Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-22 00:00:00

У вересні 2014 року позивач звернувся до суду в порядку цивільного судочинства з позовом до [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитними договорами. У своєму позові позивач просив стягнути в солідарному порядку з відповідачів на свою користь заборгованість по кредитним договорам від 19 жовтня 2005 року, від 27 липня 2007 року та від 12 березня 2008 року, укладеними між ПАТ "УкрСиббанк" та [PERSON], у загальній сумі 5857790 грн. Заочним рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 09 грудня 2014 року задоволено позов ТОВ «Кей-Колект». Ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 02 червня 2015 року задоволено заяви [PERSON] та [PERSON] про перегляд заочного рішення, скасовано заочне рішення Оболонського районного суду м. Києва від 09 грудня 2014 року, справу призначено до розгляду в загальному порядку. У судовому засіданні 26 серпня 2015 року [PERSON] заявлено зустрічну позовну заяву про розірвання кредитних договорів та [PERSON] заявлено зустрічну позовну заяву про визнання договорів поруки припиненими, розірвання договору поруки, які судом прийнято до спільного розгляду. 26 листопада 2015 року позов ТОВ «Кей-Колект» до [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитними договорами залишено без розгляду у зв'язку із повторною неявкою представника позивача у судове засідання. В провадженні Оболонського районного суду м. Києва залишилися зустрічний позов [PERSON] до ТОВ «Кей Колект», ПАТ «УкрСиббанк», третя особа: [PERSON], про розірвання кредитних договорів, та зустрічний позов [PERSON] до ТОВ «Кей Колект», ПАТ «УкрСиббанк», третя особа: [PERSON], про визнання договорів поруки припиненими, розірвання договору поруки. В обґрунтування своїх позовних вимог [PERSON] посилається на те, що 19 жовтня 2005 року між ним та ПАТ "УкрСиббанк" укладено кредитний договір, за яким банк надав [PERSON] кредитні кошти у розмірі 100000 доларів США під 11 % річних на строк до 19 жовтня 2015 року. 27 липня 2007 року між ПАТ "УкрСиббанк" та [PERSON] укладено кредитний договір, відповідно до якого банк надав останньому в кредит кошти у розмірі 150000 доларів США під 12,2 % річних на строк до 27 липня 2017 року. 12 березня 2008 року між ПАТ "УкрСиббанк" та [PERSON] укладено кредитний договір, за умовами якого банк надав [PERSON] кредитні кошти у розмірі 200000 доларів США під 12,9 % річних на строк до 12 березня 2018 року. [PERSON] зазначає, що внаслідок значного зростання курсу долара США по відношенню до гривні України відбулася істотна зміна обставин, якими він керувався при укладенні кредитних договорів, оскільки він розраховував на стабільну ситуацію в країні і ніяким чином не міг передбачити настання фінансово-економічної кризи. За таких обставин, [PERSON] просить суд розірвати укладені між ним та ПАТ «УкрСиббанк» кредитні договори від 19 жовтня 2005 року, 27 липня 2007 року та 12 березня 2008 року. Позовні вимоги [PERSON] обґрунтовані тим, що 19 жовтня 2005 року, 27 липня 2007 року та 12 березня 2008 року між нею та банком укладено договори поруки, за умовами яких позивач поручилася за виконання позичальником [PERSON] зобов'язань, пов'язаних з поверненням кредиту та сплати процентів за користування кредитними коштами на підставі кредитних договорів від 19 жовтня 2005 року, 27 липня 2007 року та 12 березня 2008 року. Протягом строку дії договору кредиту від 19 жовтня 2005 року банком був змінений графік погашення кредиту та збільшено граничні суми заборгованості за кредитом без повідомлення та згоди поручителя. Також у липні 2007 року без згоди та повідомлення [PERSON] між банком та [PERSON] було укладено додаткову угоду до кредитного договору від 27 липня 2007 року, за якою змінено термін погашення кредиту, встановлено подвійну процентну ставку, чим збільшено обсяги відповідальності поручителя.Крім того, в своєму позові [PERSON] посилається на істотну зміну обставин, яка виразилась у значному збільшенні курсу долару США, світовій фінансовій кризі. З цих підстав [PERSON] просить визнати припиненими договори поруки від 19 жовтня 2005 року та 27 липня 2007 року, розірвати договір поруки від 12 березня 2008 року. [PERSON] у судовому засіданні підтримав свої позовні вимоги у повному обсязі. Зазначив, що на час укладення кредитних договорів мав стабільну роботу, з 2008 року його дохід значно знизився. Крім того, правових підстав для стягнення з нього заборгованості ТОВ «Кей Колект» немає, оскільки його не було повідомлено про заміну кредитора у зобов'язанні. [PERSON] та її представник у судовому засіданні підтримали свій позов, просили суд задовольнити його у повному обсязі. [PERSON] вказала, що жодних додаткових угод до договорів поруки не підписувала, дізналася