Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-13 00:00:00

07 жовтня 2013 року Публічне акціонерне товариство Комерційний банк "ПриватБанк" (далі - ПАТ КБ "ПриватБанк") звернулося до суду із позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позивач зазначав, що 27.03.2007 року між ПАТ КБ "ПриватБанк", та [PERSON] укладено кредитний договір, за яким останній отримав строковий кредит у розмірі 3689,40 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 12 % річних на суму залишку заборгованості за кредитом. Позичальник неналежно виконував зобов'язання, тому станом на 19.09.2013 року утворилась заборгованості за договором на загальному суму 31848 грн. 70 коп., з якої: 3589 грн. 42 коп. - заборгованість по кредиту, 12847 грн. 02 коп. - заборгованості по відсоткам, 431 грн. 64 коп. - заборгованості по комісії, 12987 грн. 82 коп. - пені за несвоєчасне виконання зобов'язань за договором, 500 грн. - штрафу (фіксованої частини), 1492 грн. 80 коп. - штрафу (процентна складова). Посилаючись на викладене, позивач просив стягнути з відповідача вказану заборгованість. В судове засідання представник позивача не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи у його відсутності та підтримання позовних вимог у повному обсязі, не заперечує проти розгляду справи в порядку заочного провадження. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні заперечував проти задоволення позовних вимог, просив застосувати наслідки спливу позовної давності. Вислухавши пояснення відповідача, дослідивши та оцінивши матеріали справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих сторонами доказів, відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги задоволенню не підлягають з таких підстав. Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення щодо договору позики, якщо інше не встановлено законом і не випливає із суті кредитного договору. Згідно ч.1 ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. За правилам ч.1 ст.1049 і ст.1050 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві кредит у строк та порядок, що встановлені договором. В разі несвоєчасного повернення коштів він не звільняється від обов'язку виконання зобов'язання, при цьому кредитодавець має право вимагати від позичальника достроково повернути всю суму кредиту та внести інші платежі, передбачені договором. З матеріалів справи вбачається, що 27.03.2007 року на підставі письмової заяви [PERSON] між Публічним акціонерним товариством Комерційний банк "ПриватБанк" та відповідачем укладено кредитний договір, за яким банк надав позичальнику строковий кредит у сумі 3689,40 грн. на строк до 27.03.2009 року під 2,0 % на місяць, в обмін на зобов'язання позичальника повернути кредит, сплатити проценти та комісію щомісячно в сумі 71 грн. 94 коп. Відповідно до статті 509 ЦК України зобов'язання - це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити грошу тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Згідно вимог ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином, згідно умов договору та у строки передбачені цим договором. Одним із видів порушення зобов'язання є прострочення - невиконання зобов'язання в обумовлений сторонами строк. При цьому в законодавстві визначаються різні поняття як строк дії договору», так і «строк (термін) виконання зобов'язання» (статті 530,631 ЦК України). Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). В судовому засіданні було встановлено та підтвердилося наданими представником відповідача доказами, а саме квитанціями про здійснення погашення за кредитним договором, що відповідачем було здійснено погашення кредитної заборгованості на загальну суму 3490 грн. При цьому вказані платежі позивачем взагалі не враховані та не зазначені в розрахунку заборгованості за кредитним договором. Згідно квитанцій останній платіж відповідачем було здійснено 01.10.2008 року на суму 1000 грн. Відповідно до статті 261 ЦК України початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов. Статтею 257 ЦК України встановлено загальну позовну давність тривалістю у три роки. Згідно з частиною першою статті 258 ЦК України для окремих видів вимог законом може встановлюватися спеціальна позовна давність:скорочена або більш тривала порівняно із загальною позовною давністю Сплив позовної давності є підставою для відмови в позові. (ч.4 ст.267 ЦК України). Перебіг позовної давності за вимогами кредитора, які випливають з порушення боржником умов договору (графіка погашення кредиту) про погашення боргу частинами (щомісячними платежами), починається стосовно кожної окремої частини від дня, коли відбулося порушення. У разі порушення боржником строків сплати чергових платежів, передбачених договором, відповідно до частини другої статті 1050 ЦК України кредитор протягом усього часу - до встановленого договором строку закінчення виконання останнього зобов'язання вправі заявити в суді вимоги про дострокове повернення тієї частини позики (разом з нарахованими процентами - стаття 1048 ЦК України), що підлягає сплаті. Несплачені до моменту звернення кредитора до суду платежі підлягають стягненню у межах позовної давності по кожному із платежів. Враховуючи те, що право позивача на звернення до суду з позовом про стягнення кредитної заборгованості виникло 01.12.2008 року та передбачений законом трирічний строк сплив 01.12.2011 року, а з зазначеним позовом позивач звернувся до суду 07.10.2013 року, тобто після спливу строку позовної давності, суд приходить до висновку, що в задоволенні позовних вимог про стягнення кредитної заборгованості необхідно відмовити.

Outcome: dismissed