Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-25 00:00:00

У січні 2016 року ПАТ «Універсал Банк» звернувся до суду з позовом до [PERSON], [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості. Свої вимоги мотивує тим, що 27 березня 2008 року між ВАТ "Універсал Банк", правонаступником всіх прав та обов'язків якого є ПАТ "Універсал Банк" та [PERSON] був укладений Кредитний договір №CL28185. Відповідно до умов Кредитного договору позивач надає відповідачу-1 кредит у розмірі 20 000 дол. США, строком до 15.03.2015 року, зі сплатою 24,00 % річних за користування кредитом, а відповідач зобов'язався своєчасно сплачувати проценти за користування кредитом, повернути кредит у визначені договором терміни, а також виконати інші свої зобов'язання згідно кредитного договору. Вказано, що 15 серпня 2009 року, 25 серпня 2009 року, 15 травня 2011 року, 26 травня 2011 року, 19 травня 2013 року та 16 травня 2014 року між ПАТ "Універсал Банк" та відповідачем-1 укладались Додаткові угоди до кредитного договору, за якими вносилися зміни у розмірі оплати за користування кредитом. З метою забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором 27 березня 2008 року було укладено договір поруки № CL28185 між позивачем та [PERSON], а 25 серпня 2009 року укладено договір поруки між ПАТ "Універсал Банк" та [PERSON], відповідно до яких останні поручися відповідати за належне виконання Позичальником зобов'язань за кредитним договором № CL28185. Посилаючись на те, що позивач свої зобов'язання за Кредитним договором виконав належним чином, а відповідачі взяті на себе зобов'язання не виконали просив стягнути солідарно з [PERSON], [PERSON], [PERSON] на користь ПАТ «Універсал Банк» суму грошових коштів у розмірі 22 283 дол. США 96 центів, в тому числі: - 18 275 дол. США 82 центів -заборгованість по кредиту; - 3 999 дол. США 32 центів - заборгованість по відсоткам; - 8 дол. США 82 центів - заборгованість по підвищених відсотках. 03 березня 2016 року [PERSON] звернулася до суду з зустрічним позовом до ПАТ «Універсал Банк», третя особа - [PERSON] про визнання поруки припиненою. Свої вимоги мотивує тим, що в якості забезпечення зобов'язань за кредитним договором, який був укладений 27 березня 2008 року між [PERSON] та ПАТ «Універсал Банк», 25 серпня 2009 року між нею та Банком був укладений договір поруки. Вказала, що при укладенні кредитного договору та договору поруки ставка за користування кредитом була встановлена: «базова процентна ставка» 15% річних, а «базова підвищена процентна ставка» 23% річних. Зазначила, що 15 серпня 2009 року, 25 серпня 2009 року, 15 травня 2011 року, 26 травня 2011 року, 19 травня 2013 року та 16 травня 2014 року між ПАТ "Універсал Банк" та третьою особою укладались Додаткові угоди до кредитного договору, за якими вносилися зміни у розмірі оплати за користування кредитом, згідно з якими процентна ставка підвищилася: «базова процентна ставка» до 17,25% річних, а «базова підвищена процентна ставка» до 25,25% річних. Крім того, вказала, що у боржника за основним договором прострочена заборгованість виникла ще з 15 лютого 2009 року, а вимогу до поручителя було направлено лише 15 травня 2015 року, тобто вимога кредитором була пред'явлена поручителю через 6 років, а не через 6 місяців, як це передбачено ЦК України. Посилаючись на те, що про підвищення процентної ставки за кредитним договором вона не знала і згоду на це не давала, просила визнати її поруку за договором поруки від 25 серпня 2009 року, укладеним з ПАТ "Універсал Банк" припиненою. У судове засідання представник позивача не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, у позовній заяві просив розглядати справу у його відсутність, позовні вимоги задовольнити та не заперечує проти постановлення заочного рішення. Представник відповідачів [PERSON] та [PERSON] у судовому засіданні первісний позов не визнав та просив відмовити у його задоволенні, посилаючись на його необґрунтованість, а зустрічний позов просив задовольнити, з викладених у ньому підстав. Щодо позову ПАТ "Універсал Банк" про стягнення заборгованості пояснив, у відповідності до п. 1.2 Додаткової угоди б/н від 16.05.2014 року, строк користування кредитом було встановлено до 10.03.2039 року включно, відповідачем [PERSON] не було отримано вимогу про зміну строків погашення кредиту (позивач доказів отримання не надав), а тому у позивача не виникла право вимоги на всю заборгованість за кредитом, яка заявлена у позовній заяві, оскільки строк користування кредитом не закінчився (т.1 а.с. 180-181). Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явилася, про час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, причини поважності неявки в судове засідання суду не повідомила. Заслухавши пояснення представника відповідачів, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що первісний позов підлягає задоволенню частково, а зустрічний підлягає задоволенню у повному обсязі з наступних підстав. Судом встановлено, що ПАТ «Універсал Банк» є повним правонаступником ВАТ «Універсал Банк». Як встановлено в судовому засіданні 27 березня 2008 року між позивачем та відповідачем-1 [PERSON] був укладений Кредитний договір № CL28185 (т.1 а.с. 6-9). Згідно п. 1.1 кредитного договору Кредитор зобов'язується надати Позичальнику кредитні кошти у сумі та на умовах, визначеному у цьому Договорі, Додатку № 1 та Додатку №2, а Позичальник зобов'язується погасити кредит, сплатити проценти за користування ним на умовах та в поярку, визначених Договором, Додатком № 1 та Додатком №2. Відповідно до додатку № 1 до договору, позивач надає відповідачу-1 кредит у розмірі 20 000 дол. США, строком до 15.03.2015 року, зі сплатою 24,00 % річних за користування кредитом (т. 1 а.с. 10). 15 серпня 2009 року, 25 серпня 2009 року, 15 травня 2011 року, 26 травня 2011 року, 19 травня 2013 року та 16 травня 2014 року між ПАТ "Універсал Банк" та [PERSON] укладались Додаткові угоди до кредитного договору (т.1 а.с. 14-93), за якими вносилися зміни у розмірі оплати за користування кредитом, згідно з якими процентна ставка підвищилася: «базова процентна ставка» до 17,25% річних, а «базова підвищена процентна ставка» до 25,25% річних. В якості забезпечення вимог Кредитора 27 березня 2008 року було укладено договір поруки № CL28185 між позивачем та [PERSON] (т. 1 а.с. 97-99). 25 серпня 2009 року укладено договір поруки б/н між ПАТ "Універсал Банк" та [PERSON] (т.1 а.с. 125-128). Відповідно до яких останні поручися відповідати за належне виконання Позичальником зобов'язань за кредитним договором № CL28185. Згідно п. 1.3.-1.4. договорів поруки Поручитель і Боржник несуть солідарну відповідальність перед Кредитором. Поручитель відповідає по зобов'язаннях Боржника в повному обсязі. З матеріалів справи вбачається, що позивачем на виконання умов договору було надано відповідачу-1 [PERSON] кредитні ресурси в повному обсязі. Однак, на відміну від позивача, що виконав взяті на себе зобов'язання належним чином, останній, отримавши та використавши кредитні ресурси, свої зобов'язання щодо своєчасного погашення заборгованості за кредитом, сплати відсотків, не виконав. У зв'язку з чим станом на 23.11.2015 року у відповідачів виникла заборгованість у розмірі 22 283 дол. США 96 центів. Згідно зі ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутністю таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. У ст. ст. 610, 611 ЦК України вказано, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, одним з яких є сплата неустойки. Представник позивача за зустрічним позовом у судовому засіданні зазначав, що порука [PERSON] за договором поруки від 25 серпня 2009 року припинилася, оскільки ПАТ "Універсал банк" підвищив відсоткову ставку за користування кредитом по основному договору, то обсяг її відповідальності значно збільшився, однак згоду на це вона не давала, а тому вважає, що її порука відповідно до ст. 559 ЦК України припинилася. Згідно із ч. 1 ст. 553, ч. 1 ст. 554 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. У разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Статтею 554 ЦК України визначено, що хоча поручитель і пов'язаний із боржником певними зобов'язальними відносинами, він є самостійним суб'єктом у відносинах із кредитором. Це підтверджується його правом висувати заперечення проти кредитора і в тому разі, коли боржник від них відмовився або визнав свій борг (ч. 2 ст. 555 цього Кодексу). За положеннями ч. 1 ст. 559 ЦК України порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов'язання, а також у разі зміни зобов'язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності. Тобто, у зобов'язаннях, в яких беруть участь поручителі, збільшення кредитної процентної ставки навіть за згодою банку та боржника, але без згоди поручителя або відповідної умови у договорі поруки, не дає підстав покладення на останнього відповідальності за невиконання або неналежне виконання позичальником своїх зобов'язань перед банком. Отже, збільшення процентної ставки за кредитним договором, яке у порушення умов договору поруки відбулося без згоди поручителя, внаслідок