Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-08 00:00:00

Публічне акціонерне товариство комерційний банк "Приватбанк" (далі ПАТ КБ "Приватбанк" звернувся до суду з позовом про стягнення заборгованості мотивуючи тим, що 27 грудня 2008 року сторони уклали кредитний договір №НЕХRRX 15090017 за умовами якого, банк видав відповідачці кредит у розмірі 2986,55 гривень, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 12,00 % річних. Згідно умов договору відповідачка зобов'язувалась щомісячно здійснювати погашення заборгованості платежем, який складається із заборгованості за кредитом, відсотками, комісіями а також інші витрати згідно Умов надання кредиту фізичним особам (Розстрочка). Посилаючись на те, що в супереч вимого ст.ст.526, 527, 530 ЦК України, відповідач не виконав зобов'язання щодо повернення кредитних коштів та інших передбачених обов'язкових платежів, у зв'язку з чим, станом на 25 грудня 2013 року виникла заборгованість в сумі 31801,84 грн., яка складається заборгованості за кредитом - 2530,76 грн., заборгованості по сплаті процентів за користування кредитом - 284,40 грн., заборгованість по комісіям за користування кредитом - 1388,03 грн., пені - 25608,09 грн., а також штрафи відповідно до п.1.5.20 Умов та правил надання банківських послуг - 500 грн. - штраф (фіксована складова), 1490,56 грн. - штраф (процентна складова). Позивач просив суд стягнути з [PERSON] заборгованість за кредитом в сумі 31801,84 грн. та витрати на сплату судового збору в сумі 318,02 грн. В судовому засіданні представник позивача позов підтримала з підстав викладених у позовній заяві, просила позов задовольнити. Відповідачка в судове засідання не з'явився, про день та час розгляду справи повідомлений належним чином, рекомендованим листом з повідомленням про вручення. Представник відповідачки позов не визнав, подав заперечення в яких вказав, що відповідачка кредит не отримувала, договір не укладала, заява про отримання кредиту не може вважатися договором, остання взагалі [PERSON] не підписувалась, умови надання кредиту фізичним особам відповідачка не отримувала, позивач звернувся до суду поза межами строку позовної давності, крім того, заявлена сума пені є неспівмірною із самою сумою кредиту. Просив в задоволенні позову відмовити. Заслухавши учасників судового розгляду, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково з наступних підстав. Згідно ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов'язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Судом встановлено, що між ПАТ КБ "Приватбанк" та відповідачем було укладено кредитний договір №НЕХRRX 15090017 за умовами якого, банк видав відповідачці кредит у розмірі 2986,55 гривень, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 12,00 % річних, строком на 24 місяці з кінцевим терміном повернення 27 грудня 2010 року. Позичальник зобов'язувалась щомісячно погашати заборгованість шляхом надання Банку коштів в сумі 212,5 грн., яка складається із заборгованості за кредитом, відсотків, винагороди, комісії а також інших витрат згідно Умов. Пунктом 5.1 Умов передбачено, що у випадку несвоєчасного погашення заборгованості по кредиту, позичальник сплачує банку пеню у розмірі 1,25 % від суми простроченої заборгованості по кредиту за кожний день прострочки. При порушенні позичальником строків платежів по будь-якому з грошових зобов'язань, передбачених договором більше ніж на 30 днів, позичальник зобов'язаний сплатити Банку штраф у розмірі 500 грн. + 5 % від суми позову. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Разом з тим, з дослідженого розрахунку заборгованості вбачається що відповідачка належним чином взятих на себе зобов'язань не виконала, у зв'язку з чим, станом на 25 грудня 2012 року виникла заборгованість в сумі 31801,84 грн., яка складається заборгованості за кредитом - 2530,76 грн., заборгованості по сплаті процентів за користування кредитом - 284,40 грн., заборгованість по комісіям за користування кредитом - 1388,03 грн., пені - 25608,09 грн., а також штрафи відповідно до п.1.5.20 Умов та правил надання банківських послуг - 500 грн. - штраф (фіксована складова), 1490,56 грн. - штраф (процентна складова). За таких обставин доводи позивача є законними. Разом з тим, відповідно до ч.1 ст.551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. Оскільки нарахована позивачем пеня в сумі 25608,09 грн. значно перевищує розмір збитків, суд, враховуючи такі засади цивільного законодавства, як справедливість, добросовісність та розумність а також тяжкий матеріальний стан відповідачки, яка не має постійного місця роботи, утримує неповнолітню дитину, за заявою представника відповідачки вважає можливим зменшити розмір нарахованої пені з 25608,09 грн. до 4000 грн. Твердження представника відповідачки про те, що заяву про отримання кредиту [PERSON] не підписувала суд вважає необґрунтованими. Відповідно до ч.1 ст.1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі. Згідно ч.2 ст.207 правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний стороною (сторонами). Із заяви №НЕХRRX 15090017 вбачається, що він підписаний відповідачкою. Згідно ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Відповідно до ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. За клопотанням відповідачки, ухвалою суду від 24 вересня 2013 року, відповідно до ст. 143 ЦПК України, для з'ясування питання чи виконаний підписи в заяви №НЕХRRX 15090017 [PERSON], чи іншою особою, призначалась судова почеркознавча експертиза. Разом з тим, 3 грудня 2013 року матеріали справи направлені на експертизу були повернуті без виконання, у зв'язку з тим, що відповідачкою не було здійснено оплату послуг по проведенню експертизи. За таких обставин, суд вважає, що відповідачкою та її представником вказані обставини не доведені. Із зазначеної заяви №НЕХRRX 15090017 вбачається, що [PERSON] було ознайомлено з Умовами надання кредиту фізичним особам (Розстрочка) (Стандарт), що підтверджується її підписом, у зв'язку з чим, доводи представника відповідача стосовно того, що [PERSON] не була ознайомленою з вказаними Умовами є безпідставними. Доводи представника відповідачки про те, що кредитні кошти отримувала не остання а інша особа, суд до уваги не приймає, оскільки вказана обставина правового значення не має, оскільки отримання кредитних коштів стосується виконання договору, а не його укладення. Аналогічно безпідставними є доводи представника стосовно застосування позовної давності яка становить три роки. Відповідно до ст.256 ЦК України, позовна давність це строк , у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Згідно ч.5 ст.261 ЦК України за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. Зі змісту ч.1 ст.259 ЦК Украйни вбачається, що позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін. Відповідно до п.5.5 Умов, сторони погодили збільшення строку позовної давності до 5 років. Враховуючи, що кінцевий термін виконання зобов'язання - 27 грудня 2010 року, строк позовної давності не сплив. Суд не приймає в якості доказу постанову про відмову в порушенні кримінальної справи від 25 травня 2012 року по факту шахрайських дій при оформленні кредиту в КБ "Приватбанк" на ім'я [PERSON], оскільки вказана постанова не є належним доказом, оскільки не містить інформації щодо предмету доказування. Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. З врахуванням викладено, враховуючи що позовні вимоги позивачки задоволено частково, з відповідача на її користь мають бути стягнуті судові витрати зі сплати судового збору в сумі 216 грн. 25 коп..

Outcome: partial