Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-28 00:00:00

У липні 2017 року [PERSON], [PERSON] звернулися до Костопільського районного суду Рівненської області із зазначеним позовом до Публічного акціонерного товариства «Імексбанк» (далі ПАТ«Імексбанк»), посилаючись на те, що 14 квітня 2015 року помер їх батько [PERSON], після смерті якого відкрилася спадщина у вигляді грошових коштів в розмірі 150767,11 грн., які належали померлому на підставі листа-повідомлення №3369, виданого ПАТ «Імексбанк» від 07 липня 2015 року. Спадкоємцями першої черги є вони, діти померлого - [PERSON] та [PERSON], які своєчасно прийняли спадщину після смерті батька. Позивачі зазначали, що між їх батьком та ПАТ «Імексбанк» було укладено договір банківського вкладу (депозиту), де на рахунку 26351211128019 станом на час їх звернення до суду, наявні 66057,00 грн., а 16 січня 2014 року батьком було укладено ще один договір банківського вкладу (депозиту), де станом на час їх звернення до суду, на рахунку 26359211128022 наявні 84710,11 грн. Вказували, що протягом минулого та поточного років вони більше двадцяти разів зверталися до відповідача з метою повернення внесених коштів, однак останній свої зобовязання не виконав, кошти не повернув, посилаючись на ліквідацію ПАТ «Імексбанк». Посилаючись на порушення своїх прав, позивачі просили суд винести рішення, яким стягнути з ПАТ«Імексбанк» на їх користь суму банківського вкладу в розмірі 150767,11 грн., та судові витрати. Ухвалою Костопільського районного суду Рівненської області від 21 вересня 2017 року справа була передана на розгляд Малиновського районного суду м. Одеси за підсудністю (а.с.51-52). Відповідно до протоколу автоматичного розподілу справ між суддями від 30 жовтня 2017 року вищевказана справа була передана на розгляд судді Сегеді О.М. (а.с. 60). Ухвалою суду від 31 жовтня 2017 року справа була прийнята до провадження та призначений судовий розгляд (а.с.61). Ухвалою суду від 30 січня 2018 року до участі у справі було залучено в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог: уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Акціонерного товариства «Імексбанк» [PERSON] (а.с.73). Позивачі [PERSON], [PERSON] у судове засідання не зявилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином, раніше надали заяву, якою підтримали позовні вимоги,просили суд їх задовольнити у повному обсязі та слухати справу за їх відсутністю (а.с. 69). Представник ПАТ«Імексбанк», який дії на підставі довіреності від 06 вересня 2016 року в судове засідання не зявився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, раніше надав заперечення на позов, якими позовні вимоги не визнав та просив суд відмовити в їх задоволенні (а.с. 29-33). В обґрунтування заперечень зазначав, що Правлінням Національного банку України була прийнята постанова №50 від 26 січня 2015 року «Про віднесення ПАТ«Імексбанк» до категорії неплатоспроможних», на підставі якої виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб 26 січня 2015 року прийнято рішення №16 «Про запровадження тимчасової адміністрації у АТ «Имексбанк», згідно з яким в ПАТ«Імексбанк» з 27 січня 2015 року запроваджено тимчасову адміністрацію, призначено уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на тимчасову адміністрацію в АТ «Імексбанк» [PERSON] Рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб №84 від 23 квітня 2015 року строк проведення тимчасової адміністрації в АТ «Імексбанк» та повноваження уповноваженої особи Фонду було продовжено до 26 травня 2015 року включно. Рішенням Виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 27 травня 2015 року №105 розпочата процедура ліквідації АТ «Імексбанк». Відповідно до вищевказаного рішення [PERSON] призначено уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ «Імексбанк». 19 жовтня 2015 року рішенням №189 виконавчої дирекції ФГВФО на ліквідацію АТ «Імексбанк» змінено уповноважену особу ФГВФО на ліквідацію АТ «Імексбанк» на [PERSON] 28 квітня 2016 року рішенням №638 виконавчої дирекції ФГВФО процедуру ліквідації АТ «Імексбанк» продовжено до 26 травня 2018 року включно. Рішенням виконавчої дирекції ФГВФО на ліквідацію АТ «Імексбанк» №1697 від 01 вересня 2016 року уповноваженою особою призначено [PERSON] Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог: уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Акціонерного товариства «Імексбанк» [PERSON] в судове засідання не зявився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином (а.с. 77). Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши і оцінивши надані докази в їх сукупності суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] та [PERSON] задоволенню не підлягають, виходячи з наступного. Відповідно до ч. 3 ст. 12, ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд вважає, що правовідносини, які виникли між сторонами регулюються главою 71 розділу 111 книги пятої Цивільного кодексу України, тому при винесенні рішення суд застосовує норми матеріального права, якими регулюються спірні правовідносини. Встановлено, що 14 квітня 2015 року помер [PERSON] Після його смерті відкрилася спадщина у вигляді грошових коштів в розмірі 150767,11 грн., які належали померлому на підставі листа-повідомлення №3369, виданого ПАТ «Імексбанк» від 07 липня 2015 року. З матеріалів справи вбачається, що між[PERSON] та ПАТ«Імексбанк» були укладені договори банківського вкладу (депозиту), де на рахунку 26351211128019 знаходилися 66057,00 грн., а на рахунку 26359211128022 - 84710,11 грн., що підтверджується довідкою ПАТ«Імексбанк» від 11 червня 2015 року та свідоцтвами про спадщину за законом від 24 серпня 2016 року (а.с.7,9). Спадкоємцями першої черги після смерті [PERSON] є його діти: [PERSON] та [PERSON], позивачі у справі, які своєчасно прийняли спадщину після смерті [PERSON] та отримали свідоцтва про право на спадщину за законом від 24 серпня 2016 року (а.с.7,9). Відповідно до ст.ст.1216,1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав і обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права і обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, за виключенням тих прав і обов'язків, що зазначені у статті 1219 ЦК України. (статті 1231 ЦК України). Часом відкриття спадщини є день смерті особи, або день, з якого вона оголошується померлою (частина друга статті 1220 ЦК України). Отже, відповідно до свідоцтв про спадщину за законом від 24 серпня 2016 року, позивачі є власниками в рівних частках банківських вкладів, які знаходяться в ПАТ«Імексбанк», на яких знаходяться грошові кошти в розмірі 150767,11 грн. З матеріалів справи вбачається, що на теперішній час грошові кошти позивачам не повернуті. Судом встановлено, що правлінням Національного банку України була прийнята постанова №50 від 26 січня 2015 року «Про віднесення ПАТ «Імексбанк» до категорії неплатоспроможних», на підставі якої виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб 26 січня 2015 року прийнято рішення №16 «Про запровадження тимчасової адміністрації у АТ «Імексбанк», згідно з яким в ПАТ «Імексбанк» з 27 січня 2015 року запроваджено тимчасову адміністрацію, призначено уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на тимчасову адміністрацію в АТ «Імексбанк» [PERSON] Рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб №84 від 23 квітня 2015 року строк проведення тимчасової адміністрації в АТ «Імексбанк» та повноваження уповноваженої особи Фонду було продовжено до 26 травня 2015 року включно. Рішенням Виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 27 травня 2015 року №105 розпочата процедура ліквідації АТ «Імексбанк». Відповідно до вищевказаного рішення [PERSON] призначено уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ «Імексбанк» (а.с.42). 19 жовтня 2015 року рішенням №189 виконавчої дирекції ФГВФО на ліквідацію АТ «Імексбанк» змінено уповноважену особу ФГВФО на ліквідацію АТ «Імексбанк» на [PERSON] 28 квітня 2016 року рішенням №638 виконавчої дирекції ФГВФО процедуру ліквідації АТ «Імексбанк» продовжено до 26 травня 2018 року включно (а.с.43). Рішенням виконавчої дирекції ФГВФО на ліквідацію АТ «Імексбанк» №1697 від 01 вересня 2016 року уповноваженою особою призначено [PERSON] (а.с.44). Отже, на час звернення позивачів до суду Фонд запровадив тимчасову адміністрацію та розпочав процедуру виведення ПАТ «Імексбанк» з ринку. Таким чином, правові, фінансові та організаційні засади функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб, повноваження Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, порядок виплати Фондом відшкодування за вкладами встановлені. Згідно з\~пунктами 3, 4 ч. 1\~ст. 2 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" вклад - кошти в готівковій або безготівковій формі у валюті України або в іноземній валюті, які залучені банком від вкладника (або які надійшли для вкладника) на умовах договору банківського вкладу (депозиту), банківського рахунку або шляхом видачі іменного депозитного сертифіката, включаючи нараховані відсотки на такі кошти, в свою чергу, вкладник - фізична особа (крім фізичних осіб - суб'єктів підприємницької діяльності), яка уклала або на користь якої укладено договір банківського вкладу (депозиту), банківського рахунку або яка є власником іменного депозитного сертифіката. Відповідно до\~ст. 3 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», Фонд є установою, що виконує спеціальні функції у сфері гарантування вкладів фізичних осіб та виведення неплатоспроможних банків з ринку і ліквідації банків. Фонд є юридичною особою публічного права, має відокремлене майно, яке є об`єктом права державної власності і перебуває у його господарському віданні. Фонд є установою, що не має на меті отримання прибутку. Згідно п.1 ч. 1. ст.20 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», Фонд є єдиним розпорядником коштів, акумульованих в процесі його діяльності. Таким чином, введення тимчасової адміністрації, унеможливило стягнення коштів у будь-який інший спосіб, аніж це передбачено Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб». Згідно з п. 16 ст. 2 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» тимчасова адміністрація це процедура виведення банку з ринку, що запроваджується Фондом стосовно неплатоспроможного банку в порядку, встановленому цим Законом. Відповідно до пункту 6 статті 2 цього Закону ліквідація банку \~це процедура припинення банку як юридичної особи відповідно до законодавства. Отже, у спорах, пов'язаних з виконанням банком, у якому введена тимчасова адміністрація та/або запроваджена процедура ліквідації, своїх зобов'язань перед його кредиторами, норми Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» є спеціальними, і цей Закон є пріоритетним відносно інших законодавчих актів України у таких правовідносинах. Статтею 36 вказаного Закону врегульовано наслідки запровадження тимчасової адміністрації. Зокрема, згідно з підпунктами 1, 2 частини пятої статті 36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» під час тимчасової адміністрації не здійснюється задоволення вимог вкладників та інших кредиторів банку, примусове стягнення коштів та майна банку, звернення стягнення на майно банку, накладення арешту на кошти та майно банку. Статтею 46 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб»\~передбачено, що з дня початку процедури ліквідації банку припиняються всі повноваження органів управління банку (загальних зборів, спостереження ради і правління ради директорів) та органів контролю (ревізійної комісії та внутрішнього аудиту). Якщо в банку, що ліквідується, здійснювалися тимчасова адміністрація, з дня прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку тимчасова адміністрація банку припиняється. Керівники банку звільняються з роботи у зв`язку з ліквідацією банку. Відповідно до частини другої статті 46 цього Закону з дня призначення уповноваженої особи Фонду банківська діяльність завершується закінченням технологічного циклу конкретних операцій у разі, якщо це сприятиме збереженню чи збільшений ліквідаційної маси. Таким чином, суд вважає, що ПАТ «Імексбанк» є неналежним відповідачем у справі, оскільки Фонд безпосередньо або шляхом делегування повноважень уповноваженій особі Фонду з дня початку процедури ліквідації банку здійснює повноваження органів управління банку; приймає в управління майно (у тому числі кошти) банку, вживає заходів щодо забезпечення його збереження, формує ліквідаційну масу, виконує функції з управління та продає майно банку; складає реєстр акцептованих вимог кредиторів (вносить зміни до нього) та здійснює заходи щодо задоволення вимог кредиторів; вживає у встановленому законодавством порядку заходів до повернення дебіторської заборгованості банку, заборгованості позичальників перед банку та пошуку, виявлення, повернення (витребування майна банку, що перебуває у третіх осіб, тощо. Відповідно частини