Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-12 00:00:00

Позивач звернувся до Таращанського районного суду Київської області з вказаним позовом. 14 травня 2018 року суддя Таращанського районного суду Київської області Василенко О.М. відкрив спрощене позовне провадження у справі № 379/511/18, провадження № 2/379/238/2018 за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк "ПриватБанк" до [PERSON] , про стягнення заборгованості за кредитним договором. В ході розгляду справи в ухвалі від 09.08.2018 року суддею Таращанського районного суду Київської області Василенко О.М. було встановлено, що справа не підсудна Таращанському районному суду Київської області, оскільки з довідки відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання УДМС України в Київській області вбачається, що [PERSON] , [INFO] , зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , а відтак, цивільна справа №379/511/18 суддею Таращанського районного суду Київської області Василенко О.М. була передана за підсудністю до Сквирського районного суду Київської області. 06 вересня 2018 року справа за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк "ПриватБанк" до [PERSON] , про стягнення заборгованості за кредитним договором була прийнята до провадження суддею Сквирського районного суду Київської області Віговським С.І. та відкрито загальне позовне провадження у справі. Позивач мотивує позовні вимоги тим, що відповідно до укладеного договору від 10.09.2012 року відповідачу надано кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку у розмірі 2 000,00 (дві тисячі) грн. 00 коп. зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 30,00 % річних, відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана ним заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою, Тарифами банку складають між ним та банком Договір; позичальник зобов`язувався погашати своєчасно заборгованість за кредитом та відсотками, але своїх зобов`язань не виконав, станом на 31.01.2018 року відповідач має заборгованість перед банком в сумі 11 574,01 (одинадцять тисяч п`ятсот сімдесят чотири) грн. 01 коп. з нарахованими відсотками та штрафами, що відображено у розрахунку суми заборгованості доданого до позовної заяви. Позивач просить суд стягнути з відповідача вказану суму боргу та судові витрати у загальній сумі 13 336,01 (тринадцять тисяч триста тридцять шість) грн. 01 коп. Відповідач про розгляд справи був повідомлений належним чином, подав письмову заяву про розгляд справи без його участі, при цьому відповідач 12 жовтня 2018 року подав відзив на позов в якому заперечив проти заявлених вимог позивача, вважає їх незаконними та необґрунтованими. Зазначив, що: 1) згідно ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів» сума штрафу не може перевищувати 50% від суми кредиту. Штраф накладений банком з початкової суми (тіла кредиту) 2000,00 грн. у розрахунках заборгованості до позову складає 1027,33 грн., що на думку відповідача, перевищує 50% від тіла кредиту, що не відповідає ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів»; 2) згідно наданого позивачем розрахунку заборгованості, на думку відповідача строк позовної давності сплив, оскільки саме з 31 липня 2014 року позивач міг довідатися про порушення свого права, однак позов поданий останнім 29 березня 2018 року; 3) картка за договором, який відсутній у відповідача, була видана банком самовільно та при попередженні банку незгоди відповідача зі встановленням кредитного ліміту; 4) докази надання кредиту та розрахунку боргу, на думку відповідача, є незрозумілими, оскільки позивачем не додано до матеріалів позову анкету-заяву з визначенням кредитного ліміту у розмірі 2000,00 грн. Судом встановлено, що між ПАТ КБ "ПриватБанк" та відповідачем, [PERSON] , 10.09.2012 року було укладено кредитний договір шляхом підписання відповідачем анкети-заяви про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг у ПриватБанку, яка разом з Умовами і Правилами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою, Тарифами банку складають між ним та банком Договір, за умовами якого банк надав позичальнику кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку Кредитка «Універсальна» у розмірі 2\~000,00\~(дві\~тисячі)\~грн.\~00\~коп.