Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-01 00:00:00

21 січня 2020 року позивач звернувся до Березнегуватського районного суду Миколаївської області з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за кредитним договором. В позові зазначено, що 13 червня 2014 року між акціонерним товариством "Державний ощадний банк України" та відповідачем було укладено кредитний договір № 414160 про відкриття та обслуговування рахунку, випуск та надання платіжної картки. Згідно Додаткового договору № 1 до Договору № 414160 про відкриття та обслуговування рахунку, випуск та надання платіжної картки від 11 червня 2015 року, відповідачу відкрито кредитну лінію у розмірі 5 700 грн. для споживчих потреб з відсотковою ставкою 24.0 % річних. Строк дії кредиту (користування ним) встановлюється на відповідний період дії платіжної картки. При випуску платіжної картки на новий термін, строк кредиту продовжується на строк дії картки. Отже строк погашення кредиту не пізніше квітня 2020 року. Відповідач почав користуватися кредитною лінією починаючи з 15 червня 2015 року згідно розрахунку заборгованості за основним боргом, процентам, комісією, пенею 3% річних та інфляційних витрат за прострочення виконання грошового зобов`язання. З серпня 2017 року на картковий рахунок № [NUMBER] (UAH)IBAN: UA883524570000026200177472157 "Для отримання заробітної плати" відповідачем припинилися цільові зарахування, згідно розрахунку заборгованості за основним боргом, процентам, комісією, пенею, 3% річних та інфляційних витрат за прострочення виконання грошового зобов`язання,чим порушено п.4.4. Договору. Зобов`язання по сплаті кредиту відповідач належним чином не виконував, в зв`язку з чим станом на 11 січня 2020 року виникла заборгованість в сумі 19 579,86 грн. На підставі зазначеного просить суд стягнути з відповідача на його користь заборгованість за кредитом в розмірі 19 579,86 грн. та понесені ним витрати по сплаті судового збору в розмірі 2 102,00 грн. Представник позивача Лепська А.В [PERSON] (за довіреністю) в судове засідання не з`явилася, направила клопотання про слухання справи у її відсутність, підтримання позовних вимог в повному обсязі. Відповідач в судове засідання також не з`явився, направив заяву про розгляд справи за його відсутності. Позовні вимоги визнав частково. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється, згідно з ч.2 ст.247 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи та наявні в ній докази суд доходить наступного. 13\~червня 2014\~ року\~ між\~ПАТ "Державний\~ощадний банк\~України"\~та відповідачем\~було укладено\~Договір №\~414160\~ про\~відкриття \~та обслуговування\~рахунку,\~випуску та\~надання платіжної\~картки.\~(а.с.67-69). Згідно Додаткового договору № 1 до Договору № 414160 про відкриття та обслуговування рахунку, випуск та надання платіжної картки від 11 червня 2015 року, відповідачу відкрито кредитну лінію у розмірі 5 700 грн. для споживчих потреб з відсотковою ставкою 24.0 % річних. (а.с.63-66). Відповідач почав користуватися кредитною лінією починаючи з 15 червня 2015 року згідно розрахунку заборгованості за основним боргом, процентами, комісією, пенею 3% річних та інфляційних витрат за прострочення виконання грошового зобов`язання. (а.с.58 -60) З серпня 2017 року на картковий рахунок № [NUMBER] (UAH)IBAN: UA883524570000026200177472157 "Для отримання заробітної плати", відповідачем припинилися цільові зарахування, згідно розрахунку заборгованості за основним боргом, процентам, комісією, пенею, 3% річних та інфляційних витрат за прострочення виконання грошового зобов`язання. Відповідно до п.п 1.4.4. Договору, строк дії кредиту (користування ним)встановлюється на відповідний період дії Платіжної картки . При випуску Платіжної картки на новий термін, строк дії Кредиту( користування ним) продовжується на строк дії Платіжної картки. Згідно п.4.4.Договору, Клієнт зобов`язаний погасити заборгованість за Кредитом у повному обсязі у разі закінчення строку дії Платіжної картки та не продовження їх на новий термін , звільнення з Організації, з якою банком укладено договір про надання послуг,по зарахуванню та виплаті заробітної плати та інших виплат, через поточні рахунки фізичних осіб (працівників Організації) з використанням платіжних карток (для тарифного пакету " [INFO] "). Пунктом 4.9 Договору, передбачено, що Банк має право вимагати від Клієнта дострокового повернення Кредиту, сплати процентів за користування ним та інших платежів за цим Договором та застосувати процедуру звернення стягнення на майно Клієнта згідно чинного законодавства України в.