Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-18 00:00:00

Позивач звернувся з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, мотивуючи свої вимоги тим, що 05 серпня 2010 року між КС "Буковинський Альянс" та [PERSON] укладено кредитний договір № 2613 від 05 серпня 2010 року відповідно до якого остання отримала кредитні кошти в сумі 47150,00 гривень в рамках строку дії договору на засадах строковості, зворотності, цільового характеру використання, платності та забезпеченості строком з 05 серпня 2010 року до 05 серпня 2013 року. Зазначає, що у зв'язку з невиконанням [PERSON] кредитного договору, КС "Буковинський Альянс" 23 травня 2013 року подано позовну заяву, про стягнення з [PERSON] заборгованості за кредитним договором, яка Кіцманським районним судом задоволена і 19 липня 2013 року державним виконавцем було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження. Однак не зважаючи на це відповідачкою не погашено кредит за кредитним договором і станом з 23 травня 2013 року по 17 листопада 2014 року наявна загальна заборгованість у сумі 145036,66 гривень, а тому просив задовольнити позов. Представник позивача позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив розглянути справу у його відсутності, що вбачається із поданої ним письмової заяви. Відповідач та її представник позов не визнали, подавши до суду відповідні заяви, де просили відмовити у задоволенні позову, щодо стягнення з неї заборгованості за кредитним договором. Посилалися на те, що сплив строк позовної давності, для пред'явлення позову до суду та просили зменшити розмір неустойки, оскільки у зв'язку із війною (АТО) у [PERSON] зменшилися прибутки від бізнесу та вона важко хвора. Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали цивільної справи, вважає, що позовні вимоги слід задовольнити з наступних підстав. Так, в судовому засіданні встановлено, що згідно з укладеним договором № 2613 від 05 серпня 2010 року між КС "Буковинський Альянс" та [PERSON], остання отримала кредитні кошти в сумі 47150,00 гривень в рамках строку дії договору на засадах строковості, зворотності, цільового характеру використання, платності та забезпеченості строком з 05 серпня 2010 року до 05 серпня 2013 року. В зв'язку з постійним невиконанням [PERSON] умов кредитного договору, позивач звернувся до Кіцманського районного суду Чернівецької області про стягнення з неї заборгованості за кредитним договором і рішенням суду від 25 червня 2013 року позовні вимоги задоволено, стягнуто з [PERSON] на користь КС "Буковинський Альянс" заборгованість в сумі 94673 гривні 11 коп.. Оскільки винесення судового рішення про стягнення з [PERSON] заборгованості не розриває кредитний договір № 2613 від 05 серпня 2010 року та дію цього договору не зупиняє, а відповідачка не погасила заборгованості, то договір є діючим. Згідно ст.ст. 1054, 1048 ч.1 ЦК України та п.3.1 кредитного договору плата за користування кредитом (відсотки) нараховуються спілкою за кожен календарний день на фактичний залишок заборгованості позичальника за кредитом за базовою ставкою 42% річних, або у випадку, передбаченому п.3.4.3 кредитного договору, за підвищеною ставкою 72% річних. Згідно п.3.3 договору позичальник зобов'язується сплачувати суму нарахованих згідно п.3.1 цього договору відсотків за кожен період згідно графіку сплати. Відповідно до п.6.1 договору при простроченні кінцевої дати сплати кредиту та відсотків, визначеної п.2.3 цього договору, позичальник сплачує за кожен день прострочення пеню за ставкою 84% річних від суми простроченого платежу. Оскільки стягнення основної суми та відсотків вже передбачене судовим рішенням, у зв'язку з чим не погашенні відсотки за період з 23 травня 2013 року по 17 листопада 2014 року і становлять заборгованість по кредиту: непогашені відсотки за користування кредитом в сумі 44536 гривень 12 коп., по пені в сумі 100500 гривень 54 коп., а всього в сумі 145036 гривень 66 коп. У відповідності до ст.ст. 526, 530 ЦК України, зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та цивільного законодавства у встановлений строк. Одним з видів забезпечення зобов'язання, згідно вимог ст.ст. 546, 549-552 ЦК України, є пеня - неустойка що стягується з боржника і обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. У відповідності до ч.1 ст.610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Одним із видів порушення зобов'язання є прострочення - невиконання зобов'язання в обумовлений сторонами строк. При цьому в законодавстві визначаються різні поняття - як "строк дії договору", так і "строк (термін) виконання зобов'язання" (стст.530, 631 ЦК). Якщо в зобов'язанні встановлено строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк (термін). Як зазначалося вище, сторони встановили як строк дії договору - до моменту виконання сторонами в повному обсязі взятих на себе зобов'язань, так і строки виконання зобов'язань зі щомісячним погашенням платежів, останній з яких у визначеній сумі підлягав виконанню у строк до 05 серпня 2013 року. Строк виконання кожного щомісячного зобов'язання, згідно із ч.3 ст.254 ЦК, спливає у відповідне число останнього місяця строку. Перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язаний його початок (ст.253 ЦК). Відповідно до ст.256 ЦК позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови в позові (ч.4 ст.267 ЦК). За загальним правилом, перебіг позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч.1 ст.261 ЦК). Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Пунктом 3.3 кредитного договору встановлено, що позичальник зобов'язується проводити погашення кредиту, а також відсотки в порядку і терміни згідно Графіку погашення кредиту, проведеного в Додатку 1, який є невід'ємною частиною цього договору. Згідно з ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Відповідно до ст. 264 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов'язку. Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується. Отже, аналізуючи умови договору і зміст зазначених правових норм, суд дійшов висновку про те, що у разі неналежного виконання позичальником зобов'язань за кредитним договором позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів і процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення кожного чергового платежу. За таких обставин суд вважає, що перебіг позовної давності по справі неодноразово переривався вчиненням відповідачем дій, що свідчить про визнання ним свого боргу, а саме сплатою протягом 2011, 2014 років, вже після закінчення дії договору, на рахунок відповідача коштів для погашення заборгованості по кредиту. Відповідно до вимог ч. 3 ст. 551 ЦК України розмір неустойки (штрафу, пені) може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує суму збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. Збитками, відповідно до ч. 2 ст. 22 ЦК України є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Фактичними збитками (упущеною вигодою) КС "Буковинський Альянс" є 45567 гривень 49 коп. - сума нарахованих та несплачених відповідачем відсотків за попереднім рішенням суду; 38380 гривень 47 коп. - залишок основної суми несплаченої відповідачем; 44536 гривень 12 коп. - сума нарахованих та несплачених відповідачем відсотків після винесення рішення суду. Що в загальному становить 128484 гривні 08 коп. - сума фактично завданих збитків КС "Буковинський Альянс". Однак, позивачем пред'явлено позов в частині стягнення пені за останній рік в розмірі 100500 гривень 54 коп., що менше від суми фактично завданих збитків в розмірі 128484 гривні 08 коп. При цьому питання зменшення розміру неустойки вирішується в конкретній ситуації на підставі певних доказів і розрахунків. Згідно п. 27 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 30 березня 2012 року "Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин", положення ч. 3 ст. 551 ЦК України про зменшення розміру неустойки може бути застосовано судом лише за заявою відповідача до відсотків, які нараховуються як неустойка. Істотними обставинами в розумінні ч. 3 ст. 551 ЦК України можна вважати, зокрема, ступінь виконання зобов'язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов'язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу (наприклад відсутність негативних наслідків для позивача через прострочення виконання зобов'язання). Зі змісту наведених норм випливає, що при вирішенні питання про можливість зменшення неустойки, суд бере до уваги майновий стан сторін і оцінює співвідношення розміру заявлених штрафних санкцій, зокрема, із розміром збитків кредитора, враховує інтереси обох сторін. Однак, [PERSON] не надано жодних доказів яким чином війна (АТО) зменшує її прибутки від бізнесу та не надано документального підтвердження її хвороби, що є обставинами щодо зменшення неустойки, тому у задоволенні вимоги у цій частині слід відмовити. Таким чином, суд вважає, що з відповідача [PERSON], як позичальника, за кредитним договором № 2613 від 05 серпня 2010 року, який є чинним і на даний час, згідно умов цього договору належить стягнути на користь позивача заборгованість по непогашеним відсоткам, нарахованим за період з 23 травня 2013 року по 17 листопада 2014 року і становлять заборгованість по кредиту: непогашені відсотки за користування кредитом в сумі 44536 гривень 12 коп., по пені в сумі 100500 гривень 54 коп., а всього в сумі 145036 гривень 66 коп. задовольнивши повністю позовні вимоги, а також понесені судові витрати по сплаті судового збору в сумі 1459 гривень 37 коп., сплаченого згідно платіжного доручення, оскільки позовні вимоги задоволені повністю. На підставі ст. ст. 252, 257, 264, 526, 549, 610, 611, 617, 625, 629, 651, 652, 1046, 1048, 1050, 1054 ЦК України, ст. 2 Закону України "Про банки і банківську діяльність",

Outcome: approved