Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-10 00:00:00

Від АТ КБ "Приватбанк" надійшла позовна заява до [PERSON] з наступними вимогами: стягнути з відповідача, як спадкоємця померлого [PERSON] , на користь позивача заборгованість у розмірі 116 627 грн 53\~коп. за кредитним договором № б/н від 29.09.2014, яка складається з 100 758 грн 27 коп. - заборгованості за кредитом; 15 869 грн 26 коп. - заборгованості за відсотками. На обґрунтування позовних вимог зазначено, що відповідно до укладеного договору № б/н від 29.09.2014 [PERSON] отримав кредит у розмірі 90 950 грн 00 коп. у виді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, зі сплатою відсотків за користування кредитом згідно умов договору. [INFO] позичальник [PERSON] помер. Спадкоємці [PERSON] мали право подати подати заяву про прийняття або про відмову від спадщини у строк з 13.08.2018 по 13.02.2019. Спадкоємцем, який постійно проживав разом із спадкодавцем на відкриття спадщини є [PERSON] . На виконання вимог вищезазначеної норми закону позивачем 08.02.2020 була направлена претензія кредитора до Зміївської державної нотаріальної контори. 19.02.2020 позивачем було отримано відповідь Зміївської державної нотаріальної контори, в якій зазначалось, що спадкоємці померлого [PERSON] із заявами про прийняття чи відмову від спадщини до нотаріальної контори не звертались та спадкова справа після смерті спадкодавця була заведена на підставі претензії АТ КБ "Приватбанк". Таким чином, відповідач прийняв спадщину, до складу якої входять, у тому числі, кредитні зобов`язання померлого позичальника. Спадкування обов`язків відбулося відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України, оскільки відповідач не відмовився від спадщини у передбачені цивільним законодавством строки, а саме 6 місяців від дня відкриття спадщини. При цьому, позивач зазначає, що згідно ч. 3 ст. 1296 ЦК - відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. 16.05.2020 до спадкоємця, [PERSON] , було направлено лист-претензію, згідно якої позивач пред`явив свої вимоги, але ніяких дій не було виконано. Станом на дату смерті заборгованість позичальника перед банком за кредитним договором № б/н від 29.09.2014 становить - 116 627 грн 53 коп., яка складається з наступного: 100\~758 грн 27 коп. - заборгованість за кредитом; 15\~869 грн 26 коп. - заборгованість за відсотками (том 1 а. с. 1- 5). Ухвалою судді Зміївського районного суду Харківської області від 14.09.2020 провадження у зазначеній справі відкрито та призначено підготовче засідання на 12.10.2020. 12.10.2020 у зв`язку з першою неявкою відповідача відкладено підготовче засідання. 11.11.2020 відповідач [PERSON] подала відзив на позовну заяву, в якому зазначила, що позов не визнає з наступних підстав: вона не знала про укладення кредитного договору № б/н від 29.09.2014 укладеного між АТ КБ "Приватбанк" та її покійним чоловіком [PERSON] у розмірі 90\~950 грн. Щодо постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини вказала, що твердження про це позивача є його припущеннями та не відповідає дійсності, оскільки станом на день смерті [PERSON] вони не проживали постійно разом, хоча і мали однакове місце реєстрації. Вважала, що відмітка у паспорті про реєстрацію не має ніякого значення при вирішенні питання щодо постійного та фактичного проживання чи не проживання особи у певному місці, оскільки така реєстрація лише є процедурою внесення особою місця свого проживання, тобто є лише технічною процедурою обліку громадян. Остання тенденція та практика ВС визначає, що відмітка про реєстрацію у паспорті не є безумовним та єдиним доказом постійного проживання. Таким підтвердженням є останні Ухвали ВССУ від 08.07.2015 (ЄДРСРУ № 46699742, Провадження № 6- 14554св15 та від 15.07.2015 (ЄДРСРУ № 46872758, Провадження № 6- 14433св15, а також Постанова ВСУ від 01.07.15 (ЄДРСРУ №\~46301657, Провадження № 6-396цс15). Крім того, вона ніяких претензій від банку ніколи не отримувала,\~спадщину після\~смерті чоловіка\~вона