Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-30 00:00:00

11.07.2014 року позивач звернувся до суду з позовом та просив постановити рішення, згідно якого стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором № 2006/13-2.06/532 від 29.05.2006 року у розмірі 436101,45 гривень, а також судовий збір в сумі 3654,00 гривень. Свої вимоги мотивував тим, що згідно з Кредитним договором № 2006/13-2.06/532 від 29.05.2006 року АКБ "Укрсоцбанк" надав [PERSON] кредит у сумі 31000,00 доларів США, строком до 28.05.2021 року зі сплатою 11,25 процентів річних, а відповідач, в свою чергу, зобов'язався повернути кредит та сплатити проценти, комісії в порядку, в строки та на умовах, визначених Кредитним договором. Однак, встановлені Кредитним договором терміни повернення наданого кредиту та терміни сплати відсотків за кредит Відповідачем не дотримуються. 22.10.2014 року вказаний позов було розглянуто та постановлено Заочне рішення про задоволення вимог позову. 06.11.2015 року Київським районним судом м. Одеси було задоволено заяву відповідача про перегляд вказаного заочного рішення - Заочне рішення Київського районного суду м. Одеси було скасовано, а справу призначено до розгляду у загальному порядку. 07.04.2016 року справу було передано на розгляд судді Прохорову П.А., та 08.04.2016 року суддею було постановлено ухвалу про прийняття справи до свого провадження. Крім того вказаною ухвалою було вирішено питання про призначення судового засідання на 20.05.2016 року на 10:30 року. Копія ухвали разом з відповідними повістками були невідкладно направлені учасникам справи. 19 травня 2016 року до канцелярії суду представником відповідача, [PERSON] було подано заяву про відкладення судового засідання, де представник позивача посилаючись на необхідність його участі у іншому судовому засіданні по кримінальній справі просив суд відкласти призначене на 20.05.2016 року засідання. При цьому жодних доказів щодо такої обставини до заяви долучено не було. Згідно Рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення, штрих-код №6508004583103, про дату судового засідання 20.05.2016 року [PERSON] був повідомлений 16.05.2016 року, тобто відповідно до вимог Закону. Про дату наступного судового засідання, 01.07.2016 року (о 10:30). [PERSON] було вручено повістку 09.06.2016 року (Рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення штрих-код №651207975576). У судове засідання 01.07.2016 року учасники справи не з'явились, представник позивача звернувся до суду з заявою про розгляд справи за його відсутності, заявлені вимоги підтримав, проти постановлення Заочного рішення не заперечував. Відповідач та представник відповідача у судове засідання не з'явились, про причини своєї неявки у судове засідання не повідомили, жодних доказів в обґрунтування поважності причин неявки у судове засідання 20.05.2016 року до суду не надали. При цьому суд вказує на те, що відповідно до положень ч.2 ст. 77 ЦПК України, сторони та інші особи, що беруть участь у справі зобов'язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що сторони та інші особи, які беруть участь у справі не з'явились в судове засідання без поважних причин. Таким чином суд, зважаючи на наведені доводи та відсутність будь-яких належних доказів щодо дійсності наведених стороною відповідача підстав, суд зауважує про те, що за обставинами провадження вбачається зловживання стороною відповідача її процесуальними правами, через що відбувається затягування розгляду справи. З викладеного суд вказує, що причини неявки сторони відповідача у судове засідання 20.05.2016 року не можуть бути визнані поважними через відсутність належних доказів, та зауважує про те, що у судове засідання 01.07.2016 року відповідач та його представник повторно не з'явились без поважних причин. Згідно положень ч.4 ст. 169 ЦПК України повторна неявка в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином є підставою для того, щоб суд вирішив справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановив заочне рішення). Відповідно до змісту наданої представником позивача заяви, позивач не заперечує проти заочного розгляду справи. З викладеного суд ухвалив розглядати справу у заочному порядку. При цьому суд окремо зауважує про те, що справа №520/8606/14-ц розглядається у заочному порядку повторно. Відповідно до положень ч.3 ст. 232 ЦПК України, повторне заочне рішення позивач та відповідач можуть оскаржити в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. Так, з