Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-18 00:00:00

Позивач ПАТ "[PERSON] Аваль" звернулися до Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області із вказаним позовом до відповідача [PERSON] відповідно до якого просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором № [NUMBER] від 24 січня 2008 року в сумі 112 605,27 дол. США, що в еквіваленті по курсу НБУ складає 1 458 247,48 грн. Позов мотивований тим, що 24 січня 2008 року між Відкритим акціонерним товариством "[PERSON] Аваль", правонаступником якого з 05 листопада 2009 року є Публічне акціонерне товариство "[PERSON] Аваль" та гр. [PERSON] був укладений кредитний договір № [NUMBER], згідно якого боржнику був наданий кредит в сумі 15 237,00 дол. США на 72 місяці з 24 січня 2008 року по 24 січня 2014 року із сплатою 12,95 % річних. Відповідач не виконує належним чином зобовязань за кредитним договором, щомісячно не погашає кредит згідно графіку погашення кредиту, та не сплачує щомісячно відсотки за користування кредитом. Так, станом на 12 вересня 2014 року загальна сума заборгованості за кредитним договором № [NUMBER] від 24 січня 2008 року складає 112 605,27 дол. США, що в еквіваленті по курсу НБУ становить 1 458 247,48 грн. У судовому засіданні представник позивача заявлений позов підтримує в повному обсязі та просить задовольнити. Прдставник відповідача у судовому засіданні проти задоволення позовної заяви заперечував, просив у позов задовольнити частково, застосувавши строки позовної давності. Суд, вивчивши та дослідивши матеріали справи, повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги позивача, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до висновку про ухвалення рішення виходячи з наступного: Як встановлено судом, 24 січня 2008 року між відкритим акціонерним товариством "[PERSON] Аваль", правонаступником якого з 05 листопада 2009 року є Публічне акціонерне товариство "[PERSON] Аваль" та гр. [PERSON] був укладений кредитний договір № [NUMBER] від 24 січня 2008 року, згідно якого боржнику був наданий кредит в сумі 15 237,00 дол. США на 72 місяці з 24 січня 2008 року по 24 січня 2014 року із сплатою 12,95 % річних. Відповідно до кредитного договору Позивач взяв на себе зобов'язання надати Відповідачу крединті кошти, за умови надання Відповідачем відповідного забезпечення передбаченого п. 1.1.3. договору. Згідно п. 7.1. кредитного договору Відповідач взяв на себе зобов'язання здійснювати щомісячне часткове погашення кредиту та процентів згідно графіка погашення кредиту. Загальна сума заборгованості за кредитним договором № [NUMBER] від 24 січня 2008 року станом на 12 вересня 2014 року складає 112 605.27 дол. США. що в еквіваленті по курсу НБУ становить 1 458 247,48 грн., що складається із: - заборгованість за кредитом - 12 381,43 дол. США, що в еквіваленті по курсу НБУ складає 160 340,53 грн.; в тому числі прострочена заборгованість по кредиту - 12 381,43 дол. США, що в еквіваленті по курсу НБУ складає 160 340,53 грн.; - заборгованість за відсотками - 9 665,48 дол. США, що в еквіваленті по курсу НБУскладає - 125 168,76 грн.; в тому числі прострочена заборгованість по відсоткам - 9 582,02 дол. США, що в еквіваленті по курсу НБУ складає 124 087,94 грн. ; - пеня за прострочення погашення кредиту та відсотків - 90 558,36 дол. США, що в еквіваленті по курсу НБУ складає 1 172 738,19 грн.; За таких обставин, суд вважає, що правовідносини, що виникли між сторонами, є зобов`язальними і регулюються нормами глав 47-49 ЦК України, а також спеціальними нормами глави 71 ЦК України. Так, відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти . Ві дповідно до ст. 509 ЦК України зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязків. Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Відповідно до ст.ст. 526, 530 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК, інших актів цивільного законодавства, в строк, що встановлений у договорі. Відповідно до вимог ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Вирішуючи питання про розмір пені суд, вважає можливим застосування до визначення розміру пені за порушення боржником свого зобовязання положень Закону України «Про захист прав споживачів», зокрема вимог п. 5 ч. 3 ст. 18 згаданого Закону. Постановою Пленуму ВСУ № 5 від 12.04.1996 р. «Про практику розгляду цивільних справ за позовами про захист прав споживачів» розяснено, що до відносин, які регулюються Законом України «Про захист прав споживачів» відносяться і ті, що виникають із договорів про надання фінансово-кредитних послуг для задоволення власних потреб громадян, у тому числі про надання кредитів, відкриття й ведення рахунків, проведення розрахункових операцій. Крім того, при вирішенні вказаного спору необхідно застосовувати висновки, викладені в рішенні Конституційного суду України №15-рп/2011 від 10.11.2011р. у справі №1-26/2011 за конституційним зверненням громадянина [PERSON] щодо офіційного тлумачення положень пунктів 22, 23 статті 1, статті 11, частини восьмої статті 18, частини третьої статті 22 Закону України "Про захист прав споживачів" у взаємозв'язку з положеннями частини четвертої статті 42 Конституції України (справа про захист прав споживачів кредитних послуг) про поширення на правовідносини між кредитодавцем та позичальником (споживачем) за договором про надання споживчого кредиту, що виникають як під час укладання, так і під час виконання такого договору положень п. п. 22, 23 ст.1, ст.11 Закону України «Про захист прав споживачів». За вказаних обставин, суд вважає за можливе застосувати положення п. 5 ч. 3 ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів» при визначенні розміру пені, оскільки визначений позивачем розмір останньої є непропорційно великим в порівнянні з розміром заборгованості по кредиту. Таким чином до стягнення з відповідача підлягатиме 6190,72 дол. США, як пятдесят відсотків від розміру заборгованості по кредиту на суму 12 381,43 дол. США Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Належних та допустимих доказів, у розумінні ст.ст. 58, 59 ЦПК України, на підтвердження виконання у повному обсязі взятих на себе за кредитним Договором зобов'язань відповідач не надав. Враховуючи вищезазначене, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог. На підставі ст. 88 ЦПК України судові витрати підлягають стягненню з відповідачів на користь позивача.

Outcome: approved