не\~приймала (не проживала з ним на день смерті та не зверталася до нотаріальної контори з заявами про прийняття спадщини), а тому відповідати за його кредитними зобов`язаннями (про які їй нічого відомо не було) вона не зобов`язана. Більш того, не зрозуміло, чому банк звернувся з претензією кредитора до Зміївської ДНК тільки 08.02.2020, хоча чоловік помер [INFO] , хоча знав про його смерть вже у серпні 2018 року. Якщо детально проаналізувати надану банком "копію" свідоцтва про смерть, то можна бачити, що це сфотографоване на певний пристрій (це був її мобільний телефон) свідоцтво про смерть [PERSON] . При цьому, властивості фотокартки банком навмисно "вирізані" за для того, щоб не можливо було встановити точну дату отримання банком цієї фотокопії. В дійсності, через декілька днів після раптової смерті її чоловіка, з яким вони разом не проживали на день його смерті, до неї зателефонував представник банку "Приватбанк" та повідомив про те, що її чоловік не "виходить на зв`язок". На що вона відповіла, що він декілька днів назад помер. Це аж ніяк не турбувало цього представника банку, їй було запропоновано направити на адресу банку копію свідоцтва про його смерть, що вона і зробила шляхом направлення фотокопії на "вайбер" цієї особи. Додана до позову копія свідоцтва про смерть [PERSON] це саме та фотокопія, яку вона направляла банкові у 20-х числах серпня 2018 року. Правовідносини, що виникли між банком та боржником (який помер), після його смерті трансформуються у зобов`язальні правовідносини, що виникли між кредитодавцем та спадкоємцями боржника і вирішуються у порядку ст. 1282 ЦК України. Як вказує сам позивач, до нотаріальної контори було направлено претензію кредитора тільки 08.02.2020, а їй, начебто як спадкоємцю боржника, 16.05.2020, тобто поза межами шестимісячного строку з дня відкриття спадщини. Виходячи зі змісту ст. 1281 ЦК України, допускаються два способи пред`явлення кредитором спадкодавця вимог до спадкоємців: \~ \~ \~ \~1) безпосередньо до спадкоємців; 2)\~опосередковано - через нотаріуса за місцем відкриття спадщини, а за межами України - через консула, що узгоджується з п. 2.1 п. 2 гл. 10 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій, відповідно до якого претензії кредитора визначені однією з підстав заведення нотаріусом спадкової справи. Обрання певного способу є правом кредитора і здійснюється ним на власний розсуд. Своїм правом кредитор у встановлений Законом шестимісячний термін з дня відкриття спадщини не скористався, в зв`язку з чим вважала, що банком пропущено визначений законом преклюзивний (присічний, обмежувальний) строк пред`явлення вимоги до спадкоємця, що узгоджується з правовою позицією Верховного Суду України, викладеною в постанові від 12.04.2017 у справі № 6-2962цс16. У своєму позові Банк "забув" послатися на дату, коли йому стало відомо про смерть [PERSON] \~ \~ \~ \~3 доданого до позову позивачем розрахунку заборгованості вбачається, що починаючи з 23.08.2018 банком припинено нарахування відсотків за простроченою та поточною заборгованістю за кредитним договором, що прямо свідчить про те, що банкові стало відомо про смерть [PERSON] як мінімум 23.08.2018. За таких обставин, вважала, що позов не підлягає задоволенню (том 1 а. с. 113-130). 11.11.2020 відповідач [PERSON] подала заяву, в якій просила відмовити у задоволені позову. 12.11.2020 за клопотанням представника позивача [PERSON] відкладено підготовче засідання. 10.12.2020 частково задоволено клопотання представників позивача про витребування доказів, та відкладено підготовче засідання. 01.02.2021 у зв`язку з перебуванням судді у відпустці відкладено підготовче засідання. 17.03.2021 частково задоволено клопотання представника позивача [PERSON] про витребування доказів, та відкладено підготовче засідання. 23.04.2021 задоволено клопотання представника позивача [PERSON] про витребування доказів та оголошено перерву в підготовчому засіданні. Ухвалою Зміївського районного суду Харківської області від 25.05.2021 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 17.06.2021. 