Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-30 00:00:00

ПАТ „Банк „Фінанси та Кредит" звернувся до суду з позовом до [PERSON], УНСП „АЛКОР" про стягнення заборгованості за кредитними договорами та договорами поруки. У позовній заяві вказує, що відповідно до умов кредитного договору від 30.03.2007 року УНСП „АЛКОР" отримало кредитні кошти у розмірі 42 364 грн. на строк до 29.03.2010 року, відповідно до умов кредитного договору від 02.04.2008 року отримало кредитні кошти у розмірі 28 600 грн. на строк до 01.04.2011 року, відповідно до умов кредитного договору від 18.04.2008 року отримало кредитні кошти в розмірі 67 569 доларів США на строк до 18.04.2011 року. На забезпечення виконання умов кредитних договорів, банк 30.03.2007 року, 02.04.2008 року та 18.04.2008 року уклав із [PERSON] договори поруки. У результаті порушення умов кредитних договорів за УНСП „АЛКОР" утворилась заборгованість на загальну суму 891 547 грн. 59 коп., яку позичальник і поручитель у добровільному порядку сплатити відмовилися. На підставі викладеного, ПАТ „Банк „Фінанси та Кредит" просить стягнути солідарно з УНСП „АЛКОР" та [PERSON] заборгованість за кредитними договорами у розмірі 891 547 грн. 59 коп. в також судовий збір в розмірі 3 219 грн.. [PERSON] звернувся до суду з позовом до ПАТ „Банк „Фінанси та Кредит" про визнання договорів поруки припиненими. У позовній заяві вказує, що час дії договорів поруки не був визначений конкретною датою, після якої порука припиняється, а тому протягом шести місяців від настання строків виконання боржником зобов'язань за кредитним договорами, банк мав би пред'явити до нього вимоги. Тому з підстав передбачених ст.559 ЦК України, просить визнати укладені між ним та банком договори поруки припиненими. Ухвалою суду від 19.02.2013 року позов ПАТ "Банк "Фінанси та кредит" до [PERSON], УНСП "АЛКОР", [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитними договорами та договорами поруки та позов [PERSON] до ПАТ "Банк "Фінанси та Кредит", третя особа: УНСП "АЛКОР" про визнання договорів поруки припиненими, об'єднані в одне провадження. В судовому засіданні представник позивача ПАТ „Банк „Фінанси та Кредит" - Тетерєв Є.Г. позов підтримав, наполягаючи на підставах та обставинах викладених у позовній заяві. Представники відповідачів [PERSON] - [PERSON] та УНСП „АЛКОР" - Діордієв О.С., позов банку не визнали. Вважають позовні вимоги необґрунтованими, недоведеними і такими, що не підлягають задоволенню. Просять в задоволенні позову ПАТ „Банк „Фінанси та Кредит" відмовити. Представник позивача [PERSON] - [PERSON] позов підтримав, наполягаючи на підставах та підставах викладених у позовній заяві. Представник відповідача ПАТ „Банк „Фінанси та Кредит" - Тетерєв Є.Г., позов [PERSON] не визнав. Вважає позовні вимоги необґрунтованими, недоведеними і такими, що не підлягають задоволенню. Представник третьої особи УНСП „АЛКОР" - Діордієв О.С., позовні вимоги [PERSON] підтримав і просив ї задовольнити в повному обсязі. Заслухавши пояснення осіб, які брали участь у розгляді справи, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги ПАТ „Банк „Фінанси та Кредит" підлягають частковому задоволенню, а позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено наступне. 02.04.2008 року між УНСП «АЛКОР» та ВАТ «Банк «Фінанси та Кредит" (правонаступником якого ПАТ „Банк „Фінанси та Кредит" укладений Кредитний договір № 462-01-08, згідно з умовами якого отримав кредитні ресурси в сумі 28 000 грн., відповідно до умов якого банк надав УНСП «Алкор» кредит на умовах сплати 18% річних та кінцевим строком повернення до 02 квітня 2011 року. Згідна додаткової угоди № 1 к від 27.06.2008 р. до кредитного Договору № 462-01-08 від 02.04.2008 року УНСП „АЛКОР" прийняло на себе зобов'язання повернути кредит до 02.04.2011 року та сплачувати відсотки за користування кредитом банку, згідно процентної ставки 20 % річних (а за користування кредитом з моменту, вказаного в підпункті «б», «в» п. 3.1. даного кредитного договору, сплатити відсотки в підвищеному розмірі). 