чого відбулося збільшення обсягу його відповідальності, є підставою для припинення поруки відповідно до вимог ч.1 ст. 559 ЦК України. Зазначена правова позиція висловлена Верховним Судом України у постанові від 19 грудня 2011 року у справі № 6-67 цс 11, яка згідно зі ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою для судів. До припинення поруки призводять такі зміни умов основного зобов'язання без згоди поручителя, які призвели до збільшення обсягу відповідальності останнього. Збільшення відповідальності поручителя внаслідок зміни основного зобов'язання виникає в разі: підвищення розміру процентів; відстрочення виконання, що призводить до збільшення періоду, за який нараховуються проценти за користування чужими грошовими коштами; установлення (збільшення розміру) неустойки; встановлення нових умов щодо порядку зміни процентної ставки в бік збільшення тощо. Якщо в договорі поруки такі умови сторонами не узгоджені, а з обставин справи не вбачається інформованості поручителя і його згоди на збільшення розміру його відповідальності, то відповідно до положень ч. 1 ст. 559 ЦК України порука припиняється у разі зміни основного зобов'язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності. У цьому випадку поручитель має право на пред'явлення позову про визнання договору поруки припиненим. Таким чином, у зобов'язаннях, в яких беруть участь поручителі, збільшення кредитної процентної ставки навіть за згодою банку та боржника, але без згоди поручителя або відповідної умови в договорі поруки не дає підстав покладення на останнього відповідальності за невиконання або неналежне виконання позичальником своїх зобов'язань перед банком. Порушення цих умов відповідно до ч. 1 ст. 559 ЦК України тягне припинення поруки. Зазначена правова позиція висловлена Верховним Судом України у постанові від 25 вересня 2013 року у справі № 6-97цс13, яка згідно зі ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою для судів. Згідно роз'яснень п. 22 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ № 5 від 30.03.2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» зазначено, що відповідно до ч.1 статті 559 ЦК припинення договору поруки пов'язується зі зміною забезпеченого зобов'язання за відсутності згоди поручителя на таку зміну та за умови збільшення обсягу відповідальності поручителя. При цьому обсяг зобов'язання поручителя визначається як умовами договору поруки, так і умовами основного договору, яким визначено обсяг зобов'язань боржника, забезпечення виконання яких здійснює поручитель. Проте якщо в договорі поруки передбачено, зокрема, можливість зміни розміру процентів за основним зобов'язанням і строків їх виплати тощо без додаткового повідомлення поручителя та укладення окремої угоди, то ця умова договору стала результатом домовленості сторін (банку і поручителя), а отже, поручитель дав згоду на зміну основного зобов'язання. Якщо у договорі поруки такі умови сторонами не узгоджені, а з обставин справи не вбачається інформованості поручителя і його згоди на збільшення розміру його відповідальності, то відповідно до положень ч.1 ст. 559 ЦК порука припиняється у разі зміни основного зобов'язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності. У цьому випадку поручитель має право на пред'явлення позову про визнання договору поруки припиненим. Судом встановлено, що 15 серпня 2009 року, 25 серпня 2009 року, 15 травня 2011 року, 26 травня 2011 року, 19 травня 2013 року та 16 травня 2014 року між ПАТ "Універсал Банк" та третьою особою укладались Додаткові угоди до кредитного договору, за якими вносилися зміни у розмірі оплати за користування кредитом, згідно з якими процентна ставка підвищилася: «базова процентна ставка» до 17,25% річних, а «базова підвищена процентна ставка» до 25,25% річних. Представник [PERSON] у судовому засіданні зазначив, що останній не було відомо про укладення додаткових угод та згоду на це, вона не надавала. Доказів про те, що [PERSON] була повідомлена про укладення додаткових угод між третьою особою та відповідачем та про те, що процента ставка збільшилася «базова процентна ставка» до 17,25% річних, а «базова підвищена процентна ставка» до 25,25% річних суду не надано. Оскільки сторони кредитного договору змінили умови договору зі збільшення об'єму відповідальності без згоди поручителя, за відсутності у договорі вказівки на те, що такі зміни можливі без повідомлення поручителя, відповідно до ч. 1 ст. 559 ЦК України, суд приходить до висновку, що слід визнати поруку [PERSON] за договором