Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-06 00:00:00

Позивач ПАТ "АКЦЕНТ-БАНК" звернувся до суду, з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості, вказуючи на те, що 16.08.2007 року між ПАТ "Приватбанк" та [PERSON] було укладено кредитний договір № HAH2G116150093, згідно якого позичальник зобов'язався надати позивачу кредит у розмірі 37 093,08 у.е. на термін до 13.08.2027 року. У свою чергу позивач зобов'язаний своєчасно, тобто щомісяця надавати грошові кошти у розмірі 12% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Між ЗАТ КБ "Приватбанк" та ЗАТ "Акцент банк" було укладено договір факторингу №1 від 01.11.2007 року, згідно якого ЗАТ КБ "Приватбанк" відступає ЗАТ "Акцент банк" у повному обсязі вимоги боржників. Відповідно до договору поруки № HAH2G116150093/1 від 16.08.2007 року поручителем перед кредитором за виконання [PERSON] зобов'язань за кредитним договором № HAH2G116150093 від 16.08.2007 року є [PERSON]. [PERSON] не надавала своєчасно ПАТ "АКЦЕНТ-БАНК" грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, комісією, а також іншими витратами відповідно до умов договору. У зв'язку з зазначеними порушеннями зобов'язань за кредитним договором позичальник станом на 26.03.2014 року має заборгованість - 218 339,15 у.е. Згідно ст.554 ч.2 ЦК України поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Позивач просить стягнути з [PERSON] борг в сумі 2 310 028,17 гривень. Представник позивача у судове засідання не з'явився, надав до суду заяву з проханням слухати справу у його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач у судовому засіданні позовні вимоги заперечував, просив застосувати строки позовної давності. Дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення відповідача суд прийшов до наступного. Предметом спору є стягнення заборгованості за кредитним договором, тобто необхідність виконання зобов'язання та повернення кредитних коштів банку. Судом встановлено, що згідно копії договору від 16.08.2007 року № HAH2G116150093 між ПАТ "Приватбанк" та [PERSON] було укладено кредитний договір, згідно якого позичальник зобов'язався надати позивачу кредит у розмірі 37 093,08 у.е. на термін до 13.08.2027 року. У свою чергу позивач зобов'язаний своєчасно, тобто щомісяця надавати грошові кошти у розмірі 12% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Між ЗАТ КБ "Приватбанк" та ЗАТ "Акцент банк" було укладено договір факторингу №1 від 01.11.2007 року, згідно якого ЗАТ КБ "Приватбанк" відступає ЗАТ "Акцент банк" у повному обсязі вимоги боржників. Відповідно до договору поруки № HAH2G116150093/1 від 16.08.2007 року поручителем перед кредитором за виконання [PERSON] зобов'язань за кредитним договором № HAH2G116150093 від 16.08.2007 року є [PERSON]. [PERSON] не надавала своєчасно ПАТ "АКЦЕНТ-БАНК" грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, комісією, а також іншими витратами відповідно до умов договору. У зв'язку з зазначеними порушеннями зобов'язань за кредитним договором позичальник станом на 26.03.2014 року має заборгованість - 218 339,15 у.е. Відповідно до ст. 258 ЦК України, позовна давність -це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Згідно ст. 259 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. З роз'яснень, викладених в п.31 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 "Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин" від 30 березня 2012 року, вбачається, що враховуючи положення п.7 ч.13 ст.11 Закону України "Про захист прав споживачів" від 12 травня 1991 року, у спорах щодо споживчого кредитування, кредитодавцю забороняється вимагати повернення споживчого кредиту, строк давності якого минув. Відповідно до ч.1, ч.5 ст.261 ЦК України, перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права, або про особу яка його порушила. Відповідно до поданого позивачем розрахунку, відповідач здійснив останній платіж від 21.12.2009 року, отже згідно умов договору позивач з часу виникнення заборгованості мав право вимагати від відповідача виконання зобов'язання. З позовною заявою позивач звернувся до суду 07.05.2014 року, тобто із пропуском строку позовної давності. Відповідно до ч. 4 ст.267 ЦК України, сплив позовної давності є підставою для відмови в позові. За таких обставин, враховуючи вищевикладене, позовні вимоги про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволенню не підлягають. Оскільки у задоволенні позову відмовлено, то суд відповідно до ст. 88 ЦПК України, вважає необхідним віднести судові витрати за рахунок позивача. На підставі ст. 258,259, 261, 267 ЦК України, ч.13 ст.11 Закону України "Про захист прав споживачі"від 12.05.1991 року, п.31 постанови Пленуму ВССУ № 5 "Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин"від 30 березня 2012 року і

Outcome: dismissed