Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-09 00:00:00

Представник Публічного акціонерного товариства Комерційний банк „Правекс-Банк" (далі - ПАТ КБ „Правекс-Банк") звернувся до суду з позовом про солідарне стягнення з відповідачів [PERSON], [PERSON] заборгованості за кредитним договором в розмірі 53755,28 доларів США, мотивуючи свої вимоги тим, що 29.02.2008 року між Акціонерним комерційним банком „Правекс-Банк", правонаступником якого є ПАТ КБ„Правекс-Банк", та [PERSON] укладено кредитний договір № 719-014/08Р, згідно умов якого Банк надав відповідачу кредит для оплати вартості автомобіля на загальну суму 22756,00 доларів США, строком до 29.02.2015 року, із сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 11,99% річних, до якого було внесено зміни шляхом укладвння між сторонами Договору про внесення змін та доповнень від 27.08.2009 року до Кредитного договору № 719-014/08Р від 29.02.2008 року, з метою проведення реструктуризації поточної заборгованості. Відповідач, згідно умов кредитного договору зобов'язався повернути наданий кредит і сплатити проценти за користування кредитом в сумі, строки та на умовах, що передбачені Кредитним договором згідно встановленого графіку погашення заборгованості. В забезпечення виконання зобов'язань відповідача [PERSON] за кредитним договором, 29.02.2008 року між АКБ „Правекс-Банк", правонаступником якого є ПАТ КБ „Правекс-Банк", та відповідачем [PERSON] укладено Договір поруки, відповідно до умов якого поручитель, як солідарний боржник, зобов'язався перед Банком відповідати за виконання зобов'язань щодо повернення коштів, наданих Банком відповідачу [PERSON] у вигляді кредиту, згідно з Кредитним договором № 719-014/08Р від 29.02.2008 року. Однак, відповідачами не виконано умови Кредитного договору, у зв'язку з чим наявна заборгованість з боку відповідачів, яка станом на 17.06.2015 року становить 53755,28 доларів США та складається з: заборгованості за кредитом - 19076,62 доларів США; заборгованості за процентами - 12559,17 доларів США; пені за кредитом - 13386,02 доларів США; пені за процентами - 8733,47 доларів США, стягнення яких є предметом позовних вимог. Представник позивача ПАТ КБ „Правекс-Банк" в судове засідання не з'явився, подав до суду заяву, відповідно до якої позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить провести розгляд справи за його відсутності, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач [PERSON] в судове засідання неодноразово не з'явився, про день, час та місце судового розгляду справи повідомлений належним чином, заяв чи клопотань суду не надав. Відповідач [PERSON] в судове засідання неодноразово не з'явилась, про день, час та місце судового розгляду справи повідомлена належним чином, заяв чи клопотань суду не надала. На підставі ч.1 ст. 224 Цивільного процесуального кодексу України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнанні неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 Цивільного процесуального кодексу України. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, суд приходить до наступного. На виконання вимог Закону України „Про акціонерні товариства" № 514-VI від 17.09.2008 року Акціонерний комерційний банк „Правекс-Банк" змінив своє найменування на Публічне акціонерне товариство Комерційний банк „Правекс-Банк". Публічне акціонерне товариство Комерційний банк „Правекс-Банк" є правонаступником усіх прав та обов'язків Акціонерного комерційного банку „Правекс-Банк". Відповідно до пунктів 3, 4 частини першої статті 3 Цивільного кодексу України загальними засадами цивільного законодавства є: свобода договору, свобода підприємницької діяльності, яка не заборонена законом. Підстави виникнення цивільних прав та обов'язків визначені в статті 11 Цивільного кодексу України, зокрема з договорів та інших правочинів. Статтею 14 цього Кодексу визначено, що цивільні обов'язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Виконання цивільних обов'язків забезпечується засобами заохочення та відповідальністю, які встановлені договором або актом цивільного законодавства. Під кредитними правовідносинами розуміють такі, що виникають з приводу надання (передачі, використання) грошових коштів на умовах повернення. Згідно п. 4 ст. 1 Закону України „Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг", фінансовий кредит - кошти, які надаються у позику юридичній або фізичній особі на визначений строк та під процент. Відповідно до ст. 2 Закону України „Про банки та банківську діяльність", банківський кредит - будь-яке зобов'язання банку надати певну суму грошей, будь-яка гарантія, будь-яке зобов'язання придбати право вимоги боргу, будь-яке продовження строку погашення боргу, яке надано в обмін на зобов'язання боржника щодо повернення заборгованої суми, а також на зобов'язання на сплату процентів та інших зборів з такої суми. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 Цивільного кодексу України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Судом встановлено, що 29.02.2008 року між Акціонерним комерційним банком „Правекс-Банк", правонаступником якого є ПАТ КБ „Правекс-Банк", та [PERSON] укладено Кредитний договір № 719-014/08Р, згідно умов якого з метою оплати вартості автомобіля та страхових платежів Банк надає відповідачу кредит в іноземній валюті на загальну суму 22756,00 доларів США, терміном до 28.02.2015 року, із сплатою 11,99 % процентів річних. Згідно з п. 10.1. зазначеного Договору, за порушення термінів погашення заборгованості за кредитом або внесення відсотків за користування коштами позичальник сплачує пеню за кожен день прострочення в розмірі подвійної процентної ставки, зазначеної в п. 12 даного Договору, що діяла в період прострочення, від суми заборгованості за весь період прострочення. (а.с. 11-18; 19-21) Позивачем виконано умови Кредитного договору № 719-014/08Р від 29.02.2008 року та надано відповідачу [PERSON] кредитні кошти у розмірі 22756,00 доларів США, що підтверджено Заявою на видачу готівки № 4 від 29.02.2008 року. (а.с. 28) Згідно зі статтями 546, 549 Цивільного кодексу України, виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Договором або законом можуть бути встановлені інші види забезпечення виконання зобов'язання. Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Поняття поруки закріплено у ст. 553 Цивільного кодексу України, відповідно до якої порукою є договір, за яким поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Порукою може забезпечуватися виконання зобов'язання частково або у повному обсязі. Поручителем може бути одна особа або кілька осіб. В забезпечення виконання кредитних зобов'язань за Кредитним договором № 719-014/08Р від 29.02.2008 року, між Акціонерним комерційним банком „Правекс-Банк", правонаступником якого є ПАТ КБ „Правекс-Банк", та [PERSON] укладено Договір поруки №719-014/08Р, відповідно до умов якого поручитель поручився перед кредитором за виконання [PERSON] зобов'язань за Кредитним договором № 719-014/08Р від 29.02.2008 року, нести солідарну відповідальність перед кредитором за виконання в повному обсязі зобов'язань [PERSON] щодо сплати процентів, неустойки (штрафу, пені), вчасного та у повіному обсязі погашення основної суми боргу за кредитом у строк до 28.02.2015р. у розмірі 22756,00 доларів США та будь-якого збільшення цієї суми, яке прямо передбачено умовами кредитного договору, відшкодування збитків та іншої заборгованості. (а.с. 26-27) Стаття 47 Закону України „Про банки і банківську діяльність" передбачає право комерційних банків самостійно визначати процентні ставки як складової частини кредитної політики банку, а не підстави для її зміни в укладеному кредитному договорі. Банки самостійно визначають процентні ставки для надання послуг клієнтам, проте, зазначена в договорі процентна ставка може бути змінена на підставах передбачених законодавством. Розмір процентів за кредитним договором і порядок їх сплати є договірними умовами, які узгоджуються сторонами в договорі кредиту. Розмір процентів, узгоджений сторонами в договорі, може змінюватися, виходячи із різних факторів. Однак в будь-якому випадку така зміна має бути узгоджена банком та позичальником та закріплена на рівні додаткової угоди до кредитного договору. Збільшення розміру процентів банком в односторонньому порядку не допускається. Відповідно до п. 1.3 Договору поруки, поручитель дав згоду на збільшення розміру забезпеченого порукою за цим Договором зобов'язання позичальника, що може виникнути в майбутньому, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності, у випадку внесення позичальником та кредитором змін та доповнень до кредитного договору та/або до даного Договору кредитором в односторонньому порядку. Згідно п. 4.1 Договору поруки, даний Договір набирає чинності з моменту його підписання сторонами і діє до 28.02.2018 року. 27.08.2009 року між Акціонерним комерційним банком „Правекс-Банк", правонаступником якого є ПАТ КБ „Правекс-Банк", та [PERSON] укладено Договір про внесення змін та доповнень до Кредитного договору № 719-014/08Р від 29.02.2008 року, відповідно до умов якого внесено зміни до п. 4.4. Кредитного договору та оновлено встановлений графік погашення кредитної заборгованості. (а.