Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-28 00:00:00

Позивач ПАТ «Універсал Банк» звернувся в суд із даним позовом до відповідачів [PERSON] та [PERSON], в позовній заяві вказавши, що 03.12.2007 року між банком та відповідачем [PERSON] укладено кредитний договір №11-1\\896к-07 на загальну суму 60000 дол. США з терміном повернення кредиту до 02.12.2012 року, процентна ставка становить 12,50% річних. Кредит боржником отримано на споживчі потреби. Факт отримання кредитних коштів підтверджується заявою про видачу готівки. Станом на 16.05.2014 року заборгованість боржника становить 60825,11дол. США, що еквівалентно в національній валюті України за офіційним курсом НБУ станом на дату розрахунку 715011,33грн., з яких: 55644,46 дол. США, що еквівалентно 654111,76грн. - прострочена заборгованість по сумі кредиту; 5180,65 дол. США, що еквівалентно 60899,58грн. - відсотки. З метою забезпечення виконання зобов'язань відповідача [PERSON] за кредитним договором, додатково укладено між банком та відповідачем [PERSON] договір поруки від 03.12.2007 року, за умовами якого [PERSON] зобов'язується перед банком відповідати за невиконання [PERSON] усіх зобов'язань перед позивачем, що виникли з кредитного договору, в повному обсязі як існуючих, так і тих, що можуть виникнути в майбутньому. Просить суд стягнути солідарно із відповідачів в користь ПАТ "Універсал Банк" 55644,46 дол. США, що еквівалентно 654111,76грн. - простроченої заборгованості по сумі кредиту; 5180,65 дол. США, що еквівалентно 60899,58грн. - відсотків, а всього 60825,11дол. США, що еквівалентно 715011,33грн., а також 3654грн. сплаченого судового збору. В запереченні на позовну заяву відповідач [PERSON] вказала, що в порушення вимог ст. 555 ЦК України та п.2.2. договору поруки від 03.12.2007р. банк не пред'явив їй вимоги про виконання зобов'язання взамін позичальника. Також згідно ч.4 ст. 559 ЦК України, порука припиняється, якщо кредитор протягом 6 місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Враховуючи те, що строк виконання основного зобов'язання сплинув ще 02.12.2012 року, тобто більше 1,5 років тому, а позов банк пред'явив до неї лише 27.08.2014 року, відповідно, укладений договір поруки вважається припиненим і не може бути підставою для стягнення коштів. Крім цього, згідно п. 1.2. договору поруки, відповідач являється поручителем на суму позики 303000грн., а не на 715011.33грн. на яку заявлені позовні вимоги. На підставі наведеного просить в позові відмовити. В запереченні на позовну заяву відповідач [PERSON] повідомив, що банк має намір провести подвійне стягнення із нього заборгованості за кредитним договором. Зазначив, що для забезпечення зобов'язання по кредитному договору 03.12.2007 року між ним та банком укладений договір застави рухомого майна - транспортного засобу, що належить йому на праві спільної сумісної власності подружжя автомобіль «Тойота Прадо», 2007 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER], який був зареєстрований за ним в Червоноградському ВРЕР ДАІ ГУМВСУ у Львівській області. Вартість предмета застави на момент укладення договору була визначена сторонами в розмірі 335825грн., а сума кредитних коштів в розмірі 60000 дол. США, що еквівалентна на момент укладення кредитного договору 303000грн. 24.07.2009 року приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу [PERSON] вчинено виконавчий напис №1135 про звернення стягнення на предмет застави - автомобіль «Тойота Прадо», 2007 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER]. За цим виконавчим написом нотаріуса відкрито виконавче провадження №14311456 постановою державного виконавця Шевченківського ВДВС Львівського МУЮ Адамко Т.В. від 19.08.2009 року, якою одночасно накладено арешт на належний йому автомобіль. В подальшому на підставі цієї постанови державного виконавця та постанови про розшук автомобіля, автомобіль було вилучено працівниками ДПС ВДАІ Сокальського району та пізніше доставлено в УДАІ Львівської області. Надалі, державним виконавцем складено акт опису та арешту майна, відповідно до якого на виконання виконавчого напису нотаріуса 21.10.2009 року вилучено у нього автомобіль та передано його згідно акту опису й арешту майна представникові ВАТ «Універсал Банк» Топоровському Я.