Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-25 00:00:00

Представник позивача - [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON], про відшкодування матеріальної шкоди в порядку регресу, мотивуючи позовні вимоги тим, що 06.08.2013 між ПАТ "Державний ощадний бак України" в особі філії - Головного управління по м.Києву та Київській області ПАТ "Державний ощадний бак України" (далі АТ "Ощадбанк") та відповідачем було укладено договір про відкриття та обслуговування рахунку та випуск платіжної картки №1765137. 28.04.2015 між АТ "Ощадбанк" та відповідачем було укладено додатковий договір №1 до договору №1765137, згідно якого останньому було надано кредит у сумі 8900 грн. Відповідач належним чином не виконував умови договору щодо сплати платежів у розмірі та у порядку, передбачених вищевказаним договором, та станом на 12.11.2015 заборгованість відповідача за договором становила 9217,75 грн. Майнові інтереси АТ «Ощадбанк», що пов'язані з матеріальними збитками, завдані внаслідок неповернення або неповного поверненням позичальниками кредитів та/або несплатою або частковою несплатою процентів по кредитах на умовах, встановлених Договорами, були застраховані ПАТ «Українська пожежна страхова компанія» (далі ПрАТ "УПСК") згідно з договором добровільного страхування кредитів №055/12 від 01.08.2014. У зв'язку з чим, АТ "Ощадбанк" звернулось до ПрАТ "УПСК" із заявою пр виплату страхового відшкодування. ПрАТ "УПСК", виконуючи свої зобов'язання по договору №055/12 від 01.08.2014, визнав факт неповного погашення відповідачем грошового зобов'язання згідно умов договору перед АТ "Ощадбанк" страховим випадком та провів виплату страхового відшкодування в розмірі 9217,75 грн. В розумінні ст. ст.993, 1191 ЦК України, ст.27 Закону України «Про страхування» у позичальника (відповідача) виникло зобов'язання перед ПрАТ «УПСК» відшкодувати завдані збитки в розмірі 9217,75 грн. З метою досудового врегулювання спору, відповідачу було направлено вимогу про відшкодування збитків в порядку регресу, однак ніяких дій зі сторони відповідача щодо погашення заборгованості в добровільному порядку проведено не було. 01.08.201 між ПрАТ «УПСК» (первісний кредитор) та фізичною особою-підприємцем [PERSON] укладено договір №01/10/2018 про відступлення права вимоги, відповідно до якого первісний кредитор відступає (передає), а новий кредитор (позивач) отримує право вимоги відшкодування у порядку регресу збитків завданих первісному кредитору по договорам страхування, перелік яких наведений у Додатку №1 до договору. В зв'язку з викладеними обставнами, позивач змушений звернутися до суду з даним позовом. Просить стягнути з відповідача на користь ФОП [PERSON] завданні збитки в порядку регресу у розмірі 9217,75 грн. та витрати по сплаченому судовому зборі в розмірі 704, 80 грн.. В судове засідання представник позивача не зявився. В матеріалах справи наявне клопотання від нього, згідно якого він просить розглянути справу без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Проти постановлення заочного рішення не заперечує. Також від позивача надійшло клопотання про розгляд справи у його відсутність, де останній вказав, що позов підтримує і просить його задовольнити, не заперечує проти винесення заочного рішення. Відповідач в судове засідання не з'явився, хоча належним чином був повідомлений про день, час та місце розгляду справи через оголошення на офіційному веб-порталі судової влади України, і не повідомив суд про причини своєї неявки, у встановлений судом строк відзив не подав. За таких обставин, суд ухвалив, розглянути справу заочно за відсутності відповідача, на підставі наявних у справі даних і доказів, відповідно до ч. 4 ст. 223, ст. 280 ЦПК України. Відповідно до ст. 247 ЦПК України, в зв'язку з неявкою усіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, вивчивши та оцінивши докази по справі та співставивши їх у відповідності до норм чинного законодавства, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного. В судовому засіданні встановлено, що 06.08.2013 між ПАТ "Державний ощадний бак України" в особі філії - Головного управління по м.Києву та Київській області ПАТ "Державний ощадний бак України" (далі АТ "Ощадбанк") та відповідачем [PERSON] було укладено договір про відкриття та обслуговуваня рахунку та випуск платіжної картки №1765137, що підтверджується копією відповідного договору (а.