Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-15 00:00:00

08.02.2021р. Акціонерне товариство комерційний банк "ПриватБанк" (далі - позивач) звернулося до суду з позовом, в якому вказав, що у нього з [PERSON] (далі - відповідачка) був укладений кредитний договір б/н від 31.07.2007р., за яким остання отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Посилаючись на те, що відповідачка, всупереч норм закону та умов договору зобов`язання за вказаним договором належним чином не виконала, станом на 13.01.2021р. у неї перед позивачем наявна заборгованість в розмірі 11 707 грн. 25 коп., з яких 9 464 грн. 94 коп. - заборгованість за простроченим тілом кредиту; 2 242 грн. 31 коп. - заборгованість за простроченими відсотками. Ухвалами суду від 29.03.2021р. та від 26.04.2021р. від позивача, на підставі ч. 7 ст. 81 ЦПК України, витребовувалися: первинні документи бухгалтерського обліку на підтвердження розрахунку позовних вимог; розрахунок позовних вимог в частині нарахування заборгованості за простроченими відсотками та простроченим тілом кредиту відповідно до умов, зазначеним у Анкеті-заяві підписаної відповідачкою 31.07.2007р.; розрахунок всіх позовних вимог з урахуванням перерахунку заборгованості за простроченими відсотками та простроченим тілом кредиту, відповідно до умов договору зазначеним у Анкеті-заяві підписаної відповідачкою 31.07.2007р.; докази підписання відповідачкою Умов та Правил, Тарифів банку. Станом на 15 год. 30 хв. 16.06.2021р. (час проведення судового засідання) позивач не виконав вимоги ухвали суду від 29.03.2021р. та від 26.04.2021р. про витребування доказів, не надав обґрунтованих та достовірних пояснень щодо неможливості виконання вказаної ухвали, а також не клопотав перед судом щодо надання додаткового строку для виконання ухвали. Представник позивача Хмельницький А.М. в судовому засіданні підтримав позовні вимоги в повному обсязі та наполягав на їх задоволенні. При цьому вказав, що договір був укладений з [PERSON] , яка, на його думку, пізніше можливо у зв`язку з одруженням змінила прізвище на [PERSON] . Водночас представник позивача зазначив, що не може пояснити чому до позовної заяви не долучено копію паспорта громадянина України та довідки про присвоєння реєстраційного номеру облікової картки платника податків відповідачки, які зазначені у анкеті-заяві від 31.07.2007р., та за допомогою яких проводилася ідентифікації позичальниці під час укладення кредитного договору. Також представник позивача не зміг пояснити яким чином банк ідентифікував [PERSON] як [PERSON] , з якою і був укладений кредитний договір. Як зазначив представник позивача, в матеріалах кредитної справи, яка знаходиться у позивача, відсутні жодні копії паспорта громадянина України та довідки про присвоєння реєстраційного номеру облікової картки платника податків виданих на ім`я [PERSON] , які зазначені у анкеті-заяві від 31.07.2007р., як і інші дані щодо вказаних документів. Матеріали кредитної справи також не містять копії довідки про присвоєння реєстраційного номеру облікової картки платника податків виданої на ім`я [PERSON] , як і інших жданих даних щодо вказаного документа. З огляду на вищевикладене представник позивача, на запитання головуючого, зазначив, що не бажає надавати жодні докази на підтвердження того, що [PERSON] є належним відповідачем уданій справі, тобто є [PERSON] , яка можливо змінила прізвище, та саме з якою був укладений кредитний договір, оскільки у позивача відсутні будь які докази на підтвердження вказаних обставин. При цьому представник позивача не заявляв жодних заяв чи клопотань що вчинення процесуальних дій, які необхідно вчинити з метою всебічного, повного та об`єктивного розгляду справи по суті, в тому числі щодо залучення до участі у справі співвідповідача чи заміну неналежного відповідача на належного. Також представник позивача не надав мотивованих пояснень щодо неможливості виконання ухвал суду про витребування доказів. Відповідачка в судові засідання, призначенні на 12.04.2021р., 26.04.2021р., 02.06.2021р. та 16.06.2021р., не з`явилася, хоча належним чином, в порядку визначеному ст.ст. 128-131 ЦПК України, повідомлена про час, дату і місце судового розгляду шляхом направлення поштовим зв`язком судових повісток за адресою реєстрації місця проживання: [ADDRESS] , а також через розміщення оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України про виклик відповідачки до суду. Відповідачка про причини неявки суд не повідомила, а також не подала до суду відзив на позовну заяву та заяви про розгляд справи за її відсутності чи відкладення розгляду справи. З огляду на приписи ст. 223 ЦПК України суд визнав за можливе розглянути справу по суті без участі відповідачки за наявними у справі доказами. Дослідив письмові докази наявні в матеріалах судової справи, заслухав пояснення представника позивача, судом встановлено таке. Як вбачається з матеріалів справи, 31.07.2007р. між ПАТ КБ "ПриватБанк", правонаступником якого є АТ КБ "ПриватБанк" та [PERSON] укладений кредитний договір б/н шляхом підписання сторонами заяви, за умовами якого, позивачем на ім`я [PERSON] оформлено кредитну картку, тип карти [NUMBER] , кредитний