про укладення позичальником додаткових угоди до кредитного договору у травні 2015 року. Представник ТОВ «Кей-Колект» у судовому засіданні проти задоволення позовів [PERSON] та [PERSON] заперечував. Зазначив, що посилання [PERSON] на нестабільну фінансово-економічну ситуацію в країні, зменшення його доходів не є підставою для розірвання кредитного договору. Позовні вимоги [PERSON] сформульовані некоректно. Крім того, останньою пропущено строки позовної давності. ПАТ «УкрСиббанк» явку свого представника у судове засідання не забезпечив, про день та час розгляду справи повідомлений належним чином. Заслухавши пояснення осіб, які брали участь у розгляді справи, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані у справі докази, судом встановлено наступне. 19 жовтня 2005 року між ПАТ "УкрСиббанк", правонаступником якого є позивач, та [PERSON] укладено кредитний договір № 31-616/10-2005П, за умовами якого банк надав [PERSON] кредитні кошти у розмірі 100000 доларів США під 11 % річних на строк до 19 жовтня 2015 року на споживчі потреби. Відповідно до п. 5.10 кредитного договору у випадку невиконання або прострочення виконання грошових зобов'язань, передбачених цим договором, а також будь-яким іншими угодами, що укладені або будуть укладені в майбутньому між банком та позичальником, банк може змінити термін повернення кредиту в повному обсязі та плати за кредит, в сторону зменшення. 25 липня 2006 року, 17 серпня 2006 року, 24 жовтня 2006 року, 27 листопада 2006 року та 19 січня 2007 року між ПАТ «УкрСиббанк» та [PERSON] були підписані додаткові угоди до кредитного договору №31-616/10-2005П від 19 жовтня 2005 року, за якими сторони домовились внести зміни до вказаного кредитного договору, а саме: позичальник зобов'язався повернути банку кредит в іноземній валюті в сумі 100000 доларів США траншами: перший, в розмірі 10000 доларів США, надати 25 липня 2006 року, другий, в розмірі 20000 доларів США, -17 серпня 2006 року, третій, в розмірі 30000 доларів США, -24 жовтня 2006 року, четвертий, в розмірі 10000 доларів США, - 27 листопада 2006 року, п'ятий, в розмірі 30000 доларів США, - 19 січня 2007 року. В рамках забезпечення виконання зобов'язань за вказаним кредитним договором між банком та [PERSON] укладено договір поруки від 19 жовтня 2005 року, за яким поручитель зобов'язався перед кредитором в повному обсязі відповідати за виконання позичальником усіх його зобов'язань по кредитному договору №31-616/10-2005П від 19 жовтня 2005 року, як існуючих в теперішній час, так і тих, що можуть виникнути в майбутньому. Відповідальність поручителя і позичальника є солідарною. Умовами договору передбачено, що кредитор має право в односторонньому порядку змінити термін погашення кредиту та плати за кредит. 27 липня 2007 року між ПАТ "УкрСиббанк" та [PERSON] укладено договір про надання споживчого кредиту № 11190464000, відповідно до якого банк надав [PERSON] кредитні кошти у розмірі 150000 доларів США під 12,2 % річних на строк до 27 липня 2017 року на споживчі потреби. Пунктом 5.2 договору сторони погодили, що банк може змінити розмір процентної ставки в сторону збільшення, зокрема внаслідок неналежного виконання умов цього договору та/або погіршення фінансового стану позичальника, звільнення позичальника з основного місця роботи. 27 липня 2007 року між ПАТ «УкрСиббанк» та [PERSON] було укладено додаткову угоду №1 до договору про надання споживчого кредиту № 11190464000 від 27 липня 2007 року, за змістом якої текст договору кредиту було викладено у новій редакції. Зокрема, сторонами погоджені нові розміри процентних ставок, передбачених п. 5.2 договору кредиту. З метою забезпечення виконання зобов'язань по вказаному договору кредиту між банком та [PERSON] укладено договір поруки №130307 від 27 липня 2007 року, згідно з яким поручитель зобов'язався солідарно та в повному обсязі відповідати перед кредитором за невиконання [PERSON] усіх його зобов'язань по договору про надання споживчого кредиту № 11190464000 від 27 липня 2007 року, як існуючих в теперішній час, так і тих, що можуть виникнути в майбутньому. У відповідності до п. 2.1 договору поруки кредитор не вправі без згоди поручителя змінювати умови основного договору з боржником, внаслідок чого збільшується обсяг відповідальності поручителя. Під «згодою поручителя» сторони розуміють візування поручителем змін до основного договору шляхом проставлення підпису уповноваженої особи та/або отримання його письмової згоди з такими змінами та/або шляхом обміну листами, факсимільними повідомленнями та/або укладення поручителем додаткової угоди до цього договору щодо внесення відповідних змін. 12 березня 2008 року між ПАТ "УкрСиббанк" та [PERSON] укладено договір про надання споживчого кредиту № 11313422000, за умовами якого банк