с.14-15). Згідно копії додаткового договору №1 до договору №1765137, укладеного 08.04.2015 між АТ "Ощадбанк" та відповідачем (а.с.17) вбачається, що відповідачу було відкрито рахунок №26253001063830 в гривнях та встановлено кредит у сумі 8900 грн. З виписки по картковому рахунку [PERSON] В (а.с.21) слідує, що він станом на 19.10.2015 має заборгованість по рахунку №26253001063830 в сумі 9045,28 грн. 01.08.2014 між ПАТ «Українська пожежно-страхова компанія» та АТ «Ощадбанк» укладено договір добровільного страхування кредитів №055/12, відповідно до п.2.1 якого предметом договору є майнові інтереси страхувальника, що не суперечать закону і повязані з неповерненням або неповним поверненням позичальниками страхувальнику кредиту та/або несплатою або частковою несплатою процентів по ньому на умовах, встановлених відповідними кредитними договорами. Страхувальник зобовязується сплачувати страхові платежі, а страховик приймає на себе зобовязання у разі настання страхового випадку, передбаченого умовами цього договору, виплатити страхувальнику страхове відшкодування на умовах цього договору, що підтверджується копією відповідного договору добровільного страхування кредитів №055/12 від 01.08.2014 (а.с.9-12). 19.10.2015 АТ «Ощадбанк» направило до ПАТ «УПСК» повідомлення про затримку виконання зобов'язань клієнтом банку [PERSON] та заяву про настання страхового випадку, що підтверджується копією повідомлення від 19.10.2015 №37/1/3-2102 (а.с.19) та копією відповідної заяви від 19.10.2015 №37/1/3-2103 (а.с.20). Відповідно до копії страхового акту №055/12/162/15 від 13.11.2015 (а.с.25), неналежне виконання позичальником [PERSON] умов кредитного договору №1765137 щодо повернення кредиту та сплати процентів за користування кредитом визнано страховою подією. Згідно копії виписки за 20.11.2015 (а.с.27) вбачається, що ПрАТ «УПСК» сплатило на користь ГУ по м. Києву та Київській області АТ «Ощадбанк» 9217,75 грн., як страхову виплату для зарахування к/р №26253001063830 [PERSON] Як вбачається з копії вимоги № РУФ/12/162/15/1 від 23.12.2015 (а.с.28), з метою досудового врегулювання спору, відповідачу було направлено вимогу про відшкодування збитків в порядку регресу, однак ніяких дій щодо погашення заборгованості в добровільному порядку зі сторони відповідача проведено не було. 01.08.2018 між ПрАТ «УПСК» (первісний кредитор) та фізичною особою-підприємцем [PERSON] укладено договір №01/10/2018 про відступлення права вимоги, згідно п.п 2.1 якого первісний кредитор передає (відступає) новому кредитору свої права вимоги до боржників, а новий кредитор набуває права вимоги первісного кредитора за укладеними договорами страхування та сплачує первісному кредитору за відступлення права вимоги грошові кошти у сумі, що дорівнює ціні договору у порядку та строки встановлені цим договором, що підтверджується копією відповідного договору (а.с.5-7). З копії Додатку №1 до Договору №01/10/2018 про відступлення права вимоги від 01.08.2018 (а.с.8) слідує, що борг [PERSON] перед АТ «Ощадбанк» становить 9217,75 грн. Зважаючи на наведені обставини та зміст спірних правовідносин, суд, вирішуючи заявлений спір, виходить з таких норм права. Відповідно до ч.1 ст. 1191 ЦК України, особа, яка відшкодував шкоду, завдану іншою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної сторони у розмірі виплаченого відшкодування. Також, згідно з приписами ст.993 ЦК України та ст.27 Закону України «Про страхування», до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договорами майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток. Згідно з п.1 ч.2 ст.11 ЦК України, підставами виникнення цивільних прав і обов'язків є договори та інші правочини. Згідно п.1 ч.1 ст.512 ЦК України кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно ст.514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Отже, до страхової компанії, яка здійснила виплату страхового відшкодування за договором майнового страхування, а саме ПАТ «УПСК», в межах фактичних витрат перейшло право вимоги, яке страхувальник ( АТ «Ощадбанк») мав до особи (відповідача), відповідальної за заподіяні збитки. Тобто, в розумінні ст. ст. 993 ЦК України та ст. 27 Закону України «Про страхування» у відповідача виникло зобов'язання перед ПАТ «УПСК» відшкодувати завдані збитки в розмірі 9217,75 грн. В свою чергу, перехід права вимоги від страхувальника (вигодонабувача) до страховика в порядку статті 993 ЦК Українита ст. 27 ЗУ «Про страхування» називається суброгацією. При суброгації нового зобов'язання із відшкодування збитків не виникає, а відбувається заміна кредитора: потерпілий (а ним є страхувальник або вигодонабувач) передає страховику своє право вимоги до особи, відповідальної за спричинення шкоди. Внаслідок цього страховик виступає замість потерпілого, а тому в порядку суброгації страховик може стягнути із заподіювача шкоди лише ту суму, яку він сам виплатить страхувальнику. При цьому помилковим є ототожнення права вимоги, визначене статті 993 ЦК України та ст. 27 ЗУ «Про страхування», із правом вимоги (регресу), визначеного статтею 1191 ЦК України, оскільки наведені норми регулюють різні за змістом правовідносини суброгацію у страхових відносинах та регрес. Так, на відміну від суброгації у страхових відносинах, де, як вже зазначено вище право вимоги переходить від потерпілого (страхувальника) до страховика, а деліктне зобов'язання продовжує існувати, при регресі основне (деліктне) зобов'язання припиняється та виникає нове (регресне) зобов'язання, в межах якого у кредитора (третьої особи, що виконала обов'язок замість винної особи перед потерпілим) виникає право регресної вимоги до такої винної особи. Зважаючи на зміст наведених норм ЦК України, право зворотної вимоги (регресу) не переходить від однієї особи до іншої, як у випадку заміни сторони (кредитора) у вже існуючому зобов'язанні (при суброгації у страхових відносинах). При регресі право регресної вимоги виникає, тобто є новим правом кредитора за новим в даному випадку регресним зобов'язанням, що виникло внаслідок припинення основного (деліктного) зобов'язання шляхом виконання обов'язку боржника (винної особи) у такому деліктному зобов'язанні третьою особою. Оскільки при суброгації відбувається заміна особи в зобов'язанні, тому з урахуванням положення ст.515 ЦК України суброгація застосовується лише до майнового страхування. Беручи до уваги, що ПрАТ «УПСК» виконало свої зобов'язання за договором страхування та провело виплату страхового відшкодування в розмірі 9217,75 грн., не отримало повного фактичного відшкодування цієї суми від відповідача та у подальшому відступило право вимоги на суму 9217,75 грн. фізичній особі-підприємцю [PERSON] на підставі укладеного договору, що обумовило в останнього виникнення права вимоги від відповідача суми страхового відшкодування, а тому до позивача перейшло право вимоги у порядку суброгації. Відтак, сума виплаченого страхового відшкодування у розмірі 9217,75 грн. підлягає до стягнення з відповідача на користь позивача саме в порядку суброгації, а не регресу. Судом враховано, що невірно визначивши у прохальній частині позову спосіб захисту права позивачів шляхом вимоги стягнути з відповідача завдані збитки в порядку регресу, представник позивача все ж таки у змісті позову посилався на положення ст. 993 ЦК України та ст. 27 Закону України «Про страхування», а тому вказане може бути підставою для часткового задоволення позовних вимог. Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог та на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч.1, 6 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених ЦПК України. Докази не можуть ґрунтуватися на припущеннях. Таким чином, аналізуючи вищевикладене, дослідивши обставини справи, перевіривши їх доказами, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, враховуючи, що належним чином повідомлений відповідач не надав суду будь-яких заперечень та доказів на спростування позиції представника позивача, виходячи із принципів розумності, виваженості, справедливості, суд дійшов висновку про часткову обґрунтованість позовних вимог представника позивача в заявлених ним межах та про існування правових підстав для їх часткового задоволення, тобто позивач має право на страхове відшкодування 9217,75 грн., яке ПрАТ «УПСК» виплатило АТ «Ощадбанк», саме в порядку суброгації, а не регресу, як зазначено у позові. Відповідно до вимог ст.141\~ЦПК України, з відповідача підлягають стягненню понесені позивачем судові витрати по оплаті судового збору в розмірі 704,80 грн. ( а.с.1). На підставі наведенного,

Outcome: approved