Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-24 00:00:00

Позивач [PERSON] пред'явив до суду позов до обслуговуючого кооперативу «Житлово-будівельний кооператив «Корольова-5» (далі - кооператив), [PERSON] про визнання договору про внесення пайового внеску, укладеного 22 травня 2013 року між головою кооперативу та [PERSON], недійсним та скасування реєстрації права власності на квартиру [ADDRESS]. Обгрунтовує позов тим, що 13 грудня 2005 року між ним та приватним підприємством «Тернопільська фірма «Будівельник» (далі - ПП ТФ «Будівельник») був укладений договір на дольову участь у будівництві житла, предметом якого є зазначена квартира. 11 червня 2011 року судовим рішенням за ним визнано майнові права на 19,11 кв.м. цієї квартири. Оскільки ПП ТФ «Будівельник» не добудовано будинку, 12 грудня 2012 року був створений обслуговуючий кооператив «Житлово-будівельний кооператив «Корольова - 5», який отримав від ПП ТФ «Будівельник» всю технічну документацію та списки пайовиків і зайнявся добудовою будинку. Влітку 2014 року позивач дізнався, що в травні 2013 року, без його відому, квартиру [ADDRESS] продано [PERSON] Позивач вважає, що голова кооперативу не вправі був розпоряджатися його власністю на всій розсуд і задовольняти потреби інших осіб у житлі за його рахунок. В червні 2014 року він звернувся до міліції з даного приводу, на підставі чого відносно посадових осіб кооперативу порушено кримінальне провадження, в ході досудового розслідування якого встановлено, що голова кооперативу [PERSON], зловживаючи своїм службовим становищем 22 травня 2012 року уклав з [PERSON] договір про внесення пайового внеску, (що по суті відповідає договору купівлі-продажу) згідно із яким [PERSON] вніс у кооператив плату в розмірі 322021 гривень, а кооператив передав йому квартиру [ADDRESS], і в цей же день складено акт прийому-передачі квартири. Голова кооперативу свідомо не повідомив [PERSON] про обставини, які мають істотне значення, що спірна квартира належить [PERSON], тобто обставини, які могли перешкоджати вчиненню правочину, а тому правочин був вчинений під впливом обману. Крім того, кооператив створений виключно в цілях задоволення потреб членів кооперативу в житлі та іншому майні шляхом будівництва, інвестування в будівництво, ремонт обєктів нерухомості за власні та інші кошти, а також для подальшої експлуатації та управління набутою нерухомістю і не є правонаступником ПП ТФ «Будівельник», а тому кооператив не міг розпоряджатися нерухомістю без його, позивача, згоди. В судовому засіданні позивач позов підтримав із викладених у позовній заяві обставин, доповнив, що спірний договір підписаний 22 травня 2013 року, коди будинок уже був зданий в експлуатацію, тому кооператив не мав права на укладення договору про внесення пайового внеску. Заява [PERSON] про прийняття в члени кооперативу, договір та акт прийому-передачі квартири укладені в один день - 22 травня 2013 року, що свідчить про порушення процедури прийняття його в члени кооперативу, яка визначена п. 5.5 Статуту. Крім цього, позивач підтримав свої пояснення, відповідно до яких стверджує, що зі спірного договору про внесення пайового внеску вбачається, що між сторонами насправді встановлюються інші правовідносини, які по суті відповідають договору купівлі-продажу. Права та обов'язки сторін виникають, але не ті, що випливають із правочину про внесення пайового внеску, а ті що фактично випливають із договору купівлі-продажу. Сторони відповідно до ст. 655 ЦК повинні керуватися цією нормою закону та згідно зі ст. 657 ЦК повинні при укладенні договору купівлі-продажу квартири нотаріально посвідчити його, що не було зроблено. Спірний договір не був нотаріально посвідчений та відповідно і не була проведена державна реєстрація квартири, а тому зазначена реєстрація вказаної квартири є незаконною. [PERSON] навмисно уклав договір про внесення пайового внеску щоб уникнути нотаріального посвідчення договору купівлі-продажу. Перелік належного кооперативу майна зазначений у п. 13 Статуту, яким не передбачено, що квартири пайовиків, які не вступили до Кооперативу, відносяться до майна Кооперативу, а тому правом розпоряджатися ними кооператив не наділений та відповідно голова кооперативу [PERSON] не мав повноважень