Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-09 00:00:00

У квітні 2016 року позивач публічне акціонерне комерційний банк "ПриватБанк" (далі - ПАТ КБ "ПриватБанк") звернулося до суду в порядку цивільного судочинства з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовував тим, що між ПАТ КБ "ПриватБанк" та [PERSON] укладено договір банківського обслуговування б/н від 27.10.2014 року, відповідно до умов якого позивачем надано [PERSON] кредитний ліміт у розмірі 26843,63 грн. Сторони визначили, що договір складається із заяви позичальника, умов та правил надання банківських послуг, тарифів банку. 27.10.2014 року між ПАТ КБ "ПриватБанк" та [PERSON] укладено Генеральну угоду про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов про надання продукту кредитних карт (далі - кредитний договір) з метою створення сприятливих умов для виконання позичальником зобов'язань за договором б/н від 03.10.2013 року з терміном по 31.10.2016 року шляхом встановлення кредитної лінії на платіжну картку на умовах, передбачених договором. Процентна ставка за користування кредитом складає 1,5% на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом. [PERSON] одержав та використав у повному обсязі кошти, отримані в кредит. П.3.2.1.1.3. умов та правил надання банківських послуг передбачено, що кредит надається в обмін на зобов'язання клієнта з повернення кредиту, сплаті відсотків та винагороди. Однак боржник не дотримується умов кредитного договору, не сплачує кредит, проценти за його користування та комісію за користування у розмірі та порядку, визначеному договором. Станом на 14.04.2016 року заборгованість [PERSON] за кредитним договором становить 41339,71 грн. Вона складається з заборгованості зі сплати кредиту (основного боргу) у розмірі 22669,89 грн., заборгованості зі сплати процентів за користування кредитом у розмірі 5045,90 грн., заборгованості зі сплати пені та комісії за користування кредитом у сумі 11173,27 грн. Згідно з п.3.2.1.5.1. умов та правил надання банківських послуг при порушенні позичальником будь-якого із зобов'язань по сплаті відсотків за користування кредитом, передбачених п.п.3.2.1.2.2.2, 3.2.1.4.1, 3.2.1.4.2, 3.2.1.4.3, термінів повернення кредиту, передбачених п.п.3.2.1.1.8, 3.2.1.2.2.3, 3.2.1.2.3.4, винагороди, передбаченого п.п.3.2.1.2.2, 3.2.1.4.4, 3.2.1.4.5, 2.2.1.4.6 позичальник виплачує банку за кожний випадок порушення пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, яка діяла у період, за який сплачується пеня, (у % річних) від суми простроченого платежу за кожний день прострочення платежу. А в разі реалізації банком права на встановлення іншого строку повернення кредиту, позичальник сплачує банку пеню у розмірі, зазначеному у п.3.2.1.4.1.3. від суми заборгованості за кожен день прострочення. Сплата пені здійснюється у гривні. Штраф за неналежне виконання зобов'язань за кредитним договором становить 2450,65 грн. (відповідно до п.2.2 Генеральної угоди). З цих підстав позивач просив стягнути з відповідача на його користь заборгованість за кредитним договором у сумі 41339,71 грн. та судовий збір у сумі 1378,00 грн. Представник позивача в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, у позовній заяві зазначив про розгляд справи за його відсутності, проти проведення заочного розгляду справи не заперечував. Відповідач у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи належним чином повідомлявся, про причини неявки в судове засідання суд не повідомив. За таких обставин та за відсутності заперечень представника позивача, суд ухвалив провести заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи, зібрані у справі докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч.1, ч.2 ст.639 ЦК України договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Як вбачається з матеріалів справи, між ПАТ КБ "ПриватБанк" та [PERSON] укладено договір банківського обслуговування б/н від 27.10.2014 року, відповідно до умов якого позивачем надано [PERSON] кредитний ліміт у розмірі 26843,63 грн. Сторони визначили, що договір складається із заяви позичальника, умов та правил надання банківських послуг, тарифів банку. 