П.. Після цього, матеріали виконавчого провадження передано для примусового виконання у ППВР ДВС ГУЮ у Львівській області де 12.05.2011 року винесено постанову про повернення без подальшого виконання виконавчого документа стягувану на підставі п.1 ч.1 ст. 47 ЗУ «Про виконавче провадження», тобто у зв'язку із зверненням представника стягувача із заявою про відкликання виконавчого документа. Банк не заперечує факт передачі йому цього автомобіля, що вбачається із відповіді від 09.09.2014 року. Таким чином, банк вже провів стягнення за кредитним договором, оскільки державний виконавець вилучив у нього автомобіль та передав його на відповідальне зберігання представникові банку, а останній, за дії якого несе відповідальність банк, не зрозуміло куди його дів. Вилучення автомобіля та передача його представникові банку були незаконними, так як нотаріус не вправі був вчиняти виконавчий напис №1135 по якому було звернено стягнення на автомобіль, що підтверджується рішенням Франківського районного суду м. Львова від 18.04.2014 року. В доповненні до заперечення відповідач [PERSON] зазначив, що згідно кредитного договору від 03.12.2007 року, банк надав йому у тимчасове платне користування 60000 дол. США під 12.5% річних. Однак, як вбачається із розрахунку заборгованості за кредитним договором, в період з 10.06.2008 року по 10.11.2008 року, банк нараховував йому відсотки в розмірі 24%, що призвело до завищення розміру заборгованості. Також, у наданій суду заяві відповідач [PERSON] зазначив, що вимоги банку не відповідають дійсності та вводять суд в оману. Крім іншого, за його зверненням відкрито кримінальне провадження щодо вилучення у нього транспортного засобу. Представник позивача ПАТ «Універсал Банк» в судове засідання не прибув, надав суду заяву в якій просить провести слухання справи без участі представника банку, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, підтримав доводи викладені у письмових запереченнях, додатково повідомив, що 03.12.2007 року при укладенні кредитного договору, додатково було укладено договір застави транспортного засобу, при чому кредит отримано в сумі 60000дол. США, що на час укладення договору еквівалентно 303000грн., а вартість заставного автомобіля 335000грн., що цілковито перекриває його заборгованість за кредитним договором. Автомобіль банком вилучено ще в 2009 році та місцезнаходження його по даний час невідоме, хоча банк не заперечує факту його отримання. Також виконавчий напис нотаріуса, який слугував підставою вилучення автомобіля в судовому порядку визнано таким, що не підлягає виконанню. В даний час проводиться досудове розслідування по факту вилучення належного йому автомобіля. Вважає, що банк вже стягнув із нього всю заборгованість за кредитним договором, в зв'язку з чим просить у задоволенні позову відмовити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не прибула та не повідомила суд про причину неявки. Заслухавши відповідача [PERSON] та дослідивши докази в справі, суд прийшов до висновку, що позов підлягає до задоволення частково з таких підстав. Згідно із ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог кодексу. Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк зобов"язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов"язується повернути кредит та сплатити проценти. В свою чергу, згідно із ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. З оглянутого в судовому засіданні кредитного договору №11-1/986к-07 від 03.12.2007року, укладеного між ВАТ "Універсал Банк" та [PERSON] встановлено, що останньому банк надає кредит в сумі 60000 дол. США, терміном на 60 місяців до 02.12.2012 року із процентною ставкою 12,50%. Згідно п. 4.1. кредитного договору, кредит надається позичальнику на умовах визначених даним договором після виконання ним умов передбачених розділом 2 даного договору. Із заяви на видачу готівки №1144 від 03.12.2007р. встановлено, що [PERSON] отримав від банку кредит в сумі 60000 дол. США, що було еквівалентно 