Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-29 00:00:00

Судом встановлено, що 07.12.2007 року ТОВ "Житловий Альянс" звернулося до суду з позовом до [PERSON], де просило суд стягнути з відповідачки борг за Договором № 002784 від 12.12.2005 року в розмірі 48286,54 грн. та штраф за договором за неналежне виконання зобов'язань в розмірі 9657,3 грн., всього разом 57943,84 грн., а також судові витрати - 579,44 грн. судового збору та 30 грн. витрат на ІТЗ. Під час розгляду справи судом, ТОВ «Житловий Альянс», 20.09.2010 року подало до суду заяву від 09.09.2010 року про уточнення позовних вимог (Т.1 а.с. 110 - 112), яка була прийнята судом до розгляду в даній справі (Т.1 а.с. 127), про розірвання договору та стягнення грошової суми. У вказаній заяві ТОВ «Житловий Альянс», крім вимог до [PERSON], боржниці за грошовим зобов'язанням, пред'явив вимоги до поручителів за її зобов'язаннями, [PERSON] та [PERSON], як солідарних боржників у грошовому зобов'язанні. В подальшому справа розглядалась судами різних інстанцій неодноразово та на виконання ухвал Віщого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 28.11.2012 року від 02.07.2014 року передавалась на новий судовий розгляд. Під час розгляду справи у цьому складі суду позивач вкотре уточнив свої позовні вимоги (т.6 а.с.62-64), де просив суд розірвати договір №001920 від 06.09.2005 року та стягнути з відповідачів [PERSON], [PERSON] та [PERSON] суму боргу за цим договором в розмірі - 21939,71 грн. та штраф в розмірі - 9657,31 грн., а всього в сумі - 31597,02 грн. та сплачений судовий збір. Свої вимоги ТОВ «Житловий Альянс» мотивує тим, що 06.09.2005 року між позивачем та [PERSON] було укладено Договір № 001920 з Додатками до нього №№ 1, 2, 3, відповідно до якого відповідачу було надано послуги на придбання товару. Позивач, за вказаним договором, зобов'язаний здійснити оплату товару на користь відповідачки, або надати відповідну суму в позику для придбання товару самою відповідачкою. Відповідачка, за цим договором, сплатила реєстраційний платіж, один повний платіж, а позивач сформував групу учасників системи Альянс та включив до неї відповідачку. На виконання умов основного договору позивач надав позику відповідачці для придбання товару нею самостійно, відповідно до Договору позики від 09.06.2006 року у розмірі 75000 грн. Крім того, 09.06.2006 року між позивачем та відповідачами [PERSON], [PERSON] та [PERSON] було укладено договір поруки, відповідно до якого [PERSON] та [PERSON] виступили поручителями за виконання зобов'язань [PERSON] за договором позики перед ТОВ "Житловий Альянс". Оскільки відповідачі не виконали належним чином умови договору позики, позивач просить розірвати договір № 001920 від 06.09.2005 року, укладений між ТОВ "Житловий Адьянс" та [PERSON] і стягнути з відповідачів солідарно на його користь заборгованість за договором в розмірі - 21939,71 грн. та штраф в розмірі 9657,31 грн., а всього кошти в сумі - 31 597,02 грн. Судом до спільного розгляду з вказаним позовом ТОВ «Житловий Альянс», було прийнято зустрічний позов [PERSON] до ТОВ «Житловий Альянс» про визнання недійсним Договору № 001920 від 06.09.2005 року укладеного між ТОВ «Житловий Альянс» та [PERSON] і додатків до цього Договору (Т.1 а.с. 170 -175). Зустрічний позов [PERSON] мотивує тим, що спірний договір містить несправедливі умови по відношенню до неї та суперечить Законам України «Про захист прав споживачів» і «Про захист від недобросовісної конкуренції», а тому відповідно до вимог ЦК України цей договір має бути визнано недійсним. Також, ухвалою Деснянського районного суду м.Києва від 09.06.2011 року було об'єднано в одне провадження з даною справою, справу за позовом [PERSON] до ТОВ «Житловий Альянс», [PERSON] про визнання недійсним Договору № 001920 від 06.09.2005 року укладеного між ТОВ «Житловий Альянс» та [PERSON] і додатків до цього Договору та відшкодування збитків в розмірі половини від сплачених [PERSON] за вказаним договором коштів в сумі 4740 грн. (Т.2 а.с. 3 - 5, 37, 38). Свої вимоги [PERSON] мотивує тим, що при укладанні спірного договору та підписанні додатків до нього, його дружина [PERSON] повинна була отримати від нього письмову згоду на укладання такого договору згідно ст.ст. 60, 65 СК України, а тому відповідно до ст.