Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-09 00:00:00

Публічне акціонерне товариство Комерційний банк "ПриватБанк" (далі - ПАТ КБ "ПриватБанк") звернулось до суду з позовом про стягнення з відповідача суми боргу за кредитним договором №б/н від 11.03.2011 року, яка виникла станом на 21.10.2014 рік, в розмірі 30581,43 грн. Обґрунтовуючи вимоги позивач вказував на те, що фізичною особою - підприємцем [PERSON] 02.03.2011 року та позивачем було підписана заява про відкриття поточного рахунку та картку з примірниками підписуй та відбитком печатки. Згідно заяви відповідачка приєдналася до Умов та Правил надання банківських послуг, Тарифів банку, які разом із заявою складають Договір банківського обслуговування № б/н від 11.03.2011 року (далі - договір) та взяла на себе зобов'язання виконувати умови договору. Відповідно до договору відповідачці було встановлено кредитний ліміт, на поточний рахунок [NUMBER] в межах 10000,00 грн. Відповідно до п. 3.2.1.1.3 Умов - кредит надається в обмін на зобов'язання клієнта щодо його повернення, сплати процентів та винагороди. Свої зобов'язання за договором Позивач (банк) виконав в повному обсязі, надавши відповідачці кредитний ліміт у розмірі 10000,00 грн. У зв'язку з порушеннями зобов'язань за договором обслуговування кредитних лімітів на поточному рахунку Відповідачка станом на 21.10.2014 рік має заборгованість у розмірі 30581,43 грн., яка складається з наступного: 10000,00 грн. - заборгованість за кредитом; 10806,67 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 1890,00 грн. - заборгованість по комісії за користування кредитом; 7884,76 грн. - заборгованість з пені за користування кредитом. Позивач просить задовольнити його позовні вимоги в повному обсязі та стягнути з відповідача понесені ним судові витрати. В судове засідання представник позивача не з'явився, надавши заяву в якій просив справу розглянути без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти винесення заочного рішення не заперечує. Суд вважав за можливе розглянути справу у відсутності представника позивача, що відповідає вимогам ст. 169 ЦПК України. Відповідачка надала на адресу суду заперечення, якому посилалася на те, що в супереч вимогам ст.119 ЦПК України в позовній заяві нечітко викладені позовні вимоги, не зазначено докази, які б підтверджували кожну обставину, на яку посилався позивач, позовна заява є передчасною, так як строки виконання договору не наступили та зазначила, що ст.907 ЦК України прямо передбачено, що договір про надання послуг може бути розірваний споживачем фінансових послуг, у тому числі шляхом односторонньої відмови від договору, та вказала що по суті договір про надання кредиту є договором про надання послуг, він носить змішаний, аморфний та кабальний характер та не відповідає вимогам чинного законодавства України, заявлено клопотання про витребування оригіналу договору та балансів за період з 2011 року по 2014 рік, де б було відображено періоди виникнення заборгованості та видачу грошей. Також відповідачкою було подано зустрічний позов, який був залишений без руху та повернуто відповідачці, у зв'язку з не усуненням недоліків, [PERSON] було подано апеляційну скаргу на ухвали про повернення зустрічного позову, проте [PERSON] було заявлено відмову від апеляційної скарги. Відповідачка в судове засідання не з'явилася, про час і місце розгляду справи була повідомлена належним чином, про що в матеріалах справи знаходиться поштове повідомлення. Причину своєї неявки суду не повідомила. Відповідно до ч.1 ст.224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Приймаючи до уваги згоду позивача та неявку відповідачки судом 10 листопада 2016 року відповідно до вимог ст.224 ЦПК України винесено ухвалу про заочний розгляд справи. Відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України - у разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, за таких обставин судове засідання по справі було проведено без засобів технічної фіксації судового процесу. Суд, дослідивши письмові матеріали справи та з урахуванням положень ст. 60 ЦПК України, де зазначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, та ст. 11 ЦПК України, згідно якої цивільні справи розглядаються в межах заявлених вимог і на підставі доказів приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі виходячи з наступного. Визначення поняття зобов'язання міститься у ч. 1ст. 509 ЦК України. Відповідно до цієї норми зобов'язання - це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Відповідно до ст.525 ЦК України, одностороння відмова відповідача від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається. Згідно з нормою ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (ст. 611 ЦК України). Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків (ч. 1 ст. 626 ЦК України). Договір є обов'язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України). Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1ст. 1048 ЦК України). Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України). Одним із видів порушення зобов'язання є прострочення - невиконання зобов'язання в обумовлений сторонами строк. При цьому в законодавстві визначаються різні поняття як "строк дії договору", так і "строк (термін) виконання зобов'язання" (ст.ст.530,631 ЦК України). Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Наслідки прострочення позичальником повернення позики визначено уст. 1050 ЦК України. Якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу(ч. 2 ст. 1050 ЦК України). 02.03.2011 року фізичною особою - підприємцем [PERSON] було підписана заява про відкриття поточного рахунку та картки з примірниками підписуй та відбитком печатки (а.с.6). З позовної заяви вбачається, що фізична особа - підприємець [PERSON] припинила свою діяльність і враховуючи те, що у випадку припинення суб'єкта підприємницької діяльності фізичної особи її зобов'язання за укладеними договорами не припиняються, а залишаються за нею як за фізичною особою, позивач звернувся до суду з даним позовом в цивільному провадженні. Дану обставину припинення підприємницької діяльності [PERSON] судом перевірено і вона знайшла своє підтвердження у відомостях, що містяться в «Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців», згідно яких фізична особа - підприємець [PERSON] припинила підприємницьку діяльність 10.07.2014 року.(а.с.22) Згідно заяви відповідачка приєдналася до Умов та Правил надання банківських послуг, Тарифів банку, які разом із заявою складають Договір банківського обслуговування № б/н від 11.03.2011 року (оскільки саме кредитний ліміт було встановлено 11.03.2011 року) та взяла на себе зобов'язання виконувати умови договору. Згідно з п.3.18.1.16 «Умов та правил надання банківських послуг» при укладанні договорів та угод, або вчиненні інших дій, що свідчать про приєднання Клієнта до «Умов та правил надання банківських послуг» (або у формі «Заяви про відкриття поточного рахунку та картки із зразками підписів і відбитка печатки» або у формі авторизації кредитної угоди в системах клієнт-банк / інтернет клієнт-банк, або у формі обміну паперовій або електронною інформацією, або в будь-якій іншій формі), Банк і Клієнт допускають використання підписів Клієнта у вигляді електронно-цифрового підпису та / або підтвердження через пароль, спрямований Банком через верифікований номер телефону, який належить уповноваженій особі Клієнта з правом "першої" підпису. Підписання договорів та угод таким чином прирівнюється до укладання договорів та угод у письмовій формі. Згідно з ч.1ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв'язку. У відповідності до ч.3ст. 639 ЦК України, якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми. Відповідно договору відповідачці було встановлено кредитний ліміт, на поточний рахунок в електронному вигляді через встановлені засоби електронного зв'язку Банку і Клієнта, що визначено і врегульовано Умовами та Правилами надання банківських послуг (а.с.8-15). Відповідно до п.3.18.1.6 Умов, ліміт може бути змінений банком в односторонньому порядку, передбаченому Умовами і правилами надання банківських послуг, у разі зниження надходжень грошових коштів на поточний рахунок або настання інших факторів, передбачених внутрішніми нормативними документами банку. З довідки від 03.10.2014 року про розміри встановлених кредитних лімітів клієнта [PERSON] (а.