02.04.2008 року між ВАТ „Банк „Фінанси та Кредит" та [PERSON] було укладено Договір поручительства. Відповідно до п.2.1., 2.2 Договору поручительства « 2.1. У випадку невиконання Боржником зобов'язання за кредитним договором, Боржник та Поручитель відповідають перед Кредитором як солідарні боржники. 2.2. Поручитель відповідає перед Кредитором у тому ж обсязі, що й Боржник, у т.ч. за основним боргом, сплаті щомісячних відсотків, сплаті підвищених відсотків, сплаті комісійної винагороди, сплаті неустойки за основною заборгованістю та відсоткам, а також за відшкодування всіх збитків. » Відповідно до п. 5.1. Договору поручительства, поручительство припиняється в разі якщо Кредитор протягом трьох років з дати настання строку виконання зобов'язання за кредитним договором не пред'явив вимог до поручителя. 30.03.2007 року між ТОВ «Банк «Фінанси та Кредит" та УНСП „АЛКОР" укладений Кредитний договір № 382-01-07, згідно з умовами якого УНСП „АЛКОР" отримало кредитні ресурси в сумі 42 364 грн.. За умовами кредитного договору УНСП «АЛКОР» прийняло на себе зобов'язання повернути кредит до 30.03.2010 року та сплачувати відсотки за користування кредитом Позивачу, згідно процентної ставки 20,00 відсотків річних (а за користування кредитом з моменту, вказаного в підпункті «б», «в» п. 3.1. даного кредитного договору, сплатити відсотки в підвищеному розмірі). 30.03.2007 року між ТОВ „Банк „Фінанси та Кредит" та [PERSON] було укладено Договір поручительства № 1. Відповідно до п.2.1., 2.2 Договору поручительства « 2.1. У випадку невиконання Боржником зобов'язання за кредитним договором, Боржник та Поручитель відповідають перед Кредитором як солідарні боржники. 2.2. Поручитель відповідає перед Кредитором у тому ж обсязі, що й Боржник, у т.ч. за основним боргом, сплаті щомісячних відсотків, сплаті підвищених відсотків, сплаті комісійної винагороди, сплаті неустойки за основною заборгованістю та відсоткам, а також за відшкодування всіх збитків. » Відповідно до п. 5.1. Договору поручительства, поручительство припиняється в разі якщо Кредитор протягом шести місяців з дати настання строку виконання зобов'язання за кредитним договором не пред'явив вимог до поручителя. 18.04.2008 року між ВАТ „Банк „Фінанси та Кредит" та УНСП «АЛКОР» укладений Кредитний договір № 463V-01-08, згідно з умовами якого УНСП „АЛКОР" отримало кредитні ресурси в сумі 67 569 доларів США. За умовами кредитного договору УНСП „АЛКОР" прийняло на себе зобов'язання повернути кредит до 18.04.2011 року та сплачувати відсотки за користування кредитом банку, згідно процентної ставки 16,00 відсотків річних (а за користування кредитом з моменту, вказаного в підпункті «б», «в» п. 3.1. даного кредитного договору, сплатити відсотки в підвищеному розмірі). 18.04.2008 року між ВАТ „Банк „Фінанси та кредит" та [PERSON] укладено Договір поручительства. Відповідно до п.2.1., 2.2 Договору поручительства « 2.1. У випадку невиконання Боржником зобов'язання за кредитним договором, Боржник та Поручитель відповідають перед Кредитором як солідарні боржники. 2.2. Поручитель відповідає перед Кредитором у тому ж обсязі, що й Боржник, у т.ч. за основним боргом, сплаті щомісячних відсотків, сплаті підвищених відсотків, сплаті комісійної винагороди, сплаті неустойки за основною заборгованістю та відсоткам, а також за відшкодування всіх збитків. » Відповідно до п. 5.1. Договору поручительства, поручительство припиняється в разі якщо Кредитор протягом трьох років з дати настання строку виконання зобов'язання за кредитним договором не пред'явив вимог до поручителя. Згідно ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства. Статтею 525 ЦК України передбачено, що одностороння відмова від зобов'язання не допускається. Відповідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлено обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилась, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу. Банк виконав свої зобов'язання, надавши суму кредиту, визначену кредитними договорами. Разом з тим, як вбачається із