Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-28 00:00:00

Публічне акціонерне товариство Комерційний банк "ПриватБанк" (далі - ПАТ КБ "ПриватБанк") звернулось до суду з позовом про стягнення з відповідача суми боргу за кредитним договором. Позовні вимоги мотивувало тим, що 24.03.2008 року між банком та відповідачем був укладений кредитний договір б\\н, за яким останній отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку у розмірі 10000,00 гривень зі сплатою 30% річних за користування кредитом. У зв'язку з неналежним виконанням умов договору у відповідача перед банком виникла заборгованість, яка станом на 30.09.2014 року становить 19288,49 грн, з яких: 14678,78 грн - заборгованість за кредитом; 3015,02 грн - заборгованість зі сплати процентів за користування кредитом; 200,00 - заборгованість з комісії за користування кредитом; 500,00 грн - штраф (фіксована частина); 894,69 грн - штраф (процентна складова). З огляду на зазначене позивач просив позов задовольнити та стягнути на свою користь з відповідача вказану заборгованість та суму судових витрат в розмірі 243,60 грн. В судовому засіданні представник позивача - Щирий А.М. позовні вимоги підтримав в повному обсязі, не заперечував проти винесення заочного рішення по справі. Суд вважав за можливе розглянути справу у відсутності представника позивача, що відповідає вимогам ст. 169 ЦПК України. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час і місце розгляду справи належним чином був повідомлений. Відповідно до ч.1 ст.224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. У зв'язку з викладеним, враховуючи думку представника позивача, який не заперечував проти розгляду справи у відсутність відповідача, суд вважає можливим розглянути справу у відсутність відповідача по матеріалам, які є в наявності в справі і постановити заочне рішення, направивши за місцем мешкання відповідача копію рішення суду для відома. Дослідивши матеріали справи судом встановлено наступне. Між сторонами склалися кредитні правовідносини. Визначення поняття зобов'язання міститься у ч. 1 ст. 509 ЦК України. Відповідно до цієї норми зобов'язання - це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Згідно з нормою ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (ст. 611 ЦК України). Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків (ч. 1 ст. 626 ЦК України). Договір є обов'язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України). Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 ЦК України). Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України). Одним із видів порушення зобов'язання є прострочення - невиконання зобов'язання в обумовлений сторонами строк. При цьому в законодавстві визначаються різні поняття як "строк дії договору", так і "строк (термін) виконання зобов'язання" (ст.ст. 530, 631 ЦК України). Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Наслідки прострочення позичальником повернення позики визначено у ст. 1050 ЦК України. Якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу (ч. 2 ст. 1050 ЦК України). Судом встановлено, що 24.03.2008 року між сторонами укладено кредитний договір, який складається із Заяви позичальника, Пам»ятки клієнта, Умов та Правил надання банківських послуг та Тарифів банку, згідно з яким відповідачу надано кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту у розмірі 10000,00 грн на платіжну картку кредитка «Універсальна Gold» зі сплатою за користування кредитом 30 % на рік на суму залишку заборгованості. Відповідно до п.3.1. Умов та Правил надання банківських послуг, для надання послуг Банк видає Клієнту Карту, її вид та строк дії визначений в Пам»ятці Клієнта та Заяві, підписанням якого Клієнт та Банк укладають Договір про надання банківських послуг. З заяви позивача від 22.02.2008 року вбачається, що саме позичальнику була видана відповідна платіжна картка «Універсальна Gold» за № [NUMBER](а.с.13). При оформленні кредитної картки позичальник був ознайомлений і погодився з Умовами і правилами надання банківських послуг, тарифами банку, що підтверджується його підписом на заяві про оформлення кредиту та на довідці про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна Gold-клуб». Відповідно до ч.1 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах. Таким чином відповідачем укладено кредитний договір, що не суперечить положенням статей 627, 639 ЦК України. Підписавши заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в Приватбанку від 22.02.2008 року, відповідач приєднався до запропонованих банком Умов та Правил надання банківських послуг, які є загальними і їх підписання позичальником не є обов"язковим ( ч. 1 ст. 634 ЦК України). Відповідно до п.9.12. Умов та Правил надання банківських послуг вбачається, що договір діє протягом 12 місяців з моменту підписання. Якщо протягом цього строку жодна зі сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії договору, він автоматично лонгується на такий же термін. Згідно пункту 6.5. Умов та Правил надання банківських послуг, позичальник зобов»язався погашати заборгованість по кредиту, процентам за його використання, а також сплачувати комісії на умовах, передбачених договором. З довідки про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна Gold-клуб» вбачається, що заборгованість по кредиту погашається щомісячними платежами в розмірі не менше 7% від заборгованості, але не менше 50 гривень і не більше залишку заборгованості, до 25 числа місяця, який слідує за звітним(а.с.14). Згідно п.6.6. Умов та правил надання банківських послуг вбачається, що у разі невиконання зобов»язань за договором позичальник на вимогу банку зобов»язаний виконати зобов»язання з повернення кредиту, оплатити винагороди банку. Відповідно до п.8.6. Умов та правил надання банківських послуг. При порушення позичальником строків платежів по будь-якому з грошових зобов»язань, передбачених цим договором більш ніж на 120 днів, позичальник зобов»язаний сплатити банку штраф в розмірі 500 грн. + 5% від суми позову. Позичальник взяті на себе зобов'язання виконував не належним чином, передбачені умовами договору платежі не вносив не своєчасно, у зв'язку із чим, відповідач, станом на 31.08.2014 року має заборгованість у розмірі 12558,54 грн, з яких: 8968,36 грн - заборгованість за кредитом; 2365,96 грн - заборгованість зі сплати процентів за користування кредитом; 150,00 - заборгованість з комісії за користування кредитом; 500,00 грн - штраф (фіксована частина); 574,22 грн - штраф (процентна складова), що підтверджується розрахунком заборгованості (а.с.7-12). Відповідно до вимог ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, при цьому доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно з вимогами ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних або юридичних осіб, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Проаналізувавши зібрані та дослідженні по справі докази, суд прийшов до висновку, що вимоги позивача є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат суд,

Outcome: approved