Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-20 00:00:00

04 вересня 2020 року ПрАТ "Українська страхова компанія" звернулося до суду із позовною заявою до [PERSON] про стягнення суми виплаченого страхового відшкодування. Свої позовні вимоги позивач обґрунтував тим, що 18 жовтня 2013 року між кредитною спілкою "Українська кредитна спілка" та [PERSON] укладений кредитний договір № 6586к, на підставі якого [PERSON] отримала у тимчасове користування грошові кошти з дотриманням вимоги їх повернення та сплати процентів у визначені договором строки у розмірі 20000 грн. строком на 24 місяці зі сплатою 28,8 % річних. Між ПрАТ "Українська страхова компанія" та кредитною спілкою "Українська кредитна спілка" укладений договір добровільного страхування кредитів № 24 від 01 листопада 2013 року, предметом якого є майнові інтереси КС «Українська кредитна спілка», що не суперечать закону, пов`язані із матеріальними збитками, які завдані останній внаслідок повного або часткового неповернення позичальником суми кредиту (позики) та (або) відсотків за користування кредитом у встановлені терміни відповідно до Кредитних договорів. Згідно із пунктом 1.3. договору добровільного страхування кредитів позивач, як страховик, здійснює страхування кредитних ризиків за Кредитними договорами, укладеними між Позичальниками та КС «Українська кредитна спілка», згідно з реєстром наданих за звітний період кредитів, що укладені в межах договорів про співробітництво між КС «Українська кредитна спілка» та позивачем. Згідно із реєстром до договору добровільного страхування кредиту, ризики за кредитним договором № 6586к від 18 жовтня 2013 року, укладеним з [PERSON] , застраховані на загальну суму 43500 грн. 00 коп.. Відповідачка свої зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконувала, щомісячні платежі не сплачувала. Згідно із п. 5.1 договору добровільного страхування кредитів кредитна спілка направила позивачу заяву про виплату страхового відшкодування у сумі 15088 грн. 64 коп., внаслідок невиконання відповідачкою свого зобов`язання за кредитним договором. Позивачем на підставі зазначеної заяви та доданих до неї документів складено страховий акт № 246кр від 14 липня 2020 року, та 14 липня 2020 року здійснено виплату страхового відшкодування у сумі 15088 грн. 64 коп.. Таким чином, оскільки ПрАТ «Українська страхова компанія» виконала покладені на неї законом та умовами договору добровільного страхування кредитів № 24 від 01 листопада 2013 року обов`язки до ПрАТ «Українська страхова компанія» перейшло право вимоги в порядку регресу на стягнення з відповідача матеріальної шкоди за виплачене страхове відшкодування у розмірі 15088 грн. 64 коп.. У зв`язку з чим, просить суд стягнути з відповідача в порядку регресу матеріальну шкоду за виплачене страхове відшкодування в сумі 15088 грн. 64 коп. та суму сплаченого судового збору в розмірі 2102 грн. 00 коп.. 18 листопада 2020 року до суду надійшла заява про застосування позовної давності, направлена відповідачкою. В обґрунтування заяви відповідачка зазначила, що позовні вимоги не визнає в повному обсязі та заперечує проти їх задоволення, у зв`язку із спливом позовної давності. Відповідно до п. 1.1. кредитного договору строк кредиту було встановлено 24 місяці з 18 жовтня 2013 року по 18 жовтня 2015 року. Встановлений законом трирічний строк позовної давності по вимогам за цим кредитним договором минув 18 жовтня 2018 року. Відповідно до п. 5.1. добровільного договору страхування кредитів № 24 від 01 листопада 2013 року, укладеним між позивачем та КС «Українська кредитна спілка», страхувальник повинен повідомити про настання страхового випадку та направити страховику заяву про виплату страхового відшкодування не пізніше 30 числа поточного календарного кварталу відповідного року, в якому настав страховий випадок. Відповідно до п. 4.4.6. договору страхування, Страховик протягом 5 робочих днів з дня отримання заяви з відповідними документами, повинен виплатити страхове відшкодування. Тобто, у випадку відповідачки останнім днем направлення заяви про виплату страхового відшкодування в будь-якому разі повинно бути 30 грудня 2015 року і з цієї дати до подання позову минуло більше 3 років. Просить суд застосувати позовну давність до вимог позивача та відмовити в задоволенні позову в повному обсязі Представник позивача ПрАТ «Українська страхова компанія» Тюрін В. М., який діє на підставі наказу № 1 від 01 березня 1994 року, як голова Правління ПрАТ «Українська страхова компанія», у судове засідання не з`явився, до суду надав клопотання від 12 жовтня 2020 року про розгляд справи за його відсутності, проти ухвалення заочного рішення у справі не заперечував, наполягав на задоволенні позовних вимог. Відповідачка у судове засідання не з`явилася, до суду надала заяву від 18 листопада 2020 року про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги не визнає в повному обсязі та заперечує проти їх задоволення у зв`язку із спливом позовної давності. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог - кредитна спілка «Українська кредитна спілка», в особі Голови Правління Євтушенко Т. П. повідомлена належним чином про час та дату судового розгляду в судове засідання не з`явилася. В ході розгляду справи судом було розв`язано заяви та клопотання сторін та прийнято процесуальні рішення. Ухвалою суду від 09 вересня 2020 року було відкрито спрощене позовне провадження, залучено третю особу та витребувано з Мінсоцполітики відомості про те, чи перебуває відповідачка [PERSON] на обліку як внутрішньо переміщена особа. Вивчивши матеріали справи і дослідивши надані докази, суд в межах заявлених позовних вимог (ст. 13 ЦПК України) встановив наступні обставини та відповідні ним докази. Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, приходить до висновку, що позовні вимоги приватного акціонерного товариства «Українська страхова компанія» підлягають задоволенню з огляду на такі встановлені у судовому засіданні обставини та відповідні ним докази. В судовому засіданні встановлено, що за умовами кредитного договору № 6586к від 18 жовтня 2013 року кредитна спілка "Українська кредитна спілка" та [PERSON] уклали кредитний договір щодо надання кредитною спілкою [PERSON] у тимчасове користування грошових коштів у безготівковій формі з дотриманням вимоги повернення коштів та сплати процентів у визначені договором строки у розмірі 20000 грн. 00 коп. строком на 24 місяці з 18 жовтня 2013 року по 18 жовтня 2015 року зі сплатою процентів у сумі 28,8 % річних. Пунктом 5.2.4 кредитного договору передбачено право кредитної спілки уступати вимогу з повернення кредиту третій стороні без згоди на це позичальника, але з інформуванням позичальника при виникненні такої ситуації. Згідно із п.1.2 кредитного договору проценти, відсотки, плата за користування кредитом є фіксованими та нараховуються кожний день на первісну суму кредиту. Пунктом 5.2.6 кредитного договору у разі істотного порушення позичальником умов даного договору, в тому числі затримання сплати частини кредиту та/або відсотків щонайменше на один календарний місяць, кредитор має право вимагати від позичальника дострокового повернення кредиту, сплати процентів за користування ним, виконання інших зобов`язань за договором у повному обсязі шляхом направлення повідомлення. Згідно із графіком розрахунків, що є додатком до кредитного договору, [PERSON] має щомісячно сплачувати 1313 грн. 00 коп. на погашення заборгованості за кредитним договором, з яких 833 грн. 00 коп.- тіло кредиту, 480 грн. 00 коп.- відсотки. Як вбачається із платіжного доручення № 12956 від 17 жовтня 2013 року кредитна спілка "Українська кредитна спілка" на виконання умов кредитного договору з [PERSON] перерахувала на рахунок [NUMBER] в АБ "Укргазбанк" грошові кошти в сумі 20000 грн. 00 коп.. Відповідно до виписки по рахунку позичальника [PERSON] № 4278 від 14 липня 2020 року, останній платіж був здійснений 23 квітня 2014 року в сумі 1313 грн. 00 коп., залишок заборгованості по тілу кредиту становив 15088 грн. 64 коп., по процентам 00 грн. 00 коп.. Станом на 14 липня 2020 року заборгованість по кредиту становила 15088 грн. 64 коп.. 01 листопада 2013 року між ПАТ «Українська страхова компанія» та КС «Українська кредитна спілка» був укладений договір добровільного страхування кредитів № 24. Відповідно до п.1.2. Договору, предметом вказаних договорів є майнові інтереси КС «Українська кредитна спілка», що не суперечать закону, пов`язані із матеріальними збитками, які завдані останній внаслідок повного або часткового неповернення позичальником суми кредиту (позики) та (або) відсотків за користування кредитом у встановлені терміни у відповідності до Кредитних договорів. До договору добровільного страхування доданий реєстр договорів, які підлягають страхуванню, в якому під номером 195 вказаний кредитний договір № 6586к від 18 жовтня 2013 року та розмір страхування в сумі 43500 грн. 00 коп.. Згідно із п.1.3 