Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-06 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою, в якій зазначив, що 13 лютого 2019 року між ПАТ АБ "УКООПСПІЛКА" та ТОВ "Креді Фінанс Актив" укладено договір відступлення права вимоги до [PERSON] за кредитним договором № 01 від 10 січня 2008 року, заборгованість за яким була стягнута судовим наказом від 10 березня 2009 року. У зв`язку з наведеним, позивач просить суд стягнути з відповідача 25258,35 грн інфляційних втрат, які виникли внаслідок прострочення виконання відповідачем грошового зобов`язання. Позивач просив суд розгляд справи здійснювати без предствника (а.с. 27, 31). Відповідач у судове засідання не з`явився, причину неявки не повідомив, відзив на позов не надав, хоча про розгляд справи сповіщався належним чином (а.с. 24-25, 33-36). Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не відбувається, що відповідає вимогам ч. 2 ст. 247 ЦПК України. З огляду на те, що в справі є достатньо матеріалів стосовно прав та взаємовідносин сторін на підставі наявних доказів, ухвалює заочне рішення, що відповідає вимогам статті 280 Цивільного процесуального кодексу України. Суд, дослідивши матеріали справи, встановив такі факти та відповідні їм правовідносини. 10 січня 2008 року Акціонерний банк "Укоопспілка" та [PERSON] уклали кредитний договір № 01, за яким останній отримав грошові кошти в сумі 10000 грн, які зобов`язався повернути до 09 січня 2009 року (а.с. 4-5). 10 березня 2009 року Корольовський районний суд м. Житомира виніс наказ про стягнення з [PERSON] на користь Акціонерного банку "Укоопспілка" заборгованості за кредитним договором в сумі 11331,66 грн (а.с. 6). 13 лютого 2019 року між ПАТ АБ "УКООПСПІЛКА" та ТОВ "Креді Фінанс Актив" укладено договір відступлення права вимоги до [PERSON] за кредитним договором № 01 від 10 січня 2008 року (а.с. 7-9). Частиною 1 ст. 16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини (п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України). За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1054 ЦК України). Пунктом 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України передбачено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 514 ЦК України). Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно з ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ч. 1 ст. 612 ЦК України). Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом (ч. 2 ст. 625 ЦК України). Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. З огляду на наведене, враховуючи той факт, що до позивача за договором від 13 лютого 2019 року перейшли права кредитора у зобов`язанні, у тому числі й право вимоги сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції, суд, зважаючи на той факт, що відповідач своїм правом з`явитися до суду і спростувати доводи позивача не скористався, вважає за потрібне стягнути з нього на користь позивача інфляційні втрати. Так, зважаючи на той факт, що позивач просить стягнути інфляційні втрати за період з 10 березня 2009 року до 30 квітня 2020 року, з урахуванням сукупного індексу інфляції в розмірі 298,75 за період з березня 2009 року по квітень 2020 року, суд дійшов висновку, що з відповідача мають бути стягнуті інфляційні втрати в сумі 22520,36 грн. Також суд на підставі ст. 141 ЦПК України вважає за потрібне стягнути з відповідача на користь позивача 1874,14 грн судового збору (89,16 % \розмір задоволених вимог\ від сплаченого судового збору в сумі 2102 грн).

Outcome: partial