27.10.2014 року між ПАТ КБ "ПриватБанк" та [PERSON] укладено Генеральну угоду про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов про надання продукту кредитних карт (далі - кредитний договір) з метою створення сприятливих умов для виконання позичальником зобов'язань за договором б/н від 03.10.2013 року з терміном по 31.10.2016 року шляхом встановлення кредитної лінії на платіжну картку на умовах, передбачених договором. Процентна ставка за користування кредитом складає 1,5% на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом (а.с.11-27). У відповідності до ч.1 ст.1054 ЦК України кредитодавець зобов'язується за кредитним договором надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Судом встановлено, що кредитні кошти в межах ліміту, були надані ПАТ КБ "ПриватБанк" відповідачеві [PERSON], які він використав у повному обсязі. П.3.2.1.1.3. умов та правил надання банківських послуг передбачено, що кредит надається в обмін на зобов'язання клієнта з повернення кредиту, сплаті відсотків та винагороди. Згідно зі ст.526 ЦК України передбачено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Однак [PERSON] систематично не виконує взяті на себе за кредитним договором зобов'язання щодо своєчасного та у повному обсязі погашення кредиту, відсотків за його користування, комісії за користування кредитом, допустив заборгованість зі сплати кредиту (основного боргу) у розмірі 22669,89 грн., зі сплати процентів за користування кредитом у розмірі 5045,90 грн., зі сплати пені та комісії за користування кредитом у сумі 11173,27 грн. Відповідно до ч.1 ст.1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі) у строк та в порядку, що встановлені договором. Ст.530 ЦК України визначено, що, якщо у зобов'язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Повністю повернути кредитні кошти [PERSON] зобов'язався у термін, вказаний у договорі, тобто до 31.10.2016 року. Відповідно до ст.610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). У відповідності до ст.549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Ч.1 ст.550 ЦК України визначено, що право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов'язання. Згідно з п.3.2.1.5.1. умов та правил надання банківських послуг при порушенні позичальником будь-якого із зобов'язань по сплаті відсотків за користування кредитом, передбачених п.п.3.2.1.2.2.2, 3.2.1.4.1, 3.2.1.4.2, 3.2.1.4.3, термінів повернення кредиту, передбачених п.п.3.2.1.1.8, 3.2.1.2.2.3, 3.2.1.2.3.4, винагороди, передбаченого п.п.3.2.1.2.2, 3.2.1.4.4, 3.2.1.4.5, 2.2.1.4.6 позичальник виплачує банку за кожний випадок порушення пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, яка діяла у період, за який сплачується пеня, (у % річних) від суми простроченого платежу за кожний день прострочення платежу. А в разі реалізації банком права на встановлення іншого строку повернення кредиту, позичальник сплачує банку пеню у розмірі, зазначеному у п.3.2.1.4.1.3. від суми заборгованості за кожен день прострочення. Штраф за неналежне виконання позичальником зобов'язань за Генеральною угодою складає 2450,65 грн. (відповідно до п.2.2 Генеральної угоди). Згідно з ч.1 ст.1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до ст.625 цього Кодексу. Ч.1 ст.625 ЦК України передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Повно та всебічно дослідивши обставини справи, оцінивши зібрані докази у сукупності, суд вважає, що позов слід задовольнити, стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за генеральною угодою б/н від 27.10.2014 року у розмірі 41339,71 грн., що складається з суми боргу зі сплати кредиту (основного боргу) у розмірі 22669,89 грн., заборгованості зі сплати процентів за користування кредитом у розмірі 5045,90 грн., заборгованості зі сплати пені та комісії за користування кредитом у сумі 11173,27 грн., штрафу за неналежне виконання позичальником зобов'язань за Генеральною угодою у сумі 2450,65 грн. У відповідності до ст.88 ЦПК України суд присуджує з відповідача на користь позивача судовий збір у сумі 1378,00 грн. З огляду на вищенаведене, відповідно до ст.ст.15, 16, 526, 530, 533, 536, 549, 550, 610, 625, 1049, 1050, 1054, 1055 Цивільного кодексу України, та,

Outcome: approved