ст. 203, 204, 215, 369 ЦК України цей договір має бути визнано недійсним. Оскільки за вказаним договором [PERSON] сплатила 9480 грн., які є спільними коштами подружжя, то в порядку реституції, половина цих коштів, в розмірі 4740 грн., підлягає стягненню на користь [PERSON] Представник ТОВ «Житловий Альянс» в судовому засіданні підтримав свій позов, в редакції викладеній в заяві з уточненими позовними вимогами від 13.11.2014 року та просив його задовольнити та відмовити в задоволенні зустрічного позову [PERSON] та в задоволенні позову [PERSON], посилаючись на те, що фактично при підписанні договору відповідачі погодились із його умовами, а тому повинні здійснити його виконання і сплатити відповідні кошти по ньому, а оскільки таки кошти не були сплачені, тому було нараховано штрафні санкції, які підлягають стягненню. В судовому засіданні [PERSON] заперечувала проти позову ТОВ "Житловий Альянс", підтримала свій зустрічний позов та позов [PERSON] В своїх поясненнях [PERSON] зазначала, що дійсно вона уклала з позивачем Договір № 001920 з додатками № 1, № 2, № 3, який в період з вересня 2005 року по травень 2006 року виконувала сплачуючи грошові кошти передбачені цим договором. Після внесення нею коштів на рахунок ТОВ «Житловий Альянс» в сумі 51028,16 грн. їй 14.06.2006 року, на підставі Договору позики від 09.06.2006 року № 166 перерахували 75000 грн., з яких 51028,16 грн. це її власні кошти, сплачені за договором, який вона просить визнати недійсним, оскільки договір містить несправедливі умови, а тому безпосередньо в позику вона отримала лише 23971,84 грн., з яких в період з червня 2006 року по грудень 2006 року вона ще сплатила на користь ТОВ "Житловий Альянс" 7618,31 грн. Вважає, що вона значною мірою позбавилась того, що бажала отримали, а саме повинна була отримати 150 000 грн., а отримала лише - 75 000 грн., а підписувати договір на таких умовах вона наміру не мала, а тому в порушення вимог ст.651,907 ЦК України позивач ТОВ «Житловий альянс» в односторонньому порядку не дотримався умов договору, чого у договорі обумовлено не було. За таких обставин, [PERSON] вважає, що спірний Договір № 001920 від 06.09.2005 року з додатками, укладений між нею та ТОВ "Житловий Альянс" містить несправедливі умови та суперечить вимогам закону, оскільки укладений в наслідок введення її в оману, а тому він має бути визнаний в цілому недійсним. Представник [PERSON] судовому засіданні позов свого довірителя та зустрічний позов [PERSON] підтримала, проти позову ТОВ «Житловий Альянс» заперечила. В своїх поясненнях підтримала доводи [PERSON], а також зазначила, що [PERSON] перебував у шлюбі з [PERSON], а з 16.11.2003 року, йому випадково стало відомо, що його дружина без його відома уклала з ТОВ «Житловий Альянс» Договір № 001920, за яким без його згоди за період з вересня 2005 року по червень 2006 року внесла на рахунок ТОВ «Житловий Альянс» 50194,83 грн., які є спільною власністю подружжя. Крім того [PERSON] без його згоди на вкрай невигідних умовах 09.06.2006 року уклала Договір позики з ТОВ «Житловий Альянс». У зв'язку з чим, відповідно до ст. 65 ч. 3 СК України, просить визнати недійсним Договір № 001920 від 06.09.2005 року, укладений між ТОВ «Житловий Альянс» та [PERSON] і стягнути з ТОВ «Житловий Альянс» грошову суму в розмірі 4740 грн., що становить половину від сплачених [PERSON] коштів, що були спільними коштами подружжя. Відповідачі за позовом ТОВ «Житловий Альянс», [PERSON], [PERSON] в судове засідання не з'явилися, про час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином, тому суд вважає за можливе розглядати справу без їх участі. Заслухавши пояснення представників сторін та [PERSON], дослідивши докази зібрані в справі, суд вважає, що позов ТОВ "Житловий Альянс" підлягає частковому задоволенню, а в задоволенні зустрічних позовів [PERSON] та [PERSON] слід відмовити з огляду на наступне. Перевіряючи обставини справи, судом встановлено, що 06.09.2005 року між ТОВ "Житловий Альянс" та [PERSON] було укладено Договір № 001920, а також підписані до нього Додаток № 1 від 06.09.2005 року, Додаток № 2 від 06.09.2005 року, Додаток № 3 від 08.06.2006 року (том 1 а.