\~зі сплатою\~процентів за\~користування кредитом\~у розмірі\~30,00\~%\~річних на суму залишку заборгованості за кредитом в обмін на зобов`язання позичальника з повернення кредиту, сплати відсотків, що також відображено у розрахунку суми заборгованості доданого до позовної заяви. В анкеті-заяві позичальника, яка була підписана відповідачем, передбачені наступні гарантії, а саме: відповідач підтвердив своїм підписом, що ця заява разом з Пам`яткою клієнта, із запропонованими банком Умовами і Правилами, Тарифами складає між ним та банком договір про надання банківських послуг; що він ознайомився і погодився з Умовами і Правилами надання банківських послуг, Тарифами банку, які були надані йому для ознайомлення в письмовому вигляді. Таким чином, підписавши анкету-заяву позичальника відповідач підтвердив, що між ним та ПАТ КБ "ПриватБанк" було укладено кредитний договір на вказаних вище умовах. В п. 1.1.7.12 Умов і Правил надання банківських послуг передбачено, що договір діє протягом 12 місяців з моменту підписання. Якщо протягом цього строку жодна зі сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії договору, він автоматично лонгується (продовжується) на той самий строк. При цьому, згідно п. 1.1.7.41 Умов і Правил, цей Договір діє без обмеження строку. Відповідно до п.п. 2.1.1.2.3 та 2.1.1.2.4 Умов і Правил надання банківських послуг, клієнт дає свою згоду, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням банку, клієнт дає право банку в будь-який момент змінювати (зменшити або збільшити) кредитний ліміт. Підписання даного договору є прямою і безумовною згодою позичальника щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту, встановленого банком. Згідно з п. 2.1.1.5.5 Умов і Правил позичальник зобов`язується погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим договором. Так, банк нараховує відсотки за користування кредитом в розмірі, встановленому Тарифами банку, які викладені на банківському сайті, з розрахунку 360 календарних днів на рік, що підтверджується п. 2.1.1.12.6 Умов і Правил. Згідно з п. 2.1.1.7.6 Умов і Правил при порушенні клієнтом строків платежів по будь-якому із грошових зобов`язань, передбачених договором, більш ніж на 30 днів, клієнт зобов`язаний сплатити банку штраф в розмірі 500 грн. + 5 % від суми заборгованості по кредитному ліміту з врахуванням нарахованих і прострочених процентів і комісій. Власник картки зобов`язаний слідкувати за витратами коштів в межах платіжного ліміту з метою запобігання виникнення овердрафту за приписами п. 1.1.2.7 Умов і Правил надання банківських послуг. Відповідно до пунктів 2.1.1.4.2, 2.1.1.12.11 Умов і Правил, банк має право вимагати дострокового виконання боргових зобов`язань в разі невиконання боржником своїх боргових та інших обов`язків за цим Договором. Судом встановлено, що відповідач скористався коштами банку за умовами кредитного Договору,\~однак не виконав умови Договору щодо своєчасної сплати коштів на погашення кредиту, сплати відсотків за користування кредитом. Наведене підтверджується розрахунком заборгованості за договором, який було проведено позивачем станом на 31.01.2018 року. Сума заборгованості згідно розрахунку складає 11 574,01 (одинадцять тисяч п`ятсот сімдесят чотири) грн. 01 коп., а саме: 1449,27 грн. - заборгованість за кредитом, 9097,41 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом, 500 грн. - штраф (фіксована частина), 527,33 грн. - штраф (процентна складова). Частинами 1-5 ст. 263 ЦПК України передбачено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Зважаючи на вимоги ст. 263-265 ЦПК України, вирішуючи спір відповідно до свого внутрішнього переконання, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги повністю, з наступних підстав. За ч. 1 ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. А згідно ч.1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України). Як вказано вище в рішенні, сторони досягли всіх істотних умов договору, які були запропоновані банком і викладені в Умовах і Правилах надання банківських послуг, Правилах користування платіжною карткою, в тарифах банку, відповідач був ознайомлений з цими документами, погодився з ними, на що сам вказав в підписаній ним анкеті-заяві, а отже договір між сторонами є укладеним. Посилання відповідача у відзиві на ті обставини, що картка за договором, який відсутній у відповідача, була видана банком самовільно та при попередженні банку незгоди відповідача зі встановленням кредитного ліміту, а докази надання кредиту та розрахунку боргу є незрозумілими, оскільки позивачем не додано до матеріалів позову анкету-заяву з визначенням кредитного ліміту у розмірі 2000,00 грн., повністю спростовуються доказами наведеними у матеріалах справи, за відсутністю доведення зворотного відповідачем належними, допустимими та достовірними доказами. Згідно ч.1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. За ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 ЦК України). Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час (ст. 530 ЦК України). Відповідно до ст. 536 ЦК України, за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Відповідно до ст. 549, п. 1 ст. 550, ст. 551, ст. 552 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов`язання, плата (передання) неустойки не звільняє боржника від виконання свого обов`язку в натурі. Сплата (передання) неустойки не позбавляє кредитора права на відшкодування збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов`язання. В ст. 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. За ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. За ч. 1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно зі ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Відповідно до ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання або розірвання договору; зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди. Відповідно до п. 1 ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Щодо застосування до спірних правовідносин ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів» суд керується наступним. Особливості регулювання відносин за договором про надання споживчого кредиту встановлені законом (ч. 3 ст. 1054 ЦК України). Пунктом 22 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про захист прав споживачів» передбачено, що споживач - фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов`язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника. Згідно ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» цей Закон застосовується до відносин споживчого кредитування у частині, що не суперечить Закону України "Про споживче кредитування". Пунктом 1 ч. 1 ст. 1 Закону України "Про споживче кредитування" передбачено, що договір про споживчий кредит - вид кредитного договору, за яким кредитодавець зобов`язується надати споживчий кредит у розмірі та на умовах, встановлених договором, а споживач (позичальник) зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом на умовах, встановлених договором. При цьому п. 11 ч. 1 ст. 1 Закону України "Про споживче кредитування" визначено, що споживчий кредит (кредит) - грошові кошти, що надаються споживачу (позичальникові) на придбання товарів (робіт, послуг) для задоволення потреб, не пов`язаних з підприємницькою, незалежною професійною діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника. У договорі про споживчий кредит зазначаються: 1) найменування та місцезнаходження кредитодавця та кредитного посередника (за наявності), прізвище, ім`я, по батькові та місце проживання споживача (позичальника); 2) тип кредиту (кредит, кредитна лінія, кредитування рахунку тощо), мета отримання кредиту; 3) загальний розмір наданого кредиту; 4) порядок та умови надання кредиту; 5) строк, на який надається кредит; 6)необхідність укладення договорів щодо додаткових чи супутніх послуг третіх осіб, пов`язаних з отриманням, обслуговуванням та поверненням кредиту (за наявності); 7) види забезпечення наданого кредиту (якщо кредит надається за умови отримання забезпечення); 8) процентна ставка за кредитом, її тип (фіксована чи змінювана), порядок її обчислення, у тому числі порядок зміни, та сплати процентів; 9) реальна річна процентна ставка та загальна вартість кредиту для споживача на дату укладення договору про споживчий кредит. Усі припущення, використані для обчислення такої ставки, повинні бути зазначені; 10) порядок повернення кредиту та сплати процентів за користування споживчим кредитом, включно із кількістю платежів, їх розміром та періодичністю внесення, у вигляді графіка платежів (у разі кредитування у вигляді кредитування рахунку, кредитної лінії графік платежів може не надаватися); 11) інформація про наслідки прострочення виконання зобов`язань зі сплати платежів, у тому числі розмір неустойки, процентної