування після його смерті відбувається за законом почергово. Згідно ч.1 ст. 1261 ЦПК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Спадкоємці першої черги спадкування майна [PERSON] відсутні, оскільки останній одружений не був та дітей не мав, а батьки померли раніше за нього, що стверджується копіями свідоцтв про смерть серії [NUMBER] від 18.12.2000 року, та серії [NUMBER] від 06.03.2001 року. Згідно ст. 1262 ЦПК України у другу чергу право на спадкування за законом мають рідні брати та сестри спадкодавця, його баба та дід як з боку батька, так і з боку матері. Судом встановлено, що позивач [PERSON] народилася [INFO] року, її батьками значаться [PERSON] та [PERSON], яка у зв'язку з реєстрацією шлюбу 19.07.1980 року змінила своє дошлюбне прізвище "[PERSON]" на прізвище чоловіка "[PERSON]", що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] Судом встановлено, що третя особа [PERSON] народилася [INFO] року, її батьками значаться [PERSON] та [PERSON], яка у зв'язку з реєстрацією шлюбу 30.08.1986 року змінила своє дошлюбне прізвище [PERSON] що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] З викладеного слідує, що [PERSON] та [PERSON] являються рідними сестрами [PERSON] та в силу вимог ст. 1262 ЦК України належать до спадкоємців другої черги спадкування після його смерті. Як вбачається з довідки № 302, виданої виконкомом Звенигородської сільської ради Пустомитівського району Львівської області 06.03.2017 року, [PERSON], до дня смерті тобто до [INFO] року, проживав без реєстрації в домогосподарстві за [ADDRESS] яке рахується за [PERSON], згідно погосподарських книг Звенигородської сільської ради на 2010-2015 роки. В даному домогосподарстві разом з ним до дня смерті проживала та була зареєстрована його сестра [PERSON], яка доглядала за ним до дня смерті. [PERSON] був одинокий, одружений не був та дітей не мав. У відповідності до положень ст.ст. 1268, 1269 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Таким чином, оскільки позивач постійно проживала разом із своїм братом на момент відкриття спадщини і про відмову від спадщини не заявила, вона вважається такою, що прийняла спадщину після смерті [PERSON]. Проте на даний час позивач не має можливості здійснити своє право на спадкування в позасудовому порядку, оскільки оригінал правовстановлюючого документу на спадкове майно - державний акт на право приватної власності на землю серії [NUMBER] 29.03.2002 року був втрачений спадкодавцем. Статтею 16 Цивільного кодексу України, передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, а одним із способів захисту прав та законних інтересів особи є визнання права. Відповідно до ст. 392 Цивільного кодексу України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Приписами ст.328 ч.2 ЦК України встановлено, що право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Оскільки документи, що засвідчують право власності на нерухоме майно, існували, що зокрема підтверджено їх збереженою копією, проте були втрачені, та не можуть бути відновлені у встановленому законодавством порядку, позивач змушений звертатися із цим позовом в порядку ст. 392 ЦК України, відповідно до якої позов про визнання права власності може бути пред'явлено зокрема у разі втрати правовстановлюючого документу на нерухоме майно. Аналогічна позиція викладена також у інформаційному листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року "Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування". Таким чином, з врахуванням наведеного вище, враховуючи те, що позивач постійно проживала разом із спадкодавцем на момент його смерті, а тому вважається такою, що прийняла спадщину, фактично набула право власності на спадкове майно, позовні вимоги підставні та підлягають задоволенню. Дані про присвоєння зазначеним вище земельним ділянкам, вказаних у позовній заяві кадастрових номерів [NUMBER] та [NUMBER] відповідно, позивачем не надані та в матеріалах справи відсутні, у зв'язку з чим такі судом у рішенні не зазначаються.

Outcome: approved