Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-15 00:00:00

позивач ПАТ "Банк "Фінанси і Кредит" 26 лютого 2013 року звернувся до Дружківського міського суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначив, що 06 червня 2008 року між ПАТ "Банк "Фінанси та Кредит" та [PERSON] укладено договір № КЛ-1206/08 , відповідно до умов якого банк надав позичальнику кредит у сумі 25000 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою за користування кредитом відсотків з кінцевим терміном повернення 05 червня 2010 року. ПАТ "Банк "Фінанси і Кредит" цілком виконав зобовязання перед боржником, шляхом надання кредиту, але відповідач, порушив графік погашення кредиту, внаслідок чого, утворилась заборгованість, яка станом на 01 вересня 2012 р., складає 289216,85 гривень. Ухвалою суду від 29 квітня 2013 року провадження по справі було зупинено у зв'язку із розглядом іншої цивільної справи у м. Харьков (т.1 а.с. 40). Ухвалою Дружківського міського суду від 21 жовтня 2013 року провадження по справі було поновлено та справу призначено до розгляду 13 листопада 2013 року (т.1 а.с.42). Ухвалою Дружківського міського суду від 24 грудня 2013 року провадження по справі було зупинено у зв'язку із розглядом іншої цивільної справи у м. Харьков (т.1 а.с. 76-77). Ухвалою Дружківського міського суду від 08 квітня 2014 року провадження по справі було поновлено та справу призначено до розгляду 25 квітня 2014 року (т.1 а.с.84). Ухвалою Дружківського міського суду від 12 червня 2014 року цивільна справа було залишена без розгляду у звязку із неодноразовими неявками представника позивача до суду (т.1 а.с.113). 17 липня 2014 року представником позивача була подана апеляційна скарга на ухвалу Дружківського міського суду (т.1 а.с.116-117) Ухвалою апеляційного суду Запорізької області від 30 жовтня 2014 року апеляційна скарга позивача була задоволена та ухвала Дружківського суду про залишення цивільної справи без розгляду скасована, справа надіслана для продовження розгляду до Дружківського міського суду (а.с.137-138). 20 листопада 2014 року цивільна справа надійшла до Дружківського міського суду (т.1 а.с.140). 17 грудня 2014 року по справі було винесено заочне рішення, відповідно до якого позовні вимоги були задоволені повністю (т.1 а.с.157-160). 23 січня 2015 року відповідач подав заяву про скасування заочного рішення та перегляд справи (т.1 а.с.167-168). Ухвалою Дружківського міського суду від 17 лютого 2015 року заочне рішення було скасоване та справу призначено до розгляду на 05 березня 2015 року (т.1 а.с.183). Ухвалою Дружківського міського суду від 05 березня 2015 року провадження по справі було зупинено у зв'язку із розглядом іншої цивільної справи у м. Харьков (т.1 а.с. 193-194). Ухвалою Дружківського міського суду від 18 серпня 2015 року провадження по справі було поновлено та справу призначено до розгляду 11 вересня 2015 року (т. 1 а.с.199-200). Ухвалою Дружківського міського суду від 09 березня 2016 року за клопотанням відповідача було призначено судово-почеркознавчу експертизу та провадження по справі зупинено (т.2 а.с. 86-87). 13 березня 2017 року ухвалою Дружківського міського суду провадження по справі було поновлено (т.2 а.с. 142) Представники позивача ПАТ "Банк "Фінанси і Кредит" підтримали позовні вимоги у повному обсязі з підстав, викладених у позовній заяві. Відповідач [PERSON] у судове засідання зявився, позовні вимоги визнав частково, просив застосувати строк позовної давності для відсотків та не погодився із сумою заборгованості. Представник відповідача також позовні вимоги визнав частково. Суд,\~ заслухавши представників позивача, відповідача, представника відповідача, дослідивши докази по справі, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково за наступних підстав. Відповідно до змісту ст. ст. 11, 15 ЦК України цивільні права й обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства. Кожна особа має право на судовий захист. Згідно ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень; докази надаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі; доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір; доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст.ст. 1049, 1050, 1054 ЦК України за кредитним договором банк, або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Кредитний договір укладається у письмовій формі (частина перша статті 1055 ЦК України). За змістом статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом ч. 1 ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Статтею\~ 627 ЦК України передбачено, шо відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. У договорах за участю фізичної особи - споживача враховуються вимоги законодавства про захист прав споживачів. Відповідно до частини першої статті 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї зі сторін має бути досягнуто згоди (стаття 638 ЦК України).Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов'язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. \~ Судом, встановлено, що відповідно до заяви [PERSON] від 06 червня 2008 року між ним та ПАТ "Банк "Фінанси і Кредит" укладено кредитний договір № КЛ-1206/08 , відповідно до якого [PERSON] отримав кредит в розмірі 25000 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою 21 відсотків за користування кредитом на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 05 червня 2010 року (а.с. 6-7 ) Відповідно до ст.526 ЦК України, сторони мають виконувати зобовязання належним чином, відповідно до умов договору та вимог Цивільного Кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутністю таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 1 ст. 628, ст. 629 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені між ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є обов'язковим для виконання сторонами. Відповідач, укладаючи договір, погодився з зазначеними в ньому умовами, оскільки заява (анкета) на оформлення кредитної картки, заява про відкриття рахунку і надання послуг з кредитування підписані ним, в тому числі і в графі щодо погодження з умовами і правилами надання банківських послуг, правилами користування платіжною карткою та тарифами банку, про що виразив свою згоду. На час розгляду справи судом сума заборгованості [PERSON] за кредитним договором від 06 червня 2008 року, складає 289216,85 гривень, з яких: -прострочена (несанкціонована) заборгованість за кредитом складає25064,30 гривень; - відсотки по заборгованості складають 22436,08 гривень; - відсотки по простроченій заборгованості складає - 34757,86 гривень; - пеня складає - 206958,61 гривень. Відповідно до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема:1) припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов'язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди. Згідно позову банк до заборгованості відповідача [PERSON] включив -пеню (штраф) у розмірі 206958,61 гривень. Відповідно до п. 6.1 кредитного договору, за прострочення повернення Кредитних ресурсів або сплати процентів, відповідач сплачує позивачу пеню з розрахунку 1% від простроченої суми за кожний день прострочення. Зазначена пеня виплачується у випадку порушення позичальником строків платежів, передбачених п.3.2,3.2.1,4.3,4.4 Наступного Договору, сплата пені не звільняє позичальника від зобов'язання сплатити відсотки за весь час фактичного користування Кредитними ресурсами (а.с. 7 ). Оскільки позичальник [PERSON] порушив строки платежів за зобовязаннями як по сплаті кредиту, так і по сплаті процентів за користування кредитом, позивач з цього приводу 17 лютого 2015 р. звернувся до суду, тому відповідач [PERSON] повинен відповідно до п. 6.1 кредитного договору, ст. 6, ст. 546, ст. 549 ЦК України сплатити позивачу пеню , яка на час розгляду справи судом складає 206958,61 гривень. Із положення ст.625 ЦК України вбачається, що боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу, з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три відсотки річних від простроченої суми, якщо інший відсоток не встановлений договором. Відповідач порушив умови укладеного договору, внаслідок чого заборгованість перед банком за кредитним договором від 06 червня 2008 року на час розгляду справи судом відповідно до ст. 11 ЦПК України складає 289216,85 гри-вень. Відповідно до частини 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Тобто вимоги банку про повернення відповідачем кредиту, оскільки він прострочив строки виконання зобовязання, частини кредиту, що залишилася, та сплати процентів є такими, що ґрунтуються на законі. Згідно наданого позивачем розрахунку заборгованості за кредитним договором позичальник [PERSON] свої зобовязання за кредитним договором згідно графіку погашення кредиту та процентів належним чином не виконував, в звязку з чим станом на 01 серпня 2012 р., мав прострочену заборгованість за кредитом 289216,85 гривень, з яких: -прострочена (несанкціонована) заборгованість за кредитом складає25064,30 гривень; - відсотки по заборгованості складають 22436,08 гривень; - відсотки по простроченій заборгованості складає - 34757,86 гривень; - пеня складає - 206958,61гривень. Цей розрахунок заборгованості відповідає умовам кредитного договору