Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-25 00:00:00

ТОВ "Зоря" звернувся до суду з позовом до ФГ "[PERSON]М." та [PERSON], і з врахуванням уточнених в ході судового розгляду позовних вимог, прохає суд визнати недійсним укладений 01.08.2014 року між відповідачами ФГ "[PERSON]М." та [PERSON] договір оренди землі, та скасувати його державну реєстрацію. Як зазначає позивач у позовній заяві, 20.05.2009 року він уклав з [PERSON] договір оренди земельної ділянки, згідно якого прийняв у користування належну останньому земельну ділянку площею 5,800 га; договір було укладено строком на 5 років, його державна реєстрація відбулася 28.12.2012 року. При цьому позивач вважає, що договір вважається укладеним з моменту його реєстрації, а тому термін дії даного договору спливає лише 28.12.2017 року. Проте, в 2014 році позивачу стало відомо, що орендодавець [PERSON] уклав з ФГ «[PERSON]М.» інший договір оренди тієї ж самої земельної ділянки, яка вже одночасно перебувала у нього в оренді за раніше укладеним договором від 20.05.2009 року. Позивач вважає, що відповідачі не права укладати між собою договір оренди земельної ділянки, яка вже перебуває в його користуванні за умовами договору оренди, строк дії якого має закінчитись лише 28.12.2017 року. На думку позивача, відповідачами були порушені вимоги ст.ст.203, 215 ЦК України, Закону України "Про оренду землі, в звязку з чим він прохає суд: визнати недійсним договір оренди земельної ділянки сільськогосподарського призначення, площею 5,800 га, кадастровий номер: 2321584500:02:0003:0027, укладений 01.08.2014 року між [PERSON] та ФГ «[PERSON]М.», який був зареєстрований Державною реєстраційною службою Вільнянського РУЮ в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно від 22.08.2014 року, а також скасувати державну реєстрацію права оренди за цим договором. В свою чергу відповідач [PERSON] звернувся до суду із зустрічним позовом до ТОВ "Зоря", і з врахуванням його подальшого неодноразового уточнення, остаточно висунув вимоги про визнати недійсним договору оренди земельної ділянки, укладеного 20.05.2009 року між ним та ТОВ "Зоря". В обґрунтування заявлених вимог відповідач [PERSON] посилається на те, що цей договір він не підписував та не укладав, відповідно і не писав жодних заяв щодо реєстрації договору. Хто поставив підписи замість нього в договорі та в заявах про реєстрацію вказаного договору оренди - не знає. В звязку з цим вважає, що договір оренди земельної ділянки від 20.09.2009 р., укладений від його імені з ТОВ «Зоря» - підроблений, поземельна книга також підроблена. Одночасно, в своєму зустрічному позові [PERSON] посилається також на ту обставину, що термін дії договору, який був укладений від його імені 20.05.2009 року строком на 5 років, - вже сплинув 20.05.2014 року. Крім того, відповідач зазначає, що п.20 вказаного договору передбачена передача земельної ділянки, яка має відбутися у дев'ятиденний строк після реєстрації договору; акт прийому-передачі обєкта оренди (земельної ділянки) є невідємною частиною договору оренди. Проте, на приєднаному до договору оренди акту прийому-передачі земельної ділянки - взагалі не зазначена дата. Отже, оскільки передача земельної ділянки за спірним договором оренди здійснена не була, [PERSON] вважає, що тим самими порушено суттєву умову договору, передбачену ст. 15 Закону України «Про оренду землі». Також [PERSON] вказав, що у договорі від 20.05.2009 року не відображена умова передачі в заставу та внесення до статутного фонду права оренди земельної ділянки, що згідно з редакцією Закону України "Про оренду землі"( який діяв на той проміжок часу) - вважається суттєвою умовою, і тому незазначення цієї умови в договорі - є підставою для визнання договору недійсним. Отже, [PERSON], посилаючись на вказані обставини, вважає, що існує декілька підстав для визнання недійсним договору оренди земельної ділянки, площею 5,800 гектарів, який був укладений 20.05.2009 року від його імені з ТОВ «Зоря», і в подальшому зареєстрований у Відділі Держкомзему Вільнянського району Запорізької області 28.12.2012 р. за № 232150004002714. Представник позивача ТОВ "Зоря" - [PERSON] в судове засідання не зявився, при цьому через канцелярію суду надав заяву про розгляд справи без його участі на підставі наявних у справі письмових доказів, на заявлених позовних вимогах наполягає та прохає суд їх задоволдьнити, а в задоволенні зустрічної позовної [PERSON] - відмовити. Представник відповідачів [PERSON] та ФГ "[PERSON]М." - адвокат [PERSON] також надав до суду заяву про розгляд справи без свої участі, та у відсутності відповідачів. При цьому прохає суд відмовити задоволенні позову ТОВ "Зоря", а зустрічну позовну заяву [PERSON] - задовольнити. Третя особа: реєстраційна служба Вільнянського РУЮ надала заяву, в якій прохає розглянути справу без участі представника служби, на розсуд суду. Суд, дослідивши наявні у справі письмові докази в їх сукупності, дійшов висновку щодо відсутності підстав для задоволення як позову ТОВ "Зоря", так і зустрічного позову [PERSON] з огляду на наступне : [PERSON] на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії ЗП № 132221 від 02.06.2008 року, зареєстрованого в книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 010826000032, належить земельна ділянка ведення товарного сільськогосподарського призначення, площею 5,8000 га, яка розташована на території Михайло-Лукашівської сільської ради Вільнянського району Запорізької області (кадастровий номер земельної ділянки: 2321584500:02:003:0027) (а.