с.7-13). Відповідно до ст. 1 Договору його предметом є надання Учаснику Системи ([PERSON]) послуг, спрямованих на придбання Товару, зазначеного в Додатку № 1 до даного Договору, через Систему «Альянс», організовану Фірмою (ТОВ «Житловий Альянс»), в тому числі: - сформувати групу Учасників Системи; - організувати та проводити розподіли фонду групи, щодо надання учаснику системи права на купівлю товару; - здійснити оплату товару на користь учасника системи чи надати відповідну суму в позику, для придбання товару самим учасником системи; - інші послуги, зазначені в умовах діяльності системи «Альянс», чи які були додатково погоджені з учасником системи. Учасник системи, в свою чергу, повинен одноразово здійснити реєстраційний платіж, який визначений в Додатку № 1 до Договору, що підлягає сплаті під час підписання договору, та адміністративний платіж, який також визначається Додатком № 1, на умовах та в порядку передбаченому Додатком № 2, для отримання товару підписати Додаток № 3 до Договору, а також щомісячно сплачувати чисті платежі, за рахунок яких відповідач здійснює оплату товару, та адміністративні витрати - плата за послуги відповідача, що пов'язані з наданням послуг за договором. Перед підписанням Договору, на виконання підпункту а) статті 3.1.1 - [PERSON] сплатила на користь ТОВ «Житловий Альянс» 5400 грн. реєстраційного платежу, який згідно ст. 1 Умови діяльності Системи «Альянс» (Додаток №2 до Договору) визначається як одноразова плата, що підлягає внесенню учасником Системи в момент підписання договору і є узгодженими сторонами витратами Фірми, пов'язаними з включенням учасника Системи до Системи «Альянс». Таким чином, сторони Договору приступили до виконання своїх зобов'язань, передбачених ним, а саме [PERSON] сплатила реєстраційний платіж, один повний платіж, а ТОВ «Житловий Альянс» сформував групу учасників системи Альянс, включив до неї [PERSON] та провів перший і наступні розподіли групи, до якої була включена [PERSON] та за результатами розподілу фонду групи [PERSON] було надано право на придбання товару. На виконання умов основного Договору № 001920 та Додатків до нього, між ТОВ «Житловий Альянс» та [PERSON] був укладений Договір позики від 09.06.2006 року №166, відповідно до якого Товариство надало останній позику в розмірі 75000 грн., для придбання товару нею самостійно замість передбачених Додатком № 1 до Договору № 001920, коштів в розмірі - 150000 грн. На час укладання між ТОВ «Житловий Альянс» та [PERSON] Договору № 001920 від 06.09.2005 року, такий договір не суперечив передбаченій статутом Товариства діяльності. Також, як вбачається з листів Державної комісії з регулювання ринків фінансових послуг України, наданих представником ТОВ «Житловий Альянс», станом на 06.09.2005 року, дане товариство не відносилося до фінансової установи, а оспорюваний договір не підпадав під визначення фінансової послуги, та тому дана діяльність не потребувала спеціального ліцензування. ТОВ «Житловий Альянс», згідно умов Договору формує групу учасників системи та відповідно до п.4.1 додатку № 2 (умови діяльності системи «Альянс») до договору здійснює розподіл фонду групи або надає позику на користь інших учасників системи. Ст. 1 та п. 5.1 статті 5 додатку № 2 ( умови діяльності системи «Альянс») до договору передбачено, що право на купівлю товару, отриманого учасником системи за результатами розподілу фонду групи, є підставою для придбання за рахунок фонду групи товару для учасника системи. Згідно з додатком №2 до договору, Товариство формує групу учасників системи, надалі створює фонд даної групи за рахунок чистих щомісячних платежів, сплачених учасниками групи, тобто, за кошти учасників системи (ст. 1 умови діяльності системи «Альянс»), а потім один раз на місяць розподіляє фонд групи між учасниками системи ( п. 4.1 умови діяльності системи «Альянс»), але право на купівлю товару отримують не всі учасники системи, а тільки ті учасники системи які зробили найбільшу кількість авансових чистих щомісячних платежів та задекларувати найбільшу кількість чистих щомісячних платежів (п. п. 4.7,4.9 та 4.10 умови діяльності системи «Альянс»). Вимогами ст.509 ЦК України передбачено, що зобов'язанням є правовідношення, в яких одна сторона ( боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони ( кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. За умовами ч. 1 ст. 903 ЦК України передбачено, що якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов'язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором. Як встановлено судом і про що є відповідні докази в матеріалах справи (зави [PERSON] про розірвання договору та повернення коштів, а також картка рахунку) відповідач [PERSON] отримала в позику 75000 грн. за умовою попередньої сплати на користь ТОВ «Житловий Альянс»суми в розмірі 51026,16 грн. ( реєстраційні внески, повні платежі та чисті платежі). З врахуванням вимог ухвали Вищого Спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ від 02.07.2014 року (т.6 а.