Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-28 00:00:00

вересня 2015 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про збільшення розміру аліментів на неповнолітню дитину до 1/4 частини всіх видів заробітку (доходів), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку. Позивач [PERSON], будучи належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи (а.с. 21), в судове засідання не з"явилася, однак надала суду заяву, в якій позовні вимоги підтримала повністю та просила справу розглянути без її участі (а.с.24). Відповідач [PERSON], будучи належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи (а.с. 20), в судове засідання не з"явився, однак надав суду заяву, в якій позовні вимоги визнав, просив справу розглянути без його участі (а.с. 25). Судом встановлено, що сторони перебували у шлюбі, який було розірвано рішенням Краснолиманського міського суду Донецької області від 17.02.2012 року (а.с.6,8). Від шлюбу сторони мають неповнолітнього сина - [PERSON], 18.05.2007 року, який проживає разом із позивачкою та знаходиться на її утриманні (а.с. 7, 10,11). Рішенням Краснолиманського міського суду Донецької області від 16 липня 2010 року з позивача було стягнуто аліменти на користь [PERSON] на утримання його неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], у розмірі 1/6 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 17 червня 2010 року до досягнення дитиною повноліття (а.с.13). Згідно до ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Відповідно до ч. 1 ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Відповідно до п.п.3 п.17 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15.05.2006 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Матеріали справи свідчать про те, що позивачка ніде не працює, має на утриманні трьох неповнолітніх дітей, в зв"язку з чим не має можливості забезпечити сину - [PERSON], достатній рівень життя. Відповідач здоровий, інвалідом не являється, інших осіб на утриманні не має, на теперішній час аліменти нікому не сплачує, працює стрілком Краснолиманського загону воєнізованої охорони "ДП "Донецька залізниця" та має постійний заробіток. Згідно ч.2 ст. 182 СК України передбачено, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, який згідно ст. 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2015 рік"в редакції від 17.09.2015 року становить 1455,00 грн. на місяць. Тому, враховуючи матеріальне становище відповідача та його неповнолітнього сина, а також те, що відповідач хронічними захворюваннями не страждає, інших осіб на утриманні не має, працює, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги позивача обгрунтовані і підлягають задоволенню повністю, відповідач має можливість сплачувати аліменти на утримання його неповнолітнього сина в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно.

Outcome: approved