Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-08 00:00:00

Публічне акціонерне товариство Комерційний банк "ПриватБанк" (далі по тексту ПАТ КБ "ПриватБанк") звернулось до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. Свої позовні вимоги позивач мотивує тим, що між ПАТ КБ "ПриватБанк" та відповідачем був укладений договір № KIV0AU00051273 від 21.03.2006 року, згідно з яким Банк надав [PERSON] грошові кошти в розмірі 11720, 16 доларів США на термін до 21.03.2013 року, а відповідач зобов»язався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитним коштами в строки та в порядку, встановлених кредитним договором. Відповідно договору, погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: щомісячно в період сплати відповідач повинен надавати банку грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за кредитом, яка складається із заборгованості за кредитом, за відсотками, комісією, а також інші витрати згідно кредитного договору. У випадку порушення зобов»язань за кредитним договором, відповідач сплачує банку відсотки за користування кредитом у подвійному розмірі на місяць, нараховані від суми непогашеної в строк заборгованості за кредитом. Свої зобов'язання Банк належним чином виконав. Оскільки відповідачем не були виконані зобов'язання, встановлені Кредитним договором, ПАТ КБ "ПриватБанк" просить стягнути з відповідача на свою користь заборгованість, яка станом на 10.02.2016 року становить 34613, 32 долари США, з яких: заборгованість за кредитом - 8076, 12 доларів США, заборгованість по процентам за користування кредитом - 4038, 98 долари США, заборгованість по комісії за користування кредитом - 243, 84 долари США; пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором - 22254, 38 долари США, а також витрати по сплаті судового збору в розмірі 13468, 04 грн. Представник позивача, будучи належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з»явився. До суду надійшла заява про розгляд справи за відсутності представника позивача, в якій зазначено, що позовні вимоги останній підтримує у повному обсязі, проти проведення заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце судового розгляду судом повідомлений, за даних обставин суд приходить до висновку, що відповідач належним чином повідомлений про розгляд справи, причин своєї неявки в судове засідання відповідач не повідомив, за таких обставин суд визнав причини його неявки неповажними та вважав за можливе проводити заочний розгляд справи у відсутності відповідача на підставі наявних у справі матеріалів, згідно вимог ч.4 ст.169, ч.1 ст.224 ЦПК України. Вивчивши матеріали позовної заяви та дослідивши наявні в матеріалах справи докази, судом встановлено наступне. 21.03.2006 року між ПАТ КБ "ПриватБанк" та [PERSON] був укладений Кредитний договір № KIV0AU00051273 (а.с.9-10). Відповідно до п.1.1 даного договору, банк зобов»язується надати позичальнику кредитні кошти шляхом надання готівкою через касу на строк до 21.03.2013 року, включно, у вигляді непоновлюваної кредитної лінії у розмірі 11720, 16 доларів США. Погашення заборгованості за цим договором (за винятком винагороди, що сплачується в момент надання кредиту) здійснюється в наступному порядку: щомісяця в період сплати позичальник повинен надати банку кошти (щомісячний платіж) у сумі 223, 18 доларів США для погашення заборгованості за кредитним договором, що складається із заборгованості по кредиту, відсоткам, винагороди, комісії. Судом встановлено, що відповідач взяті на себе зобов'язання по виплаті кредитних коштів у строки, визначені Кредитним договором, не виконує. Станом на 10.02.2016 року заборгованість відповідача за вказаним кредитним договором становить 34613, 32 долари США, з яких: заборгованість за кредитом - 8076, 12 доларів США, заборгованість по процентам за користування кредитом - 4038, 98 долари США, заборгованість по комісії за користування кредитом - 243, 84 долари США; пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором - 22254, 38 долари США (а.с.3-7). Аналізуючи встановлені по справі обставини в їх сукупності, суд вважає заявлені позовні вимоги ПАТ КБ «ПриватБанк» в частині стягнення заборгованості за кредитом, відсотками та комісії обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до п.1 ч.2 ст.11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків є договори. За правилом, передбаченим ст. 1050 ЦК України, встановлюється, що якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Згідно з ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Пунктом 29 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних i кримінальних справ від 30.03.2012 року №5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» роз'яснено, що при вирішенні спорів про дострокове повернення кредиту суд має враховувати положення статей 1050, 1054 ЦК і виходити з того, що якщо договором встановлено обов'язок позичальника повернути кредит частинами (із розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини кредитодавець має право вимагати дострокового повернення частини кредиту, що залишилася, та сплати процентів, належних йому від суми кредиту. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та цього Кодексу. Згідно ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). За змістом ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Позивач просить стягнути заборгованість за договором кредиту в доларах США, не визначаючи еквівалент у гривні. Враховуючи, що відповідач взяті на себе зобов'язання не виконав, суд вважає, що позовні вимоги в частині стягнення заборгованості за кредитом в сумі - 8076, 12 доларів США, заборгованості по процентам за користування кредитом - 4038, 98 долари США, заборгованості по комісії за користування кредитом - 243, 84 долари США, а всього суму в розмірі 12358,94 долари США, підлягають задоволенню в повному обсязі. Щодо вимоги про стягнення з відповідачів пені в розмірі 22254, 38 долари США, суд вважає за необхідне зазначити наступне. Відповідно до ст. 549 ЦК України, пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Пунктом 4.1 кредитного договору передбачено, що при порушенні позичальником будь-якого зобов»язання, передбачених п.п.2.2.2, 2.2.3 даного договору, банк має право нарахувати, а позичальник зобов»язується сплатити банку пеню в розмірі 0, 15 % від суми простроченого платежу, але не менше 1 гривні за кожний день прострочки. Сплата пені здійснюється в гривні. У випадку, якщо кредит надається в іноземній валюті, пеня сплачується у гривневому еквіваленті по курсу НБУ на дату сплати (а.с.10). Згідно ст. 192 ЦК України, законним платіжним засобом, обов'язковим до приймання за номінальною вартістю на всій території України, є грошова одиниця України - гривня. Іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом. Частиною 1 ст. 533 ЦК України передбачено, що грошове зобов'язання має бути виконане у гривнях. Відповідно до ч. 3 ст. 533 ЦК України, використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за зобов'язаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом. Такий порядок визначено Декретом КМУ «Про систему валютного регулювання і валютного контролю» від 19.02.1993 року №15-93, дія якого не поширюється на правовідносини щодо нарахування та стягнення штрафних санкцій за внутрішніми угодам, укладеними між резидентами на території України. Згідно ст. 1 ЗУ «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань» платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін. Відповідно до ст. 3 ЗУ «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань», розмір пені, передбачений ст. 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період, за який сплачується пеня. Таким чином, максимальний розмір пені пов'язаний із розміром облікової ставки НБУ. Оскільки чинне законодавство не передбачає встановлення НБУ облікової ставки для іноземної валюти, пеня має обчислюватися та стягуватися лише у національній валюті України - гривні. Дана правова позиція викладена в Постанові ВСУ від 01.04.2015 року у справі №909/660/14. Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги в частині стягнення пені в розмірі 22254, 38 долари США задоволенню не підлягають. Враховуючи, що відповідач взяті на себе зобов'язання не виконав, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню та стягує з відповідача на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором № KIV0AU00051273 від 21.03.2006 року в розмірі 12358,94 долари США, що (за курсом, відповідно до службового розпорядження НБУ від 10.02.2016 року складає 25,94 грн.) еквівалентна сумі 320590 грн. 90 коп. Згідно з ч.1 ст. 88 ЦПК України, суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивача витрати по сплаті судового збору пропорційно до задоволених вимог в розмірі 3205, 90 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial