Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-21 00:00:00

Позивач звернувся до суду із вказаним позовом, який в подальшому уточнив та збільшив позовні вимоги, зазначивши, що первісний позов охоплював період з 01.01.2003 року по 01.12.2012 року, а на теперішній час сума заборгованості не була погашена в повному обсязі, у позивача з'вилась можливість уточнити позовні вимоги, а саме, збільшити суму заборгованості в результаті збільшення періоду часу за який стягується борг. Таким періодом є період з 01.01.2003 року по 01.01.2014 року. Сума заборгованості складає: 15806,78 грн., основний борг - 11901,27 грн., втрати від інфляційних процесів -2646,86грн., - 3%- річних - 1258,65 грн. ЛМКП «Теплокомуненерго» постачало теплову енергію в квартиру відповідачів. Таким чином між позивачем і відповідачем встановилися фактичні договірні відносини з приводу надання житлово-комунальних послуг на підставі відкритого особового рахунку [NUMBER]. Відповідачі своєчасно розрахунки за надану теплову енергію не здіснювали. Представник позивача в судовому засіданні вимоги позову підтримала та просила його задовольнити. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні проти позову запреечував, надав заперечення на позовну заяву, посилався на ст.19 Закону України « Про житлово - комунальні послуги». Оскільки договірні відносини між позивачем та відповідачами відсутні, і позивач не здійснює теплопостачання безпосередньо споживачам, та не є виконавцем комунальних послуг, у позивача немає законних підстав вимагати від відповідачів оплату за комунальні послуги. Також, було подано заперечення на доповнення до позовної заяви, в якій зазначалося у первісних запереченнях, у будь-якому разі вважаємо стягнення заборгованості за весь період перевищує строк позовної давності. Заборгованість може бути пред'явлена тільки з грудня 2010 року по 01.01.2014 року. Згідно розрахунку, вона складає 3824,94 грн. Просив розстрочити сплату заборгованості строком на 36 місяців рівними частками. Відповідач [PERSON], надав заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги не визнає. Відповідач [PERSON], надала заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги не визнає. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що вимоги позивача підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Статтями 20, 21 Закону України від 24 червня 2004 р. N 1875-IV «Про житлово-комунальні послуги» визначені права та обов'язки споживача й виконавця житлово-комунальних послуг. При цьому, правом споживача є одержання вчасно та відповідної якості житлово-комунальних послуг згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг, а обов'язком - оплата житлово-комунальних послуг у строки, встановлені договором або законом, зокрема не пізніше 20 числа кожного місяця вносити плату за користування жилим приміщенням (квартплату) та за комунальні послуги. Обов'язком виконавця - надання послуг вчасно та відповідної якості згідно із законодавством та умовами договору, а також підготовка та укладення із споживачем договору про надання житлово-комунальних послуг з визначенням відповідальності за дотримання умов його виконання згідно з типовим договором. Такі ж права та обов'язки встановлені і Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, Правилами користування приміщеннями житлових будинків і гуртожитків. Судом встановлено, що відповідачі, будучи мешканцями квартири [ADDRESS] (а.с.5), користувались послугами з теплопостачання та гарячого водопостачання, проте оплату проводили нерегулярно, внаслідок чого за ними утворилася заборгованість за період з 01.01.2000 р. по 01.12.2013 р. у розмірі 13121,39 грн.-основного боргу, втрати від інфляційних процесів у сумі 1868,69 грн., 3 % річних у сумі 1294,13 грн., а всього 16284,21 грн., відповідно до розрахунку по особовому рахунку [NUMBER] (а.с.19-22). Згідно зі ст. 67 ЖК України наймач жилого приміщення зобов'язаний оплачувати комунальні послуги, у тому числі і послуги з теплозабезпечення та постачання гарячої води. Згідно зі ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, а за відсутності таких умов та вимог -відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Як встановлено у судовому засіданні позивач надає послуги з теплозабезпечення та постачання гарячої води до квартири відповідача. В порушення вимог ст. 68 ЖК України, відповідачі оплачували зазначені послуги нерегулярно, у зв'язку з чим утворилась заборгованість. Таким чином, з відповідачів підлягає стягненню заборгованість за період з 01.01.2000 р. по 01.12.2013 р. у розмірі - 13121,39 грн. Згідно зі ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням трьох процентів річних від простроченої суми. Позивачем заявлено вимогу про стягнення з відповідача втрати від інфляційних процесів у сумі 1868,69 грн., 3 % річних у сумі 1294,13 грн. Відповідно до Закону України «Про внесення зміни до статті 2 Закону України "Про тимчасову заборону стягнення з громадян України пені за несвоєчасне внесення плати за житлово-комунальні послуги" від 17 грудня 2010 року N 2795-VI статтю 2 Закону України "Про тимчасову заборону стягнення з громадян України пені за несвоєчасне внесення плати за житлово-комунальні послуги" викласти в такій редакції: "Стаття 2. Дія цього Закону припиняється 01 січня 2011 року. Нарахування та стягнення пені за несвоєчасне внесення плати за житлово-комунальні послуги здійснюються на суму заборгованості, яка утворилася з 01 січня 2011 року". Таким чином, з відповідачів за період з 01.01.2011 року до 01.12.2013 р. підлягають стягненню інфляційні втрати у сумі 68,64 грн., 3 % річних у сумі 137,29 грн. До початку судового засідання відповідачем [PERSON] подано заперечення проти позову в яких зазначено не необхідність застосування строку позовної давності. Відповідно до ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється у три роки. Таким чином, з урахуванням строку позовної давності, заборгованість з відповідачів за період з по 01.01.2010 року не підлягає задоволенню у зв'язку із пропуском строку позовної давності. 01.01.2010 року по 31.12.2013 року підлягає стягненню сума заборгованості у розмірі 7548 гривень 07 копійок, відповідно до розрахунку, наданого позивачем, а також інфляційні витрати в сумі 347 гривень 40 копійок та 3% річних 436 гривень 60 копійок. Відповідно до вимог ст..217 ЦПК України суд вважає за можливе розстрочити виконання рішення суду в частині стягнення суми заборгованості строком на 24 місяця. Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України з відповідачів на користь позивача підлягає стягненню сума судового збору у розмірі 229, 40 грн в рівних частках.

Outcome: partial