ставки, інших платежів, які застосовуються чи стягуються при невиконанні зобов`язання за договором про споживчий кредит; 12) порядок та умови відмови від надання та одержання кредиту; 13) порядок дострокового повернення кредиту; 14) відповідальність сторін за порушення умов договору (ч. 1 ст. 12 Закону України "Про споживче кредитування"). Згідно п. 5 ч. 3 ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів» несправедливими є, зокрема, умови договору про встановлення вимоги щодо сплати споживачем непропорційно великої суми компенсації (понад п`ятдесят відсотків вартості продукції) у разі невиконання ним зобов`язань за договором. Пунктом 1.1.1.62 Умов і Правил передбачено, що платіжна карта (карта) - електронний платіжний засіб у вигляді емітованої в установленому законодавством порядку пластикової чи іншого виду картки, яка використовується для ініціалізації переказу коштів з рахунку платника або відповідного рахунку банку з метою оплати вартості товарів і послуг, перерахування коштів зі своїх рахунків на рахунки інших осіб, отримання коштів у готівковій формі в касах банку або через банківський автомат, а також здійснення інших операцій. Аналізуючи п. 22 ч. 1 ст. 1, ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів», пункти 1, 11 ч. 1 ст. 1, ч. 1 ст. 12 Закону України "Про споживче кредитування" у системній взаємодії з п. 1.1.1.62 Умов і Правил суд доходить висновку, що метою отримання відповідачем кредитних коштів за договором від 10.09.2012 року у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, крім оплати вартості товарів і послуг, було й інше використання коштів, тобто, використання коштів й на інші операції прямо не пов`язані зі споживчим кредитуванням, а відповідачем в свою чергу не доведено суду належними, допустимими та достовірними доказами факту (фактів) використання коштів виключно на придбання товарів (робіт, послуг). Таким чином суд вважає, що у розумінні вищенаведених норм права між сторонами не було укладено договору про споживчий кредит, а відтак, п. 5 ч. 3 ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів» на спірні правовідносини не поширюється. Щодо застосування строку позовної давності до спірних правовідносин, суд вважає наступне. Згідно пункту 2.1.1.2.11 Умов і Правил, Карта діє до останнього дня місяця, зазначеного на лицьовій стороні Картки, включно. Забороняється використання Карти (її реквізитів) із закінченим терміном дії. Пунктом 2.1.1.2.12 Умов і Правил передбачено, що після закінчення строку дії відповідна Карта продовжується Банком на новий термін шляхом надання Клієнту Картки з новим терміном дії по зверненню Клієнта в Банк, згідно з діючими тарифами. Перевипуск Карти на новий термін здійснюється при дотриманні Клієнтом умов обслуговування Карти, передбачених Договором. Судом встановлено і це вбачається із розрахунку заборгованості, що відповідач порушив зобов`язання визначені Договором, грошові зобов`язання за Договором відповідачем, [PERSON] , після 27 липня\~2015\~рокуне виконувались. У той же час, з вимогами про стягнення заборгованості за кредитом позивач звернувся до суду 24 квітня 2018 року (вх. № 2901/18 автоматизованої системи документообігу суду), включивши до позовних вимог заборгованість по тілу кредиту та процентам за його користування станом на 31 січня 2018 року. Оскільки кредитний договір є двостороннім договором, то права й обов`язки виникають у кожного контрагента. Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина четверта статті 267 ЦК України). Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України). Для окремих видів вимог законом встановлена спеціальна позовна давність. Зокрема, частина друга статті 258 ЦК України передбачає, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). Відповідно до статті 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок. За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України). Початок перебігу позовної давності збігається з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови в позові (частина четверта статті 267 ЦК України). Відповідно до пункту 2.1.1.2.11 Умов і Правил, на картці указано граничний строк її дії (місяць і рік) і вона дійсна до останнього календарного дня зазначеного місяця, строк погашення процентів за кредитом визначено щомісячними платежами, а строк погашення кредиту в повному обсязі