Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-10 00:00:00

Позивач [PERSON] , звернулася до суду з позовною заявою, в якій просить суд: визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис, вчинений 21.01.2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Баршацьким Ігорем Вікторовичем, зареєстрований в реєстрі за № 4911, про стягнення на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» з [PERSON] заборгованості за кредитним договором у загальному розмірі 27680,00 грн., та стягнути з відповідача судові витрати по справі. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що 29 березня 2021 року Приватним виконавцем Теличко Віктором Анатолійовичем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження про примусове виконання напису №4911 від 21.01.2021 року, що видав приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Баршацький Ігор Вікторович та винесено постанову про стягнення з боржника, тобто позивача на користь ТОВ «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» заборгованість в розмірі 27680 грн., та на користь приватного виконавця основної винагороди в розмірі 2768 гривень та мінімальних витрат в розмірі 624,50 грн. Про існування виконавчого напису №4911 від 21.01.2021 року їй стало відомо 13 квітня 2021 року, після арешту грошових коштів на її банківських рахунках, згідно постанови Приватного виконавця Теличко В.А. про арешт коштів боржника від 13.04.2021 року. З матеріалами виконавчого провадження вона ознайомилась в Інтернеті в автоматизованій системі виконавчих проваджень. На пошту за її місцем проживання нічого не надходило, про існування будь-якого боргу їй не відомо. Вважає, що зазначений виконавчий напис було винесено з порушенням законодавства, оскільки її заборгованість перед відповідачем не є безспірною. В неї відсутні будь-які кредитно правові відносини з ТОВ «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал», у зв`язку з цим їй не зрозуміло на підставі чого у неї будуть стягуватися кошти. Це змусило звернутися до суду. Вважає, що виконавчий напис №4911 від 21.01.2021 року є таким, що не підлягає виконанню, оскільки вимоги стягувача є неправомірними. Їй не було надано ніяких документів, а саме договору відступлення прав вимоги №49-МЛ від 27.03.2020 року між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «Фінансова компанія «Кредит Капітал» та додатків до нього, де вбачається, що новий кредитор «Фінансова компанія «Кредит Капітал» набуває права грошової вимоги до неї за кредитним договором №1967057 від 26.12.2019 року, це порушує ст. 81 ЦПК України, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Отже у даному випадку, нотаріус при вчиненні оспорюваного виконавчого напису не переконався належним чином у безспірності розміру сум, що підлягають стягненню за виконавчим написом, чим порушив норми ЗУ «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 09.06.2021 року зазначена справа передана на розгляд судді Ткаченкові А.В. (а.с. 23). Ухвалою суду від 11 червня 2021 року позовну заяву було прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі та призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, та витребувано докази за клопотанням представника позивача (а.с. 28-30). Ухвалою суду від 11 червня 2021 року також було забезпечено позов за заявою позивача, шляхом зупинення стягнення за виконавчим написом № 4911 від 21.01.2021 року, вчиненим приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Баршацьким Ігорем Вікторовичем (а.с.24-26). 06 липня 2021 року від приватного виконавця на виконання ухвали суду надійшли належними чином завірені копії матеріалів виконавчого провадження ВП №64985249 (а.с.33-42). Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, подала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити в повному обсязі. Відповідач ТОВ «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал», будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце проведення судового засідання, свого представник для участі в судовому розгляді не направив, в судове засідання повторно не з`явився без повідомлення причин, відзив на позовну заяву не наддав, жодних заяв, клопотань, заперечень чи іншого від нього також не надходило. Третя особа приватний виконавець виконавчого округу Дніпропетровської області Теличко В.А. будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце проведення судового засідання, в судове засідання повторно не з`явився без повідомлення причин. Третя особа приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Баршацький І.В. будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце проведення судового засідання, в судове засідання повторно не з`явився без повідомлення причин. Відповідно до ч. 2 ст.\~247\~ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, відповідно до норм ч. 10 ст. 84 ЦПК України вважає за необхідне здійснити розгляд справи за наявними в ній доказами. Суд, дослідивши матеріали справи, повно і всебічно з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, приходить до наступних висновків. \~ \~ \~ \~Так, 21.01.2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Баршацьким Ігорем Вікторовичем було вчинено виконавчий напис, який зареєстрований в реєстрі за № 4911, про стягнення на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал», як правонаступника ТОВ «МІЛОАН» з [PERSON] заборгованості за Кредитним договором №1967057 від 26.12.2019 за період з 27.03.2020 року по 28.11.2020 року у загальному розмірі 26750,00 грн. з яких: прострочена заборгованість за сумою кредиту - 10 000,00 грн., прострочена заборгованість за комісією 5000,\~00 грн., прострочена заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом 11\~250,00 грн., строкова заборгованість за штрафами та пенями 500,00 грн. та плату за вчинення виконавчого напису в розмірі 930,00 гривень. (а.