с.56-57). 20.05.2009 року між [PERSON], як орендодавцем, та ТОВ "Зоря", як орендарем, був укладений договір оренди землі (а.с.8-9), згідно умовами якого позивачу в оренду була передана в строкове платне користування земельна ділянка сільськогосподарського призначення площею 5,8000 га. Строк дії договору 5 років (п.8 договору). Вказаний договір містить підпис [PERSON] Державна реєстрація договору відбулась 28.12.2012 року. При цьому суд критично ставиться до стверджень представника [PERSON]- [PERSON] в частині того, що власник земельної ділянки [PERSON] договір оренди землі від 20.05.2009 року нібито не підписував. Жодних належних доказів на підтвердження вказаного факту суду надано не було; в ході судового розгляду представник відповідача відмовився від раніше заявленого ним клопотання стосовно призначення у справі судової почеркознавчої експертизи. Крім того, представником позивача ТОВ "Зоря" до матеріалів справи долучені документи на підтвердження сплати відповідачу [PERSON] орендної плати за вказаним договором (а.с.81-89). Також матеріали справи містять інший договір оренди землі від 01.08.2014 року, укладений строком на 10 років між [PERSON], як орендодавцем, та ФГ "[PERSON]М." як орендарем, відносно тієї ж земельної ділянки, яка була предметом договору оренди від 20.05.2009 року (а.с.39-42). Державна реєстрація цього договору відбулась 22.08.2014 року (а.с.43). Вирішуючи спір в частині строку дії договору, укладеного 20.05.2009 року між ТОВ "Зоря" та [PERSON], суд виходить з того, що згідно ч.ч.1, 3 ст.16 Закону України "Про оренду землі" (в редакції, що діяла на момент укладення зазначеного договору), укладення договору оренди земельної ділянки із земель приватної власності здійснюється за згодою орендодавця та особи, яка згідно із законом вправі набувати право оренди на таку земельну ділянку. Укладення договору оренди земельної ділянки може бути здійснено на підставі цивільно-правового договору або в порядку спадкування. Тобто, учасники такого правочину, дійшовши згоди щодо всіх істотних умов договору оренди землі, складають і підписують відповідний документ. Волевиявлення є важливим чинником, без якого неможливо вчинення правочину, що узгоджується із принципом свободи договору, встановленого ст.627 ЦК України. Відпорвідно до частини другої статті 792 ЦК України відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом. Спеціальним законом, яким регулюються відносини, повязані з орендою землі, є Закон України «Про оренду землі». Договір оренди землі укладається в письмовій формі, однією з істотних умов є строк дії договору. Строк дії договору землі визначається за згодою сторін, але не може перевищувати 50 років. Передача обєкта оренди орендарю здійснюється орендодавцем у строки та на умовах , що визначені в договорі оренди. Договір оренди землі припиняється в разі закінчення строку, на який його було укладено (ст., ст.. 14,17,19,31 Закону України «Про оренду землі», чинного на час укладання договору). Отже, матеріалами справи підтверджено, що між позивачем ТОВ «Зоря» та відповідачем [PERSON] був укладений договір оренди земельної ділянки строком на 5 років, при цьому сторони дійшли згоди щодо істотних умов оренди земельної ділянки, скріпивши вказаний договір 20.05.2009 року своїми підписами. Вказаний договір оренди землі був зареєстрований у відділі Держкомзему у Вільнянському районі Запорізької області 28.12.2012 року, про що у Державному реєстрі земель вчинено запис за № 232150004002714. Вирішуючи спір, суд не погоджується зі ствердженням позивача в частині того, що договір оренди землі, підписаний ТОВ «Зоря» та [PERSON] 20.05.2009 року, слід вважати укладеним з моменту його державної реєстрації, тобто з 28.12.20012 р., а отже термін дії договору нібито повинен спливати лише 28.12.2017 року. Згідно ст. 20 Закону України "Про оренду землі" (в редакції, що діяла на момент виникнення правовідносин), укладений договір оренди землі підлягає державній реєстрації. Державна реєстрація договорів оренди землі проводиться у порядку, встановленому законом. Частиною першою ст. 638 ЦК України передбачено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом, як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Отже сторони, дійшовши згоди щодо всіх істотних умов договору оренди землі, складають і підписують договір, надаючи своїй згоді встановленої форми. Разом з тим, цивільні права та обовязки, на досягнення яких було спрямоване волевиявлення сторін при укладенні договору, набувається після відповідної державної реєстрації. В момент державної реєстрації набирає чинності (набуває юридичної сили) договір, укладення якого вже відбулося, і така реєстрація не може змінювати момент укладення договору (правова позиція Верховного Суду України у справі № 6-162ц13 від 19.02.2014р). \~Згідно зі статтею 2 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень" (в редакції, що діяла на момент укладення договору), державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обмежень офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обмежень, що супроводжується внесенням даних до Державного реєстру\~ речових\~ прав на нерухоме майно та їх обмежень. Тобто реєстрацією є запис, фіксація фактів або явищ з метою обліку та надання ім статусу офіційно визнаних актів, внесення до списку або книги обліку. Отже, реєстрація договору є адміністративним актом, тобто елементом зовнішнім щодо договору і ніяким чином не впливає на факт його укладення (Правова позиція Верховного Суду України у справі № 6-127цс13 від 18.12.2013 р. та № 6-118цс13 від 25.12.2013 р.) Аналіз наведених норм дає підстави для висновку про те, що моментом вчинення правочину слід вважати момент, коли сторони свого часу досягли згоди з усіх істотних умов, склали та скріпили підписом письмовий документ, в якому зафіксовані правові наслідки цього правочину. Відповідно до ст. 640 ЦК України моментом укладення договору є момент одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді другої сторони про прийняття цієї пропозиції. Факт укладання договору має самостійне юридичне значення, що не є тотожним юридичному значенню набрання договором чинності. За таких обставин, виходячи зі змісту ст. 6240 ЦК України та ст. 18 Закону України «Про оренду землі» ( в редакції , чинній на час укладення договору оренди), строк дії договору оренди землі починається не з дати його державної реєстрації, оскільки державна реєстрація договору вказує на його чинність і не може змінювати день його укладення, тобто строк дії договору. Отже, суд вважає, що договір оренди землі між ТОВ "Зоря" та [PERSON] є вчиненим з моменту його укладення та підписання, тобто з 20.05.2009 року; після підписання сторонами договору оренди землі між ними виникли права та обов'язки, пов'язані зі зміною та припиненням договірних відносин. Оскільки строк дії договору був визначений сторонами 5 років, то дія договору, за висновком суду, відповідно припинилась 20.05.2014 року. Крім того, матеріали цивільної справи не містять доказів того, що сторони, відповідно до вимог ст. 651 ЦК України, у звязку з затримкою державною реєстрації договорів оренди, досягли згоди щодо продовження укладеного ними 20.05.2014 року договору оренди та узгодили інший кінцевий строк його дії. Відповідно до ст.ст.31,34 Закону України «Про оренду землі», договір оренди землі припиняється, у тому числі , в разі закінчення строку, на який його було укладено. У разі припинення або розірвання договору оренди землі орендар зобовязаний повернути орендодавцеві земельну ділянку на умовах, визначених договором. Орендар не має права утримувати земельну ділянку для задоволення своїх вимог до орендодавця. Таким чином, станом на серпень 2014 року відповідач [PERSON] не був обтяжений зобов'язаннями за договором оренди від 20.05.2009 року, і міг вільно розпоряджатися належною йому земельною ділянкою, у т.ч. шляхом укладення іншого договору оренди з іншим орендарем. За таких обставин, заявлені ТОВ "Зоря" позовні вимоги суд вважає такими, що не ґрунтуються на законі і відповідно не знаходить підстав для їх задоволення. Що стосується зустрічного позову відповідача [PERSON] щодо визнання договору оренди від 20.05.2009 року недійсним, суд враховує, що на момент розгляду справи договір оренди землі, укладений 20.05.2009 року між ТОВ "Зоря" та [PERSON], є припиненим внаслідок закінчення його строку. За змістом ст.215 ЦК України недійсним у судовому порядку може бути визнаний тільки такий договір, який реально створює для його учасників права та обов'язки. У будь-якому разі, відповідач [PERSON] не навів ніяких доводів та не надав суду доказів того, що договір, дія якого була припинена ще в травні 2014 року, на даний момент порушує чи здатен порушити його цивільні права та інтереси. Отже, враховуючи вищезазначене, суд також не знаходить підстав для задоволення зустрічного позову [PERSON] На підставі викладеного та

Outcome: dismissed