надав [PERSON] кредитні кошти у розмірі 200000 доларів США під 12,9 % річних на строк до 12 березня 2018 року на споживчі потреби. Згідно з п. 1.3.1 договору кредиту за користування кредитними коштами протягом перших 30 календарних днів, рахуючи з дати видачі кредиту, процентна ставка встановлюється у розмірі 12,9 % річних. Після закінчення цього строку та кожного наступного місяця кредитування процентна ставка підлягає перегляду відповідно до умов договору. У випадку, якщо банк не повідомив позичальника про встановлення нового розміру процентної ставки на наступний місяць строку кредитування відповідно до умов договору, застосовується розмір процентної ставки, діючий за договором в попередньому місяці. Того ж дня між банком та [PERSON] було укладено договір поруки №187122, за умовами якого поручитель зобов'язалась солідарно та в повному обсязі відповідати перед кредитором за невиконання [PERSON] усіх його зобов'язань по договору про надання споживчого кредиту № 11313422000 від 12 березня 2008 року, як існуючих в теперішній час, так і тих, що можуть виникнути в майбутньому. Підписанням договору поруки поручитель засвідчила, що їй відомі усі умови укладеного між банком та [PERSON] договору кредиту, зокрема, сума кредиту, термін виконання основного зобов'язання та інші умови договору. Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом про розірвання кредитних договорів у зв'язку з тим, що вони були укладені в умовах стабільної державної економіки та грошово-фінансової системи, проте з незалежних від його волі причин настала непередбачувана обставина - економічна криза, яка призвела до істотного збільшення курсу іноземних валют, зокрема, долару США, по відношенню до гривні, внаслідок чого позивач змушений виконувати прийняті на себе зобов'язання за обставин, що істотно змінились від моменту укладення договорів. За доводами позивача, наведені обставини свідчать про наявність правових підстав для розірвання договорів, передбачених ст. 652 ЦК України. Відповідно до ст. 627 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. За положеннями ч. 1 ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Таким чином спірними договорами сторони погодили можливість надання кредиту в доларах США, євро та гривні, при цьому позивач мав право самостійно обирати валюту, в якій він має намір отримати кредит та в подальшому виконувати свої договірні зобов'язання протягом тривалого часу. Чинним законодавством України, зокрема, Законом України "Про Національний банк України", Декретом Кабінету Міністрів України "Про систему валютного регулювання та валютного контролю", Положенням про встановлення офіційного курсу гривні до іноземних валют, затвердженим постановою Правління Національного банку України N 496 від 12 листопада 2003 року, не закріплена стабільність курсу гривні до іноземних валют. Відтак, при укладенні спірних договорів та неодноразово отримуючи кредити в доларах США, тим самим, приймаючи на себе зобов'язання повернути кредитні кошти в іноземній валюті, [PERSON] був обізнаний, що курс національної валюти України до долара США не є незмінним, відтак зміна цього курсу можливо настане, а тому повинен був передбачити та врахувати підвищення валютного ризику за кредитним договорами. Крім того, доводи позивача про те, що фінансова криза та збільшення курсу долару США є істотними змінами обставин, які свідчать про можливість розірвання кредитних договорів, спростовуються ст. 652 ЦК України, оскільки розірвання договорів допускається у разі існування одночасно таких чотирьох умов: в момент укладення договору сторони виходили з того, що така зміна обставин не настане; зміна обставин зумовлена причинами, які заінтересована сторона не могла усунути після їх виникнення при всій турботливості та обачності, які від неї вимагалися; виконання договору порушило б співвідношення майнових інтересів сторін і позбавило б заінтересовану сторону того, на що вона розраховувала при укладенні договору; із суті договору або звичаїв ділового обороту не випливає, що ризик зміни обставин несе заінтересована сторона. Виконання кредитних договорів не позбавило [PERSON] того, на що він розраховував при укладенні договорів, оскільки позивач, отримавши кредит в доларах США, використав його в своїх цілях, обумовлених цими договорами. З огляду на наведене, суд вважає, що кредитні договори укладені з дотриманням вимог чинного законодавства України, а обставини, які б істотно змінились в розумінні ст. 652 ЦК України відсутні. При цьому, зміна обставин, на які посилається [PERSON], ніяким чином не пов'язана з умовами виконання кредитних договорів. Щодо заявленого позову [PERSON] про визнання договорів поруки припиненими та розірвання договору поруки судом встановлено наступне. Відповідно до ч. 