Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-22 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із вищезазначеним позовом, який мотивувала тим, що [INFO] померла її матір [PERSON], після смерті якої залишилась спадщина у т.ч. на земельну частку (пай) площею 3,97 умовних кадастрових гектари, однак сертифікат на це право за життя спадкодавиці було втрачено. 31.05.2018 позивач звернулася до нотаріуса із заявою про прийняття спадщину на зазначену земельну ділянку, але у видачі свіцдоцтва про право на спадщину їй було відмовлено у зв'язку із відсутність документа, підтверджуючого право власності щодо належності спадкодавцю права на земельну частку (пай). Крім того, перешкодою у оформленні спадкових прав є також невідповідність у документах дошлюбного прізвища позивача, де її прізвище указано як «[PERSON]» та указаного прізвища її померлої матері »[PERSON]» . За цих обставин позивач просить: - визнати за нею право на земельну частку (пай) розміром 3,97 в умовних кадастрових гектарах, без визначення меж цієї частки у натурі, відповідно до сертифікату на право на земельну частку (пай) серії [NUMBER] від 24.09.1999, виданого на підставі розпорядження голови Тростянецької РДА за №476 від 24.09.1999, та зареєстрованого у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за [NUMBER], у порядку спадкування за законом після смерті [PERSON], яка померла [INFO] - встановити факт родинних відносин між [PERSON], померлою [INFO] та [PERSON], [INFO], визнавши що [PERSON] є матір'ю [PERSON]. У судовому засіданні позивач та її представник заявлений позов підтримали за викладених у ньому ообставин. Представник відповідача у судове засідання не з'явився, подав заяву про розгляд справи без його участі, з позовними вимогами згоден (а.с.36). У зв'язку з цим, суд вважає за можливе розглянути справу в його відсутність, на підставі наявних доказів у справі. Суд, заслухавши позивача та її представника, пояснення свідків, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи із таких мотивів. На підставі свідоцтва про смерть, судом установлено, що [INFO] у м.Тростянець Сумської області померла [PERSON](а.с.12). До дня своєї смерті [PERSON] була зареєстрована та проживала одна по [ADDRESS] (а.с.15). Після смерті [PERSON] залишилася спадщина, у т.ч. на земельну частку (пай) площею 3,97 умовних кадастрових гектари, надана померлій як члену ВАТ "Півненківський бурякорадгосп". За повідомленням відділу Держгеокадастру у Тростянецькому районі Сумської області від 26.04.2018, указана земельна частка (пай) належала померлій [PERSON] на підставі сертифікату серії [NUMBER], який був виданий на ім'я [PERSON] та був нею отриманий. Державний акт не видавався (а.с.14). Позивач, як єдина спадкоємиця за законом з приводу оформлення своїх спадкових прав звернулася до нотаріуса, але, 31.05.2018, у вчиненні нотаріальної дії їй було відмолено у зв'язку із відсутністю правовстановлюючого документу (сертифікату) на вищевказану земельну ділянку (а.с.13), який був втрачений. За інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру після смерті [PERSON] спадкова справа не заводилася (а.с.24,25), а отже, спадщину померлої ще ніхто не прийняв. Задовольняючи заявлену позивачем вимогу провизнання права на земельну частку (пай) у порядку спадкування за законом суд виходить із такого. Відповідно до ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст.392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється, або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Як передбачено п.г ч.1 ст.81 Земельного кодексу України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини. Відповідно до ст.524 ЦК УРСР 1963 р., яка діяла на час відкриття спадщини після смерті [PERSON], спадкування здійснюється за законом і за заповітом. Спадкування за законом має місце, коли і оскільки воно змінено заповітом. Відповідно до ст.549 ЦК УРСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців від дня відкриття спадщини. Як зазначено у ч.2 ст.553 ЦК УРСР - вважається, що відмовився від спадщини також той спадкоємець, який не вчинив жодної з дій, що свідчать про прийняття спадщини (ст.549 цього Кодексу). Стаття 548 ЦК УРСР передбачає, що для отримання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або застереженням. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Таким чином, у судовому засіданні встановлено, що позивач, як спадкоємець за законом першої черги після смерті матері (ч.1 ст.529, ст.ст.549, 560 ЦК УРСР), розпорядилась спадковим майном, тобто вважається такою, що прийняла спадщину, крім того, із заявою до нотконтори про відмову від спадщини не зверталася, але позбавлена можливості оформити свої спадкові права на спадкове майно (земельну частку (пай)) внаслідок відсутності правовстановлюючого документу (сертифікату) на цю земельну частку (пай), який втрачений. Отже, ураховуючи, викладене, захищаючи охоронювані законом права позивача, таке право у порядку спадкування за законом слід визнати за нею рішенням суду. Вирішуючи вимогу позивача про встановлення факту родинних відносин суд виходить із такого. Згідно зі свідоцтвом про народження позивача її дошлюбне прізвище, ім'я та по батькові указано російською мовою як "[PERSON]" (а.с.10). Згідно витягу із Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища, позивач указана як "[PERSON]" та після шлюбу указана як "[PERSON] (а.с.11). Отже, судом установлено, що прізвище позивача, указане у свідоцтві про її народження, узгоджується із прізвищем її померлої матері, указаним у свідоцтві про смерть, але не узгоджується із вищеуказаним Витягом, який підтверджує факт зміни прізвища позивачем після укладення шлюбу. Допитані у судовому засіданні свідки [PERSON] та [PERSON] підтвердили факт родинних відносин між померлою [PERSON] та [PERSON], як матері та доньки. Таким чином, ураховуючи досліджені судом докази у їх сукупності, покази свідків надані у судовому засіданні, у суду немає підстав для сумніву, що померла [PERSON] є рідною матір'ю [PERSON] За таких обставин, суд приходить до висновку, що заявлена вимога про встановлення факту родинних відносин підлягає задоволенню. На підставі викладеного та

Outcome: approved