с. 22, 55) Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Статтею 536 ЦК України визначено, що за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов'язання повинні виконуватись належним чином відповідно до умов договору, актів цивільного законодавства. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. (ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України) Одностороння відмова від зобов'язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов'язання. (ч. 2 ст. 615 Цивільного кодексу України) Відповідно до частини першої статі 625 Цивільного кодексу України визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Нормами ст. 525 ЦК України встановлена неприпустимість односторонньої відмови від зобов'язання або одностороння зміна його умов. Згідно з ст. 629 Цивільного кодексу України, договір є обов'язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст. 598 Цивільного кодексу України, зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом та припинення зобов'язання на вимогу однієї із сторін допускається лише у випадках, встановлених законом або договором, а згідно статті 599 Цивільного кодексу України, зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Згідно зі ст.ст. 610, 611 Цивільного кодексу України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання), а у разі порушення зобов'язання, настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки. З огляду на викладене, в розрізі даного спору вбачається, що між сторонами виникли договірні відносини, які регулюються укладеними між сторонами Кредитним договором та Договором поруки, та у зв'язку із неналежним виконанням боржниками [PERSON], умов Кредитного договору № 719-014/08Р від 29.02.2008 року, забезпечених порукою [PERSON] за Договором поруки № 719-014/08Р від 29.02.2008 року, у позивача виникло право вимоги стягнути солідарно з відповідачів заборгованість по кредиту, по відсоткам за користування кредитом, а також передбачених Договорами санкцій. Відповідно до ч. 1 ст. 543 Цивільного кодексу України, при солідарному обов'язку боржників кредитор має право вимагати виконання обов'язків частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо. Як убачається з матеріалів справи та наданих позивачем розрахунків, у зв'язку з неналежним виконанням боржником [PERSON] умов кредитного договору № 719-014/08Р від 29.02.2008 року, забезпеченого порукою [PERSON], станом на 17.06.2015 року заборгованість відповідачів перед Банком становить 53755,28 доларів США, з яких: заборгованість по поверненню кредитних коштів - 19076,62 доларів США; заборгованість за процентами - 12559,17 доларів США; пеня за несвоєчасне погашення кредиту - 13386,02 доларів США; пеня за несвоєчасне погашення процентів - 8733,47 доларів США, що підтверджено наявними в матеріалах справи розрахунками, перевіреними судом. ( а.с. 7-10) Як убачається з позовної заяви, позивач просить стягнути солідарно з відповідачів заборгованість по тілу кредиту та процентам саме в іноземній валюті. Згідно умов кредитного договору № 719-014/08Р від 29.02.2008 року, валютою кредитування був долар США. Згідно п. 12 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ „Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин" від 30.03.2012 року № 5, у разі якщо кредит правомірно наданий в іноземній валюті та кредитодавець (позивач) просить стягнути кошти в іноземній валюті, суд у резолютивній частині рішення зазначає про стягнення таких коштів саме в іноземній валюті, що відповідає вимогам частини третьої статті 533 Цивільного кодексу України. Згідно зі статтею 192 ЦК України законним платіжним засобом, обов'язковим до приймання за номінальною вартістю на всій території України, є грошова одиниця України - гривня. Іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом. Грошове зобов'язання має бути виконане у гривнях. Використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за зобов'язаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом (частини