т.ч звернути стягнення на грошові кошти, що розміщені на будь-якому рахунку Клієнта) у випадку невиконання або неналежного виконання Клієнтом зобов`язань щодо вчасного повернення Кредиту, сплати процентів за користування ним та інших платежів за цим Договором. Відповідач, в порушення умов договору, зобов`язання по погашенню кредиту та процентів передбачені Договором належним чином не виконував, внаслідок чого в нього виникла заборгованість, яка станом на 11 січня 2020 року складає 19 579,86 грн., з яких: 14666,4 грн. - заборгованість за кредитом; 3773,08 грн. - заборгованість за відсотками; 6,00 грн. - заборгованість за комісією; 377,79 грн. - заборгованість за пенею, 85,59 грн. - 3% річних за несвоєчасне погашення боргу, 217,32 грн. - 3 % річних за несвоєчасне погашення відсотків та 453,38 грн. - витрати від інфляції за несвоєчасне погашення відсотків. Суд вважає, що між сторонами мають місце цивільно-правові відносини із зобов`язального права по кредитному договору. Відповідно до ст.ст.525, 526 ЦК України зобов`язання мають виконуватися належним чином та у встановлений строк. Одностороння відмова від виконання зобов`язань не допускається. Згідно зі статтею 527 ЦК України боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. Відповідно до статей 610, 611 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, відшкодування збитків. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ст. 612 ЦК України). Відповідно до\~статті 1054\~вказаного Кодексу, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ч.2 вказаної статті, до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфу щодо позики. Стаття 1049 ЦК України зобов`язує позичальника повернути позику у строк та в порядку, що встановлені законом. Згідно ч.2 ст.1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частки позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилась, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст.1048 цього Кодексу. Відповідно до ст.625 зазначеного Кодексу боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов`язання. Крім того, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь період прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Згідно правової позиції висловленої Верховним Судом України у справі № 6-2129 цс16 від 19 жовтня 2016 року щодо стягнення заборгованості за кредитним договором за змістом частини другої статті 625 ЦК України нарахування 3% річних та інфляційних витрат на суму боргу входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника (спеціальний вид цивільно-правової відповідальності) за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат (збитків) кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отримання компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредитору. Проценти, передбачені статтею 625 ЦК України, за своєю природою є відшкодуванням кредитору понесених втрат за несвоєчасне повернення грошових коштів, а відтак відрізняються від процентів, які підлягають сплаті за правомірне користування грошовими коштами, що свідчить про відсутність подвійного стягнення при нарахуванні 3% річних від простроченої суми, включаючи нараховані проценти за користування коштами, встановленими договором. Сплата прострочених\~відсотків,\~комісії,\~штрафів обумовлені\~договором і\~підлягають стягненню,\~оскільки відповідач\~своєчасно не\~погасив суму\~кредиту та\~відсотки за\~користування кредитом. Таким чином, з огляду на викладене, враховуючи, що відповідач порушив умови кредитного договору та не в повному обсязі розраховувався з позивачем за кредитом, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача про стягнення з відповідача заборгованості за договором про відкриття та обслуговування рахунку, випуску та надання платіжної картки є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Відповідно до ст.141 ЦПК України суд покладає на відповідача обов`язок по відшкодуванню позивачу витрат на оплату судового збору, в розмірі 2 102 грн.

Outcome: approved