Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-26 00:00:00

[PERSON] виклад позиції позивача та заперечень відповідача. 1. У вересні 2018 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом [PERSON], [PERSON], за участю зацікавленої особи: Служби у справах дітей Словянської райдержадміністрації про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням, обґрунтувавши свої вимоги тим, що він є власником будинку № 80 з господарськими та побутовими будовами та спорудами, який розташований по вулиці Спортивній у с. Мирне Словянського району, Донецької області. У вказаному будинку зареєстрований його син [PERSON] та онуки [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Вказав, що у житловому будинку мешкає тільки він та його дружина, вони сплачують комунальні послуги, особисті речі відповідачів у будинку відсутні. Додав, що відповідачі мешкають у Російській Федерації. Просить суд, визнати [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], 02.10.2006 року натодження, такими, що втратили право користування житловим будинком № 80, що знаходиться по вулиці Спортивній у с. Мирне Словянського району Донецької області для зняття з місця реєстрації. 3. Позивач [PERSON] у судове засідання не зявився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. 2. Представник позивача\~[PERSON], у судовому засіданні позовні вимоги підтримала, надала пояснення аналогічні викладеним у позовній заяві, не заперечувала проти винесення заочного рішення. ІІ. Заяви (клопотання) учасників справи. 4. Відповідачі [PERSON], [PERSON], в судове засідання не з'явилися, про час, дату та місце розгляду справи повідомлялися належним чином (а.с.47), надали заяви про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги [PERSON] підтримали (а.с.23,27). \~ \~ \~ \~5.Представник зацікавленої\~особи:\~Служби у\~справах дітей\~Словянської райдержадміністрації, у судове засідання не зявився, надав заяву про розгляд справи без участі представника, рішення просили винести відповідно до діючого законодавства (а.с.48) ІІІ. Процесуальні дії у справі. 6. Ухвалою суду від 17.09.2018 року по справі проведено підготовче засідання та призначено справу до судового розгляду (а.с.50). 7. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. ІV. Фактичні обставини, встановлені Судом та зміст спірних правовідносин. 8. В судовому засіданні встановлено, що відповідно до Договору про надання у безстрокове користування земельної ділянки для будування індивідуального житлового будинку на праві приватної власності з числом кімнат від однієї до пяти включно від 14.07.1971 року, який посвідчено 22.07.1971 року державним нотаріусом Другої Словянської державної нотаріальної контори [PERSON], зареєстрований у реєстрі за № 1669, [PERSON] є власником будинку № 80 з господарськими та побутовими будовами та спорудами, який розташований по вулиці Спортивній у с. Мирне, Словянського району, Донецької області (а.с.13). Вказане підтверджується довідкою КП «Бюро технічної інвентаризації» від 16.07.2018 року (а.с.16). 9. Відповідно до довідки про склад сімї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб від 05.07.2018 року, [PERSON] зареєстрований за адресою: [INFO]. За вказаною адресою разом із ним зареєстровані: дружина [PERSON], син [PERSON], онук [PERSON], онук [PERSON] (а.с.17). 10. З акту № 188 від 10.07.2018 року слідує, що [PERSON], [PERSON], [PERSON] зареєстровані за адресою: [INFO], однак фактично мешкають у Російській Федерації (а.с.19). Вказане також підтверджується довідкою від 10.07.2018 року, яка видана Мирненським сільським головою (а.с.18). V. Оцінка Суду. 11. Приписами п.1\~ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~встановлено, що кожен при вирішенні питання щодо його цивільних прав та обов'язків … має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Зокрема, у п.33 рішення ЄСПЛ від 19.02.2009 року у справі "Христов проти України" суд зазначив, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване ч.1 ст.6 Конвенції, слід тлумачити в контексті преамбули Конвенції, яка, зокрема, проголошує верховенство права як складову частину спільної спадщини Договірних держав. 12. Ухвалюючи рішення у даній справі, суд відповідно до вимог\~ст. 17 Закону України "Про виконання та застосування практики Європейського суду з прав людини"\~використовує також практику Європейського суду як джерело права. 13. У п.26 рішення ЄСПЛ у справі "Надточій проти України" та п.23 рішення ЄСПЛ у справі "Гурепка проти України №2" наголошується на принципі рівності сторін - одному із складників ширшої компетенції справедливого судового розгляду, який передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість відстоювати свою позицію у справі в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище порівняно з опонентом. 14. Виходячи з принципу процесуальної рівності сторін і враховуючи обов'язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається, в судовому засіданні досліджено кожний доказ, наданий сторонами на підтвердження своїх вимог або заперечень, який відповідає вимогам належності та допустимості доказів (п.27 Постанови ПВС України від 12.06.2009 року №2 "Про практику застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції"). 15. Статтею 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, яка, відповідно до вимог ч.1\~ст.9 Конституції України, ратифікована Законом від 17.07.1997 року "Про ратифікацію Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини 1950 року, Першого протоколу та протоколів №2,4,7 та 11 Конвенції" і є частиною національного законодавства України, встановлено право на вільне володіння майном. Відповідно до вказаної статті Конвенції кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна, інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.