Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-18 00:00:00

[PERSON] в інтересах ПАТ "Акціонерний банк "Експрес-банк" 24.05.2016 року звернувся до Жмеринського міськрайонного суду з цим позовом і вказав, що 11.09.2013 року між позивачем ПАТ "Акціонерний банк "Експрес-банк" та відповідачем [PERSON] укладений кредитний договір №158519/363/к5, за умовами якого остання отримала споживчий кредит в сумі 14000 грн., строком на 24 місяці з 11.09.2013 року по 11.09.2015 року зі сплатою за користування кредитом 23% річних. Посилаючись на те, що відповідачем в порушення умов договору не виконуються особисті зобовязання щодо здійснення фіксованих платежів, просив стягнути на користь позивача ПАТ "Акціонерний банк "Експрес-банк" з [PERSON] заборгованість за кредитним договором в розмірі 22851,35 грн., що складається із суми простроченої заборгованості по кредиту в розмірі 9844,67 грн., суми прострочених відсотків по кредиту в розмірі 1868,50 грн., суми простроченої комісії по кредиту в розмірі 420,00 грн., суми пені за несвоєчасне повернення кредиту 4722,70 грн., суми пені за несвоєчасне повернення відсотків в розмірі 265,97 грн., суми пені за несвоєчасне повернення комісії в розмірі 129,78 грн., суми штрафу за неналежне виконання умов договору в сумі 10% від суми отриманого кредиту згідно умов п.6.5 кредитного договору в розмірі 1400,00 грн. та заборгованості по кредиту з урахуванням індексу інфляції в сумі 4199,73 грн., а також судовий збір в сумі 1378 грн. Представник позивача, належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, в судове не зявився, попередньо подавши письмову заяву про розгляд справи у його відсутність, у якій підтримав заявлені вимоги у повному обсязі. Відповідач, належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи, в судове засідання не зявилася, однак подала попередньо до суду письмову заяву про розгляд даної справи у її відсутність, в якій вказала, що даний позов визнає частково в частині 6820,80 грн., а в частині 22851,35 грн. не визнала, тому що нею за два роки була проплачена сума 13316 грн., на підтвердження чого також надала пять квитанцій та власний розрахунок. Недійсність кредитного договору або окремих його положень не оспорювала. Вивчивши доводи позовної заяви та дослідивши представлені докази, суд дійшов наступного. Даний спір належить до категорії цивільно-правових спорів позовного провадження загальної підсудності, що за зареєстрованим у встановленому порядку місцем проживання відповідача (а.с.19) є підсудним Жмеринському міськрайонному суду. Згідно положень ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти; до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 ЦК України, якщо інше не встановлено параграфом 2 і не випливає із суті кредитного договору. Відповідно до змісту ч.1 ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом; розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Згідно ч.1 ст.1049 ЦК України позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно ст.1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобовязаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу; якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобовязаний сплатити неустойку відповідно до статей 549-552 цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу; якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Згідно ст.610 ЦК України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання). У відповідності до ч.1 ст.611 ЦК України у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобовязання внаслідок односторонньої відмови від зобовязання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; сплата неустойки. Згідно ч.1 ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до положень ч.1,2 ст.614 ЦК України особа, яка порушила зобовязання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом; особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобовязання; відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобовязання. У відповідності до вимог ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. Божник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Так, в судовому засіданні установлено, що ПАТ "АБ "Експрес-Банк" та [PERSON] уклали кредитний договір №158519/363/к5 від 11.09.2013 року, що підтверджується копією останнього (а.