Договору, страховик (ПАТ «Українська страхова компанія») здійснює страхування кредитного ризику за Кредитними договорами, укладеними між позичальниками та страхувальником (КС «Українська кредитна спілка»), згідно з Реєстром наданих за звітний період кредитів, що укладені в межах Договору про співробітництво між останньою та позивачем. Підпунктом 2.1.1 Договору добровільного страхування кредитів встановлено, що страховим випадком за цим договором по відношенню до конкретного Кредитного договору, що внесений до Реєстру наданих кредитів, є факт збитків кредитора внаслідок невиконання або неналежного виконання позичальником своїх зобов`язань перед кредитором по поверненню кредиту в строки та в порядку, передбачених укладеним між ними Кредитним договором, внаслідок будь-яких подій. Відповідальність страховика за страховим випадком виникає у разі, якщо кредитор не одержав суми трьох будь-яких послідовних платежів, передбачених кредитним договором протягом 10 (десяти) днів після настання строку сплати третього платежу. Кредитна спілка «Українська кредитна спілка» 13 липня 2020 року звернулася до ПрАТ «Українська страхова компанія» із заявою про здійснення страхової виплати у зв`язку з настанням страхового випадку, зокрема, щодо кредитного договору № 6586к від 18 жовтня 2013 року на суму страхового відшкодування в розмірі 15088 грн. 64 коп.. Позивачем на підставі вищезазначеної заяви та доданих до неї документів, складено страховий акт № 246кр від 14 липня 2020 року про страховий випадок та 14 липня 2020 року здійснено виплату страхового відшкодування в розмірі 15088 грн. 64 коп., що підтверджується платіжним дорученням № 2572 від 14 липня 2020 року з відміткою банку про проведення платежу. Відповідно до п. 5.7 договору добровільного страхування кредитів № 24 від 01 листопада 2013 року до ПАТ «Українська страхова компанія», яке виплатило страхове відшкодування за цими договорами, переходить в межах виплаченого страхового відшкодування право вимоги, яке КС «Українська кредитна спілка» має до позичальника згідно з умовами кредитного договору. На виконання вимог договору добровільного страхування кредитів КС «Українська кредитна спілка» видано довідку № 4301 від 14 липня 2020 року про сплату ПАТ «Українська страхова компанія» страхової виплати за кредитним договором № 6586к від 18 жовтня 2013 року, в рахунок погашення заборгованості [PERSON] у розмірі 15088 грн. 64 коп.. Суд виходить з вимог ст. ст. 12, 81 ЦПК України, відповідно до яких цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, відповідно до ч. 1 ст. 89 ЦПК України. В обґрунтування позовних вимог про стягнення матеріальної шкоди за виплачене страхове відшкодування позивач одночасно посилається на норми статей 1191, 993 ЦК України та статті 27 Закону України "Про страхування". Разом з цим стаття 1191 ЦК України, з одного боку, і стаття 993 ЦК України та стаття 27 Закону України "Про страхування", з іншого боку, регулюють різні за змістом правовідносини: регрес і суброгацію. Згідно із пунктом 4 частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок виконання обов`язку боржника третьою особою. Відповідно до статті 27 Закону України «Про страхування» та статті 993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Пункт 5.7 Договору добровільного страхування кредитів №24 від 01 листопада 2013 року прямо вказує на те, що до ПрАТ «Українська страхова компанія», яке виплатило страхове відшкодування за цим Договором, переходить в межах виплаченого страхового відшкодування право вимоги, яке КС «Українська кредитна спілка» має до позичальника згідно з умовами кредитного договору. Перехід права вимоги страхувальника до страховика в порядку статті 993 ЦК України та статті 27 Закону України «Про страхування» є суброгацією. Суд, дослідивши матеріали справи, погоджується із позивачем про можливість стягнення з відповідачки [PERSON] суми виплаченого страхового відшкодування у розмірі 15088 грн. 64 коп., але зазначає, що у цьому випадку виникло не право регресу, а суброгація. Виходячи з наведеного, суд вважає помилковими доводи позивача про застосування до суброгації у страхових відносинах положень частини шостої статті 261 ЦК України, згідно якої за регресними зобов`язаннями перебіг позовної давності починається від дня виконання основного зобов`язання. Також суд погоджується із позицією відповідача про те, що позивачем пропущено позовну давність, виходячи з таких мотивів. У випадку суброгації відбувається лише