\~\~\~\~ Основною метою ст. 1 Першого протоколу до\~Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~є попередження свавільного захоплення власності, конфіскації, експропріації та інших порушень безперешкодного користування своїм майном. При цьому, в своїх рішеннях Європейський суд з прав людини вказує на необхідність дотримання справедливої рівноваги між інтересами суспільства та необхідністю дотримання фундаментальних прав окремої людини (наприклад, рішення у справі "Спорронг і Льоннрот проти Швеції" від 23 вересня 1982 року, "Новоселецький проти України" від 11 березня 2003 року, "Федоренко проти України" від 1 червня 2006 року). 16. Так, відповідно до ч.4 ст. 41 Конституції України, ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право власності є непорушним. 17. Відповідно до ч.1\~ст.316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. 18. Статтею 317 ЦК України\~встановлено, що власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. 19. Неприпустимість позбавлення права власності, крім випадків встановлених Конституцією України та законом, є однією із загальних засад цивільного законодавства (п.2 ч.1 ст. 3 ЦК України. Непорушність права приватної власності і недопущення протиправного позбавлення власності визначено також серед конституційних основ правопорядку у сфері господарювання (ч.2 ст. 5 Господарського кодексу України). 20. Згідно до ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого майнового права та інтересу. Судовий захист права власності здійснюється шляхом розгляду позовів про визнання права власності, визнання правочину недійсним, припинення дії, яка порушує право власності та іншим способом, що встановлений законом або договором. 21. Відповідно до п. 34 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав від 07.02.2014 року №5, оскільки право власності є абсолютним правом, яке включає право володіння, користування та розпорядження майном, якого ніхто не може бути позбавлений, крім випадків, передбачених законом (стаття 41 Конституції України, статті 316-319 ЦК України). 22. Згідно зі ч. 1, 2 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном за власним розсудом. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. 23. Відповідно вимог закону, зокрема ст. 405 ч.2 ЦК України, член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом в разі відсутності без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. 24. Крім того, свідок [PERSON] у судовому засіданні пояснила, що вона є сусідкою позивача, відповідачі у будинку не мешкають з 2014 року, комунальні послуги не сплачують, їх особистих речей у будинку не має. Додала, що позивач не чинить перешкод відповідачам у користуванні власністю, та вона була присутня при складанні акту № 188 від 10.07.2018 року, він відповідає дійсності. 25. Звертаючись до суду з позовом [PERSON] надав акт № 188 від 10.07.2018 року, з якого слідує, що [PERSON], [PERSON], [PERSON] зареєстровані за адресою: [INFO], однак фактично мешкають у Російській Федерації (а.с.19). 26. У звязку з чим, суд приходить до висновку, що строк, передбачений ч. 2 ст. 405 ЦК України, що передбачає втрачання права користування житлом члена сімї, на момент подання заяви до суду вже сплинув, відповідачі у спірному будинку не мешкають, тому наявні підстави для визнання [PERSON], [PERSON] такими, що втратили право користування житловим приміщенням. 27. Вирішуючи питання стосовно визнання малолітнього [PERSON] таким, що втратив право користування жилим приміщенням, суд виходить з наступного. За ч.2 ст.160 СК України, місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. В судовому засіданні встановлено, що малолітній [PERSON] проживає разом із батьком у Російській Федерації, що підтверджується довідкою № 18 від 05.06.2018 року з якої слідує, що [PERSON], [INFO], навчається у Хреновській середній загальноосвітній школі № 2 ім.Левакова, та проживає за адресою: [INFO] (а.с.30). Оскільки суд дійшов до висновку, що [PERSON], втратив право користування жилим приміщенням будинком № 80 у с. Мирне Словянського району, а [PERSON], є дитиною відповідача, залишив постійне місце проживання разом з батьком, суд приходить до висновку, що [PERSON], [INFO], слід також визнати таким, що втратив право користування жилим приміщенням - будинком № 80 у с. Мирне Словянського району, Донецької області. 28.Вирішуючи питання стосовно зняття з реєстраційного обліку відповідачів, суд виходить з наступного. Згідно ст. 7 Закону України Про свободу пресування та вільний вибір місця проживання в Україні, зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть. У звязку з наведеним, суд вважає, що позов в даній частині не підлягає задоволенню, оскільки рішення суду щодо виселення відповідів з житлового приміщення є відповідною правовою підставою для зняття його з реєстраційного обліку та додаткового застереження не потребує. 29. Таким чином, наведені доводи, аналіз доказів та їх належна оцінка переконують суд в тому, що позов щодо визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням підлягає частковому задоволенню. VІ. Розподіл судових витрат між сторонами. 30. Позивач, відповідно до позову не вимагає компенсації за понесені нею судові витрати по справі.

Outcome: partial