14.06.2021 від представника позивача [PERSON] до суду надійшли письмові пояснення по справі, в яких підтримала позовні вимоги, стверджувала, що банк виконав вимоги ч. 2 ст. 1281 ЦК України та своєчасно пред`явив свої вимоги до спадкоємців шляхом направлення таких вимог через нотаріуса. Таким чином, правовідносини, що виникли між банком та боржником (який помер), після його смерті трансформуються у зобов`язальні правовідносини, що виникли між кредитодавцем та спадкоємцями боржника і вирішуються у порядку положень статті 1282 ЦК України (том 2 а. с. 3-5). 17.06.2021 за клопотанням відповідача відкладено судовий розгляд. 02.08.2021 представник позивача [PERSON] подала клопотання, в якому просила при розгляді справи врахувати позицію, викладену в письмових поясненнях, та судовий розгляд справи проводити за відсутності представника позивача (том 2 а. с. 17). 09.08.2021 від відповідача [PERSON] до суду надійшли письмові пояснення, в яких додатково обґрунтовано заперечення проти позову. Зокрема зазначила, що позивачем до позовної заяви не додано кредитного договору, а надано лише копію Анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в Приватбанку, яка датована 29.09.2014, яка не містить підпису [PERSON] . Анкета-заява не містить зазначення процентної ставки, вимог щодо строків виконання зобов`язань, відсутні відомості про домовленість сторін щодо розміру коштів, які надаються в кредит. Ця заява не підтверджує факт надання позивачем та, відповідно, отримання [PERSON] кредитних коштів в розмірі, зазначеному в позовній заяві, не зазначено вид кредитної картки. Фактично в заяві є лише анкетні (паспортні) дані [PERSON] . Тобто, з Анкети-заяви не вбачається, що сторони досягли всіх суттєвих умов договору та взагалі дана заява не є доказом укладання між сторонами будь-якого договору. Наданий розрахунок заборгованості містить лише відомості про загальну заборгованість [PERSON] перед позивачем, за умовами, які не підписані [PERSON] та не є невід`ємними частинами кредитного договору. При цьому розрахунок здійснений так, що не можливо відокремити саме непогашену суму заборгованості, фактично надану в кредит суму, не містить сум, які були отримані позичальником та сум, які сплачував позичальник (за умови отримання кредиту). Розрахунок не підтверджений первинними документами бухгалтерського обліку, які необхідні для встановлення факту отримання позичальником грошових коштів в сумі, зазначеній у позові, а самі по собі розрахунки не є належними доказами на підтвердження отримання [PERSON] кредитних коштів. Наданий позивачем витяг з Умов та Правил надання банківських послуг, сам по собі не свідчить, що саме з ним знайомився [PERSON] і погоджувалася з цими тарифами, підписуючи Анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг, а інші докази не місять підтвердження цьому факту. Умови та Правила надання банківських послуг це значний за обсягом документ, який стосується всіх аспектів надання банківських послуг та потребує як значного часу, так і відповідної фахової підготовки для розуміння цих правил, тим більше співвідносно з конкретним видом кредитного договору, а саме, договором, за яким встановлюється кредитний ліміт. З урахуванням основних засад цивільного законодавства та необхідності особливого захисту споживача у кредитних правовідносинах пересічний споживач банківських послуг з урахуванням звичайного рівня освіти та правової обізнаності не може ефективно реалізовувати своє право на поінформованість про умови кредитування за конкретним кредитним договором, укладеним у формі анкети-заяви. Крім того,\~матеріали справи\~не містять\~жодного належного\~та допустимого\~доказу на\~підтвердження факту\~отримання [PERSON] \~кредитних коштів\~у спосіб\~та в\~обсязі,\~зазначених позивачем\~у позовній\~заяві,\~та розпорядження\~ними (том\~2\~а.\~с.\~20-27).\~ 11.08.2021 під час судового розгляду представник відповідача адвокат Сергієнко\~С.