Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-02 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом до відповідача, в обґрунтування позовних вимог зазначив, що в період з 18.06.1985р. по 25.11.2010р. він перебував з відповідачем у трудових відносинах. З 01.03.2003р. по 25.11.2010р. при виплаті заробітної плати відповідач не проводив індексацію заробітної плати. 11.01.2014р. до відповідача був зроблений адвокатський запит, але відповідач 11.02.2014р. надав інформацію не в повному обсязі. Заборгованість індексації заробітної плати з компенсацією за несвоєчасну виплату колишньому працівникові з 01.03.2003р. по 25.11.2010р. становить 2845 грн. 84 коп. Крім того, просить стягнути з відповідача середній заробіток за весь час затримки виплати належних сум з 26.11.2010р. по 14.03.2014р. в розмірі 101630 грн. 03 коп. Також вважає, що діями відповідача спричинена моральна шкода, враховуючи обсяг страждань оцінює її в розмірі 1000 грн. Також зазначив, що він є юридично необізнаною людиною, тому вимушений був звернутися за правовою допомогою до адвоката на що витратив кошти в сумі 1000 грн., що підтверджується квитанцією про надання правової допомоги. Тому, просить суд стягнути з відповідача суму індексації заробітної плати з компенсацію в розмірі 2845 грн. 84 коп., середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні в сумі 101630 грн. 03 коп., моральну шкоду в сумі 1000 грн. та витрати на правову допомогу в сумі 1000 грн. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримала у повному обсязі не підставах викладених в позові. Зазначила, що незважаючи на надані представником відповідача до заперечень довідки про середньомісячну заробітну плату позивача за два відпрацьованих місяці перед його звільненням, довідки-розрахунку індексації заробітної плати, теоретичного розрахунку компенсації, просить стягнути з відповідача суми зазначені в позовній заяві. Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнала. Пояснила, що відповідач неодноразово у зазначений позивачем спірний період підвищував заробітну плату працівникам, в тому числі й позивачу, з урахуванням прогнозованого рівня інфляції випереджаючим шляхом, а також своєчасно індексував заробітну плату. Компенсація проводиться тільки на суму нарахованої, але несплаченої заробітної плати. В даному випадку заробітна плата позивача була індексована відповідно до норм діючого законодавства, в тому числі випереджуючим шляхом, в заявку з чим вимоги щодо сплати компенсації втрати частини грошових доходів в зв'язку з порушенням строків їх виплати задоволенню не підлягають. Вимоги позивача щодо сплати середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні також не підлягають задоволенню, оскільки всі належні до сплати позивачу суми при звільненні були сплачені відповідачем своєчасно та в повному обсязі. В задоволенні вимог щодо стягнення моральної шкоди також просила відмовити, оскільки вважає, що позивачем не наведені докази того, що діями відповідача йому спричинена моральна шкода. Тому, в задоволенні позову просить відмовити в повному обсязі. Суд, вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов необґрунтований та задоволенню не підлягає. Судом встановлено, що позивач з 18.06.1985 року по 25.11.2010 року перебував у трудових відносинах з ПАТ «Металургійний комбінат «Азовсталь», що підтверджується відповідними записами в трудовій книжці (а.с.7-8). Відповідно до ст.1 Закону України "Про оплату праці" заробітною платою є винагорода у грошовому виразі, яку за трудовим договором власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану роботу. Відповідно до ст.33 Закону України "Про оплату праці" в період між переглядом розміру мінімальної заробітної плати індивідуальна заробітна плата підлягає індексації згідно з чинним законодавством. Індексація заробітної плати здійснюється на підставі Закону України "Про індексацію грошових доходів населення" та Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 р. № 1078. Індексація грошових доходів населення - встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг. Об'єктом індексації грошових доходів населення є оплата праці (грошове забезпечення) як грошовий дохід громадян, одержаний ними в гривнях на території України і який не має разового характеру. У відповідності з положеннями ч.5 ст. 2 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру, в тому числі, оплата праці (грошове забезпечення). Відповідно до ч. 1 ст.4 цього Закону індексація грошових доходів населення проводиться в разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який встановлюється в розмірі 101 відсотка. Обчислення індексу споживчих цін для індексації грошових доходів населення