Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-29 00:00:00

Позивачкою подано до суду позов до відповідача про визнання незаконним та скасування розпорядження Степанівського сільського голови за №1 від 12 січня 2015 року "Про звільнення [PERSON]." та відшкодування моральної шкоди в сумі 1500,00 грн. Вимоги мотивуються тим, трудовий договір, укладений на невизначений строк, може бути розірвано лише у разі законної підстави. Працівнику провадиться відшкодування моральної шкоди у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків та вимагають додаткових зусиль для організації свого життя. В судовому засіданні позивачка [PERSON] та представник позивачки [PERSON] настоюють на позовних вимогах про визнання незаконним та скасування розпорядження Степанівського сільського голови за №1 від 12 січня 2015 року "Про звільнення [PERSON]." та відшкодування моральної шкоди в сумі 1500,00 грн., так як трудовий договір укладений на невизначений строк, може бути розірвано лише у разі законної підстави. Працівнику провадиться відшкодування моральної шкоди у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків та вимагають додаткових зусиль для організації свого життя. В судовому засіданні представник відповідача - Заїка М.І. позовні вимоги про визнання незаконним та скасування розпорядження Степанівського сільського голови за №1 від 12 січня 2015 року "Про звільнення [PERSON]." та відшкодування моральної шкоди в сумі 1500,00 грн. не визнає, як необґрунтовані, так як розпорядженням Степанівського сільського голови позивачку поновлено на роботі, їй виплачено середній заробіток за час вимушеного прогулу. Моральна шкода підлягає відшкодуванню у разі поновлення працівника на роботі. В судовому засіданні третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - [PERSON] вважає, що позовні вимоги про визнання незаконним та скасування розпорядження Степанівського сільського голови за №1 від 12 січня 2015 року "Про звільнення [PERSON]." та відшкодування моральної шкоди в сумі 1500,00 грн. є необґрунтованими, так як розпорядженням Степанівського сільського голови позивачку поновлено на роботі, їй виплачено середній заробіток за час вимушеного прогулу. Моральна шкода підлягає відшкодуванню у разі поновлення працівника на роботі. Свідок [PERSON] пояснила, що у кінці грудня 2014 року [PERSON] подала у Степанівську сільську раду письмову заяву про звільнення з посади директора Степанівського сільського будинку культури за угодою сторін. Розпорядження Степанівського сільського голови [PERSON] за №1 від 12 січня 2015 року "Про звільнення [PERSON].", з посади директора Степанівського сільського будинку [PERSON]звільнено з ініціативи працівника (за власним бажанням працівника). Свідок [PERSON] пояснила, що про правові підстави звільнення [PERSON] з посади директора Степанівського сільського будинку культури їй нічого не відомо. Про порушення у [PERSON] нормальних життєвих зв'язків та стосунків з оточуючими людьми, настанні інших негативних наслідків їй нічого не відомо. Свідок [PERSON] пояснила, що про правові підстави звільнення [PERSON] з посади директора Степанівського сільського будинку культури їй нічого не відомо. Про порушення у [PERSON] нормальних життєвих зв'язків та стосунків з оточуючими людьми, настанні інших негативних наслідків їй нічого не відомо. Свідок [PERSON] пояснила, що розпорядженням Степанівського сільського голови [PERSON] без належної правової підстави [PERSON] звільнено з посади директора Степанівського сільського будинку культури. Внаслідок незаконного звільнення з роботи, у [PERSON] порушено нормальні життєві зв'язки та стосунки з оточуючими людьми, настали інші негативні наслідки та втрати морального характеру. Свідок [PERSON] пояснив, що розпорядженням Степанівського сільського голови [PERSON] без належної правової підстави [PERSON] звільнено з посади директора Степанівського сільського будинку культури. Внаслідок незаконного звільнення з роботи, у [PERSON] порушено нормальні життєві зв'язки та стосунки з оточуючими людьми, настали інші негативні наслідки та втрати морального характеру. Заслухавши сторони, свідків, знайомившись з матеріалами справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково з наступних підстав. 29 грудня 2014 року [PERSON] подано Степанівському сільському голові [PERSON] письмову заяву про звільнення з посади директора Степанівського будинку культури за угодою сторін. Розпорядженням Степанівського сільського голови [PERSON] за №01 від 12 січня 2015 року "Про звільнення [PERSON].", звільнено [PERSON] з посади директора Степанівського сільського Будинку культури за ст. 38 КЗпП України ( з ініціативи працівника). В трудовій книжці [PERSON] у записі під №16 від 13 січня 2015 року зазначено: " Звільнити з посади директора Степанівського СБК (ст. 38 КЗпП України) за власним бажанням. Сільський голова [PERSON]." Пунктом 1 ч.1 ст.36 КЗпП України встановлено, що підставами припинення трудового договору є: угода сторін. Частиною 1 ст.38 КЗпП України встановлено, що працівник має право розірвати трудовий договір, укладений на невизначений строк, попередивши про це власника або уповноважений ним орган письмово за два тижні. Розпорядженням Степанівського сільського голови [PERSON] за №14 від 26 лютого 2015 року "Про поновлення на посаді директора Степанівського СБК", поновлено [PERSON] на посаді директора Степанівського сільського будинку культури з 14 січня 2015 року. Згідно матеріалів справи, пояснень позивачки [PERSON], за час вимушеного прогулу відповідачем виплачено середній заробіток в повному обсязі. При встановлених обставинах, коли розпорядження Степанівського сільського голови [PERSON] за №01 від 12 січня 2015 року "Про звільнення [PERSON]." є незаконним, позовні вимоги в частині про визнання незаконним та скасування розпорядження Степанівського сільського голови за №1 від 12 січня 2015 року "Про звільнення [PERSON]." підлягають задоволенню відповідно до ч. 1 ст. 235 КЗпП України, так як у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір. Статтею 237-1 КЗпП України встановлено, що відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.Порядок відшкодування моральної шкоди визначається законодавством. Позовні вимоги позивачки про відшкодування моральної шкоди в сумі 1500.00 грн. обгрунтовуються тим, що незаконним звільненням з роботи їй причинено моральну шкоду, так як порушення її законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від неї додаткових зусиль для організації свого життя. При обставинах коли відповідачем поновлено позивачку на роботі, виплачено середній заробіток за час вимушеного прогулу, суд вважає, що розмір відшкодування моральної шкоди, підлягає зменшенню відповідно до п.9 Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" від 31 березня 1995 року за №4, так як розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров'я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого - спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Судові витрати по справі підлягають стягненню з відповідача відповідно до ч.1 ст. 88 ЦПК України.

Outcome: partial