Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-25 00:00:00

Позивач звернувся з даним позовом, посилаючись на те, що 15.07.2015 року між ТзОВ ,Лізингова компанія ,,Ваш Авто", в особі [PERSON], та мною було укладено договір № 000046 фінансового лізингу. Перед укладенням представник відповідача повідомила про те, що він може придбати у ТзОВ ,,Лізингова компанія ,,Ваш Авто" автомобіль Джилі EMGRAND 7, 2014 року випуску за 163000 грн. Для цього, необхідно сплатити грошові кошти в розмірі 25000 грн. та в розмірі 28000, після чого можна укласти договір, і упродовж тижня він отримає автомобіль в одному з салонів ТзОВ ,,Лізингова компанія ,,Ваш Авто" на території Львівської області, про що його буде попередньо повідомлено у телефонному режимі. Оскільки, згадані умови по придбанню автомобіля його задовольнили, а тому невідкладно сплатив вказані суми, що стверджується квитанціями. Безпосередньо після цього він підписав вказаний договір, проте останнього не перечитував, оскільки такий міститься на 12-ти сторінках з дуже дрібним шрифтом, тому не мав реальної можливості при укладенні договору детально ознайомитися з його умовами. 31.07.2015р. до нього подзвонила менеджер ТзОВ ,,Лізингова компанія ,,Ваш Авто" та сказала, що автомобіля вказаного в договорі немає, і щоб він брав собі інший автомобіль 2015 року випуску. Однак, вказаний автомобіль 2015 р. випуску є дорожчим приблизно на 50000 грн., що не відповідає умовам договору та його матеріальним можливостям. Після даної розмови, зауважив, що у згаданому договорі вказано вартість автомобіля - 280000 грн., однак перед укладенням договору його було повідомлено про те, що вартість згаданого автомобіля становить 163000 грн. Крім того, зауважив з квитанції, що 25000 грн. заплатив так званий ,,адміністративний платіж", який згідно з умовами вказаного договору- це першочерговий одноразовий платіж за перевірку, розгляд та перевірку документів для укладення договору. Однак, умови згаданого договору по оплаті адміністративного платежу є незаконними, оскільки цей платіж виходить за межі переліку платежів, передбачених законом. Умови договору від 15.07.2015 року є несправедливими, оскільки суперечать ст.ст.203, 509, 762, 768, 808 ЦК України та ст.ст.11, 16 Закону України ,,Про фінансовий лізинг" та встановлює жорстку відповідальність за порушення умов договору лише споживача, усуває відповідальність відповідача, не надає право споживачу вимагати дострокового розірвання договору, передбачає покладення на споживача штрафу за дострокове розірвання договору і надає відповідачу право не повертати адміністративний платіж за організацію договору у випадку дострокового розірвання договору споживачем. Укладений договір фінансового лізингу, не спрямований на реальне настання правових наслідків. Всупереч вимогам ст.ст. 244-246 ЦК України договір фінансового лізингу, укладений від імені ТзОВ ,,Лізингова компанія ,,Ваш Авто" особою, яка немає на це повноважень представника, що слідує з оспорюваного договору. Відповідно до ст.21 Закону України ,,Про захист прав споживачів", права споживача вважаються в будь-якому разі порушеними, якщо при реалізації продукції будь-яким чином порушується право споживача на свободу вибору продукції; при реалізації продукції будь-яким чином порушується свобода волевиявлення споживача або висловлене ним волевиявлення; при наданні послуги, від якої споживач не може відмовитись, а одержати може лише в одного виконавця, виконавець нав'язує такі умови одержання послуги, які ставлять споживача у нерівне становище порівняно з іншими споживачами та виконавцями, не надають споживачеві однакових гарантій відшкодування шкоди, завданої невиконанням (неналежним виконанням) сторонами умов договору, порушується принцип рівності сторін договору, учасником якого є споживач. Згідно ч.