щодо розпорядженням нерухомістю позивача без його згоди. З цих підстав позивач вважає, що договір про внесення пайового внеску є таким, що вчинено сторонами для приховання іншого правочину, який вони насправді вчинили, - договору купівлі-продажу, а тому суд на підставі ст. ст. 230, 235 ЦК України має визнати, що сторонами вчинено саме цей правочин, та вирішити спір із застосуванням норм, що регулюють цей правочин. При цьому правочин - договір купівлі-продажу, який насправді вчинено, суперечить закону, тому суд повинен ухвалити рішення про встановлення його нікчемним або про визнання його недійсним купівлі-продажу, а тому він є удаваним. Представник відповідача обслуговуючого кооперативу «Житлово-будівельний кооператив «Корольова-5» Башуцький В.Я. в судовому засіданні позову не визнав, пояснив, що відповідно до договору, укладеного 11 серпня 2011 року між кооперативом та ПП ТФ «Будівельник», кооперативом прийнято у власність матеріали та обладнання, які були використані у процесі будівництва об'єкта незавершеного будівництва (багатоквартирного житлового будинку) за адресою: [ADDRESS]. Вказані матеріали та обладнання придбано ПП ТФ «Будівельник» за кошти осіб, з якими було укладено договори щодо будівництва будинку. За вказаним договором кооперативу також було передано технічну та іншу документацію для здійснення будівництва. Кооперативом було повідомлено усіх пайовиків про можливість вступу до кооперативу для продовження будівництва будинку. Оскільки вартість будинку була перерахована, пайовикам запропоновано доплатити різницю вартості їх квартир. Таке повідомлення надіслано і позивачу, яке ним отримано ним 30 липня 2012 року. 06 серпня 2012 року позивач надіслав відмову в доплаті вартості квартири, до членів кооперативу не вступив. В подальшому через засоби масової інформації, зокрема шляхом публікації оголошень у газетах «Урядовий кур'єр» та «Свобода» [PERSON] було повідомлено про те, що 21 квітня 2013 року відбудуться загальні збори членів кооперативу ОК "ЖБК "Корольова-5", можливість звернутися до кооперативу для встановлення відповідних цивільних правовідносин та попереджено, що в разі ігнорування цього повідомлення на загальних зборах членів кооперативу буде розглянуте питання про прийом у члени кооперативу інших осіб та передачу їм усіх належних документів на оформлення права власності на житло. Зазначене повідомлення [PERSON] проігноровано. На загальних зборах членів кооперативу, які відбулися 21 квітня 2013 року прийнято рішення виставити на продаж у першу чергу квартири з великою заборгованістю, в тому числі квартиру [ADDRESS], за виручені кошти завершити перелік будівельних робіт. На підставі зазначеного рішення 22 травня 2013 року між кооперативом та [PERSON] укладено договір про внесення пайового внеску, відповідно до умов якого [PERSON] вніс грошові кошти на будівництво зазначеної квартири. Після введення житлового будинку в експлуатацію [PERSON] зареєстрував право власності на квартиру у встановленому законом порядку. Внесені позивачем [PERSON] кошти за договором від 13 грудня 2005 року йому повністю повернуто кооперативом, що підтверджується відповідною квитанцією. З огляду на зазначені обставини вважає, що підстав визнавати договір про внесення пайового внеску від 22 травня 2013 року недійсним, немає, тому просить у задоволенні позову відмовити. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні позову не визнав, пояснив, що ним як стороною договору було виконано всі умови, зокрема він оплатив 322021 гривень на будівництво квартири [ADDRESS], кооператив провів усі необхідні будівельні роботи. В подальшому реєстраційною службою Тернопільського районного управління юстиції Тернопільської області проведено реєстрацію права власності та йому видано свідоцтво про право власності на цю квартиру. Він провів у ній ремонт і на даний час у квартирі проживає його сім'я. Просить у задоволенні позовних вимог відмовити. Суд, дослідивши та оцінивши зібрані у справі докази, встановив такі обставини: Як слідує з договору від 13 грудня 2005 року, укладеного між ПП ТФ «Будівельник» та [PERSON], ПП ТФ «Будівельник» прийняло позивача у пайове будівництво двокімнатної квартири № 265 на 5 поверсі в 11 під'їзді проектною загальною площею 67,3 кв.