Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-11 00:00:00

товариство з обмеженою відповідальністю "Мікрокредит" звернулося з позовом до Чаплінської.В. про стягнення боргу. В обґрунтування позовних вимог позивач вказує, що 15.11.2013 року між ТзОВ "Мікрокредит" та відповідачем [PERSON] було укладено кредитний договір № 9341, згідно якого відповідачу було надано кредит в розмірі 4500 грн. Кредитний договір було укладено строком на 31 тиждень до 20 червня 2014 року. Відповідач зобовязалася виконувати умови договору, а саме: сплачувати за користування кредитом 230% річних від суми кредиту у розрахунку з потижневою сплатою 7.42% . Розмір платежу в рахунок повернення кредиту та сплати процентів за користування ним становить 269 грн. 48 коп. на тиждень. Загальна сума всіх платежів [PERSON] становить 8353 грн. 88 коп. Згідно кредитного договору сплата суми кредиту та процентів здійснюється щосереди, протягом 31 тижнів. Відповідно до п.12 кредитного договору за порушення строків повернення кредиту та процентів за користування кредитом позичальник зобовязана сплачувати кредитору пеню в розмірі 10 грн. за кожен день прострочення по кожному платежу. Проте відповідач частково виконала умови договору кредиту, тому борг станом на 21.04.2015 року становить 24625 грн. 88 коп. Позивач просить суд винести рішення яким стягнути з відповідача заборгованість в сумі 24625,88 грн. та 246,26 грн. судового збору. В судове засідання представник позивача не зявився, направив суду заяву про підтримання позову та розгляд справи без його участі, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач в судове засідання не зявилася, про розгляд справи повідомлялася судовими повістками, що стверджується повідомленням приєднаним до матеріалів справи. Причини неявки суду не повідомила. Суд вважає за можливе справу розглянути без її участі на підставі наявних в справі доказів із винесенням заочного рішення по справі оскільки відносно цього не заперечив представник позивача в поданій ним заяві. Фіксування судового процесу не здійснюється у відповідності до ч.2 ст.197 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи, суд встановив наступне. Між ТОВ "Мікрокредит" та відповідачем [PERSON] 15.11.2013 р. було укладено кредитний договір № 9341 згідно якого остання отримала кредит в сумі 4500 грн. строком на 31 тиждень зі сплатою за користування 230 % річних від суми кредиту у розрахунку з потижневою сплатою 7.42% (п.5.2. договору). Розмір платежу в рахунок повернення кредиту та сплати процентів за користування ним, ( п. 5.4 договору) становить 269 грн. 48 коп. на тиждень. Відповідно до п. 5.7 Кредитного договору загальна сума всіх платежів [PERSON] з урахуванням процентів становить 8353 грн. 88 коп. Згідно кредитного договору сплата суми кредиту та процентів здійснюється щосереди, протягом 31 тижнів (п.5.8 договору). Пунктом 12 Кредитного договору передбачено пеню за порушення строків повернення кредиту та процентів за користування ним, в сумі 10 грн. за кожен день прострочення по кожному платежу. Проте відповідач частково виконала умови договору кредиту, тому борг станом на 21.04.2015 року становить 24625 грн. 88 коп. З яких загальна сума пені за Кредитним договором № 9341 складає 22820 грн. відповідно до розрахунку: 2282 (кількість днів, прострочення сплати щотижневих платежів за період з 04.04.2014 по 21.04.2015) х 10 грн. (розмір пені за кожен день прострочення по кожному платежу) = 22820 грн. Таким чином, станом на 21 квітня 2015 року [PERSON] має заборгованість перед ТОВ "Мікрокредит" у розмірі 24625 грн. 88 коп., що складається з: 1805,88 (заборгованість з повернення суми кредиту та відсотків за користування кредитом)+22820,00 (сума пені)=24625,88 грн. Відповідачкою розмір заборгованості не оспорено. Відповідно до розяснень які містяться в п.27 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 30.03.2012 р. «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» положення частини третьої статті 551 ЦК України про зменшення розміру\~ неустойки може бути застосовано судом лише за заявою відповідача.\~ Згідно ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору З врахуванням викладеного суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення в повному обсязі. За таких обставин суд вважає заборгованість відповідача [PERSON] по кредитним договором № 9347 від 15.11.2013 р. є обгрунтованою, доведеною і підлягає стягненню.

Outcome: approved