Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-28 00:00:00

Громадяни Сполучених Штатів Америки [PERSON] та [PERSON] звернулись з вказаною заявою, у якій, з урахуванням усного уточнення, просять: - винести рішення про усиновлення ними неповнолітньої [PERSON], яка народилась [INFO] р.; - записати їх батьками неповнолітньої [PERSON], яка народилась [INFO] р.; - змінити неповнолітній [PERSON], яка народилась [INFO] р., прізвище [PERSON] на [INFO], ім'я [PERSON] на [INFO], по батькові не вказувати згідно традиції Сполучених Штатів Америки. Прокурор Бердичівської міжрайонної прокуратури Житомирської області проти задоволення заяви громадян Сполучених Штатів Америки [PERSON] та [PERSON] не заперечив. Виконавчий комітет Бердичівської міської ради Житомирської області заяву громадян Сполучених Штатів Америки [PERSON] та [PERSON] підтримав з підстав, наведених у його ж висновку від 08.07.2014 р. № 793 про доцільність усиновлення вихованки Комунального навчального закладу "Бердичівська спеціальна загальноосвітня школа - інтернат І - ІІІ ступенів" [PERSON], яка народилась [INFO] р., та відповідність його інтересам дитини (далі - Висновок) (а. с. 14 - 16). Від Міністерства соціальної політики України будь-яких пояснень щодо заяви громадян Сполучених Штатів Америки [PERSON] та [PERSON] не надходило, однак з його листа № 623/0/18-14/57 від 24.07.2014 р. вбачається, що воно дає згоду на усиновлення ними [PERSON], яка народилась [INFO] р. (а. с. 150 - 151). Комунальний навчальний заклад "Бердичівська загальноосвітня школа-інтернат І - ІІІ ступенів" Житомирської обласної ради заяву громадяни Сполучених Штатів Америки [PERSON] та [PERSON] підтримав. [PERSON] висловила думку про те, що хоче бути усиновлена громадянами Сполучених Штатів Америки [PERSON] та [PERSON], та, крім того, надала письмову згоду від 01.07.2014 р. на це (а. с. 11). Судом з'ясовано, що [PERSON] та [PERSON] є громадянами Сполучених Штатів Америки, що підтверджується їхніми паспортами № [NUMBER] від 16.04.2008 р. та № [NUMBER] від 16.04.2008 р. (а. с. 17 - 28). Відповідно до частини першої статті 283 Сімейного кодексу України усиновлення іноземцем в Україні дитини, яка є громадянином України, здійснюється на загальних підставах, встановлених главою 18 цього Кодексу. Глава 18 Сімейного кодексу України містить статті 207 - 242. Згідно зі статтею 207 Сімейного кодексу України усиновленням є прийняття усиновлювачем у свою сім'ю особи на правах дочки чи сина, що здійснене на підставі рішення суду, крім випадку, передбаченого статтею 282 цього Кодексу. Усиновлення дитини провадиться у її найвищих інтересах для забезпечення стабільних та гармонійних умов її життя. Частиною першою статті 208 Сімейного кодексу України передбачено, що усиновленою може бути дитина (стаття 6 цього Кодексу). Статтею 6 Сімейного кодексу України встановлено, що правовий статус дитини має особа до досягнення нею повноліття. Малолітньою вважається дитина до досягнення нею чотирнадцяти років. Неповнолітньою вважається дитина у віці від чотирнадцяти до вісімнадцяти років. [PERSON] народилась [INFO] р. у м. Житомирі (актовий запис в Книзі реєстрації народжень № 848 від 11.05.1999 р.), що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 29.07.2006 р., повторно виданим Відділом реєстрації актів цивільного стану Житомирського міського управління юстиції (а. с. 5), та Витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про реєстрацію народження відповідно до статей 126, 133, 135 Сімейного кодексу України від 07.07.2009 р. (а. с. 7), тобто досягла п'ятнадцяти років, а відтак вона є неповнолітньою дитиною та може бути усиновленою. Частиною другою статті 283 Сімейного кодексу України визначено, що дитина, яка є громадянином України, може бути усиновлена іноземцем, якщо вона перебуває не менш як один рік на обліку в центральному органі виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері усиновлення та захисту прав дітей, і досягла п'яти років. Відповідно до абзацу першого частини третьої статті 283 Сімейного кодексу України дитина може бути усиновлена іноземцем, якщо не виявилося громадянина України, який бажав би її усиновити або взяти на виховання до себе в сім'ю. [PERSON] перебуває на обліку в Міністерстві соціальної політики України з 01.12.2009 р., тобто більше одного року, що підтверджується листом № 623/0/18-14/57 від 24.07.2014 р. цього Міністерства (а. с. 150 - 151), досягла, як зазначалось раніше, п'ятнадцяти років, громадянина України, який бажав