\~М. позовні вимоги не визнала, просила відмовити у позові з підстав викладених у відзиві та письмових поясненнях відповідача. Вислухавши представника відповідача, дослідивши доводи заяв по суті, письмові докази, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд дійшов наступного: Частинами 1, 3 ст. 13 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Відповідно до статей 76-81 Цивільного процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Згідно з рішенням Єдиного акціонера Банку № 519 від 21.05.2018 було змінено тип банку з публічного на приватне акціонерне товариство та змінено назву найменування банку на Акціонерне товариство Комерційний банк "Приватбанк". Повноваження позивача щодо надання послуг кредитування підтверджуються відомостями, що містяться у Витягу з ЄДРПОУ від 01.03.2018, Банківській ліцензії № 22 від 05.10.2011, у виписці з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадянських формувань від 14.06.2018, Статуті Акціонерного товариства Комерційний банк "Приватбанк", затвердженому постановою КМ України від 05.06.2019 №\~594 (том 1 а. с. 83-90). На підтвердження факту укладання кредитного договору позивачем надана складена від імені [PERSON] анкета - заява про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг у Приватбанку від 29.09.2014 (том 1 а. с. 21) , копія паспорта на ім1я [PERSON] , виданого в липні 2015 року (том 1 а. с. 69-70), Витяг з Умов та правил надання банківських послуг, а також скриншот з програмного комплексу банку - 11.07.2018 встановлено кредитний ліміт 90 950 грн, строк дії останньої картки до 02.26 (том 1 а. с. 22-68, том 2 а. с. 6, 7). Згідно розрахунків\~наданих позивачем,\~по особовому\~рахунку за\~кредитним договором\~б/н\~від 29.09.2014,\~укладеним між\~Приватбанком та\~клієнтом [PERSON] ,\~станом на\~20.07.2020\~мається заборгованість\~-\~116\~627 грн\~53\~коп.,\~яка складається\~з наступного:\~100\~758\~грн\~27\~коп.\~-\~заборгованості за\~кредитом;\~15\~869\~грн 26\~коп.\~-\~заборгованості за\~відсотками.(том 1 а. с. 11-20). Позичальник за вказаним кредитним договором - [PERSON] помер [INFO] , у віці 43 років, місто смерті: Україна, Харківська область, місто Зміїв, що підтверджується даними свідоцтва про смерть Серія [NUMBER] (том 1 а. с. 74). Згідно до реєстру згрупованих поштових відправлень - рекомендованих листів Претензії кредитора до ДНК, вбачається, що до Зміївської державної нотаріальної контори направлено Претензію кредитора в порядку ст. 1281 ЦК України до спадкоємців [PERSON] (том 1 а. с. 75-78). З листа Зміївської державної нотаріальної контори Харківської області № 157/01-16 від 13.02.2020, копії спадкової справи № 28/2020 після смерті [INFO] [PERSON] вбачається, що претензія кредитора до спадкоємців померлого [INFO] [PERSON] , отримана і зареєстрована 11.02.2020 в книзі вхідної кореспонденції за №\~50/01-16 і за нею заведена спадкова справа № 28/2020 (том 1 а.\~с. 79-80, 164-166). Згідно до реєстру згрупованих поштових відправлень - рекомендованих листів, претензії до спадкоємців та листа-претензії від 29.04.2020 вбачається, що на адресу [PERSON] АТ КБ "Приватбанк" направив вимогу, в якій повідомив, що 04.06.2015 між [PERSON] та АТ КБ "Приватбанк" було укладено кредитний договір № б/н. Станом на дату смерті заборгованість позичальника складає 116 627 грн 53 коп. Крім того, просив звернутися до будь-якого відділення Банку та сплатити заборгованість за вказаним договором. У випадку її відмови вказана сума буде стягнено з нього в судовому порядку відповідно чинного законодавства України (том 1 а. с. 81, 82). Згідно довідки Зміївської міської ради № 1025/02-19 від 04.09.2020 та паспорту серія\~ [NUMBER] , відповідач [PERSON] , [INFO] , зареєстрована за адресою: [ADDRESS] (том 1 а. с. 71-73). Згідно зі ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав і обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Стаття 1217 ЦК України передбачає, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ч. 1 ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Часом відкриття спадщини є день смерті особи, або день, з якого вона оголошується померлою (ч. 2 ст. 1220 ЦК України). Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її (ч. 1 ст. 1268 ЦК України). Дії, які свідчать про прийняття спадщини спадкоємцем, визначені у ч. ч. 3, 4 ст. 1268, ст. 1269 ЦК України. Так, згідно із ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. А статтею 1269 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Відповідно до ст. 1281 ЦК України (в редакції, що була чинною на час смерті [PERSON] ) передбачено, що спадкоємці зобов`язані повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, якщо їм відомо про його борги. Кредиторові спадкодавця належить протягом шести місяців від дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, пред`явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняти спадщину, незалежно від настання строку вимоги. Якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про відкриття спадщини, він має право пред`явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, протягом одного року від настання строку вимоги. Кредитор спадкодавця, який не пред`явив вимоги до спадкоємців, що прийняти спадщину, у строки, встановлені частинами другою і третьою цієї статті, позбавляється права вимоги. Згідно ст. 1282 ЦК України спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Вимоги кредитора спадкоємці зобов`язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями та кредиторами інше не встановлено. У разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора накладає стягнення на майно, яке було передано спадкоємцю у натурі. Зі змісту позовної заяви та копії анкети-заяви про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг у ПриватБанку вбачається, що датою укладання договору є 29.09.2014. Вказана Анкета-заява не містить відомостей щодо суттєвих умов договору, таких як сума кредиту, строки повернення, відсоткова ставка. В графі "підпис" міститься запис прізвища " [PERSON] ", а підпис, зокрема такий, що мітиться у паспорті, копія якого додана до позову, у заяві відсутній. Крім того, до позову не додано копію паспорта [PERSON] , реквізити якого вказані в Анкеті-заяві серія МТ №\~228782, а додана копія паспорта серія [NUMBER] , виданого в липні 2015 року. Також, необхідно звернути увагу, що в претензії на адресу відповідача від 29.04.2020 позивач вказав, про наявність заборгованості за кредитним договором, що був укладений з [PERSON] 04.06.2015. Тобто в претензії йшла мова про інший кредитний договір ніж той, про який йдеться у позовній заяві. Така ж дата укладання кредитного договору - 04.06.2015 вказана й у претензії кредитора від 11.01.2020, що була направлена до Зміївської державної нотаріальної контори. Отже, позивачем надано суперечливі відомості щодо укладання кредитного договору з [PERSON] , у зв`язку з чим суд не має підстав для висновку поза розумним сумнівом, що дійсно між позивачем та [PERSON] малися правовідносини у зв`язку з укладанням кредитного договору від 29.09.2014. З приводу дотримання позивачем строків звернення з претензією суд зазначає наступне. Виходячи з дати укладання кредитного договору, що були вказані у згаданих вище претензіях кредитора до спадкоємців померлого позичальника, слід зазначити, що претензія кредитора щодо заборгованості за договором від 29.09.2014 взагалі не пред`являлася. Частиною 2 статті 1281 ЦК України (в редакції, що була чинною на час смерті [PERSON] ) передбачено, що кредиторові спадкодавця належить протягом шести місяців від дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, пред`явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняти спадщину, незалежно від настання строку вимоги. Позивачем не вказано у позовній заяві дати, з якої він дізнався про відкриття спадщини після померлого [INFO] [PERSON] . Водночас, [PERSON] у відзиві зазначила, що повідомила про смерть свого чоловіка представника банку та направила фото свідоцтва про смерть за номером