Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-03 00:00:00

ПАТ «Державний ощадний банк України» в особі територіально відокремленого без балансового відділення № 10008/0152 м. Косів філії - Івано-Франківського обласного управління звернувся до суду із позовом до [PERSON] про стягнення подвійно зарахованих коштів. Представник позивача, ПАТ "Державний ощадний банк України" Ватуйчак В.І. в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, суду пояснив, що 11 жовтня 2007 року у філії Косівського відділення № 6345 ВАТ "Державний ощадний Банк України" згідно з договором про відкриття фізичній особі карткового рахунку для платіжної картки та здійснення розрахунково-касового обслуговування за дебетово-кредитною схемою № 796 [PERSON], жителю [ADDRESS] було відкрито картковий рахунок № [NUMBER] для обліку коштів до запитання і здійснення операцій по ньому на умовах цього договору, та відповідно до нормативно-правових актів Національного банку України і правил МПС та тарифів за послуги банку. На умовах цього договору [PERSON] видано платіжну картку. Як клієнт АТ "Ощадбанк" та держатель банківської платіжної картки [PERSON] мав можливість отримувати гроші у готівковій формі як у касах установ банку так і через банківські автомати самообслуговування (банкомати), а також здійснювати інші операції, передбачені відповідним договором. Так, 04 листопада 2009 року [PERSON] на картковий балансовий рахунок № [NUMBER] було зараховано кошти в сумі 1401,20 грн. Пізніше 06.11.2009, [PERSON] помилково, зайво зараховано грошові кошти в сумі 1401,20 грн., а всього на загальну суму 2802,40 грн., в той час, як необхідно було нарахувати тільки 1401,20 грн. Надалі неодноразово користуючись банківською платіжною карткою через банківські автомати самообслуговування [PERSON] повторно отримав зайві кошти в сумі 1401,20 грн. які йому фактично не належали. Дані обставини повністю підтверджуються звітами про стан карткового рахунку за відповідні періоди та банківською довідкою про рух коштів на картковому рахунку клієнта. Тобто відповідач використовуючи банківську платіжну картку та банківські автомати сомообслуговування, як неналежний отримувач, без відповідної на те правової підстави повторно отримав кошти в сумі 1401,20 грн., які і підлягають стягненню на користь ПАТ "Державний ощадний Банк України". Просить позов задоволити. Представник відповідача - [PERSON] вимоги позову заперечила, просить в позові відмовити застосувавши наслідки спливу строку позовної давності. Суд вивчивши матеріали справи, вислухавши сторони, вважає, що в позові слід відмовити за наступних підстав. У відповідності до вимог ст.ст. 10, 11 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до вимог цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Як вбачається із договору № 796 від 29.03.2007 року про відкриття працівнику ВАТ «Ощадбанк» карткового рахунку для платіжної картки та здійснення розрахунково-касовго обслуговування за дебетово-кредитною схемою (а.с. 8-11) у філії Косівського відділення № 6345 ВАТ "Державний ощадний Банк України" [PERSON], жителю [ADDRESS] було відкрито картковий рахунок № [NUMBER] для обліку коштів до запитання і здійснення операцій по ньому на умовах цього договору, зазначених в Додатку № 1 (а.с. 11-12). Із звіту про стан рахунку (а.с. 15) вбачається що [PERSON] проводив зняття готівки 12.11.2009 року в сумі 500 грн., 12.11.2009 року в сумі 500 грн., 12.11.2009 року в сумі 500 грн., 12.11.2009 року в сумі 500 грн., 12.11.2009 року в сумі 500 грн., 14.11.2009 року в сумі 50 грн., 16.11.2009 року в сумі 50 грн., 16.11.2009 року в сумі 100 грн., 18.11.2009 року в сумі 1000 грн. Всього [PERSON] зняв готівку у сумі 2800 грн. (а.с. 15). Аналогічні відомості підтверджено довідкою про рух коштів по картковому рахунку, відкритому у ТВБВ № 10008/0152 м. Косів [PERSON] за період з 27.10.2009 року по 25.11.2009 року (а.с. 14). Представник позивача Ватуйчак В.І. в судовому засіданні пояснив, що позивач не вважає пропущеним строк звернення до суду так як факт подвійного зарахування коштів відповідачу, було виявлено при проведенні ревізійної перевірки протягом 26 жовтня - 08 листопада 2012 року. Згідно із ч. 1 ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Відповідно до п.п. 4.1.2. Договору № 796 позивач зобов'язаний щомісячно до 5-го числа наступного за звітним місяця, складати відповідачу звіт (виписку) по операціях, проведених з використанням БПК, а згідно з п.п. 6.1.3. договору відповідач зобов'язаний зберігати документи по операціях з БПК протягом трьох років і надавати їх позивачу для врегулювання спірних питань. Відповідно до ст. 57, 58, 59 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Відповідно до вимог ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Представник відповідача - [PERSON] в судовому засіданні заявила клопотання про застосування судом наслідків спливу строку позовної давності. Відповідно до положень ст.ст. 256, 257, 261 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Згідно з ст. 260 ЦК України позовна давність обчислюється за загальними правилами визначення строків, встановленими ст.ст. 253-255 цього Кодексу (а саме перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок). Згідно з ч. 4 ст. 267 ЦК України, сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі є підставою для відмови у позові. Таким чином, дослідивши та оцінивши зібрані в сукупності докази, суд приходить до висновку, що по заявлених позивачем позовних вимогах сплинув загальний строк позовної давності у три роки, а тому враховуючи, що представником відповідача по справі заявлено клопотання про застосування наслідків спливу строку позовної давності, позивачем поважних причин пропуску цього строку не наведено, то у задоволенні позову слід відмовити у зв'язку пропуском строку позовної давності. На підставі наведеного

Outcome: dismissed