заміна осіб у вже наявному зобов`язанні (заміна активного суб`єкта) зі збереженням самого зобов`язання. У такому разі страхувальник передає свої права страховикові на підставі договору і сприяє реалізації останнім прийнятих суброгаційних прав. У випадку регресу одне зобов`язання замінює собою інше, але переходу прав від одного кредитора до іншого не відбувається. При цьому регрес регулюється загальними нормами цивільного права (зокрема, статтею 1191 ЦК України), а також статтею 38 Закону N 1961-IV, а для суброгації відповідно до статті 993 ЦК України і статті 27 Закону України "Про страхування" встановлено особливий правовий режим. При суброгації перебіг строку позовної давності починає обчислюватися з моменту виникнення страхового випадку, а при регресі - з того моменту, коли страховик виплатив страхове відшкодування. Оскільки при суброгації відбувається заміна особи в зобов`язанні, тому з урахуванням положення статті 515 ЦК України суброгація застосовується лише до майнового страхування. При суброгації перебіг строку позовної давності, починається від дня настання страхового випадку, оскільки при переході права вимоги, до страховика переходять усі права, які мав страхувальник, зокрема це стосується і права на подання позову в т. ч. щодо часу виникнення права на позов. Згідно із частиною першою статті 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Відповідно до частини першої статті 260 ЦК України позовна давність обчислюється за загальними правилами визначення строків, встановленими статтями 253 - 255 цього Кодексу. За приписами статті 253 цього ж Кодексу перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок. При цьому згідно із частиною першою статті 254 ЦК України строк, що визначений роками, спливає у відповідні місяць та число останнього року строку. Для спірних відносин застосовуються загальна позовна давність тривалістю у три роки (статті 256,257 ЦК України). Як встановлено судом, у даній справі днем настання страхового випадку відповідно до п.п. 2.1 і 2.1.1., 2.1.2. договору добровільно страхування № 24 від 01листопада 2013 року, по відношенню до конкретного Кредитного договору, що внесений до Реєстру наданих кредитів, є факт збитків кредитора внаслідок невиконання або неналежного виконання позичальником своїх зобов`язань перед кредитором по поверненню кредиту в строки та в порядку, передбачені укладеним між ними Кредитним договором, внаслідок будь-яких подій («З відповідальністю за усі ризики»). Відповідальність Страховика за страховим випадком виникає у разі, якщо Кредитор не одержав суми трьох будь-яких послідовних платежів, передбачених Кредитним договором протягом десяти днів після настання строку сплати третього платежу або якщо кредитор не одержав обумовлений Кредитним договором останній за графіком платіж протягом 3 днів після настання строку сплати останнього платежу, передбаченого Кредитним договором. Згідно із додатком № 1 до кредитного договору № 6586 к від 18 жовтня 2013 року строком сплати останнього платежу встановлений термін 18 жовтня 2015 року. Таким чином, відповідно до п. 2.1.1 Договорів добровільно страхування кредитів страховий випадок настав 21 жовтня 2015 - через 3 дні після настання строку сплати останнього платежу, передбаченого Кредитним договором . Отже, за змістом вищенаведених норм, загальна позовна давність тривалістю у три роки починає перебіг 21 жовтня 2015 року і спливає у відповідні число та місяць останнього року, тобто такі, що відповідають числу та місяцю настання події. З урахуванням наведеного суд доходить висновку, що у цій справі позовна давність спливає у число та місяць останнього третього року - 21 жовтня 2018 року. Приватне акціонерне товариство «Українська страхова компанія» звернулось до суду з позовом 04 вересня 2020 року згідно із відбитком штампу Слов`янського міськрайонного суду Донецької області на позовній заяві (а.с.1), тобто після спливу позовної давності. Згідно з частинами четвертою та п`ятою статті 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту. Відповідачем подано до суду першої інстанції заяву про застосування позовної давності. Враховуючи, що позов у даній справі подано із спливом позовної давності та позивачем не наведено жодної причини поважності пропуску відповідного строку, суд доходить висновку про відмову у позові у зв`язку із спливом позовної давності. На підставі ст. 141 ЦПК України витрати по сплаті судового збору покладаються на позивача.

Outcome: dismissed