матеріалів справи, позичальник неналежним чином виконував свої зобов'язання по погашенню суми кредиту та сплаті нарахованих відсотків, внаслідок чого утворилась заборгованість за кредитним договором. Згідно наданих Банком розрахунків заборгованості за кредитними договорами позичальника станом, станом на 01 березня 2012 року утворилась у сумі 891547 гривень 59 копійок в тому числі: - по Кредитному договору № 462-01-08 від 02.04.2008 р. по сумі непогашених процентів - 13 617,63 грн., по судній заборгованості - 17 899,00 грн., по сумі непогашеній пені по процентам, щомісячної комісії та кредиту - 2 345,08 гривень; - по Кредитному договору 382-01-07 від 30.03.2007 р. по сумі непогашених процентів - 13 829, 64 грн., по судній заборгованості - 14 043,38 грн., по сумі непогашеній пені по процентам, щомісячної комісії та кредиту - 2 080,29 гривень; - по Кредитному договору № 463V-01-08 від 18 квітня 2008 року по сумі непогашених процентів - 40053,28 доларів США, по судній заборгованості - 56482,28 доларів США, по сумі непогашеній пені по процентам, щомісячної комісії та кредиту - 56606,51 гривень. Вищенаведені розрахунки не оспорені. Крім того, згідно з ч.1 ст.543 ЦК України, у разі солідарного обов'язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов'язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-якого окремо. Відповідно до ч.4 ст.559 ЦК України порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. У п.24 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.03.2012 року №5 „Про практику застосування судами законодавства при вирішення спорів, що виникають із кредитних правовідносин", судам роз'яснено, що при вирішенні спорів про стягнення кредитної заборгованості із фінансових поручителів суд має врахувати, що згідно зі ст.526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Отже, якщо кредитним договором не визначено інші умови виконання основного зобов'язання, то у разі неналежного виконання позичальником своїх зобов'язань за цим договором строк пред'явлення кредитором до поручителя вимоги про повернення отриманих у кредит коштів має обчислюватися з моменту настання строку погашення зобов'язання згідно з такими умовами, тобто з моменту настання строку виконання зобов'язання у повному обсязі або у зв'язку із застосуванням права на повернення кредиту достроково. Такими строком не може бути лише несплата чергового платежу. Пред'явлення вимоги до поручителя є як направлення/вручення йому вимоги про погашення боргу (залежно від умов договору), так і пред'явлення до нього позову. При цьому в разі пред'явлення вимоги до поручителя кредитор може звернутися до суду протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання. При цьому сама по собі умова договору про дію поруки до повного виконання позичальником зобов'язання перед кредитодавцем або до повного виконання поручителем взятих на себе зобов'язань не може розглядатися як установлення строку дії поруки, оскільки це не відповідає вимогам ст.252 ЦК України, згідно з якою строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами. Термін визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати. Пунктом 5.1 договорів поруки від 30.03.2007 року та від 02.04.2008 року встановлено, що порука припиняється протягом трьох років від дня настання строку виконання основного зобов'язання, а порука за договором від 18.04.2008 року - протягом 6 місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання. Рішенням господарського суду Запорізької області від 10.02.2010 року встановлено строк виконання кредитних договорів: строк платежу за кредитним договором від 30.03.2007 року настав 26.02.2009 року, строк платежу за кредитним договором від 02.04.2008 року настав 26.02.2009 року, строк платежу за кредитним договором від 18.04.2008 року настав 26.10.2008 року. Вказаним судовим рішенням, яке має преюдиційний характер, визначено настання строку виконання основного зобов'язання, з якого має обчислюватись строк пред'явлення до поручителя (трирічний і шестимісячний). Як вбачається з матеріалів справи, банк надіслав на адресу позичальника за кредитним договором № 462-01-08 УНСП «АЛКОР», повідомлення № 940/3 від 03.11.20о8 року, №1066 від 02.02.2009 року, № 1112 від 01.04.2009 року, № 1134 від 10.04.2009 року про усунення порушень умов кредитного договору № 462-01-08. Надсилання повідомлень виключно позичальнику УНСП «АЛКОР» підтверджується лише двома доданими повідомленнями про вручення від 18.04.2009 року. За кредитним договором № 382-01-07 було підготовлено та надано Представником Банку до матеріалів позову лист-вимогу № 1135 від 10.04.2009 року до боржника та поручителя, однак підтвердження її направлення та вручення сторонам - відсутні. За кредитним договором № 463V-01-08 було підготовлено та надано Представником Банку до матеріалів позову листи-вимоги № 1038 від 16.01.2009 року, № 1133 від 10.04.2009 року до боржника та поручителя, однак підтвердження її направлення та вручення сторонам - відсутні. Твердження Позивача про направлення вимоги Поручителю разом з Кредитором, не підтверджується наданими до матеріалів справи доказами, оскільки представником АТ «Банк «Фінанси та Кредит» було надано повідомлення про вручення листів вимог виключно на адресу УНСП «АЛКОР». Відповідно до ст.554 ЦК України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поручительства не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поручительства. Відповідно до зазначених в рішенні господарського суду від 10.02.2010 року у справі № 8/336/09 строків настання платежу за основним зобов'язанням та відраховуючи строки припинення поручительства зазначені в п. 5.1. договорів поручительства, строк пред'явлення вимоги до поручителя сплинув за кожним з кредитних договорів, а саме: - за договором поручительства від 02.04.2008 року до кредитного договору № 462-01-08 зі спливом трирічного строку - 26.02.2012 року; - за договором поручительства від 30.03.2007 року до кредитного договору № № 382-01-07 зі спливом шестимісячного строку - 26.08.2009 року; - за договором поручительства від 18.04.2008 року до кредитного договору № 463V-01-08 зі спливом трирічного строку - 26.10.2011 року. Відповідно до ст.598 ЦК України зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Припинення зобов'язання на вимогу однієї із сторін допускається лише у випадках, встановлених договором або законом. Частиною 4 статті 559 ЦК України встановлено, що порука припиняється після закінчення строку, встановленого у договорі поручительства. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобов'язання не встановлений або встановлений моментом пред'явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред'явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладання договору поручительства. Банк звернувся до суду із позовною заявою 23.03.2012р., вже після спливу строку, наданого для звернення із вимогою до поручителя п. 5.1. Договорів поручительства, починаючи з дати застосуванням Кредитором права на дострокове повернення усієї суми кредиту. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що звернення банку з позовом до поручителя відбулося після спливу встановленого ч. 4 ст. 559 ЦК України та п. 5.1. Договору поручительства строку, в зв'язку з чим відбулося припинення договорів поручительства від 02.04.2008 року до кредитного договору № 462-01-08, від 30.03.2007 року до кредитного договору № 382-01-07, від 18.04.2008 року до кредитного договору № 463V-01-08. Таким чином, суд вважає, що позовні вимоги ПАТ „Банк „Фінанси та Кредит" підлягають задоволенню в частині стягнення заборгованості за кредитним договорами з позичальника - УНСП „АЛКОР". Позовні вимоги пред'явлені до поручителя - [PERSON] задоволенню не підлягають. Позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню в повному обсязі. У відповідності до ст.88 ЦПК України, з УНСП „АЛКОР" необхідно стягнути судовий збір на користь ПАТ „Банк „Фінанси та Кредит" в розмірі 3 219 грн.. З ПАТ „Банк „Фінанси та Кредит" необхідно стягнути судовий збір на користь [PERSON] в розмірі 114 грн. 71 коп..

Outcome: partial