ч.5,6 ст.18 Закону України ,,Про захист прав споживачів", якщо положення договору визнано несправедливим, включаючи ціну договору, таке положення може бути змінено або визнано недійсним. У разі коли зміна положення або визнання його недійсним зумовлює зміну інших положень договору, на вимогу споживача договір може бути визнаним недійсним у цілому. Визнання недійсними вказаних положень договору окремо призведе до необхідності зміни інших умов договору, що суттєво змінить зміст договору, тому договір фінансового лізингу необхідно визнати недійсним в цілому на підставі ч.1 ст.215 ЦК України і оплачені суми підлягають стягненню з відповідача . Внаслідок незаконних дій відповідача зазнав моральної шкоди, яка полягає у душевному стражданні з порушенням життєвого укладу, оскільки неодноразово звертався до відповідача виконати взяті зобов'язання. Відповідач на його неодноразові звернення проігнорував, що ще більше завдавало йому душевних страждань, заподіявши моральну шкоду у розмірі 10000 грн. Просить визнати недійсним договір фінансового лізингу від 15.07.2015 року № 000046, укладений між ним та Товариством з обмеженою відповідальністю ,,Лізингова компанія ,,Ваш Авто" та стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю ,,Лізингова компанія ,,Ваш Авто" 53000 грн. в рахунок повернення сплачених ним коштів за договором фінансового лізингу від 15.07.2015 року та 10000 грн. моральної шкоди. У судове засідання позивач не з"явився, хоч був належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи відповідно до закону, що підтверджується розпискою про вручення. У судовому засіданні представник позивача [PERSON] згідно договору про надання правової допомоги позов підтримав повністю та дав пояснення посилаючись на обставини та докази , які викладені у позовній заяві, доповнивши, що підписуючи договір у м. Ковель , позивач не надав належної оцінки і представник відповідача заволоділа його довірою . У судове засідання представник відповідача повторно не з'явився і 24.12.2015 року подав клопотання про розгляд справи без їх участі та заперечення на позовну заяву посилаючись на те, що при укладенні договору лізингу було дотримано всі вимоги ст.ст. 202, 203 ЦК України щодо чинності правочину та Закону України ,, Про фінансовий лізинг,, , а посилання позивача є перекрученими та такими , що трактуються на його користь. Заслухавши пояснення представника позивача [PERSON] та дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов не підлягає до задоволення. Судом встановлено, що 15.07.2015 року між сторонами було укладено договір фінансового лізингу № 000046 з відповідними додатками до нього, а саме графіку сплати авансового платежу та специфікації обраного транспортного засобу і графіку покриття витрат та виплати лізингових платежів, які є його невід'ємною частиною. Відповідно до умов договору відповідач придбає у свою власність бажаний предмет згідно договору, а саме: автомобіль Джилі EMGRAND 7 вартістю 280000 грн. і передає його позивачу у користування не пізніше 120 робочих днів з дати отримання на поточний рахунок наступних платежів: адміністративного платежу, авансового платежу та комісій за передачу предмета лізингу (в разі наявності). Найменування предмета лізингу і його технічні характеристики вказані у додатках та специфікації. Відповідно до ст.3 ЦК України загальними засадами цивільного законодавства є, серед іншого, свобода договору та свобода підприємницької діяльності, яка не заборонена законом. Підтвердженням отримання позивачем повної, необхідної, доступної та достовірної інформації про положення договору є особисте підписання позивачем кожної сторінки самого договору та додатків № 1 та № 2 та № 3 до договору, а отже було досягнуто згоди по всіх істотних умовах. Отже, правочин сторонами укладено в письмовій формі, особисто підписані позивачем та повноважною особою відповідача та скріплений його печаткою. Таким чином, було дотримано усі вимоги, які ставляться чинним законодавством України (ст.