Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-24 00:00:00

[PERSON], [PERSON] звернулись до суду з позовом до Терешпільської сільської ради Хмільницького району Вінницької області про визнання права власності на спадкове майно. В обґрунтування своїх вимог позивачі зазначили, що [INFO]. помер спадкодавець [PERSON], який постійно проживав в с. Терешпіль Хмільницького району Вінницької області та після смерті якого відкрилася спадщина на спадкове майно, до складу якого входить: житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами в [ADDRESS]; право на земельну ділянку розміром 0.61га (0.25 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд та 0.25 га для ведення особистого селянського господарства), яка розташована за адресою [ADDRESS] Хмільницького району Вінницької області; майновий пай в розмірі 34129 грн. або 0.497 відсотків спілки приватних сільськогосподарських товаровиробників "Колос" с. Терешпіль Хмільницького району Вінницької області; земельну ділянку, розміром 3.1973га, яка розташована на території Терешпільської сільської ради Хмільницького району Вінницької області, цільове призначення якої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Право на спадкування за законом після смерті [PERSON] виникло в нас позивачів [PERSON] та [PERSON]. На час відкриття спадщини з спадкодавцем проживав позивач [PERSON], який прийняв спадщину, так як заяви до нотаріальної контори про відмову від прийняття спадщини, в встановлений законом строк шість місяців він не подавав. Позивачі досягли згоди щодо розміру їх часток у спадщині та виділення майна в натурі, однак посвідчити угоду не мають можливості оскільки відповідно до п. 4. 18 Глави 10 "Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України", зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року за № 282/20595, якщо до складу спадкового майна входить нерухоме майно, що підлягає реєстрації (за винятком земельної ділянки), нотаріус вимагає, крім правовстановлювального документа, витяг з Реєстру прав власності. Враховуюче те, що реалізувати своє право в нотаріальній конторі вони не можуть в зв'язку з відсутністю права власності на частину нерухомого майна, а саме на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами та земельну ділянку розміром 0.61 га (з яких 0, 25 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд та 0,25 га для ведення особистого селянського господарства), що розташовані за адресою: [ADDRESS] Хмільницького району Вінницької області, що належали [PERSON], позивачі змушені звернутися до суду за захистом своїх прав. У судове засідання позивачі не з'явились, однак надали суду письмові заяви у яких просять справу розглянути у їх відсутність. Вказали, що позовні вимоги підтримують у повному обсязі та просить їх задовольнити. Представник відповідача - Пустовійтівської сільської ради Хмільницького району Вінницької області в судове засідання також не з'явився, надавши суду заяву про розгляд справи без його участі, будь-яких заперечень щодо позову не надав. У відповідності до ч. 2 ст. 158 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Враховуючи вищевикладені обставини суд розглядає справу у відсутність представників сторін, у зв'язку з чим фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, згідно ч. 2 ст. 197 ЦПК України, не здійснювалося. За наведених вище обставин та враховуючи, що передумов для відкладення розгляду справи немає, суд вирішує справу на підставі тих доказів, які містяться в матеріалах справи у відсутність сторін та їх представників. Суд, врахувавши позицію сторін та вивчивши матеріали справи дійшов висновку, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню зважаючи на наступне. Так, судом встановлено, що [INFO] року в с. Терешпіль Хмільницького району Вінницької області помер [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від [INFO]. (а.с. 7). Позивачі [PERSON], [PERSON] згідно Свідоцтв про народження серії [NUMBER] від 20.07.1961р. та серії [NUMBER] від 12.04.1972р. виданих Терешпільською сільською радою Хмільницького району Вінницької області, являлись синами померлого, тобто згідно ст. 1261 ЦК України є спадкоємцями першої черги за законом. Після смерті спадкодавця [PERSON] відкрилася спадщина, в тому числі на: - житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, житловою площею 20.4м2, загальною площею 56.0 м2, до складу яких входить: житловий будинок літ. А, погріб з шийкою літ. Б, веранда літ. а, сарай літ. В, убиральня літ. Г, огорожа № 1, ворота з хвірткою [ADDRESS], що підтверджується довідкою про належність житлового будинку № 80 від 24. 03. 2014 року виданою Терешпільською сільською радою Хмільницького району; - право на земельну ділянку розміром 0.61 га (0.25 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд та 0.25 га для ведення особистого селянського господарства) яка розташована за адресою [ADDRESS], що належало [PERSON] відповідно рішення від 21.12.1993 р. 13 сесії 21 скликання Терешпільської сільської ради "Про надання у приватну власність земельних ділянок громадянам", та відповідно рішення № 140 від 14.10.2009р. Терешпільської сільської ради Хмільницького району; - майновий пай в розмірі 34129 грн., або 0.497 відсотків, спілки приватних сільськогосподарських товаровиробників "Колос" с. Терешпіль Хмільницького району Вінницької області, що належав [PERSON] відповідно свідоцтва про право власності на майновий пай серії ВІ XXXIII № 004436; - земельну ділянку, розміром 3.1973 га, розташовану на території Терешпільської сільської ради Хмільницького району Вінницької області, цільове призначення якої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що належала спадкодавцю [PERSON] на праві приватної власності згідно Державного акту на право приватної власності на земельну ділянку серії II-ВН №055126 виданого на підставі розпорядження Хмільницької районної державної адміністрації від 12 березня 2003 року № 67, який зареєстровано в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 2679. Позивачі досягли згоди щодо зміни розміру їх часток у спадщині та виділення майна в натурі. Відповідно ч. 3 ст. 1267 ЦК України спадкоємці за письмовою угодою між собою, посвідченою нотаріусом, якщо це стосується нерухомого майна або транспортних засобів, можуть змінити розмір частки у спадщині когось із них, тобто наділяє спадкоємців за законом, правом змінити розмір частки у спадщині. Однак, згідно п. 4. 