Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-02 00:00:00

У вересні 2019 року до суду звернувся представник позивача - адвоката Гвоздікова О.В. з позовом, у якому просив суд визнати за [PERSON] право власності на однокімнатну квартиру [ADDRESS] . Позов мотивований тим, що 17.04.2010 р. [PERSON] придбав однокімнатну квартиру за адресою: [ADDRESS] , шляхом підписання договору купівлі-продажу майнових прав №11/474/Г, який укладено між ним та ТОВ "Руніком Стройінвест". 04.12.2013 р. укладено угоду про відступку майнових прав за договором купівлі-продажу між [PERSON] та [PERSON] . Відповідач документів позивачу жодних не надав, пообіцявши провести державну реєстрацію права власності вищевказаної квартири самостійно. А тому, позивач вимушений звернутися до суду за захистом своїх прав. Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив задовольнити. Відповідач у судове засідання не з`явився, про час, дату та місце розгляду справи, повідомлявся належним чином, причини неявки суду невідомі. Суд, заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно із ст.5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. Відповідно до ч.1 ст.15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Судом встановлено, що 17.11.2010 р. укладено договір купівлі-продажу майнових прав на однокімнатну квартиру [ADDRESS] №11/474/Г, між [PERSON] та ТОВ "Руніком Стройінвест". 04.12.2013 р. укладено угоду про відступку майнових прав за договором купівлі-продажу майнових прав на однокімнатну квартиру [ADDRESS] між [PERSON] та [PERSON] , відповідно до якою [PERSON] передає, а [PERSON] приймає права та обов`язки та стає стороною по договору №11/474/Г від 17.11.2010 р., укладеного між ТОВ "Руніком Стройінвест" та [PERSON] . Згідно з ст. 317 ЦК України власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ст. 319 ЦК України власник володіє, користується розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно з ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою. Відповідно до ст. 210 ЦК України правочин підлягає державній реєстрації лише у випадках, встановлених законом. Такий правочин є вчиненим з моменту його державної реєстрації. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація права власності та інших речових прав проводиться зокрема на підставі рішення суду, що набрало законної сили, щодо права власності та інших речових прав на нерухоме майно. В порушення вказаних умов визнання законним та порядком реєстрації договорів, позивачем не було здійснено відповідні умови щодо реєстрації вказаного договору та отримання свідоцтва про право власності на вищевказану спірну однокімнатну квартиру, у зв`язку з чим суд вважає, що позов не обгрунтований, та такий, що не підлягає задоволенню.

Outcome: dismissed