ст.202 та ст.3 ЦК України) до чинності правочину. Матеріалами справи підтверджується, що відповідач здійснює свою господарську діяльність по наданню послуг з фінансового лізингу відповідно до чинного законодавства, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг, що підтверджується виданою довідкою від 11.06.2015 року серії ФЛ № 551 на право надавати послуги з фінансового лізингу. Відповідно до ч. 1ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до ч. 2 ст. 6 ЗУ ,, Про фінансовий лізинг" істотними умовами договору лізингу є: предмет лізингу; строк, на який лізингоодержувачу надається право користування предметом лізингу (строк лізингу); розмір лізингових платежів; інші умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Умовами договору чітко передбачено, що лізингодавець зобов'язаний придбати обраний клієнтом товар та здійснити всі необхідні дії щодо його реєстрації та страхування, та лише тоді передати його у право користування та розпорядження лізингоодержувачу. Згідно ст. 806 ЦК України за договором лізингу одна сторона (лізингодавець) передає або зобов'язується передати другій стороні (лізингоодержувачеві) у користування майно, що належить лізингодавцю на праві власності і було набуте ним без попередньої домовленості із лізингоодержувачем (прямий лізинг), або майно, спеціально придбане лізингодавцем у продавця (постачальника) відповідно до встановлених лізингоодержувачем специфікацій та умов (непрямий лізинг), на певний строк і за встановлену плату (лізингові платежі). До договору лізингу застосовуються загальні положення про найм (оренду) з урахуванням особливостей, встановлених цим параграфом та законом. Між сторонами було укладено договір фінансового непрямого лізингу, тобто лізингодавець зобов'язаний придбати в майбутньому обраний предмет лізингу тільки після виконання встановлених договором умов лізингоодержувачем та передати його у користування. Відповідно до укладеного договору фінансового лізингу позивач сплатив адміністративний платіж в розмірі 28000 грн. та авансований платіж 25000 грн. у Ковельському відділенні ПриватБанку , що підтверджується квитанціями про оплату від 15.07.2015 року. Позивач у письмовій формі не звертався до відповідача про розірвання даного договору за власним бажанням відповідно до п.12.1 . Вищенаведене підтверджується частково поясненнями представника позивача [PERSON], договором № 000046 фінансового лізингу від 15.07.2015 року з додатками, квитанціями про оплату адміністративного та авансованого платежу від 15.07.2015 року, клопотанням представника відповідача, запереченням відповідача на позовну заяву , довіреністю на [PERSON] від 01.07.2015 року. Із змісту укладеного сторонами договору лізингу вбачається, що у момент його укладення сторони погодили усі лізингові платежі, розмір, графік та порядок сплати авансового платежу та закріпили його у додатках, які підписані позивачем . Посилання представника позивача про те, що у позивача при укладенні вказаного договору заволоділи його довірою тобто обманули не підтверджені жодними доказами. Відповідно до п. 20 роз'яснень постанови ПленомуВерховного Суду України від 06.11.2009р.№ 9 "Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними" правочин визнається вчиненим під впливом обману у випадку навмисного введення іншої сторони в оману щодо обставин, які впливають на вчинення правочину. На відміну від помилки, ознакою обману є умисел у діях однієї зі сторін правочину. Наявність умислу в діях відповідача, істотність значення обставин, щодо яких особу введено в оману, і сам факт обману повинна довести особа, яка діяла під впливом обману. Обман щодо мотивів правочину не має істотного значення. Позивачем не надано жодного належного та допустимого доказу щодо факту введення його в оману, наявності в діях відповідача умислу, а його судження по цьому питанню носять суб'єктивний характер. Та обставина, що позивач при укладенні договору не скористався своїм правом на належне ознайомлення з умовами договору, не може свідчити про введення в оману позивача відповідачем. Інші посилання представника позивача [PERSON] відносно укладеного договору лізингу що є підставою визнання його недійсним не дають підстави для визнання його недійсним та стягнення сплачених платежів. Позивач не вказав, які норми Закону України «Про захист прав споживачів» були порушені при укладенні договору фінансового лізингу, що дають підстави для визнання його недійсним. Доводи позивача про те, що він був обманутий при укладенні вказаного договору, не підтверджені жодними доказами. Відповідно до ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірним рішенням, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Оскільки не встановлено вини відповідача, то й відсутні підстави для відшкодування позивачу моральної шкоди в розмірі 10000 грн..

Outcome: dismissed