Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-04 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду із вказаним позовом, в якому просив усунути перешкоди у здійсненні ним права користування квартирою [ADDRESS], шляхом виселення [PERSON] з зазначеної квартири без надання іншого житла. В обґрунтування своїх вимог зазначив, що є власником вищевказаної квартири на підставі договору купівлі-продажу від 08 квітня 2014 року, посвідченого приватним нотаріусом ХМНО Малаховою Г.І. за реєстровим № 642. Спірну квартиру [PERSON] придбав у КС "Соколов", яка здійснювала продаж квартири на підставі ст. 38 Закону України "Про іпотеку". [PERSON] по теперішній час зареєстрований у квартирі [ADDRESS], не звільнив її від належних йому речей. Своїми діями відповідач перешкоджає [PERSON] користуватися та розпоряджатися спірною квартирою, тому останній звернувся до суду із вказаним позовом. Позивач у судове засідання не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечував. Відповідач у судове засідання не з'явився, був належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, заяви про розгляд справи без його участі не надав, про причини неявки суд не повідомив. Згідно вимог ст. 224 ЦПК України на підставі наявних у справі доказів, суд вважає можливим ухвалити заочне рішення, з урахуванням того, що представник позивача не заперечує проти такого вирішення справи. Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. [PERSON] є власником квартири [ADDRESS]на підставі договору купівлі-продажу, укладеного 08 квітня 2014 року між Кредитною спілкою "Соколов" та позивачем, посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Малаховою Г.І., зареєстрованого в реєстрі за № 642. (а.с. 3-4). Продаж квартири було здійснено КС "Соколов" на підставі ст. 38 Закону України "Про іпотеку". (а.с. 3). Право власності [PERSON] на вказану квартиру зареєстроване у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, що підтверджується відповідним витягом. (а.с. 5). З довідки АДП ГУДМС, УДМС України в Харківській області від 29.07.2014 року вбачається, що [PERSON] зареєстрований за адресою: [ADDRESS]. 21 липня 2014 року на адресу фактичного проживання відповідача позивачем була направлена вимога про добровільне звільнення житлового приміщення, проте добровільно звільнити житлове приміщення відповідач відмовляється. При вирішенні спору суд керувався такими вимогами законодавства. Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. За ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Згідно ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. За змістом ст. 150 Житлового кодексу України громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд. Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому відповідно до ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Частинами 1, 2, 3 ст. 109 ЖК України передбачено, що виселення із займаного жилого приміщення допускається з підстав, установлених законом. Виселення проводиться добровільно або в судовому порядку. Допускається виселення в адміністративному порядку з санкції прокурора лише осіб, які самоправно зайняли жиле приміщення або проживають у будинках, що загрожують обвалом. Громадянам, яких виселяють з жилих приміщень, одночасно надається інше постійне жиле приміщення, за винятком виселення громадян при зверненні стягнення на жилі приміщення, що були придбані ними за рахунок кредиту (позики) банку чи іншої особи, повернення якого забезпечене іпотекою відповідного жилого приміщення. Звернення стягнення на передане в іпотеку жиле приміщення є підставою для виселення всіх громадян, що мешкають у ньому, за винятками, встановленими законом. Після прийняття кредитором рішення про звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення шляхом позасудового врегулювання на підставі договору всі мешканці зобов'язані на письмову вимогу іпотекодержателя або нового власника добровільно звільнити житловий будинок чи житлове приміщення протягом одного місяця з дня отримання цієї вимоги, якщо сторонами не погоджено більший строк. Якщо громадяни не звільняють жиле приміщення у встановлений або інший погоджений сторонами строк добровільно, їх примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду. З огляду на наведене, суд приходить до висновку що позовні вимоги [PERSON] про виселення [PERSON] з квартири [ADDRESS], є законними, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Згідно ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Таким чином, з відповідача на користь [PERSON] слід стягнути понесені позивачем судові витрати - судовий збір у сумі 243 грн. 60 коп.

Outcome: approved