би її усиновити або взяти на виховання до себе в сім'ю, не виявилося, що підтверджується тим самим листом, а також Висновком (а. с. 14 - 16). Таким чином, [PERSON] може бути усиновлена іноземцями. Згідно з частиною першою, абзацом першим частини другої, частиною третьою статті 211 Сімейного кодексу України усиновлювачем дитини може бути дієздатна особа віком не молодша двадцяти одного року, за винятком, коли усиновлювач є родичем дитини. Усиновлювачем може бути особа, що старша за дитину, яку вона бажає усиновити, не менш як на п'ятнадцять років. Усиновлювачами можуть бути подружжя, а також особи, зазначені у частинах п'ятій та шостій цієї статті. Усиновлювачами не можуть бути особи однієї статі. Громадянин Сполучених Штатів Америки [PERSON] народився [INFO] р., а громадянка Сполучених Штатів Америки [PERSON] - [INFO] р., що підтверджується їхніми паспортами № [NUMBER] від 16.04.2008 р. та № [NUMBER] від 16.04.2008 р. (а. с. 17 - 28), вони є подружжям, що підтверджується ліцензією на шлюб від 10.12.2007 р. (а. с. 29 - 32). Статтею 212 Сімейного кодексу України передбачено, що не можуть бути усиновлювачами особи, які: 1) обмежені у дієздатності; 2) визнані недієздатними; 3) позбавлені батьківських прав, якщо ці права не були поновлені; 4) були усиновлювачами (опікунами, піклувальниками, прийомними батьками, батьками-вихователями) іншої дитини, але усиновлення було скасовано або визнано недійсним (було припинено опіку, піклування чи діяльність прийомної сім'ї або дитячого будинку сімейного типу) з їхньої вини; 5) перебувають на обліку або на лікуванні у психоневрологічному чи наркологічному диспансері; 6) зловживають спиртними напоями або наркотичними засобами; 7) не мають постійного місця проживання та постійного заробітку (доходу); 8) страждають на хвороби, перелік яких затверджений центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров'я; 9) є іноземцями, які не перебувають у шлюбі, крім випадків, коли іноземець є родичем дитини; 10) були засуджені за злочини проти життя і здоров'я, волі, честі та гідності, статевої свободи та статевої недоторканості особи, проти громадської безпеки, громадського порядку та моральності, у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів, а також за злочини, передбачені статтями 148, 150, 150 1, 164, 166, 167, 169, 181, 187, 324, 442 Кримінального кодексу України, або мають непогашену чи не зняту в установленому законом порядку судимість за вчинення інших злочинів; 11) за станом здоров'я потребують постійного стороннього догляду; 12) є особами без громадянства; 13) перебувають у шлюбі з особою, яка відповідно до пунктів 3 - 6, 8 і 10 цієї статті не може бути усиновлювачем. Крім осіб, зазначених у частині першій цієї статті, не можуть бути усиновлювачами інші особи, інтереси яких суперечать інтересам дитини. Судом при розгляді справи не виявлено обставин, які б у відповідності до статті 212 Сімейного кодексу України забороняли (перешкоджали) громадянам Сполучених Штатів Америки [PERSON] та [PERSON] бути усиновлювачами. Так, у матеріалах справи відсутні будь-яки докази того, що ці громадяни обмежені у дієздатності або визнані недієздатними, позбавлені батьківських прав, і ці права не були поновлені, були усиновлювачами (опікунами, піклувальниками, прийомними батьками, батьками-вихователями) іншої дитини, але усиновлення було скасовано або визнано недійсним (було припинено опіку, піклування чи діяльність прийомної сім'ї або дитячого будинку сімейного типу) з їхньої вини. При цьому судом встановлено, що вказані особи не мають психічних/розумових відхилень, проблем з вживанням алкоголю, наркотиків, мають постійне місце проживання та доход, не мають будь-яких серйозних інфекційних захворювань, ВІЛу, туберкульозу та/або психіатричних чи психологічних розладів, які б завадили їм виховувати дитину, знаходяться у гарній фізичній формі та є здоровими людьми, до кримінальної відповідальності не притягувались, що підтверджується медичними довідками кандидата в усиновителі від 19.03.2014 р.