м., за адресою: [ADDRESS]. Планове закінчення будівництва та здача будинку в експлуатацію - 4 квартал 2007 року. Згідно з п. 2.1 цього договору [PERSON] вніс суму 25000 гривень, а залишкову суму в розмірі 162000 гривень зобов'язався внести до закінчення будівництва згідно з графіком. Рішенням Тернопільського міськрайонного суду від 14 червня 2011 року за [PERSON] визнано майнові права на 19,11 кв.м. площі незавершеної будівництвом квартири [ADDRESS]. Як установлено судом, будівельна адреса квартири [ADDRESS] змінилася на [ADDRESS]. Також змінилася й проектна загальна площа квартири - з 67,3 кв.м. - на 65,4 кв.м., хоч фактично спір між сторонами наявний з приводу однієї і тієї ж квартири і ці обставини сторони в судовому засіданні не оспорювали. Відповідно до договору, укладеного 11 серпня 2011 року між обслуговуючим кооперативом «Житлово-будівельний кооператив «Корольова-5» та ПП ТФ «Будівельник», ПП ТФ «Будівельник» безоплатно передало, а кооператив прийняв у власність матеріали та обладнання, які були використані у процесі будівництва (створення майна) об'єкта незавершеного будівництва (багатоквартирного житлового будинку), вартість якого окремо визначається оцінкою фахівця, а також технічну та іншу документацію, щодо будівництва багатоквартирного житлового будинку за адресою: [ADDRESS]. Вказані матеріали та обладнання придбано ПП ТФ «Будівельник» за кошти осіб, з якими було укладено договори щодо будівництва зазначеного багатоквартирного житлового будинку . Як слідує з актів приймання-передачі від 11 серпня 2011 року, ПП ТФ «Будівельник» фактично передало кооперативу у власність матеріали та обладнання, які були використані у процесі будівництва (створення майна) об'єкта незавершеного будівництва (багатоквартирного житлового будинку), технічну та іншу документацію щодо будівництва зазначеного будинку. Згідно з п. 5 договору від 11 серпня 2011 року кооператив узяв на себе подальші зобов'язання щодо організації завершення будівництва зазначеного будинку. Як слідує з п. 6 вказаного договору, членами кооперативу є або можуть стати в порядку, визначеному Статутом кооперативу та чинним законодавством за рішенням загальних зборів членів кооперативу, за їх бажанням особи, з якими укладено договори щодо будівництва багатоквартирного житлового будинку за будівельною адресою [ADDRESS]., згідно зі списком. Членами кооперативу можуть стати також інші особи відповідно до Статуту кооперативу та чинного законодавства. Згідно зі Статутом Обслуговуючого кооперативу «Житлово-будівельний кооператив «Корольова-5» (нова редакція), затвердженого рішенням Загальних зборів членів кооперативу, протокол №3 від 10 грудня 2012 року, зокрема, відповідно до п.п. 1.1, 1.2 метою кооперативу є задоволення потреб членів кооперативу в житлі та іншому майні та покращення житлових умов членів кооперативу шляхом будівництва, інвестування в будівництво, набуття на первинному і вторинному ринку об'єктів нерухомого майна, ремонт об'єктів нерухомості за власні та інші кошти, а також для подальшої експлуатації та управління набутою нерухомістю. При цьому договори про пайову участь громадян з ПП ТФ «Будівельник» не накладають на кооператив жодних обов'язків, а носять виключно характер підтверджуючих документів, які надають право відповідному пайовику звернутися з заявою про вступ у члени кооперативу. Кооператив не є правонаступником ПП ТФ «Будівельник» за зобов'язаннями підприємства стосовно укладених із громадянами договорів про пайову участь у будівництві житла чи будь-якими іншими господарськими зобов'язаннями зазначеного підприємства. Згідно з п. 5.4 вступ до кооперативу є добровільним та здійснюється на підставі письмової заяви. Фізична або юридична особа, яка подала заяву про вступ до кооперативу, надала усі необхідні підтверджуючі документи, погоджується із положеннями даного статуту і зобов'язується його неухильно дотримуватися, може стати членом кооперативу після сплати на рахунок кооперативу вступного внеску та передачі кооперативу свого паю в порядку та в розмірах, визначених статутом, рішеннями органів управління кооперативу. Відповідно до п. 5.5 Статуту рішення щодо прийняття до членів кооперативу приймається правлінням кооперативу і затверджується загальними зборами членів кооперативу. Пункт 13.2 статуту передбачає джерела формування майна кооперативу. Згідно з п. 9.2.2 рішення щодо володіння, користування чи розпорядження майном приймає виконавчий орган кооперативу. 