Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-28 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом , в якому вказує, що їй на праві приватної власності належить земельна ділянка розташована на території Щасливської сільської ради Оріхівського району Запорізької області площею 7,72 Га. 01 жовтня 2006 року між нею та TOB «Запорізькі лани» в особі директора Новікової К.С. укладено договір оренди належної їй на праві приватної власності земельної ділянки площею 7,72 Га строком на 7 років. Договір зареєстрований в Оріхівському районному відділі земельних ресурсів 16.12.10 року за № 041027500239. Пунктом 9 договору визначений розмір орендної плати, що становить 1200,00 грн або 3 тони зернових та 200 кг соняшнику на рік, яка згідно пункту 11 договору вноситься до 31 жовтня кожного року. В порушення пункту 11 договору орендна плата у 2012 та 2013 роках сплачувалася позивачу несвоєчасно. За 2012 рік орендар остаточно розрахувався лише у 2013 році. У 2013 році остаточний розрахунок відбувся після 31 жовтня, що є порушенням умов договору та її прав. Пунктом 38 договору передбачено, що його дія припиняється шляхом розірвання внаслідок невиконання другою стороною обов'язків, передбачених договором. Також у п.14 договору зазначено, що у разі невнесення орендної плати у строки, визначені цим договором справляється пеня у розмірі 0,1% від несплаченої суми за кожен день прострочення. Таким чином ТОВ «Запорізькі лани» порушують умови договору оренди та вимоги чинного законодавства України у зв'язку із чим договір підлягає припиненню. Прохає розірвати договір оренди землі земельної ділянки розміром 7,72 Га розташованої на території Щасливської сільської ради Оріхівського району від 01.10.06 укладений між [PERSON] та товариством з обмеженою відповідальністю «Запорізькі лани» зареєстрований 16.12.10 року за № 041027500239 в Оріхівському районному відділі ЗРФ ДП «Центр ДЗК». У судовому засіданні представник позивача на позові наполягав, прохав його задовольнити у повному обсязі. Представник відповідача проти задоволення позову заперечував, надавши заперечення суду у письмовому вигляді/а.с.29-35/. Суд, заслухавши сторони по справі, вивчивши матеріали цивільної справи , оцінивши докази надані сторонами та заперечення, вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних обставин. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. [PERSON] є власником земельної ділянки, розміром 7.72 га, розташованої на території Щасливської сільської ради Оріхівського району, Запорізької області, згідно державного акту на право приватної власності на землю серії 11-ЗП №007492, виданого 28 березня 2002 року на підставі рішення Щасливської сільської ради народних депутатів 17 квітня 2001 року за № 5 (а.с.11). 01 жовтня 2006 року між ТОВ « Запорізькі лани" та позивачем, укладено договір оренди земельної частки (паю), що належить останній на праві власності, площею 7,72 га, який був зареєстрований 16 грудня 2010 року в у Оріхівському районному відділі земельних ресурсів, про що зроблено запис у Державному реєстрі земель №041027500239/а.с.6-8/.. За приписами статті 13 Закону України "Про оренду землі" договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов'язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов'язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. За визначенням статті 21 Закону України "Про оренду землі" орендна плата за землю - це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою. Розмір, форма і строки внесення орендної плати за землю встановлюється за згодою сторін у договорі оренди. За умовами укладеного між сторонами договору оренди землі від 01 жовтня 2006 року орендна плата за земельну ділянку вноситься орендарем у формі та розмірі 1200, 00 грн. або 200, 00 кг. насіння соняшника та 3,00 т. зернових на рік, обчислення розміру орендної плати за землю здійснюється без урахування індексів інфляції./а.с.6/. Пунктом 11 цього договору визначено, що орендна плата вноситься Орендарем щорічно в термін до 31 жовтня поточного року./а.с.6зв./. Згідно до ст.24 ч.1 Закону України « Про оренду плати землі» орендодавець має право вимагати від орендаря своєчасного внесення орендної плати. Також судом встановлено, що договір оренди землі між ТОВ « Запорізькі лани" та позивачем укладено 01 жовтня 2006 року строком на сім років, який був зареєстрований 16 грудня 2010 року в Оріхівському районному відділі земельних ресурсів, тобто строк дії договору закінчується 01 жовтня 2017 року./а.с.8/. Відповідно до пояснень представника позивача [PERSON] отримувала орендну плату у 2012 та 2013 роках несвоєчасно. За 2013 рік орендар остаточно розрахувався лише у 2013 році. У 2013 році остаточний розрахунок відбувся після 31 жовтня, що є порушенням умов договору. Представник відповідача суду пояснив, що дійсно у 2012 році орендна плата була сплачена з порушенням умов договору, але на відповідні дії є форс-мажорні обставини, які підтверджуються належними доказами. Що стосується виплати орендної плати за 2013 рік то 3,000 т. зернових було видано до 31 жовтня 2013 року, що підтверджується відповідними відомостями про отримання орендної плати/а.с.50-55/, лише 200, 00 кг. насіння соняшника було видано в грудні , так як після збирання врожаю насіння було вологе, підприємству потрібно було деякий час для його сушіння. Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору. Відповідно до ст. 651 ЦК України договір може бути розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. Згідно із ст. ст. 31, 32 Закону України "Про оренду землі" на вимогу однієї із сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обов'язків, передбачених статтями 24 і 25 цього Закону та умовами договору, в разі випадкового знищення чи пошкодження об'єкта оренди, яке істотно перешкоджає передбаченому договором використанню земельної ділянки, а також на підставах, визначених Земельним кодексом України та іншими законами України. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У статті 15 Закону України «Про оренду землі» визначено ті умови, які є істотними для договору оренди землі і серед інших це - орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, форм платежу, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату. Судом встановлено, що дійсно за 2012 рік орендна плата була виплачена відповідачем, як орендарем, позивачеві, як орендодавцеві, у повному обсязі з урахуванням індексації, також був сплачений податок орендарем із цієї орендної плати у дохід держави/а.с.55-59/, але з деяким порушенням строків для їх виплати, проте, причиною були несприятливі погодні умови, які призвели до загибелі сільськогосподарських культур на площах товариства з обмеженою відповідальністю «Запорізькі лани», що за висновком Торгово-промислової палати України визнано форс-мажорними обставинами (висновок Торгово-промислової палати, копія а.с.33-34). Представник позивача пояснив, що відповідач порушив умови договору оренди землі і підставою припинення права користування земельною ділянкою , відповідно до п. «д» ч.1 ст.141 ЗК України,є систематична невиплата орендної плати. Статтею 141 ЗК України передбачено, що підставами припинення права користування земельною ділянкою є: а) добровільна відмова від права користування земельною ділянкою; б) вилучення земельної ділянки у випадках, передбачених цим Кодексом; в) припинення діяльності релігійних організацій, державних чи комунальних підприємств, установ та організацій; г) використання земельної ділянки способами, які суперечать екологічним вимогам; ґ) використання земельної ділянки не за цільовим призначенням; д) систематична несплата земельного податку або орендної плати; е) набуття іншою особою права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, які розташовані на земельній ділянці; є) використання земельної ділянки у спосіб, що суперечить вимогам охорони культурної спадщини. Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню, так як позивачем не доведені ті обставини , на які він посилався як на підстави своїх вимог про припинення права користування земельною ділянкою. Згідно зі ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов*язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування (ч.2 ст.59 ЦПК України).

Outcome: dismissed