Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-28 00:00:00

15.03.2021 року позивач звернувся до суду з вказаним позовом, посилаючись на те, що 16.01.2013 року [PERSON] звернулася до АТ КБ "Приватбанк", з метою отримання банківських послуг, у зв`язку із чим було укладено Генеральну угоду про реструктуризацію заборгованості, згідно якої отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку у розмірі 5662 грн. 72 коп. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 18 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. [INFO] позичальник [PERSON] померла. Спадкоємцями, які постійно проживали разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини є [PERSON] та [PERSON] . 21.10.2020 року спадкоємцям направлено лист-претензію щодо сплати заборгованості за кредитним договором, який був укладений між АТ КБ "Приватбанк" та померлою [PERSON] , але відповідачами ніяких дій щодо погашення заборгованості не виконано. Тому, просить суд стягнути з спадкоємця [PERSON] , [PERSON] на їх користь заборгованість за кредитним договором №б/н від 16.01.2013 року, укладеного між АТ КБ "Приватбанк" та померлою [PERSON] , в сумі 23138 грн. 98 коп. та сплачені судові витрати. Представник позивача надіслав заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримав в повному обсязі. Від відповідачів надійшли заяви про розгляд справи за їх відсутності, просять відмовити у задоволенні позовних вимог, оскільки вони не вступали в спадщину, відповідно, не являються спадкоємцями померлої [PERSON] . Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступні обставини. 16.01.2013 року між АТ КБ "Приватбанк" та [PERSON] було укладено Генеральну угоду про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт, відповідно до якої банк надав позичальнику кредит в сумі 5662 грн. 72 коп. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку із сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 18 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. [INFO] [PERSON] померла, що встановлено з постанови про закінчення виконавчого провадження від 19.11.2019 року серії ВП № 59021412. Станом на 07.07.2020 року, заборгованість [PERSON] становила 23138 грн. 98 коп., яка складається з наступного: 5045 грн. 91 коп. - заборгованість за кредитом, 1619 грн. 47 коп. - заборгованість за відсотками, 16473 грн. 60 коп. - заборгованість з комісії та пені, що вбачається з претензії кредитора. 21.10.2020 року [PERSON] , [PERSON] направлено лист-претензію щодо сплати заборгованості за кредитним договором, який був укладений між АТ КБ "Приватбанк" та померлою [PERSON] . Згідно ч.1 ст.526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч.1 ст.608 ЦК України, зобов`язання припиняється смертю боржника, якщо воно є нерозривно пов`язаним з його особою і у зв`язку з цим не може бути виконане іншою особою. У відповідності до вимог ст.1281, 1282 ЦК України, спадкоємці зобов`язані повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, якщо їм відомо про його борги, та/або якщо вони спадкують майно, обтяжене правами третіх осіб. Кредиторові спадкодавця належить пред`явити свої вимоги до спадкоємця, який прийняв спадщину, не пізніше шести місяців з дня одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину на все або частину спадкового майна незалежно від настання строку вимоги. Якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про прийняття спадщини або про одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину, він має право пред`явити свої вимоги до спадкоємця, який прийняв спадщину, протягом шести місяців з дня, коли він дізнався про прийняття спадщини або про одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину. Спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Вимоги кредитора спадкоємці зобов`язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями та кредитором інше не встановлено. У разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора звертає стягнення на майно, яке було передане спадкоємцям у натурі. Згідно ст.1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Позивач обгрунтовує позовні вимоги, тим, що спадкоємці-відповідачі у справі, постійно проживали разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, що підтверджується копіями паспортів, з яких вбачається, що місце проживання зареєстроване за адресою проживання спадкодавця. Згідно ч.3 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Однак, передумовою підтвердження факту прийняття спадщини, яка відкрилася після смерті [PERSON] , є встановлення факту спільного проживання спадкоємців із спадкодавцем на момент відкриття спадщини. Відповідно до ст. 2 Закону України " Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією України, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження". Відповідно до ч.2,ч.6 ст. 29 ЦК України, фізична особа, яка досягла чотирнадцяти років, вільно обирає собі місце проживання, за винятком обмежень, які встановлюються законом. Фізична особа може мати кілька місць проживання. Частина 3 статті 1168 ЦК України вимагає наявність фактичного проживання спадкоємця разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не саму реєстрацію місця проживання за адресою спадкодавця, що можуть бути відмінними один від одного. Відповідно до ст. 1282 ЦК України, спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Зі спадкової справи № 171/2020 до майна померлої [INFO] [PERSON] , вбачається, що заяви про прийняття спадщини спадкоємцями не подано, окрім претензії кредитора АТ КБ "ПриватБанк". Отже, суд вважає, що державна реєстрація відповідачів у справі за однією адресою із спадкодавцем не є беззаперечним доказом їх постійного проживання на момент смерті [PERSON] , позивачем не надано жодного належного доказу прийняття відповідачами спадщини, наявність спадкового майна, тому відповідачі у справі не повинні відповідати за зобов`язаннями, які виникли у спадкодавця перед кредитором. За таких обставин позов задоволенню не підлягає.

Outcome: dismissed