телефону працівника банку ще в [INFO] . Ці твердження відповідача позивачем не спростовано. При цьому, позивачем не надано доказів того, що йому не було відомо про смерть [PERSON] , і внаслідок цього продовжувалися операції по рахунку, відкритому на ім`я [PERSON] , в частині нарахування відсотків. А наданий позивачем розрахунок свідчить, що останні нарахування відсотків були здійснені 14.08.2018, а в подальшому, розмір нарахованих відсотків зменшено на 111 грн, що було обумовлено смертю позичальника [PERSON] [INFO] , тобто за 1 день до того дня, коли востаннє було нараховано відсотки. Наступна строка після 14.08.2018 містить дату 23.08.2018, починаючи з якої відсотки не нараховувалися. Отже припинення з 23.08.2018 нарахування відсотків свідчить про те, що представникам банку було достовірно відомо про смерть позичальника [PERSON] , однак протягом шести місяців від дня, коли банк дізнався про смерть позичальника претензія до його спадкоємців не була направлена. Недотримання банком вимог щодо строків пред`явлення претензії до спадкоємців позбавляє його права на пред`явлення спадкоємців вимоги про стягнення боргу спадкодавця. Також, позивачем не надано доказів прийняття спадщини відповідачем, яка заперечувала факт спільного проживання з чоловіком, і заяву про прийняття спадщини не подавала. Доказів на підтвердження факту спільного проживання відповідача зі спадкоємцем позивачем не надано, а факт реєстрації місця проживання не є підтвердженням факту проживання особи за вказаною адресою. За змістом частини 3 ст. 1268 ЦК України таким, що прийняв спадщину вважається спадкоємець, який постійно проживав разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не був зареєстрований. Отже, відсутні підстави вважати, що відповідач прийняла спадщину після померлого чоловіка [PERSON] відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України. Як вбачається з копії спадкової справи № 28/2020 після смерті [INFO] [PERSON] вбачається, що після померлого [PERSON] , 11.02.2020 Зміївською державною нотаріальною конторою Харківської області була заведена спадкова справа №\~28/2020 за претензією кредитора ПАТ КБ "Приватбанк" від 11.02.2020. Заяв від спадкоємців не надходило. Отже, позивачем не надано суду доказів того, що [PERSON] є спадкоємцем, що прийняла спадщину після померлого [INFO] чоловіка [PERSON] , тому відсутні підстави для пред`явлення до [PERSON] вимог кредиторами померлого [PERSON] . Витребувані судом,\~за клопотаннями\~представників позивача,\~відомості,\~що наведені\~у листі\~КП "Зміївське\~БТІЗМА"\~№ 82/03/21\~від 26.03.2021,\~ухвалі Зміївського\~районного суду\~Харківської області\~№ 2-1324/09\~від 09.10.2009,\~заяві ФО-П\~ [PERSON] \~про укладення\~мирової угоди\~у справі\~про визнання\~договору купівлі-продажу\~дійсним та\~визнання права\~власності,\~договорі дарування\~квартири,\~Витягу про\~реєстрацію права\~власності на\~нерухоме майно\~КП "Зміївське\~бюро технічної\~інвентаризації" (том 1 а. с. 193-199), листі Головного управління Держгеокадастру у Харківській області № 9-20-14,2-2508/0/19-21 від 31.03.2021 (том 1 а. с. 200-202), листі регіонального сервісного центру ГСЦ МВС в Харківській області (філія ГСЦ МВС) (РСЦ ГСЦ МВС в Харківській області) Головного сервісного центру МВС № 31/20-1117 від 31.03.2021 (том 1 а. с. 205), листі Головного управління Держгеокадастру у Харківській області № 9-20-14-3651/0/19-21 від 12.05.2021 та листі відділу у Зміївському районі ГУ Держгеокадастру у Харківській області (том 1 а. с. 226-229) не містять даних про спадкоємців, що прийняли спадщину після померлого [PERSON] , а також і про вартість спадкового майна. За таких обставин, позовна заява Акціонерного товариства Комерційний банк "Приватбанк" не підтверджена належними і допустимими доказами, є безпідставною та не підлягає задоволенню. Відповідно до положень ст. 141 ЦПК України не підлягають відшкодуванню понесені позивачем витрати по сплаті судового збору у разі відмови у позові.

Outcome: dismissed