18 Глави 10 "Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України", зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року за № 282/20595, якщо до складу спадкового майна входить нерухоме майно, що підлягає реєстрації (за винятком земельної ділянки), нотаріус вимагає, крім правовстановлювального документа, витяг з Реєстру прав власності. Виникнення у спадкоємця права на спадщину, яке пов'язується з її прийняттям, як майнового права зумовлює входження права на неї до складу спадщини після смерті спадкоємця, який не здійснив його державної реєстрації . У відповідності до ст. 1268 ЦК України спадкоємець за законом чи за заповітом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Водночас, з матеріалів справи слідує, що отримати свідоцтво про право на спадщину на належне спадкодавцеві нерухоме майно неможливо, так як відсутні правовстановлюючі документи на таке майно. Пунктом 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року №7 "Про судову практику у справі про спадкування", судам роз'яснено, що у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Згідно з абз. 3 ч. 2 ст. 331 ЦК України, якщо право власності на новостворене нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. Відповідно до ч. 4 ст. 3 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" від 1 липня 2004 року N 1952-ІV, права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов'язкової реєстрації таких прав. На час виникнення спірних правовідносин пов'язаних із набуттям спадкодавцем [PERSON] права на житловий будинок, діяла Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена Міністерством комунального господарства Української РСР від 31 січня 1966 року, яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу від 13.12.1995 року № 56, згідно із ст. 1, ст. 6 якої встановлено, що реєстрацію будинків з обслуговуючими їх будівлями і спорудами та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР проводять бюро технічної інвентаризації виконкомів місцевих Рад депутатів трудящих. Не підлягають реєстрації будинки і домоволодіння, що розташовані в сільських населених пунктах, які адміністративно підпорядковані містам або селищам міського типу, але до них не приєднані. Як вбачається з матеріалів справи, спірний житловий будинок, що розташований в [ADDRESS], та господарські будівлі побудовані на протязі 1965-1970 років, що підтверджується інформацією, яка міститься в технічному паспорті на вказаний житловий будинок, що виготовлений у 2014 році. Таким чином належність будинку спадкодавцю [PERSON] доведена належними та допустимими доказами, а саме довідкою Терешпільської сільської ради Хмільницького району № 80 від 23.03.2014р. із якої убачається, що у особистій власності [PERSON] в [ADDRESS] з господарськими будівлями, а також технічним паспортом на садибний (індивідуальний) житловий будинок в [ADDRESS] виготовленим АПНВП "Візит" станом на 05.05.2014р. При цьому суд враховує, що в матеріалах інвентаризації житловий будинок та господарські будівлі не відображені як самовільно побудовані, а наявний лише запис про відсутність правовстановлюючих документів, які [PERSON] не встиг оформити за життя. Також із матеріалів справи слідує, що оригінал Державного акта на право приватної власності на землю серії ІІ-ВН № 055126, який виданий [PERSON] на підставі розпорядження Хмільницької районної державної адміністрації від 12 березня 2003 року № 67, який зареєстровано в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 2679 у даний час відсутній, що унеможливлює отримання свідоцтва про право на спадщину в нотаріальному порядку. Таким чином здобуті докази свідчать про те, що при житті спадкодавець [PERSON] володів, користувався та розпоряджався вищевказаним житловим будинком з господарськими будівлями і спорудами та земельною ділянкою розміром 0.61 га (0.25 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд та 0.25 га для ведення особистого селянського господарства) яка розташована за адресою [ADDRESS], а отже вказане нерухоме майно перебувало у його власності, і вказане право власності зареєстроване за ним згідно вимог діючого на той момент законодавства. Відповідно до ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Частиною 5 статті 1268 ЦК України передбачено, що незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. А згідно зі ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Зважаючи на вищезазначене, суд дійшов висновку, що позивачами доведено викладені в позовній заяві обставини, що підтверджують їх право як спадкоємців за законом на успадкування майна спадкодавця [PERSON], а тому позовні вимоги підлягають задоволенню. Оскільки питання про розподіл судових витрат позивачем не ставиться, понесені позивачем судові витрати по оплаті судового збору необхідно залишити за останнім.

Outcome: approved