Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-14 00:00:00

Звернувшись до суду з позовом, АТ КБ "ПриватБанк" зазначає, що відповідно до укладеного 17 січня 2007 року договору відповідач отримав кредит у розмірі 21600 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана ним заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою та Тарифами банку складає між ним і банком договір, про що свідчить його підпис у заяві. Відповідно до п. 2.1.1.2.3, 2.1.1.2.4 Умов та правил надання банківських послуг клієнт дає свою згоду, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням банку і клієнт надає банку право в будь-який момент змінити (зменшити або збільшити) кредитний ліміт. Банк виконав свої зобов`язання за договором у повному обсязі, надавши відповідачу кредит у розмірі, встановленому договором. У свою чергу відповідач належним чином не виконує взяті на себе зобов`язання, внаслідок чого станом на 18.02.2019 року має заборгованість у загальному розмірі 11688,02 грн., з яких: 5208,27 грн. - заборгованість за тілом кредиту; 1993,40 грн. - заборгованість за простроченим тілом кредиту, 2941,68 грн. - нарахована пеня за прострочене зобов`язання, 750 грн. - пеня за несвоєчасність сплати боргу на суму 100 грн., а також штрафи: 250 грн. - фіксована частина, 544,67 грн. - процентна складова. Вказані суми АТ КБ «ПриватБанк» просить стягнути з відповідача на свою користь. Представник позивача у судове засідання не з`явився, в матеріалах справи наявна заява про розгляд справи в його відсутність, у якій проти винесення судом заочного рішення не заперечує. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, повідомлявся про час та місце розгляду справи, причину неявки не повідомив, відзив на позов не надав, у зв`язку з чим судом проведено заочний розгляд справи, яка вирішується на підставі наявних доказів. Суд, з`ясувавши всі обставини справи та перевіривши їх доказами, приходить до висновку, що позов АТ КБ "ПриватБанк" підлягає частковому задоволенню з огляду на наступне: Судом встановлено, що відповідно до договору від 17.01.2007 року, укладеного між ПАТ КБ "ПриватБанк" та [PERSON] , останній отримав кредит шляхом встановлення кредитного ліміту на картковий рахунок у розмірі 250 грн., який у подальшому було збільшено. Згідно з наявною у матеріалах справи копією заяви відповідача, останній своїм підписом підтвердив, що ознайомився та згодний із Умовами та Правилами надання банківських послуг, Тарифами банку, а також, що в разі порушення позичальником строків платежів по будь-якому з грошових зобов`язань, передбачених дійсним договором, більш ніж на 120 днів, у зв`язку з чим банк буде вимушений звернутися до суду, позичальник зобов`язаний сплатити банку штраф у розмірі 250 грн. + 5% від суми позову. Крім того, як вбачається з заяви відповідача базова процентна ставка по кредиту складає 1,9% на місяць на залишок заборгованості, щомісячна комісія 3,0 %. Відповідно до наданого позивачем розрахунку заборгованості, станом на 18.02.2019 року відповідач має заборгованість: заборгованість за тілом кредиту 5208,27 грн., заборгованість за простроченим тілом кредиту 1993,40 грн., крім того йому нарахована пеня за прострочене зобов`язання 2941,68 грн., пеня за несвоєчасність сплати боргу на суму від 100 грн. - 750 грн., заборгованість за судовими штрафами 794,67 грн. Статтею 256 ЦК України визначено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку КБ «ПриватБанк»). Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633,634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. За змістом статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Частинами першою, другою статті 551 ЦК України визначено, що предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Таким чином, в разі укладення кредитного договору неустойка поділяється на встановлену законом (розмір та підстави стягнення якої визначається актами законодавства) та договірну (розмір та підстави стягнення якої визначається сторонами в самому договорі). Пред`являючи вимоги про стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором, банк просив окрім тіла кредиту, стягнути з відповідача на свою користь неустойку у вигляді пені та штрафів. При цьому позивач у позовній заяві, обґрунтовуючи своє право вимоги, посилається на Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку як невід`ємну частину договору. Однак матеріали справи не містять підтвердження, що саме з цими умовами та правилами був ознайомлений відповідач. У заяві відповідача відсутні умови договору про встановлення відповідальності у вигляді пені та її розміру. Будь-які докази погодження сторонами умов щодо сплати позичальником пені в матеріалах справи відсутні. Згідно з частиною шостою статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Таким чином, позов у частині стягнення з відповідача пені є необґрунтованим та задоволенню не підлягає. Тим більше, що сторони погодили сплату позичальником штрафу за порушення строків платежів за грошовим зобов`язанням, передбаченим договором, а статтею 61 Конституції України заборонено подвійну цивільно-правову відповідальність за одне і те саме порушення. В той же час, враховуючи, що відповідач свої зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконує, суд вважає, що з відповідача на користь банку необхідно стягнути заборгованість за укладеним кредитним договором, яка утворилася станом на 18.02.2019 року, а саме: заборгованість за тілом кредиту в розмірі 5208,27 грн., заборгованість за простроченим тілом кредиту 1993,40 грн., а також нараховані штрафи на суму 794,67 грн., а всього 7996,34 грн. Крім того, при зверненні до суду позивачем був сплачений судовий збір у розмірі 1921 грн. Відповідно до частини 1 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позов задоволено частково, сплачений позивачем судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь позивача у розмірі 1314 грн. 16 коп. (68,41%).

Outcome: partial