1 статті 559 ЦК України порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов'язання, а також у разі зміни зобов'язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності. Згідно з Висновками Верховного Суду України, викладених у рішеннях, прийнятих за результатами розгляду заяв про перегляд судового рішення з підстави, передбаченої п. 1 ч. 1 ст. 355 ЦПК України, за I півріччя 2012 р. за змістом ч. 1 ст. 559 ЦК України до припинення поруки призводять такі зміни умов основного зобов'язання, здійснені без згоди поручителя, які призвели до збільшення обсягу відповідальності останнього, зокрема: підвищення розміру процентів; відстрочення виконання, що призводить до збільшення періоду, за який нараховуються проценти за користування чужими грошовими коштами; установлення (збільшення розміру) неустойки; встановлення нових умов щодо порядку зміни процентної ставки в бік збільшення тощо. Як вбачається з матеріалів справи, 25 липня 2006 року, 17 серпня 2006 року, 24 жовтня 2006 року, 27 листопада 2006 року та 19 січня 2007 року між ПАТ «УкрСиббанк» та [PERSON] були підписані додаткові угоди до кредитного договору №31-616/10-2005П від 19 жовтня 2005 року, за умовами яких було змінено порядок повернення позичальником кредитних коштів. Разом з тим, істотні умови кредиту змінені не були, без змін, зокрема, залишилися розмір кредиту, процентна ставка за користування кредитними коштами. Отже, укладені позичальником додаткові угоди до кредитного договору від 19 жовтня 2005 року без згоди поручителя не призвели до збільшення обсягу відповідальності останньої. Відтак, відсутні підстави для визнання поруки [PERSON], що виникла на підставі кредитного договору №31-616/10-2005П від 19 жовтня 2005 року, припиненою в порядку, передбаченому ч. 1 статті 559 ЦК України. Додатковою угодою №1 до кредитного договору №11190464000 від 27 липня 2007 року позичальнику були встановлені нові умови щодо порядку зміни процентної ставки в бік її збільшення. Докази направлення повідомлення про зміну умов договору на ім'я поручителя [PERSON] або підписання з нею відповідної додаткової угоди до договору поруки банком або його правонаступником до суду не надані. Отже, внаслідок вчинення банком у липні 2007 року дій, пов'язаних із зміною процентної ставки, відбулося збільшення обсягу відповідальності поручителя без згоди останньої. Такі обставини спричинили припинення поруки [PERSON] з 27 липня 2007 року. В обґрунтування позовних вимог про розірвання договору поруки від 12 березня 2008 року [PERSON] посилається на істотну зміну обставин, яка виразилась у значному збільшенні курсу долару США, світовій фінансовій кризі. На думку позивача, зміна обставин є настільки істотною, що якби вона могла передбачити ситуацію, що склалася, то утрималась від укладення договору поруки. Однак, вказані [PERSON] обставини, не є достатніми підставами,передбаченими ст. 652 ЦК України, для розірвання договору поруки. Відповідно до ст. 257, 261 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. За правилами ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Під час розгляду справи представником ТОВ «Кей-Колект» було заявлено про пропуск [PERSON] строку позовної давності з посиланням на те, що оспорювані договори поруки були укладені 2006, 2007 та 2008 року, а з позовом про захист своїх порушених прав та інтересів позивач звернулася у серпні 2015 року. [PERSON] зазначила, що про свої порушенні права вона дізналася 07 травня 2015 року після ухвалення Оболонським районним судом міста Києва заочного рішення від 09 грудня 2014 року у справі про стягнення заборгованості за кредитними договорами. Приймаючи до уваги твердження [PERSON] щодо того, що їй не було відомо про підписання додаткових угод між ПАТ «УкрСиббанк» та [PERSON] до часу звернення ТОВ «Кей-Колект» до суду з позовом про стягнення заборгованості за кредитними договорами в солідарному порядку, а також відсутність будь-яких доказів повідомлення [PERSON] про укладення таких додаткових угод до договорів поруки, суд вважає, що позивачем не пропущено строк позовної давності на звернення із позовом про визнання договорів поруки припиненими, розірвання договору поруки. За таких обставин, суд доходить висновку про наявність підстав для часткового задоволення зустрічного позову [PERSON] та вирішує визнати поруку, що виникла на підставі договору поруки № 130307 від 27 липня 2007 року, укладеного між ПАТ «УкрСиббанк» та [PERSON], - такою, що припинена. У задоволенні решти позовних вимог [PERSON] та у задоволенні зустрічного позову [PERSON] про розірвання кредитних договорів суд вирішує відмовити з підстав наведених вище. Відповідно до ст. 88 ЦПК України суд присуджує стягнути з відповідача на користь [PERSON] судовий збір у сумі 243,60 грн.

Outcome: partial