с.4-5) відповідно до розділів 1,2 якого останному було надано кредит на споживчі цілі в сумі 14000 грн. шляхом відкриття рахунку №22034015851905.0, та перерахування кредиту на відкритий у кредитодавця поточний (картковий) рахунок позичальника №26208880110120.0 строком на 24 місяці з 11.09.2013 року по 11.09.2015 року із сплатою 23% річних. Відповідно до змісту п.1.6. зазначеного договору за надання кредитодавцем позичальнику супутніх послуг, які повязані з отриманням та обслуговуванням кредиту, позичальник сплачує кредитодавцю плату згідно тарифів, зазначених в Додатку №1 (а.с.6), що є невідємною частиною договору, це зокрема, комісія за надання кредиту в розмірі 1050 грн. та комісія за зарахування кредитних коштів на поточний (картковий) рахунок позичальника в розмірі 64,75 грн., що є одноразовими виплатами. Відповідно до змісту п.1.7. зазначеного договору позичальник сплачує кредитодавцю щомісячну комісію за послуги з супроводження кредиту за цим договором в розмірі 0,5% від суми кредиту. Згідно п.3.1. кредитного договору забезпеченням виконання зобовязань позичальника за договором є неустойка, а також інші види забезпечення виконання зобовязань згідно із правочинами, які можуть бути укладені з метою забезпечення виконання позичальником зобовязань за договором, незалежно від того, зазначені вони в договорі чи ні. Відповідно до п.4.3. зазначеного договору проценти за користування простроченою сумою кредиту нараховуються на прострочену суму кредиту за фактичну кількість днів користування кредитом, включаючи день виникнення простроченої заборгованості та не включаючи день погашення такої заборгованості за ставкою, яка визначається як сума ставки, визначеної в п.1.4. договору (тобто 23% річних) та 5 % річних. Згідно п.6.1. кредитного договору у випадку невиконання або неналежного виконання позичальником своїх зобовязань за договором, позичальник відшкодовує кредитодавцю завдані цим збитки в повному обсязі понад неустойку (штраф, пеню), які передбачені договором. Відповідно до п.6.2., п.6.3 кредитного договору за прострочення позичальником визначеного договором строку (терміну) сплати процентів за користування кредитом в розмірі, визначеному договором, та за прострочення позичальником визначеного договором строку (терміну) сплати нарахованої комісії в розмірі, визначеному договором, позичальник сплачує кредитодавцю пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діяла в період, за який сплачується пеня, від суми простроченого невиконанням зобовязання за кожний день прострочення. Відповідно до вимог п.6.4 кредитного договору за прострочення позичальником визначеного договором строку (терміну) повернення кредиту (в т.ч. строку (терміну) дострокового повернення кредиту визначеного кредитодавцем) в розмірі, визначеному договором, позичальник сплачує кредитодавцю пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діяла в період, за який сплачується пеня, від суми простроченого невиконанням зобов'язання за кожен день прострочення. Згідно п.6.5. вказаного договору за невиконання або неналежне виконання позичальником будь-якої умови договору, зазначеної в п.п.5.2.3., 5.2.4. договору позичальник сплачує кредитодавцю штраф у розмірі 10% від суми отриманого кредиту за кожен випадок такого невиконання або неналежного виконання. З представленого позивачем розрахунку (а.с.7-12) вбачається, що відповідачем [PERSON] в порушення особистих зобовязань не у повній мірі здійснювались платежі за кредитним договором №158519/363/к5 від 11.09.2013 року стосовно щомісячної сплати обовязкових платежів, у тому числі визначених у Додатку №1, який є невідємною частиною останнього, оскільки за нею станом на 19.05.2016 року рахується заборгованість на загальну суму 22851,35 грн., яка складається з суми простроченої заборгованості по кредиту в розмірі 9844,67 грн., суми прострочених відсотків по кредиту в розмірі 1868,50 грн., суми простроченої комісії по кредиту в розмірі 420,00 грн., суми пені за несвоєчасне повернення кредиту 4722,70 грн., суми пені за несвоєчасне повернення відсотків в розмірі 265,97 грн., суми пені за несвоєчасне повернення комісії в розмірі 129,78 грн., суми штрафу за неналежне виконання умов договору в сумі 10% від суми отриманого кредиту згідно умов п.6.5 кредитного договору в розмірі 1400,00 грн. та заборгованості по кредиту з урахуванням індексу інфляції в сумі 4199,73 грн. Згідно копії письмового повідомлення позивача від 16.02.2015 року №169 (а.