Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-06 00:00:00

ТОВ « Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп» звернулося до суду з вищезазначеним позовом про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, обґрунтовуючи вимоги тим, що 01.11.2007 р. між гр. [PERSON] та Відкритим акціонерним товариством комерційний банк «Надра» (правонаступником якого є ПАТ «КБ «Надра») був укладений кредитний договір № 18/2007/2703/Фжр, за яким останнім було отримано кредит у сумі 41150,00 доларів США. 01.11.2007 р., на забезпечення виконання зобов`язань за вказаним кредитним договором, між гр. [PERSON] та Відкритим акціонерним товариством комерційний банк «Надра» (правонаступником якого є ПАТ «КБ «Надра») був укладений Договір іпотеки № 18/2007/2703/Фжр, за яким Іпотекодавець ( [PERSON] ) передав Іпотекодержателю (ВАТ КБ «Надра») в іпотеку нерухоме майно - житловий будинок, за адресою: [ADDRESS] . 29.04.2020 року між ПАТ «КБ «Надра» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінрайт» було укладено Договір № GL3N217214 про відступлення права вимоги, згідно з яким ТОВ «Фінансова компанія «Фінрайт» прийняло на себе вимоги до позичальників та/або заставодавців (Іпотекодавців), зазначених у Додатку № 1 до цього договору, у тому числі за кредитним договором та договором іпотеки, укладеними з гр. [PERSON] (п. 143 у Додатку № 1 до Договору № GL3N217214 від 29.04.2020 р.). 12.05.2020 року між ТОВ «Фінансова компанія «Фінрайт» та ТОВ «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп» було укладено Договір № GL3N217214 про відступлення права вимоги, відповідно до якого ТОВ «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп» прийняло на себе вимоги, зокрема, за Кредитним договором №18/2007/2703/Фжр від 01.11.2007 р. та за Договором іпотеки №18/2007/2703/Фжр від 01.11.2007 р., укладеними з гр. [PERSON] . Таким чином, до нового кредитора - Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп» перейшли всі права та обов`язки первісного кредитора та Іпотекодержателя за вимогами до [PERSON] . Відповідно до Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 11.03.2021 р. № 247649064, 05.03.2021 р. зареєстровано право власності на житловий будинок за адресою: [ADDRESS] , за Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ДНІПРОФІНАНСГРУП».Станом на теперішній час, в житловому будинку, який на праві власності належить Позивачу, зареєстрований колишній власник будинку - [PERSON] , який не проживає в ньому більше одного року .Факт реєстрації Відповідача за адресою житлового будинка порушує права Позивача на розпорядження вказаним житловим будинком, тому позивач просить визнати [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме житловим будинком, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Ухвалою від 16.06.2021 р. відкрито провадження по справі. Представник позивача в судове засідання не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності у заочному порядку, позов підтримав, просить його задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явився, про причини неявки суду не повідомив, відзиву на позовну заяву не подав. Про дату, час і місце судового засідання відповідач повідомлений своєчасно та належним чином, в установленому законом порядку , шляхом надіслання судових повісток за адресою його зареєстрованого місця проживання. На підставі наявних у справі доказів, зі згоди позивача, суд ухвалив рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України. У зв`язку з неявкою у судове засідання сторін на підставі ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, вивчивши і дослідивши письмові матеріали справи, аналізуючи і оцінюючи надані докази, приходить до висновку, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню. Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що 01.11.2007 р. між гр. [PERSON] та Відкритим акціонерним товариством комерційний банк «Надра» (правонаступником якого є ПАТ «КБ «Надра») був укладений кредитний договір № 18/2007/2703/Фжр, за яким останнім було отримано кредит у сумі 41150,00 доларів США. 01.11.2007 р., на забезпечення виконання зобов`язань за вказаним кредитним договором, між гр. [PERSON] та Відкритим акціонерним товариством комерційний банк «Надра» (правонаступником якого є ПАТ «КБ «Надра») був укладений Договір іпотеки № 18/2007/2703/Фжр, за яким Іпотекодавець ( [PERSON] ) передав Іпотекодержателю (ВАТ КБ «Надра») в іпотеку нерухоме майно - житловий будинок, за адресою: [ADDRESS] ( а.с. 8-10). 29.04.2020 року між ПАТ «КБ «Надра» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінрайт» було укладено Договір № GL3N217214 про відступлення права вимоги, згідно з яким ТОВ «Фінансова компанія «Фінрайт» прийняло на себе вимоги до позичальників та/або заставодавців (Іпотекодавців), зазначених у Додатку № 1 до цього договору, у тому числі за кредитним договором та договором іпотеки, укладеними з гр. [PERSON] (п. 143 у Додатку № 1 до Договору № GL3N217214 від 29.04.2020 р.)( а.с. 12-15, 17). 12.05.2020 року між ТОВ «Фінансова компанія «Фінрайт» та ТОВ «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп» було укладено Договір № GL3N217214 про відступлення права вимоги, відповідно до якого ТОВ «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп» прийняло на себе вимоги, зокрема, за Кредитним договором №18/2007/2703/Фжр від 01.11.2007 р. та за Договором іпотеки №18/2007/2703/Фжр від 01.11.2007 р., укладеними з гр. [PERSON] (а.с. 19-21, 23). Відповідно до вимог ч. 1 ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Статтею 514 ЦК України визначено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Таким чином, до нового кредитора - Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп» перейшли всі права та обов`язки первісного кредитора та Іпотекодержателя за вимогами до [PERSON] . Згідно вимог ст. 37 Закону України «Про іпотеку» право власності на житловий будинок [ADDRESS] , загальною площею 96,2 кв.м., яка складається з житлового будинка А, житлової прибудови А', житлової прибудови А2 було зареєстровано за Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ДНІПРОФІНАНСГРУП», що належала на праві власності [PERSON] . Правовою підставою для реєстрації права власності за Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ДНІПРОФІНАНСГРУП» на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, є відповідне застереження в Договорі іпотеки № 18/2007/2703/Фжр від 01.11.2007 року, посвідченого приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Бургазли І.І. 01.11.2007 р. за реєстр. № 6781 про задоволенням вимог Іпотекодержателя в рахунок виконання основного зобов`язання шляхом набуття права власності на предмет іпотеки ( п. 5.3. Договору іпотеки). Відповідно до Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 11.03.2021 р. № 247649064, 05.03.2021 р. зареєстровано право власності за Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ДНІПРОФІНАНСГРУП», на підставі рішення державного реєстратора Лютий Юрій Іванович, Виконавчий комітет Біленьківської сільської ради Запорізького району Запорізької бласті, номер запису про право власності: 40921300, а саме на житловий будинок за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 96,2 кв.м.(а.с. 25-26). Станом на теперішній час, в житловому будинку, який на праві власності належить Позивачу, зареєстрований колишній власник квартири - [PERSON] (а.с.54). За відомостями Позивача, Відповідач зареєстрований у вищевказаному житловому будинку за адресою: [ADDRESS] , проте не проживає в ньому більше одного року. Факт реєстрації Відповідача за адресою житлового будинка порушують права Позивача на розпорядження вказаним житловим будинком. Згідно зі ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Згідно зі ст. 317,319 ЦК України власнику належать права володіння, користування і розпорядження своїм майном; власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Статтею 41 Конституції України та ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17 вересня 1997 року відповідно до Закону України від 17 липня 1997 року N 475/97-ВР "Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів N 2, 4, 7 та 11 Конвенції", закріплено принцип непорушності права приватної власності, який визначає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. (ст. ст. 316- 319, 321 ЦК України). Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його права. Способи захисту права власності передбачені нормами ст. ст. 16, 386, 391 ЦК України. Права власника житлового будинку, квартири визначені статтею 383 ЦК України та статтею 150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім`ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. За статтею 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місце знаходження майна. Відповідно до частини першої статті 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. У ч. 1 ст. 321 ЦК України зазначено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст. 328 ЦК України таке право власника виникає тоді, коли він набув право власності на підставах, що не заборонені законом, в тому числі шляхом набуття права власності в порядку ст. 37 ЗУ «Про іпотеку». Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Зазначена норма матеріального права визначає право власника, у тому числі житлового приміщення або будинку, вимагати будь-яких усунень свого порушеного права від будь-яких осіб будь-яким шляхом, який власник вважає прийнятним. Визначальним для захисту права на підставі цієї норми права є наявність у позивача права власності та встановлення судом наявності перешкод у користуванні власником своєю власністю. При цьому не має значення ким саме спричинено порушене право та з яких підстав. Статтею 7 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" зазначається, що зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення. Згідно з абзацом 8 п.26 Постанови КМУ від 2 березня 2016 р №207 «Про затвердження правил реєстрації місця проживання та Порядку передачі органами реєстрації інформації до Єдиного Державного демографічного реєстру» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється з підстав на право користування житловим приміщенням (закінчення строку дію договору оренди, найму, піднайму житлового приміщення, строку навчання в навчальному закладі(у разі реєстрації місця проживання в гуртожитку навчального закладу на час навчання), відчуження житла та інших визначених законодавством документів). Позивач є новим власником квартири на законних підставах, згоди на реєстрацію у ній відповідача не надавав. Факт реєстрації Відповідача в квартирі, яка станом на теперішній час належить на праві власності Позивачу, порушує права останнього щодо володіння, користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до правової позиції, висловленої Верховним судом в постанові від 16 січня 2019 року під час розгляду справи №309/2477/16, із припиненням права власності особи втрачається й право користування жилим приміщенням у власника житла та членів його сім`ї:"Відтак, за порівняльним аналізом статей 383, 391, 405 ЦК України та статей 150, 156 у поєднанні зі статтею 64 ЖК УРСР слід дійти висновку що положення статей 383, 391 ЦК України передбачають право вимоги власника про захист порушеного права власності на жиле приміщення, будинок, квартиру тощо, від будь яких осіб, у тому числі осіб, які не є і не були членами його сім`ї, а положення статей 405 ЦК України, статей 150, 156 ЖК УРСР регулюють взаємовідносини власника жилого приміщення та членів та членів його сім`ї. Зазначений висновок відповідає правовій позиції, висловленій Верховним Судом України у постановах: від 05 листопада 2014 року у справі N 6-158цс14, від 16 листопада 2016 року у справі N 6-709цс16." Таким чином, судом встановлено, що є всі передбачені законом підстави для задоволення позову.

Outcome: approved