30 липня 2012 року [PERSON] отримав від кооперативу повідомлення з пропозицією вступити в члени кооперативу. Зазначених обставин позивач у судовому засіданні не оспорював. При цьому позивач пояснив, що не вступав до членів кооперативу в силу особистих обставин, які в нього склалися на той час. Більше того, вступ у члени кооперативу є добровільним. Оскільки він мав заперечення щодо суми сплати коштів за квартиру, яку пропонувалось оплатити в зазначеному повідомленні, надіслав до кооперативу письмову відповідь. Зокрема, як слідує з відповіді [PERSON] від 06 серпня 2012 року позивач повідомив, що договір на дольову участь у будівництві житла від 13 грудня 2005 року був укладений між ним та ПП ТФ « Будівельник », а не з ОК « ЖБК «Корольова, 5». Оскільки в цьому договорі не передбачено змінювати вартість квартири в односторонньому порядку, то ціна залишається фіксованою на рівні 188406 гривень і зміні не може підлягати. Згідно з п.2.3 договору передбачено обов'язок провести остаточний розрахунок до моменту прийняття будинку в експлуатацію, однак, здача будинку в експлуатацію передбачена ще у 4 кварталі 2007 року. Оскільки зобов'язання не виконані і відповідні документи не подано до міської ради для прийняття будинку в експлуатацію, з урахуванням того, що частково ним вже проведена оплата за квартиру, остаточна оплата залишкових коштів буде здійснена після здачі будинку в експлуатацію. Разом з тим, [PERSON] просив повідомити його чи по квартирі (у тому числі і по всьому будинку) проведені всі необхідні будівельно-монтажні роботи і коли планується прийняття будинку в експлуатацію і оформлення права власності. В подальшому кооператив повідомляв [PERSON] про можливість вступу в члени кооперативу та про рішення зборів членів кооперативу через засоби масової інформації. Зокрема, як слідує з опублікованих оголошень у газеті «Урядовий кур'єр» за 30 березня 2013 року та газеті «Свобода» за 29 березня 2013 року, [PERSON] було повідомлено про те, що 21 квітня 2013 року відбудуться загальні збори членів кооперативу ОК "ЖБК "Корольова-5", та про можливість звернутися до кооперативу для встановлення відповідних цивільних правовідносин і попереджено, що в разі ігнорування цього повідомлення на загальних зборах членів кооперативу буде розглянуте питання про прийом у члени кооперативу інших осіб та передачу їм усіх належних документів на оформлення права власності на житло. Будь-яких звернень [PERSON] до кооперативу не було. Як слідує з протоколу № 13 загальних зборів членів кооперативу, які відбулися 21 квітня 2013 року, прийнято рішення виставити на продаж у першу чергу квартири з великою заборгованістю, в тому числі квартиру [ADDRESS], за виручені кошти завершити перелік будівельних робіт. 22 травня 2013 року між кооперативом та [PERSON] укладено договір про внесення пайового внеску, відповідно до умов якого [PERSON] вніс грошові кошти в розмірі 322021 гривня на будівництво двокімнатної квартири [ADDRESS] загальною проектною площею 65,4 кв.м. у житловому будинку за будівельною адресою: [ADDRESS]. Відповідно до п. 4.1 цього договору після введення житлового будинку в експлуатацію кооператив зобов'язується підготувати [PERSON] всі необхідні документи для оформлення цільового об'єкту у його власність. З довідки № 357 від 22 травня 2013 року слідує, що [PERSON] є членом кооперативу «Житлово-будівельний кооператив «Корольова-5» і прийняв участь у добудові житлового будинку по [ADDRESS]. Вартість паю (квартира [ADDRESS]) сплачена повністю. Відповідно до акту приймання-передачі квартири від 22 травня 2013 року кооператив виконав весь комплекс будівельно-монтажних робіт, супутніх послуг та здав квартиру [ADDRESS], а [PERSON] було прийнято квартиру разом з документами, необхідними для оформлення права власності на цей об'єкт. Як слідує зі свідоцтва про право власності на нерухоме майно, індексний номер: 6142511 від 12 липня 2013 року, квартира [ADDRESS] належить на праві власності [PERSON] Відповідно до інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, щодо об'єкта