Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-16 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом, який у подальшому був уточнений,по якому просить суд визнати договори № 6002368 від 20.03.2014 року та № 60023884 від 06.05.2014 року, укладені між Публічним акціонерним товариством " Імексбанк" та [PERSON] достроково припиненими; зобов'язати ПАТ «Імексбанк» видати позивачу суму вкладу та нараховані відсотки за договором № 6002368 від 20.03.2014 року, № 60023884 від. 06.05.2014 року в розмірі 61795,57 грн. Позивач до судового засідання не з'явився, про дату, час та місце проведення судового засідання повідомлений належним чином, до канцелярії суду надав заяву про розгляд справи за його відсутності, зазначив, що позовні вимоги підтримує, просить суд їх задовольнити. Відповідач про час, дату та місце судового засідання неодноразово сповіщався належним чином, про що свідчать зворотні повідомлення, наявні в матеріалах справи, однак до суду не з'явився. Заяв чи клопотань до суду не заявляв та не подавав. Суд у зв'язку з неявкою відповідача, ухвалив слухати справу у відсутності відповідача та за згодою позивача, у порядку ст. ст. 224-225 ЦПК України при заочному розгляді справи на підставі наявних у справі доказів Суд, ознайомившись та дослідивши матеріали цивільної, надані докази, вважає позов позивача -підлягаючим задоволенню на підставі встановлених фактичних обставин по справі. Правовідносини між сторонами по справі є цивільно-правовими та урегульовані положеннями ЦК України. По справі встановлені наступні фактичні обставини. Позивач по справі є вкладником в ПАТ " Імексбанк". 20.03.2014 року між позивачем та відповідачем в особі в.о. Начальника відділення № 6 ФАТ « Імексбанк» Матвєєвою Л.І. укладено Договір № 6002368 банківського вкладу зі строком повернення коштів 20.04.2015 року на суму 1 000 грн. Відповідно до п.1.1 Договору Банк приймає кошти вкладника в сумі 1 000 грн. строком з 20.03.2014 року по 20.04.2015 року, на депозитний рахунок зі сплатою 24,00 % річних. Дата зарахування коштів на рахунок - 20.03.2014 року ат дата повернення 20.04.2015 року. Згідно наданих вкладнику прав, встановлених умовами Договору [PERSON] були внесені грошові кошти на суму 1000 грн., про що свідчить квитанція № 11631 від 20.03.2014 року. 06.05.2014 року між позивачем та відповідачем укладено Договір № 60023884 банківського вкладу у гривні на 66 000,00 грн. Відповідно до п. 1.1 Договору Банк приймає кошти вкладника в сумі 66 000,00 грн. строком з 06.05.2014 року по 08.06.2015 року, на депозитний рахунок зі сплатою 25,00% річних. Дата зарахування коштів на рахунок - 06.05.2014 року та дата повернення коштів - 08.06.2015 року. Відповідно до умов договору [PERSON] передала, а банк прийняв грошові кошти в розмірі 66 000,00 грн., що підтверджується випискою з лицевого рахунку [NUMBER] від 06.05.2014 року. 19.06.2014 року Додатковою угодою до Договору № 60023884 внесено доповнення, згідно яких [PERSON] поповнила депозитний рахунок на 5 000,00 грн. ( квитанція № 13540 від 19.06.2014 року), таким чином загальна сума коштів склала 71 000,00 грн. Відповідно до умов публічного договору банківського вкладу ( депозиту) від банк зобов'язується повернути вклад та сплатити проценти за його користування. Листом від 07.10.2014 року [PERSON] повідомила банк про дострокове розірвання дії вищезазначених договорів та вимогу повернення вкладу та нарахованих відсотків у строк до 07.11.2014 року, листом від 30.12.2014 року позивач повторно повідомила Банк про дострокове розірвання договору та направила вимогу про повернення вкладу та нарахування відсотків. Позивачем зазначено, що за закінченням строку дії договорів, банк не виконав взяті на себе зобов'язання та не здійснив повернення коштів [PERSON] Станом на теперішній час банк не повернув суму вкладу та нараховані відсотки, у зв'язку із чим, згідно рахунку [NUMBER], станом на 29.12.2014 року сума заборгованості Банку перед [PERSON] стновить 61 795, 57 грн. За договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї на умовах та в порядку, встановлених договором (ч. 1 ст. 1058 ЦК України). Договір банківського вкладу, в якому вкладником є фізична особа, є публічним договором (ч. 2 ст. 1058 ЦК України), що виключає можливість відступлень в договорі від умов про розмір процентів та від інших умов, які встановлені банком, оскільки умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів (ч. 2 ст. 639 ЦК України). Згідно до ст. 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов'язок надання послуг кожному, хто до неї звернеться. Згідно зі ст. ст. 610 та 611 ч. 4 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання та у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: повернення грошового внеску. Згідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень. Через те, що відповідач у теперішній час відмовляє позивачу у поверненні його грошових внесків, то це є грубим порушенням умов договорів щодо зворотності та платності. Відповідно до умов вказаних договорів, відповідач розпоряджається внеском позивача протягом терміну дії договорів на свій розсуд, а також користується вказаними грошовими внесками позивача, у зв'язку з чим сплачує вкладникові - позивачу процент за таке користування та розпорядження його грошовим внеском. Дійсно, як стверджує позивач, строк дії договорів закінчились, але грошові внески позивача відповідачем - ПАТ "Імексбанк" так і не були йому повернуті, у зв'язку з чим дані грошові внески на теперішній час залишаються у користуванні та розпорядженні фінансової установи - ПАТ " Імексбанк" - відповідача по справі. Договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад). За договором банківського вкладу незалежно від його виду банк зобов'язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника (ст. 1060 ЦК України). Банк виплачує вкладникові проценти на суму вкладу в розмірі, встановленому договором банківського вкладу. Проценти на банківський вклад нараховуються від дня, наступного за днем надходження вкладу у банк, до дня, який передує його поверненню вкладникові або списанню з рахунка вкладника з інших підстав. Проценти на банківський вклад виплачуються вкладникові на його вимогу зі спливом кожного кварталу окремо від суми вкладу, а не витребувані у цей строк проценти збільшують суму вкладу, на яку нараховуються проценти, якщо інше не встановлено договором банківського вкладу. У разі повернення вкладу виплачуються усі нараховані до цього моменту проценти (ст. 1061 ЦК України). Відповідно до ч.2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час просточення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Також статтями 526 та 629 ЦК України передбачено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Договір є обов'язковим для виконання сторонами, але незважаючи на це відповідач не виконує свої зобов'язання відмовляється видати позивачу вклад на його вимогу, що суперечить чинному законодавству України. Представник відповідача до судового засідання не з'явився, не скористався своїм правом надати суду належні та допустимі докази на підставу своїх заперечень прости позову. Відповідно до ст.. 212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Відповідно до ч.3 ст.213 ЦПК України, обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. З наведеного вище, суд вважає позов законним, обгрунтованим та таким, що підлягає задоволенню. Висновки суду відповідають вимогам норм права, на які посилається суд під час розгляду справи і фактичним обставинам по справі, а також підтверджується зібраними по справі доказами. У рішенні суду повно відображені обставини, які мають значення для даної справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки, які є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні. Розглянувши справу повно, всебічно, об'єктивно та неупереджено, суд вважає правомірними заявлені позовні вимоги, які є обґрунтованими, тому вважає за можливе їх задовольнити. З урахуванням вищевикладеного та

Outcome: approved