Jurisdiction: civil
Date: 2020-04-26 00:00:00

Позивач звернувся до суду із вказаним позовом, посилаючись, що 26.12.2016 відповідач подав до товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Центр фінансових рішень" заяву про приєднання до умов отримання кредитів та інших послуг від ТОВ "ФК "ЦФР" та заяву № 7341583296 на отримання кредиту, підписанням якої підтверив згоду на те, що ця заява разом з умовами отримання кредитів та інших послуг від ТОВ "ФК "ЦФР" становлять кредитний договір та погодив отримання шляхом роздрукування з веб-сайту кредитодавця: www.kreditmarket.ua умови отримання кредитів від ТОВ "ФК "ЦФР". 30.07.2018 між ТОВ "ФК "ЦФР" та ТОВ "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" укладено договір відступлення прав вимоги № 20180730, за яким право вимоги по кредитному договору було відступлене на користь ТОВ "ФК "Європейська агенція з повернення боргів". Таким чином, останнє набуло права грошової вимоги до відповідача на суму 13 719.42 грн., з яких: 6 325.00 грн - заборгованість за основною сумою боргу, 1208.07 грн. - заборгованість за відсотками, 3023.85 грн. - заборгованість за щомісячними процентами (платою за управління кредитом), 3162.50 грн. - заборгованість за пенею. Зазначає, що кредитор в особі ТОВ "ФК "ЦФР" свої зобов`язання за договором кредиту виконав, а відповідач умови кредитного договору належним чином не виконує, у зв`язку з чим за ним рахується заборгованість за кредитним договором № 7341583296 від 26.12.2016 в сумі 13719.42 грн. Просить стягнути на свою користь з відповідача вказану загальну суму заборгованості, а також понесені судові витрати по оплаті судового збору в сумі 2102.00 грн. У відповідності до положень ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Заперечення проти розгляду справи в порядку спрощено позовного провадження від сторін не надходили. Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу у відповідності до вимог частини другої статті 247 вказаного Кодексу не здійснюється. Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Згідно з вимогами ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; як розподілити між сторонами судові витрати; чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову. Судом встановлено, що 26.12.2016 між ТОВ "ФК "Центр фінансових рішень" та [PERSON] було укладено кредитний договір шляхом підписання заяви № 7341583296 на отримання кредиту та заяви про приєднання до умов отримання кредитів та інших послуг від ТОВ "ФК "ЦФР", відповідно до якого на рахунок відповідача було перераховано 5000.00 грн., що підтверджується платіжним дорученням № І103132363 від 26.12.2016. За змістом ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Частиною 1 ст. 1054 ЦК України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Частиною 1 статті 1049 ЦК України визначено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. За укладеним 30.07.2018 між ТОВ "ФК "ЦФР" та ТОВ "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" договором відступлення прав вимоги № 20180730, право вимоги по кредитному договору відступлене на користь ТОВ "ФК "Європейська агенція з повернення боргів". Відповідно до ч. 1 ст. 1082 ЦК України боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Відповідач не виконав свого зобовязання за кредитним договором, не здійснив жодного платежу для погашення заборгованості ні на рахунки позивача, ні на рахунки попереднього кредитора. Відповідно до статті 81 зазначеного вище Кодексу кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 цього Кодексу. Згідно ст. 83 ЦК України сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Звертаючись до суду з позовом про стягнення заборгованості, позивач не надав належних та допустимих доказів наявності між сторонами договірних відносин щодо нарахування відсотків за користування кредитом, пені та комісії, а також штрафу. Відповідно до вимог ст.638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Обгрунтовуючи позовні вимоги, ТОВ "ФК "Європейська агенція з повернення боргів" зазначає, що між ТОВ "Фінансова компанія "Центр фінансових рішень" було досягнуто згоди щодо усіх істотних умов договору шляхом підписання заяви про приєднання до умов отримання кредитів та інших послуг від ТОВ "ФК "ЦФР" та заяви № 7341583296 від 26.12.2016. Умови отримання кредитів та інших послуг від ТОВ "ФК "ЦФР" погодився отримати шляхом роздрукування з веб-сайта кредитодавця www.kreditmarket.ua. Однак такі доводи позивача не можуть бути взяті судом до уваги, оскільки відсутність підпису відповідача на умовах отримання кредиту, що має місце з огляду на наявні у матеріалах справи копії такого документа, на переконання суду фактично надає можливість кредитодавцю надавати умови у будь-якій редакції та стверджувати, що зазначені умови погоджені з відповідачем. На разі, суд вважає, що зазначення у заяві на отримання кредиту про згоду отримати умови шляхом роздрукування із сайту кредитодавця, без ідентифікації самих умов, як таких, що погоджені підписом відповідача, не може бути належним доказом ознайомлення та погодження відповідача саме з тією редакцією умов, на якій наполягає ТОВ "ФК "ЦФР". Умови отримання кредитів та інших послуг від ТОВ "ФК "ЦФР" не містять підпису відповідача. Позивач не надав належних і допустимих доказів, які б підтверджували, що саме надані суду Умови є складовою частиною укладеного між ТОВ "ФК "ЦФР" та відповідачем кредитного договору і що саме ці Умови мав на увазі відповідач, підписуючи заяву позичальника. Зазначена правова позиція міститься у постанові Верховного суду України від 22.03.2017 (справа № 6-2320цс16). Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Відповідно до ч.6 ст. 13 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права. Отже, позивачем не доведено, що між сторонами досягнуто згоди щодо розміру відсотків за користування кредитом, плати за управління кредитом та пені. Разом з тим, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитом у розмірі 5000.00 грн., оскільки відповідач фактично отримав кредит у зазначеній сумі і що підтверджується платіжним дорученням № І103132363 від 26.12.2016 та розрахунком позивача, який не заперечується відповідачем та не викликає сумнівів у суду в цій частині вимог, а тому на переконання суду є належним та допустимим доказом такої обставини. За таких обставин позов підлягає частковому задоволенню. У звязку із частковим задоволенням позову понесені позивачем судові витрати по оплаті судового збору підлягають у відповідності до ст. 141 ЦПК України частковому відшкодуванню за рахунок відповідача у справі в сумі 766.18 грн.

Outcome: partial