та відповідачем не спростований. Разом з тим, відповідачем було заявлено про застосування строку позовної давності. \~Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. \~ Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина четверта статті 267 ЦК України). \~ Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну. \~ Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України). \~ Для окремих видів вимог законом встановлена спеціальна позовна давність. \~ Зокрема, частина друга статті 258 ЦК України передбачає, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). \~Відповідно до статті 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок. \~ За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України). \~ Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. \~ Таким чином, у разі неналежного виконання позичальником зобов'язань за кредитним договором, позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу. \~ Згідно зі статтею 266 ЦК України зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги.\~\~\~\~\~\~\~ \~ Аналізуючи умови договору та зміст зазначених правових норм, слід дійти висновку, що за договором про надання банківських послуг (при отриманні позичальником кредиту у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку), яким установлено не тільки щомісячні платежі погашення кредиту, а й кінцевий строк повного погашення кредиту, перебіг трирічного строку позовної давності (ст.257 ЦК) стосовно щомісячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі не після закінчення строку дії договору, а після закінчення кінцевого строку повного погашення кредиту (ст.261 ЦК). \~ Відповідно до умов договору, укладеного між ПАТ "Банк "Фінанси та Кредит" і [PERSON] кінцевий термін виконання кредитного зобовязання 05 червня 2010 року. \~ \~ \~ \~ Враховуючи, що строк дії договору 05 червня 2010 року, та матеріали справи не містять доказів про те, що строк дії договору інший, суд вважає,що у позивача виникло право вимагати повернення пені згідно умов договору з 05 червня 2010 року, проте позивач звернувся до суду із позовом про захист свого порушеного права лише 26 лютого 2013 року, тобто за межами річного строку. Таким чином, суд, вважає, що у стягнення пені у розмірі 206958,61 гривня позивачу треба відмовити. Щодо стягнення відсотків по заборгованості у розмірі 22436,86 гривень та відсотків по простроченій заборгованості у сумі 34757,86 гривень, вони підлягають стягненню частково у сумі 14802,18 гривень та у сумі 33909,89 гривень відповідно за наступних підстав. Як було зазначено, вище за договором про надання банківських послуг (при отриманні позичальником кредиту у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку), яким установлено не тільки щомісячні платежі погашення кредиту, а й кінцевий строк повного погашення кредиту, перебіг трирічного строку позовної давності (ст.257 ЦК) стосовно щомісячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі не після закінчення строку дії договору, а після закінчення кінцевого строку повного погашення кредиту (ст.261 ЦК). Як вибачається із позовної заяви позивач звернувся до суду 26 лютого 2013 року, тобто суд може стягнути відсотки за період з 26 лютого 2010 року по 26 люте 2013 року. Із наданого позивачем розрахунку заборгованості вибачається, що станом на 26 люте 2010 року були нараховані відсотки у сумі 7633,90 гривень та 847,97 гроивень відповідно, які сілд відрахувати із загальної суми. Відтак, суд, віднаходить обґрунтованими вимоги банку про стягнення заборгованості по кредиту у сумі 25604,30 гривень, простроченої заборгованості по процентам у сумі 14802,18 гривень та заборгованості по процентам у сумі 33909,89 гривень. Таким чином, позов задоволено шляхом стягнення суми заборгованості, процентів, пені та інш. з відповідача в сумі 74316,37 гривень. Відповідно до частини 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. \~ Відповідно до ст. 4 Закону України "Про судовий збір" із позовних заяв майнового характеру справляється судовий збір в розмірі 1% ціни позову, але не менше 0,2 розмірів мінімальної заробітної плати і не більш 3 розмірів мінімальної заробітної плати. З матеріалів справи встановлено, що при зверненні до суду позивачем був сплачений судовий збір у сумі 2892,17 гривень. Суд, дійшов висновку про задоволення позовних вимог позивача про стягнення заборгованості, яка складає 743 16,37 гривень. З цих задоволених вимог підлягає сплаті судовий збір у розмірі 743,16 гривень (1% від 743 16,37 гривень), які і підлягають відшкодуванню позивачу за рахунок відповідача [PERSON].

Outcome: partial