визначено останнім днем місяця, вказаного на картці (поле month). Таким чином, у разі неналежного виконання позичальником зобов`язань за кредитним договором позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу. Встановлення фактичних обставин, з якими законодавець пов`язує вирішення спору строку дії картки, порядку погашення кредиту за договором та строку внесення останнього платежу за ним, мають вирішальне значення для правильного вирішення спору. Згідно пункту 2.1.1.12.4 Умов і Правил, терміни і порядок погашення по кредиту (кредитний ліміт) за кредитними картками з встановленим Мінімальним обов`язковим платежем, а також Овердрафту, що виникає за такими картками, наведено в Пам`ятці Клієнта/Довідці про умови кредитування, яка є невід`ємною частиною Договору, а також встановлюються цим пунктом. Платіж включає плату за користування Кредитом, передбачену Тарифами, і частину заборгованості за Кредитом. При цьому, згідно пункту 1.1.1.50 Умов і Правил, Мінімальний обов`язковий платіж - розмір боргових зобов`язань Клієнта, які щомісяця підлягають сплаті Клієнтом протягом терміну дії Картки. Даний платіж розраховується як сума Овердрафта і суми щомісячного Платежу, що складається з нарахованих до сплати відсотків і частини заборгованості за Кредитом. Залежно від виду платіжної картки розмір і порядок розрахунків щомісячного Платежу зазначений у Заяві та у Пам`ятці Клієнта/Довідці про умови кредитування і виражений в процентному співвідношенні до здійснених операціях з використанням платіжних карт. Із таблиці витягу з Тарифів обслуговування кредитних карт "Універсальна" видно, що розмір обов`язкових щомісячних платежів (що включають плату за використання кредитних коштів у звітному періоді) становить 7 % від заборгованості, а з 01.04.2014 року - 5 % від заборгованості; термін внесення щомісячних платежів до 25 числа місяця, наступного за звітним. Зважаючи на\~те,\~що відповідно\~до пункту\~2.1.1.2.11\~Умов і\~Правил на\~картці указано\~граничний строк\~її дії\~(місяць\~і рік)\~і вона\~дійсна до\~останнього календарного\~дня зазначеного\~місяця;\~строк погашення\~тіла кредиту\~та відсотків\~за кредитом\~визначено щомісячними\~платежами (пункти\~1.1.1.50,\~2.1.1.12.4\~Умов і\~Правил);\~згідно розрахунку\~заборгованості станом\~на 31\~січня 2018\~року за\~Договором за\~№ б/н\~від 10\~вересня 2012\~року відповідачем\~останній щомісячний\~платіж по\~тілу кредиту\~та відсотками\~за кредитом\~сплачений 27 липня 2015 року, відповідно, в сумі 6,90 грн. та 6,90 грн., і в подальшому грошові зобов`язання за Договором відповідачем не виконувались, нова картка у вигляді\~нового встановленого\~кредитного лімітупозивачем відповідачеві не видавалася; а позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та процентів за користування кредитом, повернення яких (кредитних коштів та процентів) відповідно до умов Договору визначено періодичними щомісячними платежами, обчислюється з моменту настання строку погашення чергового платежу з 27 серпня 2015 року, але з позовом до суду позивач звернувся 24 квітня 2018 року (вх. № 2901/18 автоматизованої системи документообігу суду), то суд вважає, що позивач не пропустив трирічного строку звернення до суду за захистом порушених прав, а відтак порушене право позивача підлягає захисту. Пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). З урахуванням вищевикладеного суд задовольняє позовні вимоги позивача про стягнення всієї суми заборгованості по кредиту, процентам за його користування та штрафами (фіксованої частини та процентної складової) у зв`язку з невиконанням зобов`язань відповідача за кредитним Договором за №\~б/н\~від 10\~вересня 2012\~року та ухвалює рішення, яким зобов`язує стягнути з [PERSON] ( [ADDRESS] , ідентифікаційний номер [NUMBER] ) на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк "ПриватБанк" (місцезнаходження: 01001, м. Київ, вул. Грушевського, буд 1Д, код ЄДРПОУ 14360570) заборгованість за кредитним договором № б/н від 10.09.2010 року в сумі 11 574,01 (одинадцять тисяч п`ятсот сімдесят чотири) грн. 01 коп. Оскільки рішення ухвалено на користь позивача повністю, то вимоги щодо відшкодування судових витрат, що складаються з судового збору підлягають, згідно п. 1 ч. 1 ст. 141 ЦПК України, задоволенню повністю в сумі 1762,00 (одна тисяча сімсот шістдесят два) грн. 00 коп.

Outcome: approved