Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-22 00:00:00

Позивач ПАТ КБ "Приватбанк" звернувся з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості за договором кредиту у сумі 17825,78 грн., посилаючись на те, що 14.12.2007 року відповідач отримав кредит у розмірі 3000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну карту зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 24 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Посилаючись на те, що свої зобов'язання за договором ПАТ КБ "Приватбанк" виконав, надавши кредит, однак [PERSON] допустив прострочення платежів, у зв'язку з чим станом на 23.01.2014 року утворилася заборгованість у сумі 17825,78 грн., яку просить стягнути з відповідачки, а також понесені судові витрати. У судовому засіданні представник позивача підтримав позовну заяву у повному обсязі та просить їх задовольнити. Представник відповідача [PERSON] у судовому засіданні проти позову заперечував, вказавши, що сплив строк у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу і це є підставою для відмови в позові. Заслухавши представників позивача і відповідача, дослідивши надані сторонами письмові докази, суд вважає встановленими наступні факти та відповідні їм правовідносини. Встановлено, що 14.12.2007 р. між ПАТ КБ "Приватбанк" та було укладено кредитний договір відповідно до якого відповідач отримав кредит у розмірі 3000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну карту зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 24 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. (а.с.17-24). Згідно ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Статтею 526 ЦК України встановлено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України , інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти. Розмір процентів може встановлюватися договором. Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням (ст. 610 ЦК України). Згідно ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Згідно з умовами кредитного договору позичальник зобов'язаний здійснювати повернення кредиту частинами (щомісячними платежами) у розмірі та в строки, визначені договором, і щомісяця сплачувати проценти за користування кредитом, а також сплатити пеню за порушення строків повернення кредиту та процентів за користування ним. Оскільки умовами договору передбачені окремі самостійні зобов'язання, які деталізують обов'язок боржника повернути весь борг частинами та встановлюють самостійну відповідальність за невиконання цього обов'язку, то право кредитора вважається порушеним з моменту недотримання боржником строку погашення кожного чергового платежу, а отже і початок перебігу позовної давності за кожний черговий платіж починається з моменту порушення строку його погашення. Враховуючи, що за умовами договору погашення кредиту повинно здійснюватись позичальником частинами до 24 числа кожного місяця, а процентів -кожного 24 числа (включно) кожного календарного місяця, наступного за звітним, у рахунок якого вносяться кошти, то початок перебігу позовної давності для стягнення цих платежів необхідно обчислювати з моменту (місяця, дня) невиконання позичальником кожного із цих зобов'язань. Відповідач [PERSON] перестав виконувати щомісячні зобов'язання починаючи з травня 2008 року з погашення кредиту та процентів за користування кредитом, у зв'язку із чим з травня 2008 року у нього утворилась заборгованість за кредитним договором, що вбачається із розрахунку ПАТ КБ «Приватбанк» (а.с.8-15). ПАТ КБ «Приватбанк» звернувся до суду з позовом до лише в 2014 році. Відповідно до ч.4 ст. 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Оскільки позивачем пропущено строк звернення до суду з позовом, позовні вимоги ПАТ КБ «Приватбанк» задоволенню не підлягають.

Outcome: dismissed