поруки від 25 серпня 2009 року між Публічним акціонерним товариством «Універсал Банк» та [PERSON] припиненою. Оскільки суд прийшов до висновку, що порука [PERSON] за договором поруки від 25 серпня 2009 року припинена, то виконувати зобов'язання за кредитним договором від 27 березня 2009 року перед позивачем повинні саме [PERSON] та [PERSON] Такод суд враховує, що згідно ст. ст. 610, 611 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, одним з яких є сплата неустойки. Статтею 192 ЦК України передбачено, що законним платіжним засобом, обов'язковим до приймання за номінальною вартістю на всій території України, є грошова одиниця України - гривня. Іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадку і в порядку, встановлених законом. Відповідно до ст. 533 ЦК України грошове зобов'язання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за зобов'язаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом. Такий порядок встановлено Декретом Кабінету Міністрів України «Про систему валютного регулювання і валютного контролю» від 19 лютого 1993 року №15-93, статтею 5 якого визначено, що операції з валютними цінностями здійснюються на підставі генеральних та індивідуальних ліцензій НБУ. Операції з валютними цінностями банки мають право здійснювати на підставі письмового дозволу (генеральна ліцензія) на здійснення операцій з валютними цінностями відповідно до п.2 ст.5 цього Декрету. Оскільки ПАТ «Універсал Банк» має банківську ліцензію на право здійснення банківських операцій з валютними цінностями, заборгованість за кредитом та процентами має бути стягнута в іноземній валюті. Указана правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 16 вересня 2015 року у справі № 6-190цс15. Суд не бере до уваги доводи представника відповідачів, що [PERSON] не отримав вимогу про зміну строків погашення кредиту, виходячи з наступного. Згідно п. 6.6. кредитного договору кредитор має право вимагати від позичальника дострокове погасити кредит до настання остаточного строку/терміну погашення, а позичальник зобов'язується на письмову вимогу кредитора достроково погасити кредит в повному обсязі та сплатити нараховані проценти за користування кредитом, нараховану неустойку та інші платежі й нарахування за цим договором, що підлягають платі позичальником на користь кредитора, але не пізніше 30 календарних днів з дати одержання такої вимоги кредитора, в одному з наступних випадків: 1) затримка сплати частини кредиту та/або процентів за його користування принаймні за один календарний місяць; 2) сума поточної заборгованості позичальника перевищує суму погашеного кредиту більш ніж на 10 %; 3) несплата позичальником більш ніж одного щомісячного платежу, що перевищує 5% суми кредиту; 4) іншого істотного порушення умов цього договору (наприклад, прострочення сплати коштів на користь кредитору за цим договором) Поштова квитанція, якою підтверджується відправлення відповідного рекомендованого листа позичальнику на його адресу для листування, зазначену у ст. 13 цього договору, вважається документальним підтвердженням відправлення кредитором листа з вимогою до позичальника виконати зобов'язання позичальника за пунктом 6.6. цього договору, повністю усунути порушення зобов'язань позичальника, повністю або частково погасити кредит тощо. (а.с. 193) Як вбачається з матеріалів справи, [PERSON] була надіслана вимога від 08.05.2015 р. про дострокове погашення заборгованості, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення (а.с. 156-157) Позивачем було надано розрахунки по заборгованості за вказаним кредитом (т.1 а.с. 129-132) У судовому засіданні представник відповідача не навів належних та допустимих доказів на спростування розрахунку заборгованості позивача. На основі повно та всебічно з'ясованих обставин справи, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин, та правові норми, які підлягають застосуванню, суд приходить до висновку, що позовні вимоги за первісним позовом підлягають задоволенню частково, а з відповідача-1 та відповідача-2 солідарно слід стягнути на користь позивача 22 283 дол. США 96 центів, а саме: - 18 275 дол. США 82 центів -заборгованість по кредиту; - 3 999 дол. США 32 центів - заборгованість по відсоткам; - 8 дол. США 82 центів - заборгованість по підвищених відсотках. Крім того, у відповідності до вимог ст. 88 ЦПК України стягненню з [PERSON] та [PERSON] на користь ПАТ «Універсал Банк» підлягають витрати по оплаті судового збору в розмірі по 3 866 грн. 97 коп. з кожного. На підставі викладеного та

Outcome: partial