Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-14 00:00:00

ТОВ "Лазер Сервіс" та ТОВ "Лазер Інтер" звернулись із первісними позовами до ПАТ "[PERSON] Аваль" та [PERSON] про визнання договорів іпотеки та поруки недійсними (а.с.4 т.1). ПАТ "[PERSON] Аваль" звернулось із зустрічними позовами до ТОВ "Лазер Сервіс" про визнання договорів недійсними та зобовязання відшкодувати збитки. Зазначені позови неодноразово, в ході розгляду справи, уточнювались, доповнювались і змінювались. За наслідком розгляду справи, первісні позови ТОВ "Лазер Інтер" та ТОВ "Лазер Сервіс" були залишені без розгляду ухвалою суду від 26 вересня 2011 року (а.с. 52 т.3) і судовому розгляду підлягав лише зустрічний позов ПАТ "[PERSON] Аваль" до ТОВ "Лазер Інтер", ТОВ "Лазер Сервіс" та [PERSON] про зобовязання відшкодувати завдані збитки в редакції від 12 червня 2014 року (а.с.76 т.4). Інші вимоги, за клопотанням ПАТ "[PERSON] Аваль" (далі скорочено за текстом банк), судовому розгляду не підлягали. Банк, направленим позовом, просив суд ухвалити рішення про зобовязання відповідачів відшкодувати позивачеві в солідарному порядку подвійну суму завданих збитків в розмірі 19 076 871,86 гривень і для відшкодування збитків звернути стягнення на майновий комплекс готель з рестораном, що в с. Садки по вулиці Тімірязєва, 1А Житомирського району Житомисрької області та на готель із земельною ділянкою, які розташовані за адресою вул. Промислова, 23 в с. Глибочиця Житомирського району Житомирської області. В судовому засіданні представник банку вимоги підтримав та просив суд їх задовольнити. Заявлені вимоги банк підтверджував наданими суду та наявними у справі письмовими доказами. В обґрунтування позову, представник банку, зазначив наступне. Рішеннями судів, що набули законної сили, договори іпотеки та поруки з усіма додатками до них, були визнані недійсними. Також, вироком суду, [PERSON] був визнаний винним у вчиненні злочину передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України за підробку документів, які стали підставою для укладення зазначених договорів іпотеки та поруки. За таких обставин, як продовжував представник банку, є всі підстави для застосування ст. 230 ЦК України та задоволення заявленого позову. Представник відповідачів, юридичних осіб, вимоги не визнав та просив суд відмовити у їх задоволенні з огляду на наступне. Правових підстав для задоволення вимог до відповідачів юридичних осіб не має, тому позов не може бути задоволений в цій частині. Відповідач [PERSON], будучи повідомленим про дату час та місце слухання справи, черговий раз не з'явився і судом було вирішено проводити подальший розгляд справи у його відсутність. Заслухав пояснення учасників розгляду, проаналізував матеріали справи, суд встановив наступні фактичні обставини справи. 6 серпня 2007 року між банком та [PERSON], як позичальником відповідно, був укладений кредитний договір № Z012/110/543 про отримання останнім грошових коштів в сумі 240 тисяч доларів США в платне та строкове користування (а.с.78 т.1). В подальшому 28 серпня 2007 року, внесеними змінами та доповненнями, розмір даного кредиту був збільшений до 1 160 000 доларів США (а.с.80 т.1). 28 серпня 2007 року між банком та ТОВ "Лазер Сервіс" був укладений договір поруки по зобов'язанням [PERSON] по кредитному договору № Z012/110/543 (а.с.35 т.1). 6 серпня 2007 року між банком та [PERSON], як позичальником відповідно, був укладений другий кредитний договір № Z012/110/544 про отримання останнім грошових коштів в сумі 240 тисяч доларів США в платне та строкове користування (а.с.36 т.1). В подальшому 28 серпня 2007 року, внесеними змінами та доповненнями, розмір і даного кредиту був збільшений до 1 160 000 доларів США (а.с.42 т.1). 28 серпня 2007 року між банком та ТОВ "Лазер Сервіс" був укладений договір поруки по зобов'язанням [PERSON] до кредитному договору № Z012/110/544 (а.с.45 т.1). В забезпечення виконання взятих на себе зобов'язань 28 серпня 2007 року між банком з однієї сторони та [PERSON] і ТОВ "Лазер Сервіс" з іншої сторони був укладений договір іпотеки (а.с.46 т.1). В іпотеку передано готель із земельною ділянкою за адресою Житомирська область Житомирський район с. Глибочиця вул. Промислова, 23. Рішеннями господарського суду Житомирської області від 1 та 5 грудня 2011 року (а.с.158, 161 т.3) були визнані недійсними зазначені раніше договори іпотеки та поруки. Дані судові рішення були залишені без змін судами апеляційної та касаційної інстанції і набули законної сили (а.с.142, 245 т.3). [PERSON] було визнано винним у вчиненні злочину передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України вироком суду від 5 червня 2013 року (а.с.41 т.4) та залишеним без змін ухвалою суду апеляційної інстанції 3 квітня 2014 року (а.с.48 т.4) за підробку установчих документів, які стали підставою для укладення зазначених договорів поруки та іпотеки. Правовими підставами заявленого позову банком наведені положення ст. 230 ЦК України, якими визначено наступне. Якщо одна із сторін правочину навмисно ввела другу сторону в оману щодо обставин, які мають істотне значення, такий правочин визнається судом недійсним. Обман має місце, якщо сторона заперечує наявність обставин, які можуть перешкодити вчиненню правочину, або якщо вона замовчує їх існування. Сторона, яка застосувала обман, зобов'язана відшкодувати другій стороні збитки у подвійному розмірі та моральну шкоду, що завдані у зв'язку з вчиненням цього правочину. Проаналізував встановлені фактичні обставини справи та норми матеріального закону, якими вони врегульовані, суд приходить до висновку про часткове задоволення позову виходячи з наступного. Судом було встановлено, що відповідачі, юридичні особи, не були сторонами договорів кредиту за якими [PERSON] отримував грошові кошти. Дані юридичні особи були лише поручителями та передали в іпотеку майно в забезпечення виконання умов зобовязання [PERSON] Однак і останні договори були визнані судами недійсними через їх підробку [PERSON] Злочинних дій посадових осіб ТОВ "Лазер Інтер" та ТОВ "Лазер Сервіс" не встановлено, що найменше суду такі відомості не надавались. За таких обставин стверджувати, що відповідачі, юридичні особи, навмисно ввели в оману банк взагалі та в тому числі щодо обставин, які мають істотне значення не має підстав. Так само, не має підстав вважати, що відповідачі, юридичні особи, застосовували обман до банку під час укладення договорів кредиту і зобовязані відшкодовувати банку збитки. З кредитних договорів вбачається, що позичальником виступав [PERSON], як фізична особа. Ширшому тлумаченню, на переконання суду, дані обставини не підлягають. Не наводились банком і суд позбавлений правами застосовувати їх самостійно, правові підстави для звернення стягнення на нерухоме і зазначене майно відповідачів, юридичних осіб, враховуючи зазначені і встановлені фактичні обставини справи та спосіб захисту обраний банком. В свою чергу [PERSON], будучи особою, яка своїми діями завела банк в оману при укладенні договорів кредиту, має відшкодовувати заподіяну такими неправомірними діями шкоду в подвійному розмірі, як регламентовано положеннями ч. 2 ст. 230 ЦК України і з такими вимогами банку суд погоджується, вважає їх обґрунтованими та підтвердженими зазначеними і встановленими судом фактичними обставинами справи. На підставі вищевикладеного,

Outcome: partial