Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-27 00:00:00

Комунальне підприємство «Зміїв - Сервіс» Зміївської районної ради Харківської області 17 червня 2014 року звернулося до суду з позовом до [PERSON], [PERSON], в якому просить стягнути солідарно з відповідачів на користь підприємства заборгованість за комунальні послуги з вивезення побутових відходів в сумі 497, 12 грн. та судовий збір в сумі 243,60 грн. В обґрунтування позову зазначено наступне: в зв'язку з прийняттям рішення XXXIX сесії УІ скликання Зміївської районної ради Харківської області № 589-УІ від 30 серпня 2013 року "Про реорганізацію Комунального підприємства "Зміїв-благоустрій" Зміївської районної ради Харківської області шляхом приєднання до Комунального підприємсіза "Зміїв-сервіс" Зміївської районної ради Харківської власті" та на підставі рішення виконавчого комітету Зміївської міської ради Харківської області № 150 від 04 жовтня 2013 року ' Про визначення виконавця послуг з вивезення твердих побутових відходів на території Зміївської міської ради", комунальне підприємство "Зміїв- сервіс" Зміївської районної ради Харківської області визначено виконавцем послуг по вивозу твердих побутових відходів. Згідно рішення виконавчого комітету № 154 від 15 жовтня 2013 року "Про погодження КП "Зміїв-сервіс» тимчасово застосувати тарифи на послуги з вивезення твердих побутових відходів, з вивезення рідких побутових відходів, вивезення великогабаритних відходів", погоджено застосовувати тарифи КП "Зміїв-сервіс". Відповідно до чого, наше підприємство має право вести облік заборгованості по платежам споживачів, проводити роботу направлену на погашення споживачами, заборгованості за надані комунальні послуги, та стягувати заборгованість в судовому порядку, виступати позивачем, відповідачем та третьою особою в судах з питань, які виникають по договорам, укладеними зі споживачами комунальних послуг та у випадках необхідності захист прав та інтересів підприємства. Відповідачі зареєстровані та проживають за адресою: [ADDRESS], є абонентами КП «Зміїв- Сервіс» та користуються послугами з вивезення побутових відходів. Між позивачем та відповідачами утворилися фактичні договірні відносини з приводу надання комунальних послуг на підставі відкритого особового рахунку, згідно оборотної відомості даного рахунку заборгованість за комунальні послуги з вивезення побутових відходів за період з 18.03.2011 року по 01.06.2014 рік становить 497,12 грн. Представник позивача КП «Зміїв - Сервіс» Пилипенко О.М., яка діє на підставі довіреності від 25.02.2012 року, в судове засідання не з»явилася, подала заяву, в якій просила справу розглядати за її відсутності, позов задовольнити. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з»явилася, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, проти позову заперечувала з тих підстав, що договір на вивезення побутових відходів між нею та позивачем не укладався (а.с. 28, 34) У судовому засіданні відповідач [PERSON] заперечував проти позову, вважав, що позовні вимоги задоволенню не підлягають, оскільки між ним та позивачем договір на вивезення побутових відходів не укладався. Крім того, зазначив, що відповідачка [PERSON] згодна укласти договір на вивезення побутових відходів за умови виключення заборгованості, нарахованої за період відсутності такого договору. Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Відповідач [PERSON] зареєстрований за адресою [ADDRESS], що підтверджується довідкою Зміївського районного сектору ГУ ДМС України в Харківській області (а.с. 23), є споживачами житлово - комунальних послуг. Правовідносини в цій сфері регулюються Законом України «Про житлово - комунальні послуги». З розрахунку заборгованості вбачається, що за відповідачами існує заборгованість за вивезення побутових відходів за період з 18.03.2011 року по 01.06.2014 року (а.