с.27-32) судом встановлено розмір заборгованості та надано оцінку розрахунку ТОВ «Житловий альянс». Обгрунтовуючи свої вимоги, позивач зазначив, що незважаючи на оплату відповідачем 1 коштів понад отриману суму кредиту в розмірі - 75 000 грн., позивач повинен ще сплатити - 21 939,71 грн. коштів по договору в якості чистих платежів та штраф в розмірі - 9657,31 грн. Вказані суми суд вважає такими, що підлягають стягненню з [PERSON] на користь позивача з огляду на наступне. Відповідно до умов Договору позики від 09.06.2006 року № 166, [PERSON] повинна була повернути борг на користь ТОВ «Житловий Альянс» до 15.01.2010 року. Вказана сума боргу в розмірі - 21 939,71 грн. обраховано як різниця між 75 000 грн. усього отриманих коштів та сплачених коштів - 53 059,99 грн. - фактично сплачені відповідачем 1 коштів. Зокрема, за умовами договору та додатків до нього, на [PERSON] як учасника системи покладено обов'язок за договором сплачувати повні щомісячні платежі в розмірі 1088,33 грн., (п. 3.1 умови діяльності системи «Альянс»), які складаються з чистого платежу в розмірі 833,33 грн. і 255,00 грн. адміністративних витрат. Загальна сума сплачених [PERSON] повних щомісячних платежів станом на час розгляду вказаної справи складає - 53 059,99 грн. (чисті платежі 22371,80 грн. + авансові платежі в сумі 30 688,19 грн.) Крім того, нею було сплачено реєстраційний платіж в розмірі 5400 грн., адміністративний платіж в розмірі 5400 грн. та адміністративні витрати за увесь період оплати чистих платежів в розмірі - 13515 грн., а всього нею сплачено кошти в розмірі - 77 374,99 грн., що не заперечувалось сторонами та підтверджується письмовими доказами, що містяться в матеріалах справи, а саме вказано в роздруківці графіку платежу по договору №001920 за період з 15.09.2005 року по 31.03.2014 року, а отже в силу вимог ч.1 ст.61 ЦПК України доказуванню не підлягають. Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається. Згідно до ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). При цьому суд не приймає до уваги твердження відповідача [PERSON] про те, що вона не повинна сплачувати більше жодних коштів, оскільки сплатила їх в повному обсязі і суми сплачених нею реєстраційних платежів в розмірі - 5400 грн., адміністративного платежу - 5400 грн. та адміністративних витрат в сумі - 13515 грн. повинні враховані до сплаченого нею боргу з огляду на наступне. Між тим, суд вважає, що вказані суми не можуть бути враховані в рахунок погашення основної суми боргу з огляду на те, що за умовами статті 3 укладеного між сторонами договору №001920 від 06.09.2005 року передбачено в обов»язки відповідача [PERSON] одноразово сплачувати реєстраційний платіж згідно Додатку №1 в сумі - 5400 грн. та адміністративний платіж згідно Додатку №1,2 в розмірі - 5400 грн., а також сплачувати адміністративні витрати в сумі - 255 грн. та окремо - чисті платежі в сумі по 833,33 грн. щомісяця (т.1 а.с.7-13). Крім того, [PERSON] згідно п.3.1.4 вказаного договору зобов»язалась дотримуватись умов діяльності системи «Альянс», якими передбачено сплату реєстраційних платежів, адміністративних платежів та адміністративних витрат, визначено їх поняття, зі змісту яких виходить, що вказані перші два платежі (реєстраційний та адміністративний) є одноразовими і вносяться при підписанні договору, а адміністративні витрати є щомісячною платою за послуги, що сплачується за кожним черговим платежем. (т.1 а.с.7-10) Таким чином, за своєю природою та визначеними поняттями вказаних платежів у узгодженому сторонами договорі та додатках до нього вони є окремими від чистих платежів внесків, а тому не повинні враховуватись до погашення основного боргу. Таким чином, суд вважає, що [PERSON] було сплачено чистих платежів лише в сумі - 53 059,99 грн., а тому вона повинна сплатити ще 21 939,71 грн., що обраховані як різниця між 75 000 грн. усього отриманих коштів та сплачених коштів - 53 059,99 грн. За таких обставин, позовні вимоги в частині стягнення чистих платежів в розмірі - 21 939,71 грн. підлягають задоволенню та вказані суми необхідно стягнути виключно з [PERSON] на користь ТОВ «Житловий альянс». Крім того відповідно до п.5 Договору позики від 09.06.2006 року № 166 та умов п.9.2 ст. 9 Додатку №2 до договору №001920 зазначено, що у разі несвоєчасної сплати двох повних платежів позивач має право вимагати достроково і негайного погашення заборгованості шляхом сплати усіх платежів та сплати штрафу в розмірі - 20% від суми боргового зобов»язання зафіксованого в додатку №3 до договору №0019120. З графіку платежів надано в судовому засіданні та наявного в матеріалах справи (т.6 а.