ліміт-фінансовий, на суму 500 грн. 00 коп., базова процентна ставка 22,8 % із розрахунку 360 днів на рік щомісячними платежами в розмірі 7% від суми заборгованості. Особу [PERSON] ідентифіковано за допомогою паспорта громадянина України серії [NUMBER] , виданого 10.11.2004р., також у анкеті-заяві зазначено ІПН [PERSON] , а саме: [NUMBER] . Водночас на підтвердження особи [PERSON] , яка зазначена у позовній заяві відповідачкою, а також того, що вказана особа є належним відповідачем у даній справі надано копію паспорта громадянина України серії [NUMBER] , виданого 26.11.2007р. на ім`я [PERSON] . При цьому до позовної заяви не надано копії довідок про присвоєння реєстраційного номеру облікової картки платника податків чи індивідуального податкового номеру, присвоєння якого здійснювалося з 1994 року по 2012 рік, виданих на ім`я [PERSON] та [PERSON] чи будь які інші докази на підтвердження того, що вказані особи є однією і тією ж особою, зокрема, у зв`язку зі зміною [PERSON] прізвища на [PERSON] . Крім того, в ракурсі вищевикладеного слід також зазначити, що на обґрунтування позовних вимог позивачем надано суду довідки без номерів та дат, згідно якої між позивачем та [PERSON] був підписаний кредитний договір № б/н (дата укладення кредитного договору не зазначена), за яким було надано кредитні картки, в тому числі, 08.07.2007р., старт карткового рахунку 08.07.2007р., в той час, коли кредитний договір між позивачем та [PERSON] укладений 31.07.2007р. та датою відкриття рахунку зазначено саме 31.07.2007р., тобто після видачі вказаної картки. Позивачем також надано виписку по рахунку відкритому на ім`я [PERSON] за договором № б/н станом на 15.01.2021р., який не містить зазначення жодних даних щодо кредитних договорів укладених як з [PERSON] так і з [PERSON] . Встановивши вказані обставини суд приходить до такого висновку. Згідно ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. У відповідності до ч.ч. 1-4 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Частиною 1 ст. 13 ЦПК України визначено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. При цьому ст.ст. 76-80 та 82 ЦПК України визначено поняття доказів, їх належності, допустимості, достатності та достовірності, а також підстави звільнення від доказування. Відповідно до ч.ч. 1, 2, п. 2 ч. 3 ст. 175 ЦПК України у позовній заяві позивач викладає свої вимоги щодо предмета спору та їх обґрунтування. Позовна заява подається до суду в письмовій формі і підписується позивачем або його представником, або іншою особою, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи. Позовна заява повинна містити, зокрема, повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові - для фізичних осіб) сторін та інших учасників справи. Отже, звертаючись до суду з позовом, позивач самостійно визначає в чому полягає порушення невизнання або оспорювання його прав, свобод чи законних інтересів, та хто саме порушив його права, тобто хто є відповідачем під час розгляду справи в суді. Статтею 48 ЦПК України визначено, що сторонами в цивільному процесі є позивач і відповідач. Позивачем і відповідачем можуть бути фізичні і юридичні особи, а також держава. Відповідно до ч.ч. 1 та 2 ст. 51 ЦПК України суд першої інстанції має право за клопотанням позивача до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання залучити до участі у ній співвідповідача. Якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання за клопотанням позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі. Частиною 1 ст. 202 ЦПК України визначено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом ст.ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною 1 ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У ст. 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 ЦК України). Частиною 2 ст. 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст. 1055 ЦК України). Згідно із ч. 1 ст. 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Таким чином в сукупності вищевикладеного вбачається, що кредитний договір укладається між сторонами, які можуть бути як юридичними так і фізичними особами. При цьому відповідальність за порушення умов договору несе сторона, яка допустила порушення умов договору, якщо інше не визначено домовленістю сторін чи вимогами чинного законодавства. Як встановлено під час судового розгляду кредитний договір, який покладений в основу позову, тобто є підставою позову, укладений між позивачем та [PERSON] , однак позов пред`явлений до [PERSON] . Статтею 24 ЦК України визначено, що людина як учасник цивільних відносин вважається фізичною особою. Згідно ст. 28 ЦК України фізична особа набуває прав та обов`язків і здійснює їх під своїм ім`ям. Ім`я фізичної особи, яка є громадянином України, складається із прізвища, власного імені та по батькові, якщо інше не випливає із закону або звичаю національної меншини, до якої вона належить. При здійсненні окремих цивільних прав фізична особа відповідно до закону може використовувати псевдонім (вигадане ім`я) або діяти без зазначення імені. Ім`я фізичній особі надається відповідно до закону. Відповідно ст. 294 та ч.ч. 1-5 ст. 295 ЦК України фізична особа має право на ім`я. Фізична особа має право на транскрибований запис її прізвища та імені відповідно до своєї національної традиції. У разі перекручення імені фізичної особи воно має бути виправлене. Якщо перекручення імені було здійснене у документі, такий документ підлягає заміні. Якщо перекручення імені здійснене у засобі масової інформації, воно має бути виправлене у тому ж засобі масової інформації. Фізична особа, яка досягла шістнадцяти років, має право на власний розсуд змінити своє прізвище та (або) власне ім`я, та (або) по батькові. Фізична особа, яка досягла чотирнадцяти років, має право змінити своє прізвище та (або) власне ім`я, та (або) по батькові за згодою батьків. У разі якщо над фізичною особою, яка досягла чотирнадцяти років, встановлено піклування, зміна прізвища та (або) власного імені, та (або) по батькові такої особи здійснюється за згодою піклувальника. Фізична особа, яка досягла чотирнадцяти років, має право змінити своє прізвище та (або) власне ім`я, та (або) по батькові за згодою одного з батьків, якщо другий з батьків помер, визнаний безвісно відсутнім, оголошений померлим, визнаний обмежено дієздатним, недієздатним, позбавлений батьківських прав стосовно цієї дитини або якщо відомості про батька (матір) дитини виключено з актового запису про її народження, або якщо відомості про чоловіка як батька дитини внесені до актового запису про її народження за заявою матері. У разі заперечення одного з батьків щодо зміни по батькові дитини спір щодо такої зміни може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. При вирішенні спору беруться до уваги виконання батьками своїх обов`язків стосовно дитини та інші обставини, що засвідчують відповідність зміни по батькові інтересам дитини. Прізвище, власне ім`я та по батькові фізичної особи можуть бути змінені у разі її усиновлення, визнання усиновлення недійсним або його скасування відповідно до закону. Прізвище фізичної особи може бути змінене у разі реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу або визнання його недійсним. В свою чергу згідно ч. 1 ст. 2 та ч. 1 ст. 9 Закону України "Про державну реєстрацію актів цивільного стану" актами цивільного стану є події та дії, які нерозривно пов`язані з фізичною особою і започатковують, змінюють, доповнюють або припиняють її можливість бути суб`єктом цивільних прав та обов`язків. Державна реєстрація актів цивільного стану проводиться з метою забезпечення реалізації прав фізичної особи та офіційного визнання і підтвердження державою фактів народження фізичної особи та її походження, шлюбу, розірвання шлюбу, зміни імені, смерті. Таким чином, факт зміни [PERSON] прізвища на [PERSON] , про який вказує представник позивача, з огляду на приписи ст.ст. 76-82 ЦПК України та ч. 1 ст. 2 та ч. 1 ст. 9 Закону України "Про державну реєстрацію актів цивільного стану", може бути доведений лише певними засобами доказування, а саме інформацією з Державного реєстру актів цивільного стану. Згідно приписів Положення про реєстрацію фізичних осіб у Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків, затвердженого наказом Міністерства фінансів України № 822 від 29.09.2017р., реєстраційний номер облікової картки платника податків присвоюється фізичній особі один раз і не змінюється протягом життя останньої незалежно від зміни прізвища чи інших особистих жданих фізичної особи. Аналогічні підхід щодо незмінності реєстраційного номеру облікової картки платника податків фізичних осіб також випливає з приписів Положення про реєстрацію фізичних осіб у Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків, затверджених наказом міністерства фінансів та зборів України № 779 від 10.12.2013р., який втратив чинність на підставі наказу Міністерства фінансів України № 822 від 29.09.2017р., та Закону України "Про Державний реєстр фізичних осіб - платників податків та інших обов`язкових платежів" № 320/94-ВР від 22.12.1994р., який був чинним на момент виникнення спірних правовідносин та визначав поняття індивідуальний податковий номер фізичної особи, яке є ідентичним поняттю реєстраційного номеру облікової картки платника податків фізичної особи. Однак, як вбачається з матеріалів справи, позивачем не надано жодних доказів на підтвердження того, що [PERSON] , яка є стороною кредитного договору, є [PERSON] , до якої пред`явлено позов. При цьому представник позивача зазначив, що такі докази у позивача відсутні. Також слід зазначити, що представник позивача також не заявляв жодних заяв чи клопотань щодо залучення до участі у справі співвідповідача чи заміну неналежного відповідача на належного, а суд позбавлений права здійснювати вказані процесуальні діє за власною ініціативою. Частинами 1-5 ст. 263 ЦПК України визначено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Таким чином, з сукупності вищевикладеного слідує, що позивачем подано позов до неналежного відповідача, тобто позов, є безпідставним, необґрунтованим, а відтак не підлягає задоволенню. На підставі вимог ст. 141 ЦПК України, судові витрати зі сплати судового збору в сумі 2 270 грн. 00 коп., понесені позивачем при подачі позову до суду, покладаються на позивача.

Outcome: dismissed