нерухомого майна, індексний номер інформаційної довідки: 35383028 від 24 березня 2015 року, реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна: 103896361252; об"єкт нерухомого майна: квартира, об'єкт житлової нерухомості; адреса: [ADDRESS]; дата державної реєстрації: 27 червня 2013 року; підстава виникнення права власності: свідоцтво про право власності, серія та номер: 6142511 від 12 липня 2013 року; підстави внесення запису: Рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 3924646 від 12 липня 2013 року, форма власності приватна, розмір частки 1/1, власник: [PERSON] Протоколом № 16 загальних зборів членів кооперативу, які відбулися 08 грудня 2013 року, було повторно підтверджено відчуження квартир у пайовиків, які не є членами кооперативу, або неплатників пайових внесків, у тому числі квартири [ADDRESS]. Відповідно до виписки за особовим рахунком [NUMBER] від 19 серпня 2014 року [PERSON] повернуто пайовий внесок у розмірі 53502 гривні. Отримання зазначених коштів позивач у судовому засіданні не заперечив, підтвердивши, він дійсно отримав від кооперативу фактично всі кошти, які були ним сплачені за договором, укладеним 13 грудня 2005 року між ним та ПП ТФ «Будівельник». Враховуючи наведене, беручи до уваги, що суду не було надано належних доказів вступу позивача до членів обслуговуючого кооперативу «Житлово-будівельний кооператив «Корольова-5», що б слугувало можливістю реалізації ним відповідних прав, а відповідач [PERSON] оформив право власності на спірну квартиру у серпні 2013 року після вступу 22 травня 2013 року в члени кооперативу, судом не встановлено порушення прав позивача відповідачами. Згідно ч. 1 ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Згідно зі ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Відповідно до ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. На підставі досліджених наданими сторонами доказів, судом установлено, що договір від 13 грудня 2005 року, укладений між ПП ТФ «Будівельник» та [PERSON], зокрема в частині зобов'язань щодо завершення будівництва будинку, не виконувався, у зв'язку з чим на підставі договору від 11 серпня 2011 року, укладеного між обслуговуючим кооперативом «Житлово-будівельний кооператив «Корольова-5» та ПП ТФ «Будівельник», кооператив узяв на себе подальші зобов'язання щодо організації завершення будівництва зазначеного будинку; на підставі договору від 13 грудня 2005 року позивачем сплачено вартість лише за 19,11 кв. м. спірної квартири, пропозицію вступити в члени кооперативу [PERSON] не підтримав; відповідача [PERSON] прийнято у члени кооперативу, 22 травня 2013 року з ним укладено договір про внесення пайового внеску, відповідно до умов якого [PERSON] вніс грошові кошти в розмірі 322021 гривня на будівництво спірної квартири, а позивачу [PERSON] повністю повернуто внесений ним пайовий внесок за договором від 13 грудня 2005 року в розмірі 53502 гривні. За вказаних обставин судом не встановлено при укладенні 22 травня 2013 року між кооперативом та [PERSON] договору про внесення пайового внеску недотримання будь-яких із перелічених вище вимог закону, які могли би слугувати підставою його недійсності. При цьому суд вважає необгрунтованими доводи позивача про недотримання процедури прийняття [PERSON] в члени кооперативу, яка визначена п. 5.5 Статуту, оскільки судом не встановлено, що рішення про прийняття [PERSON] в члени кооперативу правлінням кооперативу не приймалося і загальними зборами членів кооперативу не затверджувалося. Той факт, що заява [PERSON] про прийняття в члени кооперативу, договір та акт прийому-передачі квартири укладені в один день - 22 травня 2013 року, не можуть свідчити про зазначені порушення. Статутом тривалість процедури вступу в члени кооперативу не визначена. В договорі від 22 травня 2013 року вказано, що [PERSON] вступив до членів кооперативу (заява про вступ від 22 травня 2013 року), що відповідає п. 5.4 Статуту. З довідки № 357 від 22 травня 2013 року слідує, що [PERSON] є членом кооперативу «Житлово-будівельний кооператив «Корольова-5». Також не заслуговують на увагу доводи позивача про те, що спірний договір підписаний 22 травня 2013 року, коди будинок уже був зданий в експлуатацію, тому кооператив не мав права на укладення договору про внесення пайового внеску, та насправді між сторонами встановлюються інші правовідносини, які по суті відповідають договору купівлі - продажу, а спірний договір є удаваним. Дійсно, із відповіді Управління Державної архітектурно-будівельної інспекції в Тернопільській області від 150 травня 2015 року слідує, що 18 січня 2013 року зареєстровано декларацію № ТП 142130180261 про готовність об'єкта до експлуатації «Група зблокованих секційних житлових будинків з вбудованими стоянками для автомобілів на землях Байковецької сільської ради Тернопільського району на [ADDRESS]», замовник - Обслуговуючий кооператив «Житлово-будівельний кооператив «Корольова-5». Однак зазначена декларація не є правовстановлюючим документом, який посвідчує право власності на майно. На підставі наданих сторонами доказів судом не встановлено, що кооператив був власником будинку по [ADDRESS], а тому укладати договір купівлі-продажу не міг. Удаваним є правочин, який вчинено сторонами для приховання іншого правочину, який вони насправді вчинили. Якщо буде встановлено, що правочин був вчинений для приховання іншого правочину, який вони насправді вчинили, що визнається сторонами, відносини сторін регулюються правилами щодо правочину, який сторони насправді вчинили (ст.235 ЦК України). Пунктом 25 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 06 листопада 2009 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» визначено, що за удаваним правочином (стаття 235 ЦК) сторони умисно оформляють один правочин, але між ними насправді встановлюються інші правовідносини. На відміну від фіктивного правочину, за удаваним правочином права та обов'язки сторін виникають, але не ті, що випливають зі змісту правочину. За таких обставин, відсутні правові підстави вважати, що укладений 22 травня 2013 року між кооперативом та [PERSON] договір про внесення пайового внеску за своїм змістом містив ознаки удаваного, зокрема що він вчинений з метою приховання договору купівлі-продажу, оскільки кооператив не був власником спірної квартири, відтак не мав права на її відчуження за договором купівлі-продажу. Щодо твердження позивача про те, що оспорюваний договір вчинений під впливом обману, оскільки голова кооперативу свідомо не повідомив [PERSON] про обставини, які мають істотне значення, зокрема що спірна квартира належить [PERSON], тобто обставин, які могли перешкоджати вчиненню правочину, слід зазначити таке. Відповідно до ст. 230 ЦК України, а також роз'яснень, наданих у п. 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 06 листопада 2009 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» правочин визнається вчиненим під впливом обману у випадку навмисного введення іншої сторони в оману щодо обставин, які впливають на вчинення правочину. На відміну від помилки, ознакою обману є умисел у діях однієї зі сторін правочину. Наявність умислу в діях відповідача, істотність значення обставин, щодо яких особу введено в оману, і сам факт обману повинна довести особа, яка діяла під впливом обману. Обман щодо мотивів правочину не має істотного значення. Відповідач [PERSON], який є стороною договору про внесення пайового внеску від 22 травня 2013 року, укладеного між ним та відповідачем Обслуговуючим кооперативом «Житлово-будівельний кооператив «Корольова-5» не оспорює дійсності цього договору та не вважає, що він діяв під впливом обману. Спірна квартира [PERSON] не належала. Як зазначалося вище, за договором від 13 грудня 2005 року ним було сплачено пайовий внесок за 19,11 кв. м. спірної квартири в розмірі 53502 гривні, який позивачу повністю повернуто. Право власності на спірну квартиру за позивачем не оформлялося. З цих підстав твердження позивача про те, що кооператив розпорядився належною йому квартирою, та не повідомив [PERSON] про те, що спірна квартира належить [PERSON], не заслуговують на увагу. Аналізуючи в сукупності викладені обставини і визначені відповідно до них правовідносини сторін, положення закону, якими вони регулюються, дослідивши зібрані у справі докази, суд приходить до переконання про безпідставність вимог [PERSON], а тому в задоволенні його позову слід відмовити. На підставі викладеного, відповідно до ст. ст. 203, 215, 230, 235 ЦК України,

Outcome: dismissed