провадиться наростаючим підсумком, починаючи з місяця введення в дію цього Закону. Для проведення подальшої індексації грошових доходів населення обчислення індексу споживчих цін починається за місяцем,в якому індекс споживчих цін не перевищив поріг індексації, зазначений в частині першої цієї статті. Підвищення грошових доходів населення у зв'язку з індексацією здійснюється з першого числа місяця, що настає за місяцем, у якому опубліковано індекс споживчих цін. Зазначений порядок індексації, заробітної плати передбачений і п. 1-1 «Порядку проведення індексації грошових доходів населення», затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України №1078 від 17 липня 2003 року, з наступними змінами та доповненнями. Структуру заробітної плати визначено у статті 2 Закону України "Про оплату праці", якою передбачено існування основної заробітної плати, додаткової заробітної плати та інших заохочувальних та компенсаційних виплат. Додаткова заробітна плата - це винагорода за працю понад установлені норми, за трудові успіхи та винахідливість і за особливі умови праці. Вона включає доплати, надбавки, гарантійні і компенсаційні виплати, передбачені чинним законодавством; премії, пов'язані з виконанням виробничих завдань і функцій. Суми виплат, пов'язаних з індексацією заробітної плати працівників, входять до складу фонду додаткової заробітної плати згідно з підпунктом 2.2.7 Інструкції зі статистики заробітної плати, затвердженої наказом Держкомстату України від 13 січня 2004 р. № 5, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 27 січня 2004 р. за № 114/8713. Індексація є складовою частиною заробітної плати, є додатковою заробітною платою і у разі порушення законодавства про оплату праці в частині її виплати, працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому індексації заробітної плати без обмеження будь-яким строком, як передбачено ч. 2 ст. 233 КЗпП України. Як вбачається з матеріалів справи, відповідач неодноразово у зазначений позивачем спірний період підвищував заробітну плату позивачу з урахуванням прогнозованого рівня інфляції випереджаючим шляхом, а також своєчасно індексував заробітну плату відповідно до вимог Постанови Кабінету Міністрів України №1078 від 17 липня 2003 року, з наступними змінами та доповненнями., що підтверджується розрахунком наданим відповідачем. Таким чином, вимоги щодо стягнення індексації задоволенню не підлягають. Згідно ст. 2 ЗУ «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів в зв'язку з порушенням строків їх виплати», компенсація громадянам втрати частини доходу в зв'язку з порушенням строків їх виплати проводиться у разі затримки один та більше календарних місяців виплати доходів. Ст.3 зазначеного закону встановлено, що сума компенсації рахується шляхом множення суми нарахованого, але несплаченого громадянину доходу за відповідний місяць (після утримання податків та обов'язкових платежів) на індекс інфляції в період невиплати доходу. З наведеного вбачається, що компенсація проводиться тільки на суму нарахованої, але несплаченої заробітної плати. В даному випадку заробітна плата позивача була індексована відповідно до норм діючого законодавства, в тому числі попереджуючим шляхом, в заявку з чим вимоги щодо сплати компенсації втрати частини грошових доходів в зв'язку з порушенням строків їх виплати задоволенню також не підлягають. Відповідно до ст. 117 КЗпП України, в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору. Оскільки всі належні до сплати позивачу суми при звільненні були сплачені відповідачем своєчасно та в повному обсязі, то вимоги щодо стягнення середнього заробітку за час затримки виплати індексації заробітної плати задоволенню не підлягають. Вимоги щодо стягнення моральної шкоди суд також залишає без задоволення, оскільки відповідно до вимог ст.237-1 КЗпП України, відшкодування власником або уповноваженим їм органом моральної шкоди працівнику проводиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків та потребують від нього додаткових зусиль для організації свого життя. В даному випадку, суд вважає, що діями відповідача не порушено трудові права позивача. Крім того, позивачем не зазначено в чому саме полягає моральна шкода, не доведені наслідки, які свідчать про спричинення моральної шкоди, не зазначено з яких міркувань виходив встановлюючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується. Згідно вимог ст. 88 ЦПК України, стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, однак, беручи до уваги ту обставину, що суд відмовив позивачу у задоволенні позову в повному обсязі, вимоги щодо стягнення витрат на правову допомогу задоволенню також не підлягають.

Outcome: dismissed