перша та третя статті 533 ЦК України). Статтею 5 Декрету Кабінету Міністрів України від 19 лютого 1993 року № 15-93 "Про систему валютного регулювання і валютного контролю" операції з валютними цінностями здійснюються на підставі генеральних та індивідуальних ліцензій НБУ. Операції з валютними цінностями банки мають право здійснювати на підставі письмового дозволу (генеральна ліцензія) на здійснення операцій з валютними цінностями відповідно до пункту 2 статті 5 цього Декрету. Згідно правової позиції, викладеної в Постанові Верховного Суду України від 24.09.2014р. у справі №6-145цс14, вирішуючи спір про стягнення боргу за кредитним договором в іноземній валюті, суд повинен установити наявність в банку ліцензії на здійснення операцій з валютними цінностями, а встановивши вказані обставини, - стягнути грошову суму в іноземній валюті. Враховуючи викладене, а також те, що кредит був правомірно наданий в іноземній валюті - доларах США, що підтверджується наявними в матеріалах справи копіями: банківською ліцензією, дозволом та додатком до нього (а.с.56-59), суд убачає передбачені законом підстави для стягнення заборгованості по тілу кредиту та процентам в іноземній валюті - доларах США. Відповідно до ч. 3 ст. 549 Цивільного кодексу України, пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. При цьому, згідно з положенням ч. 3 ст. 551 Цивільного кодексу України, розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. Істотними обставинами в розумінні частини третьої статті 551 ЦК України можна вважати, зокрема, ступінь виконання зобов'язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов'язанні; не лише майнові, але й інтереси сторін, що заслуговують на увагу (наприклад, відсутність негативних наслідків для позивача через прострочення виконання зобов'язання). Відповідно до частини 1-3 статті 18 Закону України „Про захист прав споживачів", продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов'язків на шкоду споживача. Несправедливими є, зокрема, умови договору про встановлення вимоги щодо сплати споживачем непропорційно великої суми компенсації (понад п'ятдесят відсотків вартості продукції) у разі невиконання ним зобов'язань за договором. При визначенні суми неустойки (пені), суд приходить до висновку, що сума пені, заявлена позивачем, є значною, та підлягає зменшенню, виходячи з наступного. Фактично внаслідок неналежного виконання відповідачами умов кредитного договору Банку не спричинено ані шкоди, ані збитків, негативних наслідків не настало. Доказів протилежного позивачем суду не надано. Згідно правової позиції Верховного Суду України у справі № 3-29гс15 від 01 квітня 2015 року, максимальний розмір пені пов'язаний із розміром облікової ставки Національного банку України, оскільки чинне законодавство не передбачає встановлення Національним банком України облікової ставки для іноземної валюти, пеня має обчислюватися та стягуватися за судовими рішеннями лише у національній валюті України - гривні. Тому, враховуючи принципи розумності та справедливості, на підставі положень статті 18 Закону України „Про захист прав споживачів", ураховуючи положення частини 3 статті 551 Цивільного кодексу України, судом визначено суму пені, що підлягає до солідарного стягнення з відповідачів за порушення умов кредитного зобов'язання, у розмірі 350366,48 грн., з урахуванням офіційного курсу НБУ станом на день проведення розрахунку заборгованості 17.06.2015 року у розмірі 22,147739 грн. за 1 долар США. Відповідно до частини третьої ст. 212 Цивільного процесуального кодексу України, суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що позов Публічного акціонерного товариства Комерційний банк „Правекс-Банк" до [PERSON], [PERSON] про стягнення суми заборгованості за кредитним договором підлягає частковому задоволенню, а саме - підлягає солідарному стягненню з відповідачів [PERSON], [PERSON] прострочена заборгованість за Кредитним договором № 719-014/08Р від 29.02.2008 року на загальну суму 31635,79 доларів США (19076,62 + 12559,17) та пеня за порушення кредитного зобов'язання у розмірі 350366,48 грн. Відповідно до ст. 88 Цивільного процесуального кодексу України, суд присуджує до стягнення з відповідачів [PERSON], [PERSON] на користь позивача судові витрати по сплаті судового збору в сумі 3 654,00 грн., тобто по 1827,00 грн. з кожного відповідача. Враховуючи наведене та

Outcome: partial