матеріалів справи вбачаються наступні факти та кореспондуючі ним правовідносини. У судовому засіданні встановлено, що згідно з Кредитним договором № 2006/13-2.06/532 від 29.05.2006 року АКБ "Укрсоцбанк" надав [PERSON] кредит в іноземній валюті в сумі 31000,00 доларів США строком до 28.05.2021 року зі сплатою 11,25 процентів річних, а відповідач, в свою чергу, зобов'язався повернути кредит та сплатити проценти, комісії в порядку, в строки та на умовах, визначених Кредитним договором. Свої зобов`язання, визначені п. 3.1.1. Договору кредиту, Позивачем виконано належним чином в повному обсязі: відповідачу відкрито позичковий рахунок в Одеській обласній філії ООФ АКБ "Укрсоцбанк" та надано суму кредиту готівкою в розмірі 31000,00 доларів США. Пункт 3.3.8, 3.3.9. Договору кредиту встановлює, що Відповідач зобов`язаний сплачувати позивачу проценти за використання кредиту в порядку визначеному п.п. 2.4., 2.5. цього Договору, а також своєчасно та в повному обсязі погашати кредит із нарахованими процентами за фактичний час його використання та можливими штрафними санкціями в порядку визначеному п.1.1 цього Договору. Пункт 4.5. Кредитного договору встановляє, що у разі невиконання (неналежного виконання) відповідачем обов`язків визначених п.п. 3.3.8., 3.3.9 цього Договору, протягом більше, ніж 60 календарних днів, строк користування Кредитом вважається таким, що сплив, та відповідно, Відповідач зобов`язаний протягом одного робочого дня погасити кредит в повному обсязі, сплатити проценти за фактичний час використання кредиту та нараховані штрафні санкції (штраф, пеню). Відповідно до положень зазначеного кредитного договору та графіку погашення кредиту, [PERSON] зобов'язався повертати отриманий кредит, сплачувати нараховані відсотки та комісію у встановлені строки. Однак, встановлені Кредитним договором терміни повернення наданого кредиту (основної суми) та терміни сплати відсотків за кредит відповідачем не дотримуються Відповідно до ч.1 ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Згідно до ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив зобов'язання, якщо він не приступив до його виконання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов'язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки Відповідно до частини другої статті 1050 Цивільного кодексу України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокове повернення частини позики, що залишилась, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього кодексу. Згідно з положеннями статей 530, 612, 625 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей термін. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у термін, встановлений договором або законом. Позивачем надсилались на адресу [PERSON] звернення про дострокове повернення кредиту. Через невиконання Відповідачем своїх зобов'язань перед Позивачем по Кредитному договору відповідно до довідки розрахунку заборгованість за кредитом від 25.06.2014 року складає 36702,95 доларів США, що за наданим позивачем розрахунком становить еквівалент до 436101,45 гривень. При цьому суд окремо наголошує на тому, що жодних уточнень до позовних вимог до суду не надходило. Пункт 1 ст. 615 ЦК України у разі порушення зобов'язання однією стороною надає другій стороні право частково або в повному обсязі відмовитися від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом. Відповідно ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом: припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це не встановлено договором або законом, або розірвання договору, сплата неустойки. Згідно до ст. 623 ЦК України боржник який порушив зобов'язання має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки. Розмір збитків, завданих порушенням зобов'язання, доказується кредитором. Збитки визначаються з урахуванням ринкових цін, що існували на день добровільного задоволення боржником вимоги кредитора у місці, де зобов`язання має бути виконане, а якщо інше не встановлено договором або законом. Суд, дослідивши матеріали справи, доходить висновку про те, що заперечення відповідача щодо розміру нарахованої банком пені належними доказами та розрахунками не підтверджені, а тому суд їх до уваги не приймає, та доходить висновку про обґрунтованість заявлених позивачем вимог та необхідність їх задоволення. Відповідно до положень ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню компенсація судових витрат. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved