Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-11 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом, в якому просить стягнути з [PERSON] на користь ТОВ «ХАРКІВ ЕКОРЕСУРС» заборгованість за надання послуг з вивезення побутових відходів у розмірі 636,96 грн, з яких: 432,44 грн сума основної заборгованості за надання послуг з вивезення побутових відходів; 166,67 грн інфляційні витрати; 37,85 грн три відсотки річних від простроченої суми. В обґрунтування своїх вимог\~ представник позивача посилається на те, що рішенням виконавчого комітету Харківської міської ради від 28.12.2011 № 940\~ виконавцем послуг з вивезення побутових відходів встановлено Товариство з обмеженою відповідальністю «ХАРКІВ ЕКОРЕСУРС». На виконання вимог\~ ст. 35-1 Закону України "Про відходи" від 05.03.1998, ст.ст. 12, 25 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» позивачем\~ було опубліковано Договір про надання послуг з вивезення побутових відходів від 25.06.2013 в офіційному друкованому засобі масової інформації Харківської міської ради - газеті «Харьковские известия». 21.06.2013\~ між Українським державним підприємством поштового зв`язку «Укрпошта»\~ та ТОВ «ХАРКІВ ЕКОРЕСУРС»\~ укладено Договір про надання послуги з доставки рекламної та інформаційної продукції № 28-373 за яким, УДППЗ «Укрпошта» здійснено доставку примірника газети «Харьковские известия», в якому опубліковано Договір про надання послуг з вивезення побутових відходів від 25.06.2013,\~ за адресою відповідача, а саме: [ADDRESS] . Договір про надання послуг з вивезення побутових відходів, опублікований 25 червня 2013 року у офіційному друкованому засобі масової інформації Харківської міської ради газеті «Харьковские известия», набрав чинності для жителів приватного сектору Новобаварського району м. Харкова\~ 01.08.2013. До набрання чинності зазначеним Договором від [PERSON] не надходило жодних заяв про свою незгоду з умовами опублікованого договору. Посилаючись на те, що за інформацією позивача\~ за адресою: [ADDRESS] , мешкає [PERSON] , [INFO] , який є споживачем послуг з вивезення побутових відходів за особовим рахунком № [NUMBER] та невиконання ним пунктів 1, 11, 13-15 Договору\~ про надання послуг з вивезення побутових відходів, опублікованого\~ 25.06.2013 в газеті «Харьковские известия», оскільки відповідач не здійснив оплату за надані послуги з 01.11.2015 по 30.09.2018, представник позивача просила задовольнити позовні вимоги та стягнути\~ на користь позивача заборгованість за надані послуги у сумі\~ 636 грн 96 коп.\~ та сплачений судовий збір за подання позову у розмірі 1921,00 грн. 29.10.2018 ТОВ «ХАРКІВ ЕКОРЕСУРС» звернулось до Жовтневого районного суду м. Харкова із заявою про видачу судового наказу про стягнення з [PERSON] заборгованості за надання послуг з вивезення побутових відходів. 25.01.2019 ухвалою суду скасовано судовий наказ № 639/6167/18-ц від 14.01.2019 та роз`яснено ТОВ «ХАРКІВ ЕКОРЕСУРС» про право на звернення до суду із тими самими вимогами в порядку спрощеного позовного провадження. У зв`язку з чим позивач звернувся до суду з вказаним позовом. Ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова від 28.08.2019 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження, справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін (а.с. 45-46). 19.09.2019 ухвалою суду здійснено перехід з розгляду справи в порядку спрощеного провадження без повідомлення (виклику) сторін до розгляду справи в порядку спрощеного провадження з викликом (повідомленням) сторін, призначено судове засідання (а.с. 54). 18.10.2019 у зв`язку з поданням відповідачем [PERSON] зустрічної позовної заяви ухвалою суду здійснено перехід з розгляду в порядку\~спрощеного провадження\~цивільної справи до розгляду справи за правилами\~загального позовного провадження, замінено засідання для розгляду справи по суті підготовчим засіданням (а.с. 79). Ухвалою суду від 18.10.2019 зустрічну позовну заяву [PERSON] про захист прав споживача залишено без руху з наданням строку на усунення недоліків (а.с. 82-83). Ухвалою суду, постановленою без виходу до нарадчої кімнати, у судовому засіданні 18.10.2019 відмовлено в задоволенні клопотання відповідача за первісним позовом від 23.09.2019 щодо залучення до справи як співвідповідача Харківської міської ради (а.с. 84-90). 01.11.2019 ухвалою суду зустрічну позовну заяву [PERSON] до Товариства з обмеженою відповідальністю «ХАРКІВ ЕКОРЕСУРС» про захист прав споживача прийнято до спільного розгляду з первісним позовом\~(а.с. 114). Позивач за зустрічним позовом просив суд визнати підприємницьку практику ТОВ «ХАРКІВ ЕКОРЕСУРС» по відношенню до [PERSON] нечесною та агресивною; визнати, що така підприємницька практика вводить в оману споживача; визнати, що договір про надання послуг з вивезення побутових відходів від 25.06.2013, що був надрукований в газеті «Харковские известия» № 75 від 25.06.2013, не був укладеним між сторонами по справі; зобов`язати ТОВ «ХАРКІВ ЕКОРЕСУРС» видалити персональні дані [PERSON] з бази персональних даних, про що сповістити [PERSON] повідомленням про видалення персональних даних з бази персональних даних ТОВ «ХАРКІВ ЕКОРЕСУРС»; зобов`язати ТОВ «ХАРКІВ ЕКОРЕСУРС» укласти письмовий договір з [PERSON] на підставі Правил надання послуг з вивезення побутових відходів, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 10.12.2008 № 1070 (а.