с. 5-6) Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 13 Закону України «Про житлово - комунальні послуги» залежно від функціонального призначення житлово - комунальні послуги поділяються на комунальні послуги (централізоване постачання холодної та гарячої води, водовідведення, газо- та електропостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо) . Відповідно до ст. 15 Закону України «Про житлово - комунальні послуги» мінімальні норми житлово - комунальних послуг встановлюються з метою забезпечення санітарно - гігієнічних вимог проживання людей та їх перебування в приміщеннях, забезпечення технічних вимог до експлуатації будинку (споруди), підтримання несучої спроможності конструкцій та експлуатаційних характеристик внутрішньобудинкових мереж і систем. Мінімальні норми житлово - комунальних послуг, які визначають мінімальний перелік, мінімальні вимоги до кількості та якості житлово- комунальних послуг, затверджуються Кабінетом Міністрів України. До переліку мінімально необхідних житлово - комунальних послуг не можуть включатися послуги, ціни/ тарифи на які визначаються виключно за договором (домовленістю сторін). Постановою Кабінету Міністрів України від 20 травня 2009 року № 529 «Про затвердження Типового договору про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій» встановлений перелік послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, так, прибирання прибудинкової території включає в себе вивезення побутових відходів (збирання, зберігання, перевезення, перероблення, утилізація, знешкодження та захоронення). Відповідно до ст. 20 Закону України «Про житлово - комунальні послуги» споживач має право одержувати вчасно та відповідної якості житлово - комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово - комунальних послуг. Не укладення відповідачами договору на вивезення твердих побутових відходів не є підставою звільнення від виконання обов'язку як учасника договірних відносин у сфері житлово - комунальних послуг відповідно до ст. 19 Закону України «Про житлово - комунальні послуги». Отже, суд приходить до висновку, що відповідачі є учасниками договірних відносин у сфері житлово - комунальних послуг та на них поширюється дія Постанови Кабінету Міністрів України № 1070 від 10 грудня 2008 року «Про затвердження Правил надання послуг з вивезення побутових відходів». Відповідно до п. п. 2, 3 Правил, тверді відходи - залишки речовин, матеріалів, предметів, виробів, товарів, продукції, що не можуть у подальшому використовуватися за призначенням. Власники або балансоутримувачі житлових будинків, земельних ділянок укладають договори з особою, яка визначена виконавцем послуг з вивезення побутових відходів, та забезпечують роздільне збирання побутових відходів. Відповідно до п. 6 Правил обсяг надання послуг розраховується на підставі норм, затверджених органом місцевого самоврядування. Відповідно до п. 7 Правил норми надання послуг визначаються на підставі правил, встановлених центральним органом виконавчої влади з питань житлово - комунального господарства. Зазначені норми переглядаються один раз на п'ять років. Відповідно до п. 8 Правил у разі, коли норми не затверджено органом місцевого самоврядування, застосовують мінімальні норми надання послуг з вивезення побутових відходів. Відповідно до п. 11 Правил під час укладення договору про надання послуг сторони узгоджують графік їх надання виходячи з потреби споживача, норм надання та якості послуг. Виконавець на вимогу споживача зобов'язаний пред'явити правила надання послуг, графік вивезення відходів, тарифи на надання послуг, інформацію про пільги, передбачені законодавчими актами для окремих категорій населення. Відповідно до п. 13 Правил плата за надані послуги нараховується щомісяця відповідно до умов договору і тарифів, що формуються відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 26 липня 2006 року № 1010. Виходячи з вищенаведеного, зобов'язання повинні виконуватися належним чином. Відповідно до ч. 2 ст. 509 ЦК України зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Відповідно до ст.. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 11 цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки, а саме, постановою Кабінету Міністрів України від 20 травня 2009 року № 529 «Про затвердження Типового договору про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій». Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини. У випадках, встановлених актами цивільного законодавства або договором, підставою виникнення цивільних прав та обов'язків може бути настання або ненастання певної дії. Закон України «Про житлово-комунальні послуги» (далі - Закон № 1875 - IV від 24 червня 2004 року) визначає основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, а також їхні права та обов'язки. Аналіз цього Закону дає підстави для висновку, що він належить до нормативного акта спеціальної дії, який регулює відносини, що виникають між виробниками, виконавцями, споживачами у процесі створення, надання та споживання житлово-комунальних послуг. Разом з тим ст. 4 Закону № 1875-ІV від 24 червня 2004 року передбачає, що законодавство України у сфері житлово-комунальних послуг, крім цього Закону, базується на Конституції України і складається з нормативно-правових актів у галузі цивільного, житлового законодавства та інших нормативно-правових актів, що регулюють відносини у сфері житлово-комунальних послуг. ЦК України у ст. ст. 3, 6, 203, 626, 627 визначає загальні засади цивільного законодавства, зокрема поняття договору і свободи договору та формулює загальні вимоги до договорів як різновиду правочинів (вільне волевиявлення учасника правочину). Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 208 ЦК України правочин між фізичною і юридичною особами належить вчиняти у письмовій формі, за виключенням випадків, передбачених ч. 1 ст. 206 цього Кодексу. Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору (ч. 1 ст. 638 ЦК України). Інші випадки визнання договору укладеним зазначені у ст. ст. 642 - 643 ЦК України. Частина 1 ст. 628 ЦК України передбачає, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Розкриваючи зміст засади свободи договору у ст. ст. 6, 627, ЦК України визначає, що свобода договору полягає в праві сторін вільно вирішувати питання при укладенні договору, виборі контрагентів та погодженні умов договору. Закріпивши принцип свободи договору, ЦК України разом з тим визначив, що свобода договору не є безмежною, оскільки відповідно до абз. 2 ч. 3 ст. 6 та ст. 627 цього Кодексу при укладенні договору, виборі контрагентів, визначенні умов договору сторони не можуть діяти всупереч положенням цього Кодексу та інших актів цивільного законодавства. Зазначені положення узгоджуються з нормами ч. 1 ст. 203, ч. 1 ст. 215 ЦК України, відповідно до яких підставою недійсності правочинів є суперечність їх актам цивільного законодавства. Водночас ч. 1 ст. 19 Закону № 1875 - IV від 24 червня 2004 року передбачено, що відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах. Статті 20, 21 цього Закону визначають обов'язки споживача та виконавця житлово-комунальних послуг. Пунктом 1 ч. 3 ст. 20 Закону № 1875 - IV від 24 червня 2004 року передбачений обов'язок споживача укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем на основі типового договору. Цей обов'язок відповідає зустрічному обов'язку виконавця, визначеному п. 3 ч. 2 ст. 21 цього Закону, підготувати та укласти зі споживачем договір на надання житлово-комунальних послуг з визначенням відповідальності за дотримання умов його виконання згідно з типовим договором. Форма та зміст (умови) типового договору затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 20 травня 2009 року № 529 « Про затвердження типового договору про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій» (далі - постанова № 529). З аналізу змісту ч. 3 ст. 6, ч. 1 ст. 630 ЦК України, ст. ст. 19 - 21 Закону № 1875 - IV від 24 червня 2004 року, постанови № 529 убачається, що умови типового договору, що набули юридично обов'язкового значення в силу актів цивільного законодавства, є обов'язковими для сторін договору, які не мають права відступити від їх положень і врегулювати свої відносини на власний розсуд. Таким чином, укладення договору на надання житлово-комунальних послуг є обов'язком споживача за умови, якщо запропонований виконавцем послуг договір відповідає типовому договору. Відмова споживача послуг від укладення договору в такому разі суперечить вимогам ч. 3 ст. 6, ст. ст. 627, 630 ЦК України та ст. ст. 19, 20 Закону № 1875 - IV від 24 червня 2004 року. Таким чином, суд приходить до висновку, що позивачем КП «Зміїв - сервіс» Зміївської районної ради Харківської області належним чином та в повному обсязі надавались послуги з вивезення побутових відходів відповідачам. Сторони перебували у фактичних договірних відносинах, за вказаний період, тому повинні проводити оплату наданих послуг. Однак, відповідачами не виконувалися зобов'язання по своєчасній оплаті за комунальні послуги з вивезення побутових відходів, внаслідок чого утворилася заборгованість, за таких умов, позов є обґрунтованим і підлягає задоволенню в повному обсязі. Згідно ст. 88 ЦПК України, з відповідачів на користь позивача належить стягнути витрати по сплаті судового збору.

Outcome: approved