303000грн. В свою чергу, згідно із п.4.5. кредитного договору, сплата позичальником заборгованості по кредиту здійснюється відповідно до графіку погашення заборгованості по кредиту, який є невід»ємною частиною договору. Згідно п. 9.1. договору, при порушенні строків погашення кредиту або сплати процентів за користування коштами позичальник додатково сплачує пеню за кожен день прострочення платежу в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від несплачених вчасно сум за кожен день прострочення платежу за весь час прострочення. З дослідженого розрахунку заборгованості за кредитним договором від 03.12.2007 року встановлено, що станом на 16.05.2014 року за відповідачем [PERSON] має місце заборгованість в сумі 60825,11дол. США, що еквівалентно в національній валюті України за офіційним курсом НБУ станом на дату розрахунку 715011,33грн., з яких: 55644,46 дол. США, що еквівалентно 654111,76грн. - прострочена заборгованість по сумі кредиту; 5180,65 дол. США, що еквівалентно 60899,58грн. - відсотки. Відповідно до п.1.1. договору поруки від 03.12.2007р., укладеного між ВАТ «Універсал Банк» та [PERSON], поручитель зобов'язується перед кредитором відповідати за невиконання [PERSON] усіх його зобов'язань перед кредитором, що виникли з кредитного договору №11-1\\896к-07 від 03.12.2007р., укладеного між кредитором та боржником в повному обсязі як існуючих в теперішній час, так і тих, що можуть виникнути в майбутньому. Згідно ч.2 ст. 554 ЦК України, поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Разом з тим, згідно ч.4 ст.559 ЦК України, порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Як встановлено в ході розгляду справи із кредитного договору №11-1\\896к-07 від 03.12.2007 року, строком його виконання є 02.12.2012 року, із позовом до поручителя позивач звернувся лише 04.09.2014 року, що стверджується відбитком штампа реєстрації на позовній заяві. Таким чином, у задоволенні позовних вимог про стягнення із відповідача [PERSON] в користь позивача солідарно з відповідачем [PERSON] суми боргу за кредитним договором слід відмовити у зв'язку із припиненням поруки. Також згідно п. 7.1.2. кредитного договору, при зміні облікової ставки НБУ, інфляційного індексу чи кон»юктури ринку попиту на кредитні ресурси банк має право переглянути встановлену п.1.1. проценту ставку за користування кредитом, про, що повідомляє позичальника в письмовій формі за 10 календарних днів до дня встановлення нової ставки. Із змісту даного пункту кредитного договору випливає, що таким передбачувалась можливість зміни процентної ставки за договором, що в свою чергу спростовує твердження відповідача про нарахування йому підвищеної процентної ставки з 10.06.2008р. по 10.11.2008р. в розмірі 24%. Із пояснень відповідача [PERSON] та досліджених матеріалів виконавчого провадження №14311456, встановлено, що банк з метою задовлення своїх вимог по кредитному договору за допомогою виконавчого напису нотаріуса про звернення стягнення на належний відповідачу автомобіль бажав такий реалізувати. Проте рішенням Франківського районного суду м. Львова від 18.04.2014р. в справі з позовом [PERSON] вказаний виконавчий напис визнано таким, що не підлягає виконанню. Також стягувачем подано заяву про повернення виконавчого документа, що слугувало підставою для винесення державним виконавцем постанови про повернення виконавчого документа. Відповідно в даний час банк, захищаючи свої права звернувся в суд із даним позовом про стягнення із відповідача заборгованості за кредитним договором. Твердження відповідача про шахрайські дії працівників банку щодо вилучення його автомобіля із його слів є предметом дослідження в рамках кримінального провадження та відповідно підлягають доведеності, а тому спростовуватись в ході розгляду даної цивільної справи не можуть. В свою чергу, судом встановлено, що відповідач [PERSON] не виконуючи умов кредитного договору щодо повернення банку кредиту та відсотків за його користуванням заборгував 60825,11дол. США, що еквівалентно згідно розрахунку позивача 715011,33грн., які підлягають стягненню в користь позивача.

Outcome: partial