Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-07 00:00:00

В серпні 2016 року Публічне акціонерне товариство "Укрсоцбанк" (далі - ПАТ "Укрсоцбанк") звернувся до суду з позовом, в якому просив стягнути з відповідача - [PERSON] заборгованість за кредитним договором №700А110130828005 від 28.08.2013 яка станом на 15.06.2016 становить 82 362,72 грн., з яких: по тілу кредиту - 71 387,93 грн., по відсоткам - 1 541,79 грн., пеня за несвоєчасне повернення кредиту - 7 003,38 грн., пеня за несвоєчасне повернення відсотків - 534,94 грн., інфляційні витрати за кредитом - 1 751,32 грн., інфляційні витрати за відсотками - 143,36 грн., мотивуючи свої вимоги наступним. Так, між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк», правонаступником якого є ПАТ "Укрсоцбанк" та відповідачем [PERSON] 28.08.2013 було укладено кредитний договір на купівлю автотранспортних засобів №700А110130828005, за умовами якого банк надав відповідачу кредит в розмірі 111 771,00 грн., зі сплатою відсотків в розмірі 16,1 % річних на перших три роки користування кредитом з кінцевим терміном повернення 31.07.2016. Позивач стверджує, що свої зобов`язання виконав на відміну від відповідачів. Посилаючись на невиконання зобов`язань, позивач просить суд стягнути заборгованість в судовому порядку (а.с.2) В судове засідання представник позивача не з`явився, подав заяву про розгляд справи без його участі, окремо зазначив, що позовні вимоги підтримує та проти винесення заочного рішення не заперечує (а.с.35) Відповідач будучи належним чином повідомленим відповідно до положень ст.74 ЦПК України в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином відповідно до положень ст.74 ЦПК України (а.с.41)/ Крім того, 20.02.2017 на адресу суду відповідачем булла направлена заява про відкладення розгляду справи з метою мирного врегулювання спору (а.с.40). Однак протягом всього часу перебування справи в провадженні суду (з 20.02.2017 по 08.06.2017) ані від позивача, ані від відповідача будь-якої інформації щодо вирішення в позасудовому порядку спору, який виник між ними чи порядку розстрочення заборгованості до суду не надійшло. Зважаючи на викладене та враховуючи, що в матеріалах справи достатньо доказів для встановлення дійсних взаємовідносин між сторонами, суд вважає за можливе за згодою позивача постановити рішення у справі на підставі наявних доказів в порядку заочного провадження згідно ст. ст.224-226 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Відповідно до ст.ст. 525, 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Судовим розглядом встановлено, що 28.08.2013 укладено кредитний договір на купівлю автотранспортних засобів №700А110130828005, згідно якого Банк надав відповідачу [PERSON] кредит у розмірі 111 771,00 грн., зі сплатою відсотків в розмірі 16,1 % річних на перших три роки користування кредитом з кінцевим терміном повернення 31.07.2016 (а.с.3-8) Як вбачається з представленого позивачем розрахунку відповідач свої зобов`язання з повернення тіла кредиту та відсотків не виконав, відтак утворилася заборгованість, яка станом на 15.06.2016 становить: 71 387,93 грн. - по тілу кредиту, 1 541,79 грн. - по відсоткам, 7 003,38 грн. - пеня за несвоєчасне повернення кредиту, 534,94 грн. - пеня за несвоєчасне повернення відсотків, 1 751,32 грн. - інфляційні витрати за кредитом, 143,36 грн. - інфляційні витрати за відсотками (а.с.12-13) В свою чергу, суд зважає на те, що відповідач своїм правом з`явитися в суд і спростувати доводи позивача не скористався, свій контррозрахунок суду не представив, жодного документального підтвердження факту врегулювання спору між сторонами в позасудовому порядку не надав, відтак суд виходить з наданого розрахунку позивача і приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та їх слід задовольнити. Згідно зі ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума сплаченого ним судового збору пропорційно до задоволених вимог. На підставі викладеного та

Outcome: approved