першої статті\~1\~та частини третьої статті\~12 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» виконавча дирекція Фонду здійснює управління поточною діяльністю Фонду; виконавча дирекція Фонду має такі повноваження у сфері забезпечення відшкодування коштів за вкладами: 1) визначає порядок ведення реєстру учасників Фонду; 2) визначає порядок відшкодування Фондом коштів за вкладами відповідно до\~розділу V цього Закону; 3)\~\~ визначає порядок ведення банками бази даних про вкладників та ведення Фондом відповідної узагальненої бази даних; 4) приймає рішення про відшкодування коштів за вкладами у разі прийняття Національним банком України рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку; 5) затверджує порядок визначення банків-агентів та визначає на підставі цього порядку банків-агентів; 6) приймає рішення про оплату Фондом витрат, пов'язаних із процедурою виведення неплатоспроможного банку з ринку, у межах кошторису витрат Фонду, затвердженого адміністративною радою Фонду; 7) встановлює вимоги до змісту договорів банківського вкладу, договорів банківського рахунка з питань, що стосуються функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб. \~Частина перша\~ст. 26 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» передбачає, що \~Фонд гарантує кожному вкладнику банку відшкодування коштів за його вкладом. Фонд відшкодовує кошти в розмірі вкладу, включаючи відсотки, нараховані на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку, але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, встановленого на дату прийняття такого рішення, незалежно від кількості вкладів в одному банку. Сума граничного розміру відшкодування коштів за вкладами не може бути меншою 200000 гривень. Адміністративна рада Фонду не має права приймати рішення про зменшення граничної суми відшкодування коштів за вкладами. Крім того, за правилами частин першої-третьої\~статті 27 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» \~ уповноважена особа Фонду складає перелік вкладників та визначає розрахункові суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду відповідно до вимог цього\~Закону\~та нормативно-правових актів Фонду станом на день отримання рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку. Уповноважена особа Фонду протягом трьох днів з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку формує повний перелік вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду, із визначенням сум, що підлягають відшкодуванню, а також зазначає у переліку вкладників суму відшкодування для кожного вкладника, яка розраховується виходячи із сукупного обсягу всіх його вкладів у банку та нарахованих процентів. Нарахування процентів за вкладами припиняється з дня прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку. Відповідно до ч.5\~ст.27 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» \~виконавча дирекція Фонду \~протягом шести днів з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку затверджує реєстр вкладників для здійснення виплат відповідно до наданого уповноваженою особою Фонду переліку вкладників. Фонд публікує оголошення про відшкодування коштів вкладникам у газетах "Урядовий кур'єр" або "Голос України" та на своїй офіційній сторінці в мережі Інтернет не пізніше ніж через сім днів з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку. Згідно ч.6 ст.27 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» уповноважена особа Фонду протягом трьох днів з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію формує перелік вкладників, кошти яких не підлягають відшкодуванню Фондом відповідно до частини четвертої\~статті 26 цього Закону. Відповідно до пунктів 3-5 розділу ІІІ Положення про порядок відшкодування Фондом гарантування вкладів фізичних осіб коштів за вкладами, затвердженого рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 9 серпня 2012 року №14 Уповноважена особа Фонду протягом трьох днів з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку формує та подає до Фонду повний перелік вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду (додаток 8), із визначенням сум, що підлягають відшкодуванню (далі - Перелік), перелік вкладників, кошти яких не підлягають відшкодуванню Фондом відповідно до пунктів 4 - 6 частини четвертої\~статті 26 Закону, а також перелік осіб, які на індивідуальній основі отримують від банку проценти за вкладом на більш сприятливих договірних умовах, ніж звичайні, або мають інші фінансові привілеї від банку. Перелік складається станом на день отримання рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку і включає суму відшкодування для кожного вкладника, яка розраховується, виходячи із сукупного обсягу всіх його вкладів у банку та нарахованих процентів (зменшених на суму податку), але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, встановленого на дату прийняття такого рішення, незалежно від кількості вкладів в одному банку. Визначений у Переліку залишок гарантованої суми надається з урахуванням розрахункових сум, сплачених вкладнику протягом дії тимчасової адміністрації у неплатоспроможному банку. Якщо вкладник не отримав свої вклади у межах граничного розміру суми відшкодування протягом дії тимчасової адміністрації за рахунок цільової позики Фонду, така сума відшкодування включається до Переліку, який складається в алфавітному порядку за прізвищами вкладників та подається до Фонду на паперових та електронних носіях разом із супровідним листом. Інформація про вкладника в Переліку має забезпечувати його ідентифікацію відповідно до законодавства. Перелік на паперових носіях (пронумерованих, прошитих) засвідчується підписом уповноваженої особи Фонду та відбитком печатки банку, що ліквідується, на електронних носіях подається на CD-дисках у csv файлі. Дані на паперових та електронних носіях повинні бути ідентичними. Відповідно до пункту 6 розділу ІІІ Положення передбачено, що протягом процедури ліквідації уповноважена особа Фонду може надавати до Фонду додаткову інформацію про вкладників стосовно: зменшення (збільшення) кількості вкладників, яким необхідно здійснити виплати відшкодування; зміни розміру належних їм сум; зміни особи вкладника; змін реквізитів вкладників; змін розміру сум разом із змінами реквізитів вкладників. Як передбачено у пунктах 2, 3 розділу IV Положення, Фонд складає на підставі Переліку загальний Реєстр вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду, за формою, наведеною у додатку 11 до цього Положення (далі - Загальний Реєстр). Загальний Реєстр складається на паперових та електронних носіях. Загальний Реєстр на паперових носіях (пронумерованих, прошитих) підписується відповідальною особою, яка його склала, та засвідчується підписом директора-розпорядника та відбитком печатки Фонду, на електронних носіях - на CD-дисках у csv файлі. Дані на паперових та електронних носіях повинні бути ідентичними. Наведені норми законодавства вказують, що процедура визначення вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами, включає наступні етапи: 1) складення уповноваженою особою Фонду переліку вкладників та визначення розрахункових сум відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду; 2) передача уповноваженою особою Фонду сформованого переліку вкладників до Фонду; 3) складення Фондом на підставі отриманого переліку вкладників Загального Реєстру; 4) затвердження виконавчою дирекцією Фонду Загального реєстру. З матеріалів справи вбачається, що позивачі не зверталися до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Імексбанк» [PERSON]з вимогою включити їх до переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб. В свою чергу, сам факт знаходження на рахунках позивачів грошових коштів відповідачем не заперечується. Таким чином, суд вважає, що оскільки на момент винесення рішення у ПАТ «Імексбанк» введено тимчасову адміністрацію, то вказані обставини унеможливили стягнення коштів у будь-який інший спосіб, аніж це передбачено Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», так якнорми вказаного Закону є спеціальними, і цей Закон є пріоритетним відносно інших законодавчих актів України у таких правовідносинах. На підставі ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів в їх сукупності. Згідно ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд також вирішує питання щодо розподілу між сторонами судових витрат. Судовий збір у справі складає 754,00 грн., які сплачені позивачами при зверненні до суду. Оскільки в задоволенні позовних вимог було відмовлено, то судовий збір не повертається (а.с.1).

Outcome: dismissed