с. 9). Відповідно до статті 87 Закону України "Про нотаріат" для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. За змістом статті 88 Закону України "Про нотаріат" нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Законом України "Про нотаріат" та Порядком вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, передбачено, що стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості проводиться в безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затверджений Постановою Кабінету міністрів України № 1172 від 29.06.1999, на який послалася нотаріус в оспорюваному виконавчому написі, станом на дату вчинення такого виконавчого напису - 21.01.2021, не містив вичерпного і точного переліку документів для його вчинення. Так, пункт 1 Переліку № 1172 напевне визначав і визначає лише оригінал нотаріально посвідченого договору, а інші документи називаються без конкретизації як «документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання». Пункт 2 Переліку № 1172 визначав перелік документів для стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин: оригінал кредитного договору; засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Однак на час вчинення виконавчого напису цей пункт не діяв, оскільки Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 у справі № 826/20084/14 було визнано незаконною та нечинною постанову Кабінету Міністрів України № 662 від 26.11.2014 "Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині доповнення Переліку № 1172 зазначеним пунктом 2. Підставою для скасування зазначеного п. 2 Переліку № 1172 слугувало те, що саме по собі включення тих чи інших документів, які встановлюють заборгованість, до Переліку, не засвідчує безспірності заборгованості чи іншої відповідальності боржника перед стягувачем, а їх безспірний характер повинен бути підтверджений відповідними документами відповідно до умов вчинення виконавчих написів, закріплених у статті 88 Закону України «Про нотаріат». Встановлення постановою Кабінету міністрів України виключного переліку документів, необхідних для отримання виконавчого напису, нівелює вимогу законодавства щодо необхідності підтвердження наявності та безспірності заборгованості, набуття чинності кредитним договором, звужує передбачені статтею 88 Закону України «Про нотаріат» умови вчинення виконавчих написів та не відповідає положенням статті 87 зазначеного Закону. Отже, нотаріус Баршацький І.В. у виконавчому написі № 4911 послався на п. 2 Переліку № 1172 як на підставу для вчинення напису необґрунтовано та безпідставно. З урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України "Про нотаріат" захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчинення виконавчого напису. Тому суд, при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України "Про нотаріат" у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів. Такий висновок відповідає, зокрема, правовій позиції, викладеній у постанові Верховного Суду України від 05 липня 2017 року у справі N 6-887цс17. Позивач заборгованість, про яку зазначено в оспорюваному виконавчому написі, не визнав. Інших документів на підтвердження заборгованості [PERSON] перед відповідачем до суду не було надано. Відповідач не надав суду належних, допустимих і достатніх в своїй сукупності доказів на підтвердження заборгованості позивача. Згідно з ч. 7 ст. 81 ЦПК України, суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи. Згідно з ч. 1, 3, 4 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін; кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень; кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. \~ \~ \~ \~Зважаючи на відсутність будь-яких спростувань з боку відповідача, суд вважає доведеною позицію сторони позивача з приводу наявності спору щодо заборгованості на момент вчинення виконавчого напису. Стягнута за виконавчим написом сума не є безспірною, тому в даному випадку нотаріус при вчиненні спірного напису не переконалася належним чином у безспірності заборгованості та розміру сум, що підлягають стягненню за виконавчим написом. Відповідно до правового висновку, викладеного у постанові Верховного Суду України від 04.03.2015 у справі N 6-27цс15, зазначено, що наявність спору про розмір заборгованості у суді на час вчинення виконавчого напису спростовує висновок суду про безспірність заборгованості боржника. Аналогічні правові висновки викладено і в постановах Верховного Суду України від 11 березня 2015 року у справі N 6-141цс14 та від 05 липня 2017 року у справі N 6-887цс17. Отже, оспорюваний виконавчий напис вчинений із порушенням вимог статті 88 Закону України "Про нотаріат", оскільки вказану у виконавчому написі суму боргу не можна вважати безспірною. Позивач заборгованість, про яку зазначено в оспорюваному виконавчому написі, не визнав. ТОВ «Вердикт Капітал" також не надало доказів того, що нотаріусу були надані докази отримання позичальником [PERSON] письмових вимог про усунення порушень за кредитним договором. Крім того, ТОВ «Фінансова Компанія «Вердикт Капітал" також не надало договору відступлення прав вимоги №49-МЛ від 27.03.2020 року між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «Фінансова компанія «Кредит Капітал» та додатків до нього, де вбачається, що новий кредитор «Фінансова компанія «Кредит Капітал» набуває права грошової вимоги до [PERSON] за кредитним договором №1967057 від 26.12.2019 року. Таким чином, у нотаріуса не було підстав для висновку про погодження (не заперечення) боржником розміру нарахованої товариством заборгованості. Згідно з виконавчим написом з позивача стягнуто заборгованість за комісією в розмірі 5000,00 грн. Однак, банки не мають права стягувати зі своїх клієнтів комісію за дії, які банк вчиняє на власну користь. Зокрема, відповідний висновок викладений у Постанові Верховного Суду у справі № 524/5152/15-ц від 09.12.2019. Виходячи з викладеного, встановивши, що стягнута за виконавчим написом заборгованість є спірною; беручи до уваги, що нотаріус при вчиненні виконавчого напису не перевірила відсутність спору між кредитором та позичальником щодо розміру заборгованості, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог та визнання виконавчого напису N 4911, вчиненого 21 січня 2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Баршацьким І.В. про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Фінансова Компанія «Вердикт Капітал» грошових коштів, як заборгованості за Кредитним договором №1967057 від 26.12.2019 року, укладеним між [PERSON] та ТОВ «Мілоан», у розмірі 26750,00 грн., таким, що не підлягає виконанню. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, тому на користь [PERSON] з відповідача необхідно стягнути судові витрати у вигляді сплаченого позивачем судового збору при подачі позову в розмірі 908,00 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved