Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-21 00:00:00

Представник Публічного акціонерного товариства «Перший Український міжнародний банк» Буковинський Т.Й. звернувся до суду із позовом, у якому просить в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором звернути стягнення на предмет іпотеки: житловий будинок, що знаходиться за адресою [ADDRESS], визначивши спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом надання права продажу позивачу від свого імені предмета іпотеки та стягнути судовий збір. Свої вимоги мотивує тим, що між Закритим акціонерним товариством «Перший Український Міжнародний банк», правонаступником якого є Публічного акціонерного товариства «Перший Український міжнародний банк» та [PERSON] було укладено Кредитний договір від 10.12.2007 року №5882510 з Додатковою угодою до нього № 7805622 від 08.07.2009 року та Додатковою угодою до нього № 8597899 від 15.01.2010 року відповідно до умов якого Відповідач отримав кредит у розмірі 180 000,00 ШІ) (Сто вісімдесят тисяч Доларів США 00 центів). Цільове призначення кредиту - придбання нерухомого майна (житлового будинку, реєстраційний номер:7849285, загальною площею: 121,6 кв.м. житловою площею: 58,8 кв.м., що розташований у [ADDRESS] (копія кредитного договору додається). 10.12.2007 року відповідач з третьою особою уклав договір купівлі-продажу вищезгаданого будинку. Розрахунок за нерухомість проведено кредитними коштами. У свою чергу, 10 грудня 2007 року, в якості забезпечення виконання кредитних зобов'язань між позивачем та відповідачем було укладено договір іпотеки №5882512, що посвідчений Стефанюк О.І., приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу та зареєстровано в реєстрі за №5744 згідно якого відповідач передав позивачу житловий будинок, реєстраційний номер:7849285, загальною площею: 121,6 кв.м. житловою площею: 58,8 кв.м., що розташований у [ADDRESS]. У зв'язку із порушенням виконанням відповідачем своїх зобов'язань позивач звернувся до суду з позов про стягнення заборгованості по кредитному договору. 11 квітня 2012 року Залізничним районним судом м. Львова було прийнято рішення у цивільній справі №2-3972/11 яким було вирішено стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором на загальну суму 189 171,15 доларів США, 245 116,89 гривень та 2823 грн. судових витрат. 20 серпня 2012 року у зв'язку з набранням рішенням суду законної сили Залізничним районним судом м. Львова було видано виконавчий лист. 12 жовтня 2012 року Залізничним відділом державної виконавчої служби Львівського міського управління юстиції було відкрито виконавче провадження по виконанню виконавчого листа у справі №23972/11, виданого 20.08.20)2 року про стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за кредитним договором. 31.12.2013 року Залізничним відділом державної виконавчої служби Львівського міського управління юстиції було винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачеві у зв'язку з відсутністю за відповідачем зареєстрованого нерухомого майна. Позивач надсилав відповідачу вимогу про усунення порушення кредитного договору та попереджав про можливість звернення стягнення на предмет іпотеки, однак вимога не була. Крім того, до пред'явлення позову позивач звертався до відповідача з вимогою провести державну реєстрацію права власності на нерухоме маймо, однак зазначена вимога відповідачем також не була виконана. Оскільки відповідач порушив зобов'язання з повернення суми кредиту, представник позивача звернувся до суду із позовом, який просив задовольнити, звернути стягнення на предмет іпотеки. Представник позивача у судове засідання не з'явився, про причини неявки суд не повідомив, однак належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи, окрім того подав до суду заяву, у якій просить проводити розгляд справи у його відсутності. Відповідач, будучи належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи через оголошення в пресі /а.с.65-67/, у судове засідання не з'явився, жодних документів до суду про причини неявки не надав, суд ухвалив справу розглядати без його участі у заочному режимі, оскільки матеріалів справи достатньо для прийняття рішення по суті. Вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплачувати проценти. З договору від 10.12.2007 року №5882510 укладеного між ПАТ «ПУМБ» та відповідачем. /а.с.9-15/, вбачається, що [PERSON] було надано кредит 180 000,00 доларів США, з додатковою угодою до нього № 7805622 від 08.07.2009 року та додатковою угодою до нього № 8597899 від 15.01.2010 року . Цільове призначення кредиту - придбання нерухомого майна (житлового будинку, реєстраційний номер:7849285, загальною площею: 121,6 кв.м. житловою площею: 58,8 кв.м., що розташований у [ADDRESS]./а.с.16-20/ Згідно умов даного договору, відповідач зобов'язався повертати кредитні кошти у строки, визначені договором, сплачувати проценти за користування кредитними коштами, а також інші обов'язкові платежі згідно кредитного договору. У свою чергу, 10 грудня 2007 року, в якості забезпечення виконання кредитних зобов'язаннь між Позивачем та Відповідачем було укладено Договір іпотеки №5882512, що посвідчений Стефанюк О.І., приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу та зареєстровано в реєстрі за №5744 згідно якого відповідач передав позивачу житловий будинок, реєстраційний номер:7849285, загальною площею: 121,6 кв.м. житловою площею: 58,8 кв.м., що розташований у [ADDRESS]. У відповідності до ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору чи вимог цього Кодексу, а згідно ст.525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ст.610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки (п. 3 ч.1 ст.611 ЦК України). Відповідно до ч.1 ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. 11 квітня 2012 року Залізничним районним судом м. Львова було прийнято рішення у цивільній справі №2-3972/11 яким було вирішено стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором на загальну суму 189 171,15 доларів США, 245 116,89 гривень та 2823 грн. судових витрат./а.с.30/ 20 серпня 2012 року у зв'язку з набранням Рішенням суду законної сили Залізничним районним судом м. Львова було видано виконавчий лист /а.с.34/. 12 жовтня 2012 року Залізничним відділом державної виконавчої служби Львівського міського управління юстиції було відкрито виконавче провадження по виконанню виконавчого листа у справі №23972/11, виданого 20.08.2012 року про стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за Кредитним договором, /а.с.35/. 31.12.2013 року Залізничним відділом державної виконавчої служби Львівського міського управління юстиції було винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачеві у зв'язку з відсутністю за відповідачем зареєстрованого нерухомого майна./а.с.36/ Позивач надсилав відповідачу вимогу про усунення порушення кредитного договору та попереджав про можливість звернення стягнення на предмет іпотеки, однак вимога не була виконана /а.с.26/ Також судом встановлено те, що до пред'явлення позову позивач звертався до відповідача з вимогою провести державну реєстрацію права власності на нерухоме маймо, /а.с.28-29/ однак зазначена вимога відповідачем також не була виконана. Станом на 04.11.2016 року рішення суду про стягнення заборгованості виконане не було, заборгованість по кредиту не погашалась та залишилась незмінною. Підпунктами 4.1.1.-4.1.2. Пункту 4.1. Договору іпотеки передбачено, що позивач вправі звернути стягнення на предмет іпотеки та одержати задоволення своїх вимог з вартості предмету іпотеки переважно перед іншими кредиторами іпотекодавця у разі:невиконання чи неналежного виконання основного зобов'язання;невикоання вимоги іпотекодержателя про дострокове виконання основного зобов'язання, зробленої на підставі закону, кредитного договору чи цього договору. Згідно п.4.2. Договору іпотеки, звернення стягнення на предмет іпотеки може здійснюватися одним із способів за вибором позивача, зокрема на за рішенням суду. Згідно підпункту 4.8.1 Договору іпотеки, позивач має право від свого імені продати предмет іпотеки будь-якій особі шляхом укладення з нею відповідного договору купівлі- продажу. Відповідно до ст.546 ЦК України виконання зобов'язання може забезпечуватися, зокрема, заставою. У відповідності до ст. 572 ЦК України в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов'язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави). Відповідно до вимог ст.ст. 575, 589 ЦК України, іпотека є окремим видом застави. У разі невиконання зобов'язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави. Згідно ст.33 Закону України "Про іпотеку" у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється, зокрема на підставі рішення суду. 7 червня 2014 року набув чинності Закон України "Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті", згідно з пунктом 1 якого не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) нерухоме житлове майно, яке вважається предметом застави згідно із статтею 4 Закону України "Про заставу" та/або предметом іпотеки згідно із статтею 5 Закону України "Про іпотеку", якщо таке майно виступає як забезпечення зобов'язань громадянина України (позичальника або майнового поручителя) за споживчими кредитами, наданими йому кредитними установами - резидентами України в іноземній валюті, та за умови, що: таке нерухоме житлове майно використовується як місце постійного проживання позичальника/майнового поручителя або є об'єктом незавершеного будівництва нерухомого житлового майна, яке перебуває в іпотеці, за умови, що у позичальника або майнового поручителя у власності не знаходиться інше нерухоме житлове майно; загальна площа такого нерухомого житлового майна (об'єкта незавершеного будівництва нерухомого житлового майна) не перевищує 140 кв. метрів для квартири та 250 кв. метрів для житлового будинку. Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що мораторій є відстроченням виконання зобов'язання, а не звільнення від його виконання. Відтак установлений Законом України "Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті " мораторій на стягнення майна, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті, не передбачає втрату кредитором права на звернення стягнення на предмет іпотеки (застави) у випадку невиконання боржником зобов'язань за договором, а лише тимчасово забороняє примусово стягувати (відчужувати без згоди власника). Крім того, згідно з пунктом 4 Закону України "Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті" протягом дії цього Закону інші закони України з питань майнового забезпечення кредитів діють з урахуванням його норм. Суд враховує при цьому правову позицію, викладену в постанові Верховного Суду України від 27 травня 2015 року №6-57 цс 15. Аналізуючи зібрані докази по справі в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що відповідач [PERSON] порушує взятті на себе зобов'язання за кредитним договором, а установлений Законом № 1304-VII мораторій на стягнення майна, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті, не передбачає втрату кредитором права на звернення стягнення на предмет іпотеки (застави) у випадку невиконання боржником зобов'язань за договором, а лише тимчасово забороняє примусово стягувати (відчужувати без згоди власника), тому позивач вправі вимагати в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором від 10.12.2007 року №5882510 з додатковою угодою до нього № 7805622 від 08.07.2009 року та додатковою угодою до нього № 8597899 від 15.01.2010 року в сумі 189 171,15дол. США та 245 116 грн. 89 коп. звернути стягнення на предмет іпотеки. Крім цього з відповідача слід стягнути сплачений позивачем відповідний розмір судового збору.

Outcome: approved