(а. с. 94 - 107), засвідченням власності будинку від 14.04.2014 р. Об'єднаної оптової іпотеки(а. с. 128 - 131), засвідченнями їхнього працевлаштування від 18.03.2014 р. "Квантікс Консалтінг Інк." та від 17.03.2014 р. Початкової школи Бойнтон (а. с. 86 - 93), сертифікатами від 12.03.204 р. Бюро розслідувань штату Джорджія Сполучених Штатів Америки (а. с. 116 - 123) та листом від 20.05.2014 р. № ІР/306/10/В66/6229/AD/A2/3 Робочого апарату Укрбюро Інтерполу (а. с. 152), звітом про дослідження житлово-побутових умов для міжнародного усиновлення - Україна, складеного агенцією "Опції з усиновлення, Інк." та схваленого 04.03.2014 р. (а. с. 33 - 77), та, як було установлено раніше, є громадянами Сполучених Штатів Америки, що перебувають у шлюбі. Таким чином, громадяни Сполучених Штатів Америки [PERSON] та [PERSON] можуть бути усиновлювачами. Частиною першою статті 217 Сімейного кодексу України встановлено, що усиновлення дитини здійснюється за вільною згодою її батьків. Статтею 219 Сімейного кодексу України визначено, що усиновлення дитини провадиться без згоди батьків, якщо вони: 1) невідомі; 2) визнані безвісно відсутніми; 3) визнані недієздатними; 4) позбавлені батьківських прав щодо дитини, яка усиновлюється; 5) протягом двох місяців після народження дитини не забрали її на виховання до себе в сім'ю та запис про них у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до статті 135 цього Кодексу. Усиновлення дитини може бути проведено без згоди повнолітніх батьків, якщо судом буде встановлено, що вони, не проживаючи з дитиною понад шість місяців без поважних причин, не проявляють щодо неї батьківської турботи та піклування, не виховують та не утримують її. Рішенням Житомирського районного суду Житомирської області від 05.10.2007 р. у справі № 2-989/07, яке набрало законної сили 16.10.2007 р., [PERSON], яка є матір'ю [PERSON], було позбавлено батьківських прав щодо її дітей, у тому числі - щодо [PERSON] (а. с. 6). Відомості про батька [PERSON] записані відповідно до частини першої статті 135 Сімейного кодексу України, що підтверджується Витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про реєстрацію народження відповідно до статей 126, 133, 135 Сімейного кодексу України від 07.07.2009 р. (а. с. 7). Таким чином, згода батьків [PERSON] на усиновлення останньої непотрібна. Відповідно до частин першої та другої статті 218 Сімейного кодексу України для усиновлення дитини потрібна її згода, якщо вона досягла такого віку та рівня розвитку, що може її висловити. Згода дитини на її усиновлення дається у формі, яка відповідає її вікові та стану здоров'я. Дитина має бути проінформована про правові наслідки усиновлення. Як зазначалось раніше, [PERSON] висловила думку про те, що хоче бути усиновлена громадянами Сполучених Штатів Америки [PERSON] та [PERSON], та, крім того, надала письмову згоду від 01.07.2014 р. на це (а. с. 11). У Висновку, зокрема, зазначено, що [PERSON] у присутності педагога - організатора Комунального навчального закладу "Бердичівська загальноосвітня школа-інтернат І - ІІІ ступенів" Житомирської обласної ради [PERSON] було роз'яснено про правові наслідки усиновлення (а. с. 16). Згідно зі статтею 222 Сімейного кодексу України на усиновлення дитини, яка не має батьків і перебуває у закладі охорони здоров'я або навчальному закладі, потрібна письмова згода цього закладу. Усиновлення може бути проведене без згоди цього закладу, якщо суд встановить, що усиновлення дитини відповідає її інтересам. Як вбачається з розпорядження від 18.10.2006 р. № 774 голови Житомирської районної державної адміністрації (а. с. 10), Висновку (а. с. 14), та листа № 623/0/18-14/57 від 24.07.2014 р. Міністерства соціальної політики України (а. с. 150 - 151), [PERSON] перебуває в Комунальному навчальному закладі "Бердичівська загальноосвітня школа-інтернат І - ІІІ ступенів" Житомирської обласної ради. Цей заклад надав згоду на усиновлення [PERSON], що підтверджується його листом від 03.07.2014 р. № 777 (а. с. 12). Абзацом першим частини четвертої статті 283 Сімейного кодексу України передбачено, що на усиновлення дитини іноземцем потрібна згода центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері усиновлення та захисту прав дітей. Міністерство соціальної політики України надало згоду на усиновлення [PERSON] громадянами Сполучених Штатів Америки [PERSON] та [PERSON], про що зазначено у його листі № 623/0/18-14/57 від 24.07.2014 р. (а. с. 150 - 151). Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що громадяни Сполучених Штатів Америки [PERSON] та [PERSON] у відповідності до наведених вище вимог норм Сімейного кодексу України можуть бути усиновлювачами неповнолітньої дитини - [PERSON], яка народилась [INFO] р. Частинами першою та другою статті 224 Сімейного кодексу України встановлено, що суд, постановляючи рішення про усиновлення дитини, враховує обставини, що мають істотне значення, зокрема: 1) стан здоров'я та матеріальне становище особи, яка бажає усиновити дитину, її сімейний стан та умови проживання, ставлення до виховання дитини; 2) мотиви, на підставі яких особа бажає усиновити дитину; 3) мотиви того, чому другий із подружжя не бажає бути усиновлювачем, якщо лише один із подружжя подав заяву про усиновлення; 4) взаємовідповідність особи, яка бажає усиновити дитину, та дитини, а також те, як довго ця особа опікується вже дитиною; 5) особу дитини та стан її здоров'я; 6) ставлення дитини до особи, яка бажає її усиновити. При дотриманні всіх умов, встановлених цим Кодексом, здатності особи, яка бажає усиновити дитину, забезпечити стабільні та гармонійні умови для життя дитини суд постановляє рішення, яким оголошує цю особу усиновлювачем дитини. Як було встановлено судом раніше, громадяни Сполучених Штатів Америки [PERSON] та [PERSON] є здоровими людьми, мають постійне місце проживання (триповерховий будинок, який має сім спальних кімнат, три ванни кімнати з туалетом та ще один туалет (а. с. 131)) та доход (щорічна заробітна плата 118 560,00 доларів США та 45 460,00 відповідно(а. с. 89, 93)), [PERSON] позитивно до них ставиться і хоче бути ними усиновлена, як випливає з висновку про стан здоров'я, фізичний та розумовий розвиток дитини по Комунальному навчальному закладі "Бердичівська загальноосвітня школа - інтернат І - ІІІ ступенів" від 17.04.2014 р. (а. с. 8), [PERSON] має задовільний стан здоров'я. З пояснень громадян Сполучених Штатів Америки [PERSON] та [PERSON], а також представника Виконавчого комітету Бердичівської міської ради Житомирської області та [PERSON] випливає, що фактично громадяни Сполучених Штатів Америки [PERSON] та [PERSON] познайомились з [PERSON] ще у 2013 р. у Сполучених Штатах Америки і з цього періоду почали опікуватись нею. Зі звіту про дослідження житлово-побутових умов для міжнародного усиновлення - Україна, складеного агенцією "Опції з усиновлення, Інк." та схваленого 04.03.2014 р. (а. с. 33 - 77), а також з пояснень громадян Сполучених Штатів Америки [PERSON] та [PERSON], вбачається, що останні мають величезну любов до дітей, бажають усиновити [PERSON], в її усиновленні вони бачать можливість розширити сім'ю, подарувати дитині батьківську любов та турботу, а також стабільність, запропонувати їй більш світле майбутнє, розуміють, що вона у разі усиновлення буде їхньою дитиною, частиною їхньої сім'ї. Орган опіки та піклування - Виконавчий комітет Бердчівської міської ради Житомирської області на виконання частини другої статті 253 Цивільного процесуального кодексу України надав Висновок, у якому зазначив, що вважає усиновлення неповнолітньої [PERSON] громадянами Сполучених Штатів Америки [PERSON] та [PERSON] доцільним та таким, що відповідає інтересам дитини (а. с. 14 - 16). Беручи до уваги наведене, суд вважає, що громадяни Сполучених Штатів Америки [PERSON] та [PERSON] здатні забезпечити стабільні та гармонійні умови для життя дитини - [PERSON], а тому їхня заява в частині усиновлення підлягає задоволенню шляхом оголошення їх усиновлювачами цієї дитини. Статтею 229 Сімейного кодексу України визначено, що особа, яка подала заяву про усиновлення, може виявити бажання бути записаною у Книзі реєстрації народжень матір'ю, батьком дитини або повнолітньої особи. Якщо усиновлюється дитина, яка досягла семи років, то для запису усиновлювача матір'ю, батьком потрібна згода дитини, крім випадку, передбаченого частиною четвертою статті 218 цього Кодексу. Суд задовольняє таку заяву усиновлювача у рішенні про усиновлення, якщо це відповідає інтересам дитини. Відповідно до частин першої та четвертої статті 231 Сімейного кодексу України якщо усиновлювачами є одночасно жінка та чоловік і якщо вони записуються батьками дитини, відповідно змінюються прізвище та по батькові дитини. За заявою усиновлювачів може бути змінено ім'я дитини. Для такої зміни потрібна згода дитини. Така згода не вимагається, якщо дитина живе в сім'ї усиновлювачів і звикла до нового імені. Про зміни, передбачені у цій статті, суд зазначає у рішенні про усиновлення. З пояснень [PERSON] випливає, що вона згодна на те, що б громадяни Сполучених Штатів Америки [PERSON] та [PERSON] були записані у Книзі реєстрації народжень її батьками і що б її прізвище, ім'я та по батькові були змінені на прізвище [INFO] та ім'я [INFO], по батькові не вказувалось. Зважаючи на вказане, суд задовольняє заяву громадян Сполучених Штатів Америки [PERSON] та [PERSON] в частині запису їх батьками [PERSON] та зміни її прізвища, імені та по батькові.

Outcome: approved