с.19) вбачається, що останній на рахунок [NUMBER] від 11.03.2011 року був встановлений кредитний ліміт у розмірі 10000,00 грн., який в подальшому не змінювався. Відповідно до п. 3.18.1.3 Умов, кредит надається в обмін на зобов'язання клієнта щодо його повернення, сплати процентів та винагороди. Відповідно до п. 3.18.4.1.1 Умов, за період користування кредитом з моменту виникнення дебетового сальдо до дати обнулення дебетового сальдо в одну з дат до 25-го числа поточного місяця, розрахунок відсотків здійснюється за процентною ставкою в розмірі, 0% річних від суми залишку непогашеної заборгованості. Відповідно до п. 3.18.4.1.2 Умов, у випадку необнулювання дебетового сальдо в одну з дат періоду, в якому дебетове сальдо підлягає обнуленню, протягом 90 днів з останньої дати періоду, в якому дебетове сальдо підлягало обнуленню, Клієнт виплачує Банку за користування кредитом проценти в розмірі 36% річних, починаючи з останньої дати періоду, в яку дебетове сальдо підлягало обнуленню. Відповідно до п. 3.18.4.1.3 Умов, У випадку непогашений кредиту протягом 90 днів з дати закінчення періоду, в якому дебетове сальдо підлягало обнуленню, починаючи з 91-го дня після дати закінчення періоду, в якому дебетове сальдо підлягало обнулению, кредит вважається простроченим, а грошові зобов'язання Клієнта щодо погашення заборгованості вважаються порушеними. При порушенні Клієнтом будь-якого з грошового зобов'язання Клієнт сплачує Банку відсотки за користування кредитом у розмірі 56% річних від суми залишку непогашеної заборгованості. У разі порушення Клієнтом будь-якого з грошових зобов'язань і при реалізації права Банку на встановлення іншого строку повернення кредиту, передбаченого Умовами і правилами надання Банківських послуг, Клієнт сплачує Банку пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми залишку непогашеної заборгованості за кожен день прострочення. Сплата пені здійснюється з дня, наступною за датою порушення зобов'язань. Відповідно до п. 3.18.4.1.4 Умов, Під «непогашенням кредиту» мається на увазі не виникнення на поточному рахунку нульового дебетового сальдо при закритті банківського дня. Позивачем були виконані умови договору №б/н від 11.03.2011 року, відповідачка же взятих на себе зобов'язань за кредитним договором належним чином, в установлені договором строки не виконує, що підтверджується розрахунком заборгованості (а.с.16-17). Як вбачається з розрахунку заборгованості за договором №б/н від 11.03.2011 року, станом на 21.10.2014 року (а.с.16-17), заборгованість відповідачки перед банком становить 30581,43 грн., з яких: 10000,00 грн. - заборгованість за кредитом; 10806,67 грн. - заборгованість зі сплати процентів за користування кредитом; 7884,76 грн. - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором; 1890,00 грн. - заборгованість по комісії за користуванням кредиту. Що стосується запереч наданих відповідачкою, то суд зазначає наступне. Заперечення, що стосуються не відповідності позовної заяви ст.119 ЦПК України не можуть бути прийняті судом, оскільки позивачем при зверненні до суду було дотримано всіх вимог ст.119 ЦПК України, було дотримано положення Глави 5 ЦПК України, в якій викладені вимоги до доказів, було обґрунтовано позовні вимоги нормами чинного законодавства, всі документи по справі належним чином завіренні, отже мають силу оригіналу. Позивач відповідно до положень укладеного договору має право вимагати дострокове повернення коштів по наданому кредиту, оскільки заборгованість по кредиту у встановленні строки не погашалася, що підтверджується розрахунком заборгованості за договором (а.с.16-17) та встановлено в ч.10 ст.11 ЗУ «Про захист прав споживачів». Відповідно до вимогст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, при цьому доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно з вимогамист.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних або юридичних осіб, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Проаналізувавши зібрані та дослідженні по справі докази, суд прийшов до висновку, що вимоги позивача є обґрунтованими та підлягають задоволенню в повному обсязі. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат суд,

Outcome: approved