с.15), яке було вручено рекомендованим листом особисто відповідачу за даними зворотнього поштового повідомлення від 17.02.2016 року останній внаслідок порушення строків щомісячного повернення кредиту було предявлено вимогу про дострокове погашення в порядку п.2.5. у строк до 26 лютого 2015 року простроченої заборгованості за кредитом та нарахованими процентами в сумі 7524,95 грн. за договором кредиту №158519/363/к5 від 11.09.2013 року, тому невиконання даної вимоги, що вбачається з розрахунку більшої суми заборгованості станом на 17.02.2016 року, становить застережені п.п.5.2.3. кредитної угоди підстави дострокового повернення кредиту з нарахованими процентами за період фактичного користування ним та інших платежів згідно умов договору. Вказані докази суд приймає до уваги, так як вони зібрані із дотриманням вимог закону та не суперечать один одному. Судом не приймається до уваги представленний відповідачем власний розрахунок суми заборгованості за кредитом в розмірі 6820,80 грн., а також квитанції на погашення зобовязань по відсоткам за договором кредиту №158519/363/к5 від 11.09.2013 року на суми 270,77 грн. та 70 грн. від 22.11.2013 року №4 та №5 відповідно, та на погашення зобовязань по кредитному договору №158519/363/к5 від 11.09.2013 року на суму 720,01 грн. (136,67 грн. + 583,34 грн.) від 29.10 2013 року №4 та від 22.11.2013 року №6, оскільки зазначені у даних квитанціях суми застережені позивачем у відомостях руху коштів за даним кредитним договором за відповідними датами їх внесення (а.с.10,11,12), що визначає їх належне врахування при нарахуванні заборгованості. Надану відповідачем витанцію від 11.09.2013 року №4 на суму 180,69 грн. суд визнає неналежним доказом, оскільки вона має застережене призначення на погашення заборгованості по відсоткам, однак, за іншим кредитним договором. До того ж з огляду на проведення її оплати формально у день укладання кредитного договору №158519/363/к5 від 11.09.2013 року, виключно за яким пред'явлено вимогу стягнення боргу, положеннями останнього, зокрема, графіком платежів, сплата відсотків за користування кредитними коштами передбачена за кожний наступний місяць їх використання, але ніяк не у день отримання кредиту. Самостійний розрахунок відповідача містить підтвердження представлених позивачем відомостей щодо нездійснення [PERSON] взагалі оплат в рахунок повернення кредиту у грудні 2013 року, з листопада 2014 року по лютий 2015 року включно, а також здійснення поточної сплати за решту періодів у меншому від встановленому за погодженням сторін графіком платежів розмірі, що визначає підставне та справедливе збільшення зобов'язань відповідача за наведеними положеннями кредитного договору з попередньо узгодженої загальної суми платежів 19007,13 грн. до обрахованої позивачем суми боргу в розмірі 22851,35 грн., що окрім простроченої заборгованості по тілу кредиту та відсотків містить відповідні нарахування пені за прострочення кредиту, пені за прострочення сплати відсотків та пені за прострочення щомісячної комісії, штрафу за невиконання умов договору, а також встановлене законом нарахування інфляційних втрат. Тому, з огляду на непредставлення [PERSON] інших доказів щодо здійснення нею повернення кредитних коштів, окрім тих, що вже належно враховані у розрахунку позивача, судом визнається недоведеною відповідачем своєї вини у невиконанні усіх особистих зобовязань за кредитним договором, що згідно вимог закону є обовязком особи, яка порушила зобовязання. Таким чином, з урахуванням встановлених в судовому засіданні обставин справи щодо наявності простроченої заборгованості позичальника [PERSON] перед позивачем із погашення кредиту та відсотків за користування ним, а також пені та штрафу, що виникла з вини позичальника, позовні вимоги є справедливими, так як заявлені до стягнення суми узгоджуються з представленими позивачем розрахунками заборгованості станом на 19.05.2015 року, не суперечать вимогам закону, не спростовані безпосередньо відповідачем [PERSON], а тому заявлена сума підлягає стягненню з останньої на користь позивача. Також відповідно обсягу задоволення позовних вимог слід стягнути з відповідача на користь позивача документально підтверджені витрати із сплати судового збору в розмірі 1378 грн. (а.с.1). Враховуючи викладене,

Outcome: approved