с. 93-100). В обґрунтування зустрічної позовної заяви позивачем зазначено, що не існує судових рішень, у відповідності до яких було б визнано укладеним будь-який договір між [PERSON] та ТОВ «ХАРКІВ ЕКОРЕСУРС»; позивач не користувався послугами з вивезення побутових відходів, що надаються населенню з боку відповідача, а саме позивач не виставляв сміття біля свого будинку та не складав сміття у контейнери, що належать ТОВ «ХАРКІВ ЕКОРЕСУРС»; позивач жодного разу не сплачував коштів ТОВ «ХАРКІВ ЕКОРЕСУРС» за будь-які надані послуги; [PERSON] жодного разу не отримував газет або рекламної продукції через УДППЗ «Укрпошта», де б відповідач рекламував свої послуги та пропонував ними скористатися або узгодити договір на послуги; позивач не звертався до ТОВ «ХАРКІВ ЕКОРЕСУРС» з жодною пропозицією про надання або отримання послуг, з жодним замовленням послуг; [PERSON] не підписував особисто жодного письмового договору з ТОВ «ХАРКІВ ЕКОРЕСУРС», не узгоджував та не підписував з даним Товариством жодного акту виконаних робіт, акту здачі-приймання наданих послуг; позивач не зробив жодної дії, яка могла бути недвозначно трактована Товариством як угода на укладення договору або бажання замовити послугу у відповідача; [PERSON] не надавав письмового дозволу ТОВ «ХАРКІВ ЕКОРЕСУРС» на обробку його персональних даних. Підприємницька практика ТОВ «ХАРКІВ ЕКОРЕСУРС» вводить споживача в оману стосовно самої потреби в укладанні договору з відповідачем, потреби у сплаті Товариству за послуги та відповідно в потребі самих послуг за договором, що був нібито надрукований в газеті. Також позивач зазначає, що підприємницька практика Товариства є забороненою агресивною формою підприємницької практики, оскільки останнім вимагається сплата нібито наданих послуг, на отримання яких споживач не давав прямої та недвозначної згоди. Ухвалою суду, постановленою без виходу до нарадчої кімнати, у судовому засіданні 01.11.2019 відмовлено в задоволенні клопотання відповідача за первісним позовом від 24.10.2019 щодо залучення до справи як третьої особи Харківської міської ради (а.с. 117-121). 01.11.2019 ухвалою суду клопотання позивача за зустрічним позовом [PERSON] про витребування доказів повернуто позивачеві без розгляду (а.с. 115-116). Ухвалою суду від 29.11.2019 закрито підготовче провадження у справі, призначено справу до судового розгляду в судове засідання (а.с. 140-141). 16.12.2019 ухвалою суду зупинено провадження у справі до закінчення перегляду в касаційному порядку Верховним Судом у складі Об`єднаної Палати Касаційного цивільного суду справи № 646/834/17 (провадження № 61-33084ск18) за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ХАРКІВ ЕКОРЕСУРС» до ОСОБА-1 про стягнення боргу за касаційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «ХАРКІВ ЕКОРЕСУРС» на рішення Червонозаводського районного суду міста Харкова від 21 березня 2017 року та ухвалу Апеляційного суду Харківської області від 31 травня 2017 року (а.с. 157-158). Ухвалою суду від 14.01.2020 поновлено провадження у справі, призначено справу до судового розгляду в судове засідання (а.с. 194-195). Представник позивача за первісним позовом, яка одночасно представляє інтереси відповідача за зустрічним позовом, адвокат Логвиненко Ю. С., у судовому засіданні\~первісні позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила їх задовольнити, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві та відповіді на відзив (а.с. 104-106); зустрічні позовні вимоги не визнала, заперечувала проти їх задоволення, посилаючись на їх необґрунтованість, а також на обставини, викладені у відзиві на зустрічний позов. У відзиві відповідач за зустрічним позовом посилається на те, що [PERSON] вводить суд в оману своїми твердженнями щодо того, що він не користувався послугами ТОВ «ХАРКІВ ЕКОРЕСУРС» та жодного разу не оплачував надані йому послуги, оскільки з довідки про розрахунок заборгованості по особовому рахунку споживача [PERSON] вбачається, що останнім були здійснені оплати за надані послуги з вивезення побутових відходів в період з листопада 2013 р. по квітень 2014 р. Також з листопада 2013 р. по червень 2016 р. споживач послуг [PERSON] користувався державною допомогою по оплаті житлово-комунальних послуг у вигляді пільги. Для отримання пільг заявникам необхідно особисто звернутися до УПСЗН, управління соціального захисту населення за місцем проживання та до підприємств-надавачів житлово-комунальних послуг та послуг зв`язку, та надати відповідні документи. А, отже, на думку представника відповідача за зустрічним позовом, [PERSON] визнав факт отримання від ТОВ «ХАРКІВ ЕКОРЕСУРС» послуги з вивезення побутових відходів при оформленні державної допомоги вигляді пільги на оплату житлово-комунальних послуг та здійсненні оплат за надані послуги з вивезення побутових відходів на користь ТОВ «ХАРКІВ ЕКОРЕСУРС». Окрім того, представник відповідача за зустрічним позовом вважає за необхідне відмітити, що зі змісту зустрічної позовної заяви не вбачається які саме дії або бездіяльність з боку ТОВ «ХАРКІВ ЕКОРЕСУРС» порушили законні права [PERSON] як споживача послуг з вивезення побутових відходів. Не зазначено які саме права споживача [PERSON] були порушені, та взагалі у зустрічній позовній заяві позивач взагалі намагається спростувати, що він є споживачем послуг з вивезення побутових відходів (а.с. 126-128). Відповідач за первісним позовом, який одночасно є позивачем за зустрічним позовом, [PERSON] , у судовому засіданні заперечував проти задоволення первісних позовних вимог, посилаючись на відсутність договірних зобов`язань перед стягувачем; на не ознайомлення з договором про надання послуг з вивезення відходів від 25.06.2013, опублікованим в газеті «Харьковские известия»; на відсутність надання будь-яких послуг Товариством; на те, що жодних відходів відповідач за первісним позовом стягувачу не передавав; а також на те, що вивіз сміття з приватного сектору міста відбувається не по договору з газети «Харьковские известия», а централізовано по замовленню Харківської міської ради на підставі договорів з Департаментом житлового господарства Харківської міської ради, про що також зазначив у відзиві на позовну заяву та доповненні до відзиву (а.с. 50, 56). Зустрічний позов [PERSON] у судовому засіданні підтримав у повному обсязі, просив задовольнити, посилаючись на обставини, викладені у зустрічній позовній заяві та відповіді на відзив на зустрічний позов (а.с. 162-165). Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Виходячи з вимог ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ч. 1\~ст. 13 ЦПК України\~суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова від 25.01.2019 скасовано судовий наказ Жовтневого районного суду м. Харкова № 639/6167/18 від 14.01.2019 про стягнення з [PERSON] заборгованості за надання послуг з вивезення побутових відходів (а.с. 11-12). Згідно ч. 3 ст. 171 ЦПК України\~у разі скасування судового наказу заявник має право звернутися до суду із тими самими вимогами в порядку спрощеного позовного провадження. Отже, позивач звернувся з вимогами про стягнення з відповідача заборгованості за надання послуг з вивезення побутових відходів в порядку позовного провадження. Судом встановлено, що відповідач зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується відповідною довідкою про зареєстрованих у житловому приміщенні осіб з Реєстру територіальної громади міста Харкова, сформованою 28.08.2019 (а.с. 44). Відповідно до абз. 11\~ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»\~від 24.06.2004 № 1875-IV (який діяв на момент виникнення відповідних правовідносин між сторонами) комунальні послуги це результат господарської діяльності, спрямованої на задоволення потреби фізичної чи юридичної особи у забезпеченні холодною та гарячою водою, водовідведенням, газо- та електропостачанням, опаленням, а також вивезення побутових відходів у порядку, встановленому законодавством. Пунктом 3 ч. 2\~ст.\~21\~Закону України\~«Про житлово-комунальні\~послуги» від 24.06.2004 № 1875-IV (який діяв на момент виникнення відповідних правовідносин між сторонами), передбачено, що виконавець зобов`язаний підготувати та укласти із споживачем договір на надання житлово-комунальних послуг з визначенням відповідальності за дотримання умов його виконання згідно з типовим договором. Разом з тим, відповідно до п.п. 1, 5 ч. 3 ст.\~20\~Закону України\~«Про житлово-комунальні\~послуги» від 24.06.2004 № 1875-IV (який діяв на момент виникнення відповідних правовідносин між сторонами) споживач зобов`язаний укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем на основі типового договору, оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Згідно до ч. 2 та 11\~ст. 35-1 Закону України «Про відходи»\~власники або наймачі, користувачі, у тому числі орендарі житлових будинків, земельних ділянок укладають договори з юридичною особою, яка в установленому порядку визначена виконавцем послуг на вивезення побутових відходів, здійснюють оплату таких послуг та забезпечують роздільне збирання побутових відходів. Орган місцевого самоврядування на конкурсних засадах визначає виконавця послуг з перевезення побутових відходів з певної території населеного пункту. Так, рішенням виконавчого комітету Харківської міської ради від 28.12.2011 № 940 «Про визначення виконавця послуг з вивезення побутових відходів в місті Харкові» виконавцями послуг з вивезення побутових відходів у м. Харкові визначено КП «Комплекс з вивозу побутових відходів», КП КГ «Харківкомуночиствод», та ТОВ «Харків ХАРКІВ ЕКОРЕСУРС» (а.с. 13). Відповідно до ст.\~35-1\~Закону України\~«Про відходи» та ст.ст. 20, 21\~Закону України\~«Про житлово-комунальні\~послуги» від 24.06.2004 № 1875-IV (який діяв на момент виникнення відповідних правовідносин між сторонами) ТОВ «ХАРКІВ ЕКОРЕСУРС» 25.06.2013 опубліковано Договір про надання послуг з вивезення побутових відходів від 25.06.2013 в офіційному друкованому засобі масової інформації Харківської міської ради - газеті «Харьковские известия» № 75/1 (2669/1), умови якого відповідають умовам типового договору затвердженого Постановою Кабінету\~Міністрів України\~від 10.12.2008\~№ 1070 (а.с. 14-17, 18). Пунктами 1 та 11 вказаного договору передбачено, що виконавець\~ (ТОВ "ХАРКІВ ЕКОРЕСУРС") зобов`язується згідно з графіком надавати споживачу послуги з вивозу побутових відходів на підставі рішення виконавчого комітету Харківської міської ради № 940 від 28.12.2011 "Про визначення виконавця послуг з вивезення побутових відходів в місті Харкові"\~ та відповідно до схеми санітарного очищення, затвердженої рішенням 18 сесії\~ Харківської міської ради 4-го скликання № 284/03 від 24.12.2003 зі змінами та доповненнями, а споживач зобов`язується своєчасно оплачувати послуги за встановленими тарифами\~ у строки і на умовах, передбачених цим Договором. Розрахунок обсягу і вартості послуг здійснюється згідно з Правилами надання послуг\~ з вивезення побутових\~ відходів та додатком 1 до цього Договору, який є невід`ємною частиною цього договору. Оплата послуг здійснюється щомісячно. Платежі вносяться не пізніше 15-го числа періоду, що настає за розрахунковим. За змістом пунктів 3, 5 цього Договору, послуги з вивезення твердих відходів надаються за контейнерною та без контейнерною схемами; в місцях, де не встановлені контейнери, вивезення твердих відходів здійснюється за без контейнерною схемою. Пунктом 34 вказаного Договору передбачено, що\~ споживач із Правилами надання послуг з вивезення побутових відходів та витягами із законодавства про відходи, санітарними нормами і правилами поводження з побутовими відходами та утримання території населених пунктів ознайомлений, оскільки вищевказані документи публікуються разом із\~ Договором\~ в офіційному друкованому засобі масової інформації Харківської міської ради - газеті "Харьковские известия". 21.06.2013 між Українським державним підприємством поштового зв`язку "Укрпошта" та позивачем було укладено Договір про надання послуги з доставки рекламної та/або інформаційної продукції № 28/373 за яким, УДППЗ "Укрпошта" здійснено доставку\~ відповідачеві примірника газети "Харьковские известия" № 75/1 (2669/1) від 25.06.2013, в якому було опубліковано Договір про надання послуг з вивезення побутових відходів від 25.06.2013 (а.с. 19-21). Вказані обставини також підтверджуються Актом виконаних робіт до договору 28/373 від 21.06.2013 (а.с. 22). Відповідно до ст. 633 ЦК України, публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Актами цивільного законодавства можуть бути встановлені правила, обов`язкові для сторін при укладенні і виконанні публічного договору. Згідно з частинами\~першою, другою статті 641 ЦК України пропозицію укласти договір (оферту) може зробити кожна із сторін майбутнього договору. \~Пропозиція укласти договір має містити істотні умови договору і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Відповідно до статті\~ 642 ЦК України відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти договір, про її прийняття (акцепт) повинна бути повною і безумовною. \~Якщо особа, яка одержала пропозицію укласти договір, у межах строку для відповіді вчинила дію відповідно до вказаних у пропозиції умов договору (відвантажила товари, надала послуги, виконала роботи, сплатила відповідну суму грошей тощо), яка\~засвідчує її бажання укласти договір, ця дія є прийняттям пропозиції, якщо інше не вказано у пропозиції укласти договір або не встановлено законом. Особа, яка зробила пропозицію укласти договір (оферту), у разі беззастережного акцепту цієї пропозиції його адресатом автоматично стає стороною в договірному зобов`язанні. Акцептом визнається відповідь особи, якій адресована оферта, про її прийняття. Акцепт повинен бути повним і беззастережним. Мовчання за загальним правилом не є акцептом, якщо інше не випливає із закону, звичаю ділового обороту або з колишніх ділових відносин сторін. Мовчання можна вважати акцептом лише тоді, коли це прямо передбачено договором або законом. Разом з тим, згідно зі статтею 205 ЦК України визначено, що правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. \~Правочин, для якого законом не встановлена обов`язкова письмова форма, вважається вчиненим, якщо поведінка сторін засвідчує їхню волю до настання відповідних правових наслідків. \~У випадках, встановлених договором або законом, воля сторони до вчинення правочину може виражатися її мовчанням. Виходячи з тлумачення пункту 2 статті 205 ЦК України і пункту 2 статті\~642 ЦК України, можна зробити висновок, що укладення договору шляхом вчинення виключно конклюдентних дій або мовчання можливе, якщо для певного договору не передбачена обов`язкова письмова форма або якщо таке укладення договору передбачено законом. Таким чином, договір про надання послуг з вивезення побутових відходів є укладеним з моменту, коли споживач акцептував пропозицію офертанта повністю та без застережень або у вигляді конклюдентних дій прийняв оферту, або за умови передбачення у договорі або законі не висловив заперечень проти договору (мовчання). Договір з вивезення відходів містить\~в собі також елементи договору приєднання (стаття 634 ЦК України), оскільки договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Вищезазначені положення Закону України «Про житлово-комунальні послуги» (а саме пункти 1 та 5 частини 3 статті 20) свідчать про обов`язковість договору щодо житлово-комунальних послуг для споживача та не можливість споживача відмовитись від укладання договору (за виключенням у випадках встановлених законом та у порядку встановленому законом), зокрема договору про вивезення відходів. За таких обставин, прийняття оферти виконавця послуг з вивезення відходів може бути у вигляді мовчання. Згідно з ч. 5 ст.\~26\~Закону України\~«Про житлово-комунальні\~послуги» від 24.06.2004 № 1875-IV (який діяв на момент виникнення відповідних правовідносин між сторонами) процедура погодження договору відбувається протягом одного місяця з дня внесення проекту договору однією із сторін. Відповідно до ст.\~144\~Конституції України органи місцевого самоврядування в межах повноважень, визначених законом, приймають рішення, які є обов`язковими до виконання на відповідній території. Тобто, укласти договір з виконавцем послуг на вивезення побутових відходів є також обов`язком користувачів житлових будинків (земельних ділянок) приватної власності, яким є відповідач по справі. Судом встановлено, що з моменту опублікування договору та протягом одного місяця після цього відповідач [PERSON] не звертався до ТОВ «ХАРКІВ ЕКОРЕСУРС» із заявою про незгоду з умовами публічного Договору про надання послуг з вивезення побутових відходів. Відповідно до частини третьої статті 29 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 24.06.2004 № 1875-IV (який діяв на момент виникнення відповідних правовідносин між сторонами) процедура погодження умов договору відбувається протягом одного місяця з дня внесення проекту договору однією із сторін. Згідно частиною третьою статті 205 ЦК України визначено, що у випадках, встановлених договором або законом, воля сторони до вчинення правочину може виражатися її мовчанням. Таким чином, згідно Договору про надання послуг з вивезення побутових відходів, цей Договір набрав чинності для сторін з 01.08.2013 та згідно ч. 3 ст. 205, ст.ст. 639-643\~ЦК України вважається укладеним строком на 3 роки, якщо інше не буде заявлено споживачем у письмовій формі. Згідно ч. 1 ст.\~11\~ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Надання позивачем послуг з вивезення побутових відходів за адресою відповідача підтверджується Графіком планово-подворового вивезення твердих побутових відходів з приватних домоволодінь Новобаварського району м. Харкова (а.с. 23, 24-25, 26-27, 28-29). Отже, судом встановлено, що ТОВ «ХАРКІВ ЕКОРЕСУРС» надає відповідачеві послуги з вивезення побутових відходів, а відповідач їх використовує. Суд зазначає, що посилання відповідача на відсутність письмового договору про надання житлово-комунальних послуг не є правовою підставою для припинення ТОВ «ХАРКІВ ЕКОРЕСУРС» відповідних нарахувань за надання товариством послуг з вивезення побутових відходів відповідно до графіка вивезення твердих побутових відходів від приватних будинків та не звільняє відповідача від обов`язку по сплаті за фактичне використання цих послуг. Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у постанові від 11.11.2019 по справі № 646/837/17(а.с.173-190). Окрім того, сам відповідач [PERSON] визнав факт надання йому послуги з вивезення побутових відходів ТОВ «ХАРКІВ ЕКОРЕСУРС», здійснивши оплату послуг в листопаді 2013 року та період з січня 2014 року по березень 2014 року (а.с. 37-38), а також в період з листопада 2013 року по червень 2016 року користуючись державною допомогою по оплаті житлово-комунальних послуг у вигляді пільги, оскільки відповідно до постанови КМУ від 29.01.2003 № 117 «Про Єдиний державний автоматизований реєстр осіб, які мають право на пільги» управління соціального захисту населення райдержадміністрацій та міських рад здійснюють облік пільгових категорій населення, ведення Єдиного державного автоматизованого реєстру осіб, які мають право на пільги, проводять щомісяця звіряння списків пільговиків з підприємствами-надавачами житлово-комунальних послуг та послуг зв`язку. Для отримання пільг заявникам необхідно особисто звернутися до Управління праці та соціального захисту населення, Управління соціального захисту населення за місцем проживання та до підприємств-надавачів житлово-комунальних послуг та послуг зв`язку, та надати відповідні документи згідно з затвердженим переліком. Згідно з пунктом «б» частини першої статті\~15 Закону України «Про відходи» громадяни України, іноземці та особи без громадянства зобов`язані вносити в установленому порядку плату за користування послугами з вивезення побутових відходів. Рішеннями Харківської міської ради № 896 від 20 грудня 2011 року, яке діяло на час виникнення спірних правовідносин, та № 92 від 18 лютого 2015 року, яким скасовано зазначене рішення, та № 472 від 19 липня 2017 року, яким скасовано зазначене рішення, а також № 586 від 29 серпня 2018 року, яким скасоване попереднє рішення, встановлено тарифи на послуги з вивезення (перевезення, захоронення) побутових відходів, які надає Товариство з обмеженою відповідальністю «ХАРКІВ ЕКОРЕСУРС» (а.с. 30-31, 32-33, 34-35). Згідно Довідки ТОВ «ХАРКІВ ЕКОРЕСУРС» про рух коштів по особовому рахунку № [NUMBER] у відповідача наявна заборгованість, яка станом на 01.10.2018 становить 432,44 грн (а.с. 36), яка і підлягає стягненню з відповідача. Згідно зі ст.ст. 525, 526, 530\~ЦК України зобов`язання мають виконуватися належним чином і в термін передбачений договором, одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається, боржник не звільняється від відповідальності за виконання грошового зобов`язання. Частиною першою\~статті 509 ЦК України\~встановлено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. У відповідності до ст.\~625\~ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Правовідносини, що виникли між сторонами, регулюються\~Главою 63 ЦК України. За змістом ч. 1\~ст.\~901\~ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Частиною 1\~ст. 903 ЦК України\~встановлено, якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором. Суд зазначає, що правовідношення, в якому замовник зобов`язаний оплатити надану послугу в грошах, а виконавець має право вимагати від замовника відповідної оплати, тобто в якому передбачено передачу грошей як предмета договору або сплату їх як ціни договору, є грошовим зобов`язанням. Таким чином, зважаючи на таку юридичну природу правовідносин сторін, як грошових зобов`язань, на них поширюється дія ч. 2 ст. 625 ЦК України, як спеціальний вид цивільно-правової відповідальності за прострочення виконання зобов`язання. Виходячи з викладеного, враховуючи не надання відповідачем [PERSON] доказів, які б підтверджували наведені у відзиві заперечення щодо отримання та користування [PERSON] послугами з вивезення побутових відходів, аналізуючи наведені обставини, досліджені докази, встановивши правовідносини, які випливають із з`ясованих обставин, та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд приходить до висновку про наявність правових підстав щодо задоволення обґрунтованих і доведених вимог позивача за первісним позовом та стягнення з відповідача на користь ТОВ «ХАРКІВ ЕКОРЕСУРС» суми заборгованості за надані послуги з вивезення побутових відходів за період з 01.11.2015 по 30.09.2018 в розмірі 432 грн 44 коп.; інфляційні витрати в розмірі 166 грн 67 коп.; три відсотки річних від простроченої суми в розмірі 37 грн 85 коп. (а.с. 39). Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до ч.2 ст. 164 ЦПК України, у разі відмови у видачі судового наказу або в разі скасування судового наказу внесена сума судового збору стягувачу не повертається. У разі пред`явлення стягувачем позову до боржника у порядку позовного провадження сума судового збору, сплаченого за подання заяви про видачу судового наказу, зараховується до суми судового збору, встановленої за подання позовної заяви. Таким чином, сплачений позивачем судовий збір у розмірі 1921 грн, що документально підтверджується платіжними дорученнямя, долученими до матеріалів цивільної справи (а.с. 2,3,4), підлягає стягненню на користь позивача з [PERSON] . Щодо зустрічної позовної заяви [PERSON] до ТОВ «ХАРКІВ ЕКОРЕСУРС», то суд зазначає наступне. В судовому засіданні встановлено, що, як зазначив позивач за зустрічним позовом в його позовній заяві, відповідач здійснює по відношенню до позивача агресивну підприємницьку діяльність, а саме ТОВ «ХАРКІВ ЕКОРЕСУРС» вимагає сплати позивачем нібито наданих послуг, на отримання яких позивач не давав прямої чи недвозначної згоди. Окрім того, усі вище перелічені дії відповідача, на думку [PERSON] , є також нечесною підприємницькою діяльністю в розумінні ст. 19 Закону України «Про захист прав споживачів», а тому він вимушений був звернутися до суду з даним позовом для захисту свого порушеного права. Згідно\~преамбули Закону України «Про захист прав споживачів» цей Закон регулює відносини між споживачами товарів, робіт і послуг та виробниками і продавцями товарів, виконавцями робіт і надавачами послуг різних форм власності, встановлює права споживачів, а також визначає механізм їх захисту та основи реалізації державної політики у сфері захисту прав споживачів. Частиною 1 ст. 5 Закону України «Про захист прав споживачів» встановлено, що держава забезпечує споживачам захист їх прав, надає можливість вільного вибору продукції, здобуття знань і кваліфікації, необхідних для прийняття самостійних рішень під час придбання та використання продукції відповідно до їх потреб, і гарантує придбання або одержання продукції іншими законними способами в обсязі, що забезпечує рівень споживання, достатній для підтримання здоров`я і життєдіяльності. Згідно вимог ч.ч. 1 та 2 ст. 19 Закону України «Про захист прав споживачів» нечесна підприємницька практика забороняється. Нечесна підприємницька практика включає: 1) вчинення дій, що кваліфікуються законодавством як прояв недобросовісної конкуренції; 2) будь-яку діяльність (дії або бездіяльність), що вводить споживача в оману або є агресивною. Підприємницька практика вважається такою, що вводить в оману, якщо вона спонукає або може спонукати споживача дати згоду на здійснення правочину, на який в іншому випадку він не погодився б, шляхом надання йому неправдивої чи неповної інформації або ненадання інформації про: 1) основні характеристики продукції, такі як: її наявність, переваги, небезпека, склад, методи використання, метод і дата виготовлення або надання, поставка, кількість, специфікація, географічне або інше походження, очікувані результати споживання чи результати та основні характеристики тестів або перевірок товару; 2) гарантійний строк та гарантійне обслуговування продукції; 3) будь-які застереження щодо прямої чи опосередкованої підтримки виробником продавця або продукції; 4) спосіб продажу, ціну або спосіб розрахунку ціни, наявність знижок або інших цінових переваг; 5) умови оплати, доставки, виконання договору купівлі-продажу; 6) потреби у послугах, заміні складових чи ремонті; 7) місце розташування і повну назву продавця, а в разі потреби - місце розташування і повну назву особи, від імені якої виступає продавець; 8) характер, атрибути та права продавця або його агента, зокрема інформації про його особу та активи, кваліфікацію, статус, наявність ліцензії, афілійованість та права інтелектуальної або промислової власності, його відзнаки та нагороди; 9) небезпеку, що загрожує споживачу у зв`язку з покупкою та/або використанням продукції; 10) права споживача, у тому числі право відмовитися від продукції (для відповідних видів товарів, робіт і послуг), право на заміну продукції або відшкодування збитків. Підприємницька практика є такою, що вводить в оману, якщо під час пропонування продукції споживачу не надається або надається у нечіткий, незрозумілий або двозначний спосіб інформація, необхідна для здійснення свідомого вибору. Підприємницька практика, яка істотно спотворює або може істотно спотворити економічну поведінку лише чітко визначеної (окремої) групи споживачів, особливо вразливих до такої діяльності через їх розумові або фізичні вади, вік чи довірливість, у разі якщо продавець мав об`єктивну можливість передбачити їх поведінку та особливості, має оцінюватися з точки зору середньостатистичного представника такої групи, а також з урахуванням припущення, що, зважаючи на викладені обставини, можливість здійснити свідомий і компетентний вибір відсутня і споживач помиляється при вчиненні правочину щодо обставин, які мають істотне значення. Зазначені умови не стосуються законної рекламної діяльності, у тому числі створення заяв або виразів, які не можуть бути сприйняті буквально. Частиною четвертою статті 19 Закону України «Про захист прав споживачів» встановлено, що агресивною вважається підприємницька практика, яка фактично містить елементи примусу, докучання або неналежного впливу та істотно впливає чи може вплинути на свободу вибору або поведінку споживача стосовно придбання продукції. При встановленні того, чи містить підприємницька практика елементи примусу, докучання або неналежного впливу, до уваги береться: 1) час, характер та повторюваність пропозицій щодо придбання продукції; 2) вживання образливих або загрозливих висловів; 3) використання тяжкої для споживача обставини, про яку продавцю або виконавцю було відомо, для впливу на рішення споживача; 4) встановлення обтяжливих або непропорційних позадоговірних перешкод для здійснення споживачем своїх прав за договором, включаючи положення про право споживача розірвати договір або замінити продукцію чи укласти договір з іншим суб`єктом господарювання; 5) загроза здійснити незаконні або неправомірні дії. Згідно вимог ч. 5 ст. 19 Закону України «Про захист прав споживачів» як агресивні забороняються такі форми підприємницької практики: 1) створення враження, що споживач не може залишити приміщення продавця (виконавця) без укладення договору або здійснення оплати; 2) здійснення тривалих та/або періодичних візитів до житла споживача, незважаючи на вимогу споживача про припинення таких дій або залишення житла; 3) здійснення постійних телефонних, факсимільних, електронних або інших повідомлень без згоди на це споживача; 4) вимога оплати продукції, поставленої продавцем (виконавцем), якщо споживач не давав прямої та недвозначної згоди на її придбання. Перелік форм агресивної підприємницької практики не є вичерпним. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав свобод чи законних інтересів. Статтею 16 ЦК України встановлено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов`язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках. Особа вільна у виборі способу способі захисту цивільних прав судом. Разом з тим, передбачені ст.ст. 12 і 13 ЦПК України засади змагальності та диспозитивності цивільного судочинства визначають основні правила, в межах яких мають діяти особи, що беруть участь у справі, та суд при вирішенні справи. Згідно ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона у цивільному судочинстві повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, до яких дана справа не відноситься. Частиною 1 статті 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до статті 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Статтею 78 ЦПК України передбачено, що суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Частиною 6 статті 81 ЦПК України передбачено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Як вбачається з положень ч. 1 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд, згідно ч. 1 ст. 13 ЦПК України, розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим законом випадках. З огляду на вказані норми закону позивач за зустрічним позовом, обравши певний спосіб захисту цивільного права в судовому порядку, має довести шляхом подання належних та допустимих доказів, що дії відповідача ТОВ «ХАРКІВ ЕКОРЕСУРС» взагалі мали місце та були неправомірними і що дії ТОВ «ХАРКІВ ЕКОРЕСУРС», які на думку позивача є неправомірними, порушують, не визнають або оспорюють охоронювані законом його цивільні права. Відповідач, зі свого боку, зобов`язаний довести обставини, посилаючись на які він заперечує проти позову. Всупереч вказаним вимогам закону, позивачем за зустрічним позовом [PERSON] не надано суду жодних належних та допустимих доказів на підтвердження того, що дії відповідача ТОВ «ХАРКІВ ЕКОРЕСУРС» є неправомірними, тобто порушують, не визнають або оспорюють охоронювані законом цивільні права позивача. Позивач вважає дії відповідача щодо вимоги оплати житлово-комунальних послуг агресивною підприємницькою практикою. З цього приводу суд зазначає наступне. Так, відповідно до вимог чинного законодавства оплата житлово-комунальних послуг здійснюється в добровільному або примусовому (судовому) порядку. Як вже судом вище зазначено, законодавством передбачений двосторонній обов`язок, щодо укладання договору про надання житлово-комунальних послуг, у зв`язку з чим у разі відмови на оплату таких послуг споживачем з посиланням на відсутність укладеного договору не беруться до уваги, оскільки споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними (Постанова Верховного суду України від 30.10.2013 по справі № 6-59цс13). Судом встановлено, що позивач за зустрічним позовом протягом місяця з дня опублікування договору, не звертався до ТОВ «ХАРКІВ ЕКОРЕСУРС» з відмовою укласти вказаний договір. Позивачем [PERSON] не надано до суду доказів, які б давали підставу дійти до висновку, що ТОВ «ХАРКІВ ЕКОРЕСУРС» не має права звертатися до суду з позовом про стягнення заборгованості за надані житлово-комунальні послуги, а саме з вивезення побутових відходів, до [PERSON] , який є споживачем таких послуг. Отже, даючи оцінку вищезазначеному, суд приходить до висновку, що оскаржувані дії відповідача за зустрічним позовом по нарахуванню боргу та вимозі стягнення заборгованості з [PERSON] у судовому порядку не змінюють обсяг прав та обов`язків позивача за зустрічним позовом. Відповідно до вимог ст. 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання чи оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно позиції Верховного Суду України, що викладена у постанові Пленуму «Про судове рішення у цивільній справі» № 14 від 18.12.2003 «Про судове рішення у цивільній справі» вбачається, що оскільки правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів та осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси, то суд повинен встановити, чи були порушені, невизнані або оспорені права, свободи та інтереси цих осіб, а якщо були, то вказати, чи є залучений у справі відповідач відповідальним за це. Стосовно вимоги позивача за зустрічним позовом зобов`язати ТОВ «ХАРКІВ ЕКОРЕСУРС» укласти письмовий договір з [PERSON] на підставі Правил надання послуг з вивезення побутових відходів, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 10.12.2008 № 1070, суд зазначає наступне. У відповідності до ч.ч. 1 та 3 Розділу VI Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 09.11.2017 № 2189-VІІІ цей Закон набирає чинності з дня, наступного за днем його опублікування, та вводиться в дію з 1 травня 2019 року. Договори про надання комунальних послуг, укладені до введення в дію цього Закону, зберігають чинність на умовах, визначених такими договорами, до дати набрання чинності договорами про надання відповідних комунальних послуг, укладеними за правилами, визначеними цим Законом. Такі договори мають бути укладені між споживачами та виконавцями комунальних послуг протягом одного року з дати введення в дію цього Закону. У разі якщо згідно з договорами про надання комунальних послуг, укладеними до введення в дію цього Закону, передбачено більш ранній строк їх припинення, такі договори вважаються продовженими на той самий строк і на тих самих умовах. [PERSON] \~не надано\~суду жодних\~доказів,\~що йому\~було відмовлено\~ТОВ«ХАРКІВ ЕКОРЕСУРС» укласти письмовий договір,\~оскільки строк,\~встановлений діючим\~законодавством щодо\~укладення договору\~про надання\~комунальних послуг\~між споживачем\~та виконавцем\~таких послуг\~ще не\~сплив.\~ Отже,\~у суду\~відсутні підстави\~щодо задоволення\~вимог [PERSON] \~щодо зобов`язання\~ТОВ «ХАРКІВ ЕКОРЕСУРС» укласти письмовий договір. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що вищевказані дії відповідача за зустрічним позовом не можна визнати нечесною підприємницькою діяльністю в розумінні ст. 19 Закону України «Про захист прав споживачів», а тому у задоволенні зустрічного позову [PERSON] слід відмовити в повному обсязі, у зв`язку з його безпідставністю та недоведеністю. На підставі викладеного та

Outcome: approved