с.66) вбачається, що протягом строку дії договору з січня 2007 року по дату закінчення його дії - 15.01.2010 року (т.1 а.с.14) позивачем не сплачувались регулярні платежі, а відтак за умови несплати двох повних платежів вимога про необхідність сплати штрафу є обгрунтованою та підлягає задоволенню. При цьому, за умовами п.1.4 вказаного додатку №3 від 08.06.2006 року до основного договору було зафіксовано заборгованість в розмірі - 48 286,54 грн., з якої 20% становить - 9567,31 грн. (48286,54 Х 20%), тобто вказана сума в якості штрафу підлягає до стягнення на користь ТОВ «Житловий Альянс» з [PERSON] Відповідно до ст. 651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. За умовами ст.9 умов діяльності системи «Альянс», яких відповідач [PERSON] зобов»язалась дотримуватись згідно п.3.1.4 укладеного між сторонами договору №001920, передбачено право позивача припинити достроково дію договору в односторонньому порядку та згідно п.9.3 вказаних умов у разі несплати штрафу в 14 днів з дня нарахування та повідомлення позивач вправі розірвати договір та звернутись за стягнення коштів до суду. Враховуючи, що відповідачем [PERSON] було порушено умови діяльності системи «Альянс» та умови договору №001920 від 06 вересня 2005 року, укладеного між ТОВ «Житловий Альянс» та [PERSON], тому суд вважає за необхідне позовні вимоги в частині розірвання договору задовольнити та розірвати договір №001920 від 06 вересня 2005 року, укладений між ТОВ «Житловий Альянс» та [PERSON]. Стосовно вимог ТОВ «Житловий Альянс» до [PERSON] та [PERSON] як солідарних боржників за Договором позики, суд вважає, що в цій частині позов ТОВ «Житловий альянс» не підлягає задоволенню виходячи з наступного. Зокрема, [PERSON] та [PERSON] виступили поручителями перед ТОВ «Житловий Альянс» за виконання зобов'язань [PERSON] за Договором позики від 09.06.2006 року №166, відповідно до Договору поруки від 09.06.2006 року, строк дії якого, як і Договору позики визначено до 15 січня 2010 року. Позовні вимоги ТОВ «Житловий Альянс» пред'явило до [PERSON] та [PERSON], як поручителів за виконання зобов'язань [PERSON] за Договором позики від 09.06.2006 року № 166, відповідно до Договору поруки від 09.06.2006 року, тільки 20.09.2010 року. Відповідно до ст. 533 ЦК України, за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Відповідно до ст. 598 ЦК України, зобов'язання припиняється частково або в повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Згідно ч.4 ст. 559 ЦК України, порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобов'язання не встановлений або встановлений моментом пред'явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред'явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки. Згідно п. 24 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року N 5 "Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин" відповідно до частини четвертої статті 559 ЦК порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. При цьому сама по собі умова договору про дію поруки до повного виконання позичальником зобов'язання перед кредитодавцем або до повного виконання поручителем взятих на себе зобов'язань не може розглядатися як установлення строку дії поруки, оскільки це не відповідає вимогам статті 252 ЦК України, згідно з якою строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами. Термін визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати. Враховуючи викладене, оскільки строк дії Договору позики та Договору поруки встановлено до 15.01.2010 року, а позов до поручителів ТОВ «Житловий Альянс» пред'явило лише 20.09.2010 року, суд вважає, що зобов'язання [PERSON] та [PERSON] перед ТОВ «Житловий Альянс» за виконання зобов'язань [PERSON] на час пред'явлення до них вимоги були припиненні у зв'язку із припиненням поруки, а тому відсутні правові підстави для стягнення з них коштів солідарно з [PERSON], як поручителів за її зобов'язаннями перед ТОВ «Житловий Альянс». Відповідно до ч.1 ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Згідно ст. 627 ЦК України, відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Таким чином, Договір № 001920 був укладений з урахуванням волевиявлення відповідача (позивача за зустрічним позовом) [PERSON], оскільки підпис на договорі є доказом того, що сторони погодилися з його умовами. Згідно ст.. 203 ч.1 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. У відповідності до ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п'ятою та шостою ст.. 203 цього Кодексу. Пунктом 1 ч.1 ст. 230 ЦК України передбачено, що суд визнає угоду недійсною у випадку, якщо одна із сторін правочину навмисно ввела другу сторону в оману щодо обставин, які мають істотне значення (ч.1 ст. 229 цього Кодексу). Згідно ч.1 ст. 229 ЦК України істотне значення має помилка щодо природи правочину, прав та обов'язків сторін, таких властивостей і якостей речі, які значно знижують її цінність або можливість використання за цільовим призначенням. Статтею 18 Закону України «Про захист прав споживачів», щодо визнання недійсними умов договорів, що обмежують права споживача, передбачено, що продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є не справедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов'язків на шкоду споживача. З матеріалів справи вбачається, що договір між сторонами підписаний повноваженими особами, він містить всі суттєві умови передбачені законом для договорів і які мають істотне значення, а також які були узгодженні сторонами шляхом звернення [PERSON] з пропозицією щодо укладання договору та погодження ТОВ «Житловий Альянс» на укладання такого договору. З врахуванням вимог ухвали Вищого Спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ від 02.07.2014 року (т.6 а.с.27-32) судом враховано, що факт неотримання товарів усіма учасниками групи одночасно, а лише окремими його учасниками у певній послідовності не вказує на пірамідальність схеми придбання товарів у групах, а тому позовні вимоги [PERSON] про визнання договору недійсним задоволенню не підлягають. Також, суд не знаходить законних підстав для задоволення позову [PERSON] до ТОВ «Житловий альянс» та [PERSON], в якому він вказує на підстави для визнання недійсним Договору № 001920 від 06.09.2005 року, що укладений між ТОВ «Житловий Альянс» та його дружиною [PERSON] і Додатків до нього, а також відшкодування йому збитків, в порядку реституції, посилається на ч.3 ст. 65 СК України, відповідно до якої для укладання одним із подружжя договорів, які потребують нотаріального посвідчення і (або) державної реєстрації, а також договорів стосовно цінного майна, згода другого з подружжя має бути подана письмово. Згідно ст. 203 ч.1 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. У відповідності до ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою ст. 203 цього Кодексу. Разом з тим, положення ст. 65 СК України, на яку посилається [PERSON], щодо порядку розпорядження майном, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, регулюють відносини, які стосуються розпорядження майном, що є у спільній сумісній власності подружжя, і не стосуються права одного із подружжя на отримання послуги пов'язаної з наданням позики для придбання товару. Оспорюваний договір є правочином щодо надання послуг і не створює обов'язків для другого із подружжя, а лише для сторони договору. Крім того цей Договір укладається у простій письмовій формі, не потребує нотаріального посвідчення, а отже, вимоги статті 65 СК України не можуть застосовуватися до даних правовідносин, у зв'язку з чим позовні вимоги [PERSON] задоволенню не підлягають, як такі, що не ґрунтуються на вимогах закону. Таким чином, суд вважає за необхідне позовні вимоги ТОВ «Житловий альянс» задовольнити частково та розірвати договір №001920 від 06 вересня 2005 року, укладений між ТОВ «Житловий Альянс» та [PERSON], та стягнути з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Житловий Альянс» заборгованість по сплаті основного боргу за договором №001920 від 06 вересня 2005 року в розмірі - 21 939 гривень 71 коп., штраф в розмірі - 9 657 гривень 31 коп. Відповідно до ст.ст. 79, 88 ЦПК України пропорційно до задоволених позовних вимог підлягають стягненню з [PERSON] на користь ТОВ «Житловий Альянс» кошти судового збору в розмірі - 315,97 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial