Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-29 00:00:00

20.02.2015 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до Державного підприємства «Центр Державного земельного кадастру» ( надалі ДП «Центр ДЗК») при Державному комітеті України по земельних ресурсів в особі Харківської регіональної філії ДП «Центр ДЗК» про зобов*язання виконати умови договору на виконання робіт № 1 від 12.02.2010 року, відшкодування майнових збитків 105,16 грн. за повторне складання електронного документа та моральної (немайнової) шкоди в розмірі 10000 грн. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що він 12.02.2010 року уклав з відповідачем договір на виконання робіт № 1, згідно умов якого ХРФ ДП «Центр ДЗК» взяла на себе зобов*язання виконати комплекс робіт по встановленню меж земельної ділянки ( по кадастровій зйомці) для ведення садівництва, зі строком виконання 6 місяців. Ним, як замовником послуги були сплачені кошти за виконання робіт, однак виконавцем до теперішнього часу роботи не виконані. Доказом цього є рішення державного кадастрового реєстратора відділу Держземагенства у Дергачівському районі Харківської області, яке виконавець робіт відмовляється виконувати і за електронний документ він додатково сплатив 105,16 грн., які також просить йому відшкодувати. Посилаючись на вимоги ст. 198 ЗК України, ст.ст. 15,16, 631,905,906,548,610,611,638,203,208 ЦК України, ст. 21 Закону України «Про державний земельний кадастр» просить зобов*язати відповідача виконати умови договору на виконання робіт № 1 від 12.02.2010 року в повному обсязі та подати виготовлену документацію із землеустрою до територіального органу з питань земельних ресурсів для здійснення її державної реєстрації та внесення відомостей до Державного земельного кадастру. Також, просить відшкодувати понесені витрати за повторне складання електронного документа в розмірі 105,16 грн. та моральну шкоду, яку оцінює від неправомірних дій відповідача в розмірі 10000 грн. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити. Представник в відповідача в судовому засіданні з позовними вимогами не погодилась, зазначаючи про їх необґрунтованість та безпідставність, надавши до суду письмові заперечення. Суд, вислухавши учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Судом встановлено та сторонами не заперечується, що 12.02.2010 року між [PERSON]- «Замовник» та Харківською регіональною філією Державного підприємства «Центр Державного земельного кадастру» - «Виконавець» було договір на виконання робіт № 1. (а.с. 5). Предметом цього договору є зобов*язання ХРФ ДП «Центр ДЗК» виконати комплекс робіт по встановленню меж земельної ділянки ( по кадастровій зйомці) для ведення садівництва, яка розташована на території [ADDRESS]. Також, була зазначена сума договору в розмірі 1729,12 грн., яку замовник перераховує виконавцю за виконану роботу та умови, що при завершені робіт згідно з договором виконавець передає замовнику технічну документацію в повному обсязі в кількості 1 екземп. та акт здачі-приймання робіт в установленій формі. Термін дії договору: початок-сплата коштів, закінчення -6 місяців після сплати коштів. Відповідно до вимог ст.ст. 626- 631 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Договір є обов'язковим для виконання сторонами. Строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов'язки відповідно до договору. Договір набирає чинності з моменту його укладення. Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору. Згідно ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Як встановлено судом, договір на виконання робіт № 1 від 12.02.2010 року підписаний сторонами, є дійсним. Згідно додатку № 3 до договору № 1 від 12.02.2010 року визначений кошторис комплексу робіт по встановленню меж земельної ділянки ( по кадастровій зйомці) для ведення садівництва (до 0,06га), де вказані роботи: 1)збір та систематизація матеріалів топографічних зйомок; 2) збір та систематизація матеріалів полігонометрії та триангуляції; 3)знаходження знаків полігонометрії та тріангуляції по лінійних прив*язках; 4)комплекс інженерно-геодезичних вишукувань; 5)складання плану меж землекористування; 6)складання технічного звіту; 7) витрати по внутрішньому транспорту; 8)витрати по організації та ліквідації робіт; 9) витрати по метрологічному забезпеченню і дод. аморт. відрахуванням. (а.а. 5 об) Відповідно до наданої до суду технічної документації із землеустрою щодо встановлення (поновлення) меж земельної ділянки [PERSON] (а.с. 111-125) встановлено, що виконавцем робіт - ХРФ ДП «Центр ДЗК» були проведені роботи, обумовлені договором № 1 від 12.02.2010 року щодо визначення меж земельної ділянки для ведення садівництва та складання кадастрового плану. Як вбачається з представлених документів, земельна ділянка для ведення садівництва площею 0,057 га розташована на території [ADDRESS] та передана у власність позивача [PERSON] на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії [NUMBER] від 09.04.1998 року і тоді ж встановлювались межі земельної ділянки інженером - землевпорядником, як вбачається з плану меж ділянки в акті за 1998 рік (а.с.122). Встановлення фактичних меж земельної ділянки [PERSON] в 1998 році здійснювалося спеціалістами Дергачівського "Державного комунального підприємства з землеустрою, земельного кадастру та земельної реформи", за участю відділу земельних ресурсів Дергачівського району Харківської області та представника Малоданилівської селищної ради Дергачівського району Харківської області. Відповідач ХРФ Центру ДЗК за договором № 1 від 12.02.2010 року виконала роботи по відновленню вже існуючих меж земельної ділянки, про що свідчить акт поновлення меж земельної ділянки від 19.02.2010 року. Відповідно до вимог ст. 55 Закону України «Про землеустрій» встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) проводиться відповідно до топографо-геодезичних і картографічних матеріалів. Встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) здійснюється на основі технічної документації із землеустрою, якою визначається місцеположення поворотних точок меж земельної ділянки в натурі (на місцевості). Процедура проведення робіт по встановленню (відновленню) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) та закріплення їх межовими знаками врегульована Інструкцією, яка затверджена наказом Держкомзему України від 18.05.2010 № 376, який зареєстровано в Міністерстві юстиції України 16 червня 2010 року за № 391/17686, тобто вже після виготовлення технічної документації відповідачем. Суд також зазначає, що акт приймання-передачі межових знаків на зберігання складено під час оформлення та видачі державного акту на право приватної власності на земельну ділянку, що підтверджується протоколом закріплення меж ( а.с. 6 т.2), а отже їх повторна передача за актом приймання - передачі не вимагалася під час оформлення технічної документації за договором від 12.02.2010 року. Згідно представлених до суду документів вбачається, що на виконання договору № 1 від 12.02.2010 року [PERSON] було сплачено вартість робіт за договором в сумі 1729,12 грн. 12.02.2010 року (а.с. 9 об), а відповідачем ХРФ ДП «Центр ДЗК» виконані роботи, обумовлені цим же договором та передана замовнику [PERSON] технічна документація в 1-му екземплярі та акт здачі-приймання робіт в установленій формі. Дані обставини підтверджуються даними про перерахування коштів за виконані роботи, розсилкою екземплярів технічної документації, даними про направлення документації та акту погодження меж, підписання сторонами акту здачі-приймання робіт в 2010 році (а.с. 125, 166-168,171). Судом також встановлено, що при внесенні земельно-кадастрової інформації на земельну ділянку [PERSON] з кадастровим номером [NUMBER] до бази даних АС ДЗК у відповідності до діючого на той час "Тимчасового порядку ведення державного реєстру земель", затвердженого наказом № 174 Державного комітету України по земельних ресурсах від 02.07.2003 року та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 25 липня 2003 року за № 641/7962, було виявлено перетин із суміжною земельною ділянкою [PERSON] з кадастровим номером [NUMBER], виконавцем робіт якої було ТОВ "ЕКО-ПРАВО" та за результатами перевірки був складений протокол перевірки обмінного файлу № 82481/07 від 12.05.2010 р. та обмінний файл повернуто виконавцю. ( а.с. 191). Згідно вимог діючого на момент перевірки в 2010 році п. 2.2 "Тимчасового порядку ведення державного реєстру земель", ХРФ Центру ДЗК здійснює процедуру перевірки та приймання обмінного файлу, у тому числі порівняння з технічною документацією. У разі відповідності обмінного файлу відомостям, які наведено в технічній документації, та вимогам до структури, змісту та формату обміну даними, за результатами перевірки та приймання реєстратором робиться відмітка на титульному аркуші технічної документації про приймання обмінного файлу, після чого заповнюється реєстраційна картка. У разі негативного висновку щодо результатів перевірки та приймання обмінного файлу виконавцю робіт для доопрацювання надається список конкретних вимог та зауважень у вигляді протоколу перевірки, відповідно до якого необхідно внести зміни і доповнення. Судом встановлено, що про виявлений перетин між земельними ділянками ХРФ Центру ДЗК листом за вихідним № 05/5088 від 14.06.2010 р. повідомила виконавця робіт із землеустрою по суміжній ділянці [PERSON] з позивачем [PERSON] ТОВ "ЕКО-ПРАВО". При цьому, встановлено, що державна реєстрація державного акту на право власності на суміжну земельну ділянку [PERSON], перетин з якою виявлено з земельною ділянкою [PERSON] була здійснена 05.06.2007 року, тобто до укладення позивачем договору 12.02.2010 року з відповідачем та можливості здійснення державної реєстрації. На звернення ХРФ Центру ДЗК отримала відповідь від ТОВ "ЕКО- ПРАВО" за № 828 від 25.06.2010 р., про те що ситуація відноситься до межових спорів та повинна вирішуватися на підставі ст.ст. 106, 107, 158, 159 ЗК України щодо погодження меж земельних ділянок між співвласниками. Відповідно до ст. 158 ЗК України визначено, що земельні спори вирішуються судами, органами місцевого самоврядування та центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин. Виключно судом вирішуються земельні спори стосовно володіння, користування і розпорядження земельними ділянками, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб, а також спори щодо розмежування територій сіл, селищ; міст, районів та областей. Доводи позивача про те, що йому не було відомо про наявність перетину та неможливість державної реєстрації з цих підстав, суд вважає необґрунтованим та таким, що спростовується наданими до суду копіями судових рішень щодо вирішення межового спору між позивачем [PERSON] та власниками суміжних земельних ділянок, Малоданилівською селищною радою Дергачівського району Харківської області, відділом Держземагентства у Дергачівському районі Харківської області, Харківською регіональною філією Центру ДЗК протягом 2009-2014 року. Крім того, акт поновлення меж земельної ділянки позивача [PERSON] від 19.02.2010 року був повернутий без підпису сусіднього власника [PERSON], а оскільки умовами договору № 1 від 12.02. 2010 року не було передбачено проведення відповідачем робіт з погодження меж земельної ділянки [PERSON] із суміжними землекористувачами, ХРФ Центру ДЗК вказані роботи не проводилися та оплата за проведення таких робіт не стягувалася. Відсутність підпису суміжного землекористувача по ліні Б- В (ділянка [NUMBER] гр. [PERSON]) мала місце у зв'язку з наявністю у неї межового спору з [PERSON] На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що умови договору № 1 від 12.02.2010 року обома сторонами були виконані повністю відповідно до погоджених між ними умов та діючих станом на лютий 2010 року вимог чинного Законодавства, а питання невнесення земельно-кадастрової інформації по земельній ділянці [PERSON] ХРФ Центру ДЗК до бази даних АС ДЗК у 2010 році відбулося не з вини відповідача, а внаслідок виникнення та тривалого вирішення межового спору між [PERSON] та власниками суміжних земельних ділянок, з якими виявлений перетин меж земельної ділянки [PERSON] та державна реєстрація яких була проведена до 2010 року. Також, суд погоджується з доводами відповідача про те, що чинним законодавством не передбачені повноваження ДП "Центр державного земельного кадастру" та його структурних підрозділів у тому числі Харківської регіональної філії у розгляді та вирішенні межових земельних спорів. При цьому суд зазначає, що листом від 18.11.2014 року [PERSON] відповідачем було повідомлено, що виправлення виявлених недоліків (які виникли внаслідок зміни земельного законодавства України) та приведення даної технічної документації із землеустрою у відповідність до норм чинного законодавства можливе додатково лише після вирішення межових спорів [PERSON] з власниками суміжних земельних ділянок та внаслідок цього усунення питань щодо наявних фактів перетинів. Листом Головного управління Держземагенства у Харківській області від 09.06.2015 року [PERSON] також було проінформовано, що у разі недосягнення згоди з суміжними землекористувачами щодо внесення останніми змін стосовно своїх земельних ділянок, він може звернутись до ХРФ ДП Центру ДЗК, розробника документації із землеустрою, із заявою щодо внесення змін по його земельній ділянці та узгодженням її з даними суміжних земельних ділянок, які наявні в Державному земельному кадастрі. (а.с. 1 т.2). На підставі викладеного, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позовних вимог [PERSON] в частині зобов*язання виконати умови договору від 12.02.2010 року в повному обсязі, як безпідставні та недоведені в судовому засіданні. Інших вимог позивачем [PERSON] не заявлено. Стосовно вимог позивача про зобов*язання подання відповідачем згідно ст. 21 Закону України «Про державний земельний кадастр» технічної документації до територіального органу для здійснення її державної реєстрації та внесення відомостей до Державного земельного кадастру, суд зазначає наступне. Відповідно до вимог ст.ст. 20-21 Закону України «Про державний земельний кадастр» внесення до Державного земельного кадастру передбачених цим Законом відомостей про об'єкти Державного земельного кадастру є обов'язковим. Відомості про межі земельної ділянки вносяться до Державного земельного кадастру: на підставі відповідної документації із землеустрою щодо формування земельних ділянок - у випадках, визначених статтею 79-1 Земельного кодексу України, при їх формуванні; на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) - у разі встановлення (відновлення) меж земельної ділянки за її фактичним використанням відповідно до статті 107 Земельного кодексу України та у разі зміни меж суміжних земельних ділянок їх власниками; на підставі технічної документації із землеустрою щодо проведення інвентаризації земель - за результатами інвентаризації земель; на підставі проектів землеустрою щодо організації території земельних часток (паїв) - у разі виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв). Закон України «Про державний земельний кадастр» набрав чинності з 01.01.2013 року. Згідно п.2 Прикінцевих та Перехідних положень даного Закону земельні ділянки, право власності (користування) на які виникло до 2004 року, вважаються сформованими незалежно від присвоєння їм кадастрового номера. У разі якщо відомості про зазначені земельні ділянки не внесені до Державного реєстру земель, їх державна реєстрація здійснюється на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) за заявою їх власників (користувачів земельної ділянки державної чи комунальної власності). Внесення інших змін до відомостей про ці земельні ділянки здійснюється після державної реєстрації земельних ділянок. У разі якщо кадастрові номери земельних ділянок були визначені (в тому числі на підставі технічної документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право на земельну ділянку), але не присвоєні до 1 січня 2013 року, такі кадастрові номери вважаються присвоєними, а земельні ділянки - зареєстрованими у Державному земельному кадастрі з моменту письмового звернення замовника документації із землеустрою, на підставі якої було визначено кадастровий номер земельної ділянки, без подання електронного документа та стягнення плати за державну реєстрацію земельної ділянки, у разі якщо така документація із землеустрою була затверджена до 1 січня 2013 року в порядку, встановленому законом. На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що підстав для зобов*язання на теперішній час відповідача - виконавця робіт за договором від 12.02.2010 року неподання технічної документації до територіального органу для здійснення її державної реєстрації та внесення відомостей до Державного земельного кадастру у суду немає, оскільки це є обов*язком замовника технічної документації. Посилання [PERSON] на п.4 «Прикінцевих та Перехідних положень» Закону України «Про державний земельний кадастр» є необґрунтованим, оскільки згідно даних, викладених в листі від 19.05.2015 року Держгеокадастр (а.с. 2 т.2) земельну ділянку з кадастровим номером [NUMBER] в Державному реєстрі земель зареєстровано не було. Відсутні і підстави у суду щодо відшкодування витрат позивача у розмірі 105.16 грн., оскільки ця сума була сплачена позивачем за договором № 1421990102066 від 26.08.2014 року на складання електронного документу, а даний договір позивачем не оскаржений і доказів на підтвердження примусу з боку відповідача під час укладання даного договору суду не надано. Інших вимог позивачем [PERSON] не заявлено. У серпні 2014 року гр. [PERSON] звернувся до Харківської регіональної філії Центру ДЗК для отримання технічної документації в електронному вигляді (електронного документу) (відповідно до Закону України "Про Державний земельний кадастр", та "Порядку ведення Державного земельного кадастру", що затверджений постановою КМУ від 17.10.2012 р. Лй 1051) які набули чинності з 01.01.2013 р. Згідно матеріалів справи, за заявкою [PERSON] до ХРФ Центру ДЗК було укладено договір № 1421990102066 від 26.08.2014 р. на складання електронного документу. Відповідно до п. 2.1.1 договору № 1421990102066 від 26.08.2014 р. гр. [PERSON] було надано до ХРФ Центру ДЗК технічна документація в паперовому вигляді. Позивачем на виконання даного договору сплачено грошові кошти за надання послуг за вищевказаним договором у сумі 105,16 грн. та 09.09.2014 р. підписано акт виконаних робіт за вищевказаним договором. Після підписання акту виконаних робіт за договором № 1421990102066 від 26.08.2014 р., на складання електронного документу, 10.09.2014 р. гр. [PERSON] було отримано обмінний файл (технічну документацію для уточнення перетину). При наданні технічної документації на земельну ділянку [PERSON] та електронного документу на земельну ділянку до відділу Держземагентства у Дергачівському районі Харківської області, державним кадастровим реєстратором Відділу Держземагенства у Дергачівському районі Харківської області за результатами перевірки прийнято рішення № РВ-6300348662014 від 11.10.2014 р. про відмову у внесенні відомостей (змін до них) до Державного земельного кадастру, у зв'язку з виявленими недоліками, які виникли внаслідок зміни земельного законодавства України, а саме набуттям чинності з 01.01.2013 р. Закону України "Про Державний земельний кадастр", та "Порядку ведення Державного земельного кадастру", що затверджений постановою КМУ від 17.10.2012 р. № 1051) та перетинів земельної ділянки гр. [PERSON] з земельною ділянкою гр. [PERSON] та земельною ділянкою з кадастровим номером [NUMBER].( а.с. 6). Суд звертає увагу на те, що протягом 2010-2013 років позивач [PERSON] до відповідача Харківської регіональної філії Центру ДЗК з вимогами щодо неналежного виконання договору від 12.02.2010 року після його виконання не звертався, а вирішував в судових інстанціях спірні питання щодо межового спору, де йому було відмовлено. Відмовляючи в задоволенні позовних вимог про відшкодування моральної шкоди слід зазначити. Згідно ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України у п. 5 постанови № 4 від 31 березня 1995 року "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Особа (фізична чи юридична) звільняється від відповідальності по відшкодуванню моральної шкоди, якщо доведе, що остання заподіяна не з її вини. Відповідальність заподіювача шкоди без вини може мати місце лише у випадках, спеціально передбачених законодавством. Під час розгляду даного спору, суду не надані докази на підтвердження причинного зв*язку між погіршенням здоров*я позивача та діями відповідача з приводу виконання договору від 12.02.2010 року. Крім того, суд зазначає, що позивач є особою похилого віку, має ряд захворювань, однак, як вказано в медичній документації ( а.с. 12-17, 35) хворіє з 1998 року, є інвалідом ВОВ 1 групи, регулярно обстежується та потребує лікування постійно у зв*язку з наявними в нього хворобами, в тому числі і до початку спору з відповідачем. На підставі викладеного, суд відмовляє позивачу у задоволенні заявлених позовних вимог в повному обсязі, оскільки вони є недоведеними, необґрунтованими, та не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні. Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України судові витрати компенсуються за рахунок держави.

Outcome: dismissed