Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-22 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом, в якому просила визнати право відношення за Договором поруки №33 від 17 лютого 2006 року припиненими. В обгрунтування позову вказала, що 17.02.2006 року між Відкритим акціонерним товариством "Державний ощадний банк", в особі Херсонського управління та [PERSON] , [PERSON] був укладений договір кредиту №33 від 17.02.2006 р. та договір поруки №33 від 17.02.2006 р. Зазначає, що позичальником не сплачувались щомісячні платежі банку, про що відомо було банку з 2007 р. Банком умисно приховано, що було реалізовано автомобіль, згоди на що вона не надавала, будь-які зміни до кредитного договору не підписував, більш того, банк не повідомляв про внесення змін до кредитного договору. Просить відповідно до практики Верховного Суду України визнати право відношення за Договором поруки №33 від 17.02.2006 р. припиненим. Ухвалою судді Херсонського міського суду Херсонської області від 12.10.2018 року Рядчої Т.І. відкрито провадження у справі та призначено підготовче засідання. Відповідно до розпорядження керівника апарату Херсонського міського суду Херсонської області від 02.11.2018 року через те, що суддя Рядча Т.І. не може продовжувати розгляд справи, оскільки перебуває на лікарняному, відповідно до п.2.3.50 Положення про автоматизовану систему документообігу суду призначено повторний автоматизований розподіл судової справи №766/20010/18. Згідно з протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 02.11.2018 року, головуючим у справі визначена суддя Ус О.В. Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 07.11.2018 року справу прийнято до провадження судді Ус О.В., призначено підготовче засідання на 06.12.2018 р., яке за клопотанням позивача [PERSON] відкладено на 04.01.2019 року. Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 04.01.2019 року продовжено строк проведення підготовчого провадження у справі на 30 днів, підготовче засідання відкладено на 01.02.2019 р. Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 01.02.2019 року закрито підготовче провадження у справі та справу призначено до судового розгляду. Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 16.08.2019 року судове засідання відкладено; на підставі ч.7 ст. 81 ЦПК України витребувано від АТ "Ощадбанк" докази копію кредитної справи за кредитним договором №33 від 17 лютого 2006 р. укладеного між АТ "Ощадбанк" та [PERSON] ; та додаткові угоди. 04.03.2020 року представником позивача подано заяву про залучення до матеріалів судової справи копію кредитної справи. 23.11.2020 року представником банку подано письмові пояснення, згідно яких вказала, що банк позовні вимоги не визнає, просить відмовити у задоволенні позову. Зазначила, що філія Херсонське обласне управління є відокремленим структурним підрозділом Акціонерного товариства "Державний ощадний банк України", що не має статусу юридичної особи. Вказала, що 17.02.2006 р. між банком та [PERSON] укладено кредитний договір №33, згідно якого останньому було надато кредит в сумі 67720,00 грн. на придбання транспортного засобу, з остаточним терміном повернення 16.02.2013 р. У якості забезпечення повернення кредиту укладено договір застави майна від 17.02.2006 р., згідно з яким в заставу банку було надано рухоме майно, а саме автомобіль марки GEELY HS 2005 року випуску. Крім того, у якості забезпечення повернення кредиту укладено договір поруки №33 від 17.02.2006 р. У зв`язку з порушенням позичальником умов кредитного договору, прокурором Білозерського району Херсонської області в інтересах держави в особі Банку до Білозерського районного суду Херсонської області подано позовну заяву про стягнення заборгованості за кредитом, судову справу за якою у подальшому направлено до Голопристанського районного суду Херсонської області. Рішенням Голопристанського районного суду Херсонської області від 20.04.2010 року стягнуто солідарно з [PERSON] , [PERSON] на користь банку заборгованість за кредитним договором в загальній сумі 86247,34 грн. 16.07.2010 року судом видано виконавчі листи, які неодноразово перебували на примусовому виконанні у відділах ДВС. Так, у ході виконавчого провадження було частково погашено заборгованість за виконавчим документом, шляхом звернення стягнення на заставне майно боржника та реалізації його на прилюдних торгах. Так, від реалізації банку надійшло7832,73 грн. На теперішній час, виконачі документи перебувають на примусовому виконанні у районних відділах ДВС. Залишок заборгованості за рішенням суду складає 78414,61 грн. Вказує, що позивчкою доказів на підтвердження будь-яких змін зобов`язання без згоди поручителя, які призвели до збільшення обсягу відповідальності не надає, зобов`язання позичальника перед банком не змінювалися. Позивач в судове засідання не з`явилася. подано клопотання про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини не явки суд не повідомляв. Представником банку подано заяву про розгляд справи за її відсутності, просила відмовити у задоволенні позову. За приписами ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступні обставини справи та відповідні ним правовідносини. 17 лютого 2006 року між Відкритим акціонерним товариством «Державний ощадний банк України» та [PERSON] укладено кредитний договір №33, за умовами якого банк зобов`язався надати позичальнику на умовах договору кредит в сумі 67720,00 грн., а позичальник зобов`язався прийняти, належним чином використати та повернути кредит в сумі 67720,00 грн., сплатити відсотки за користування кредитом в розмірі 18% річних та комісійні винагороди в порядку, на умовах та в строки визначені договором (арк. справи 94-95). Пунктом 1.2 договору передбачено, що кредит надається на 84 місяці з терміном остаточного погашення кредиту не пізніше 16 лютого 2013 року. 17 лютого 2006 року між [PERSON] та Відкритим акціонерним товариством «Державний ощадний банк України» та [PERSON] укладено договір поруки №33, за п. 1.1 якого поручитель зобов`язується перед кредитором відповідати солідарно в повному обсязі за своєчасне та повне виконання боржником зобов`язання за кредитним договором, а також додатковими угодами до нього, що укладені та можуть бути укладені в майбутньому (арк. справи 96-97). За умовами розділу 4 договору, порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов`язання за кредитним договором. Порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання зобов`язань по кредитному договору не пред`явить вимоги до поручителя. Припинення поруки здійснюється у випадку заміни боржника іншою особою, якщо поручитель не виявив згоди відповідати за нового боржника. Не допускається припинення поруки без припинення забезпеченого нею зобов`язання. 17.02.2006 року між Відкритим акціонерним товариством «Державний ощадний банк України» та [PERSON] укладено нотаріальний договір застави майна, за яким заставодавець з метою забезпечення належного виконання зобов`язання, що випливає з кредитного договору, передає в заставу, а заставодержатель цим приймає в заставу в порядку і на умовах, визначених у цьому договорі, предмет застави, що належить заставодавцю на праві власності. Предметом застави за договором є майна, а саме автомобіль марки GEELY HS 1,3, рік випуску - 2005, об`єм двигуна 1342 ку.см. В, шасі (кузов, рама, коляска) [NUMBER] , реєстраційний номер [NUMBER] , що належить [PERSON] . Пунктом 1.3 встановлено, що вартість предмета застави складає 75245,00 грн. (арк. справи 98-101). Згідно нотаріально посвідченої заяви [PERSON] , остання надала згоду своєму чоловікові [PERSON] на заставу на умовах за його поглядом автомобіля марки GEELY HS 1,3, рік випуску - 2005, реєстраційний номер [NUMBER] , що набуто під час шлюбу (арк. справи 102). Рішенням Голопристанського районного суду Херсонської області від 20.04.2010 року стягнуто солідарно з [PERSON] та [PERSON] на користь Херсонського обласного управління ВАТ «Державний ощадний банк України» заборгованість за кредитним договором в сумі 86247,34 грн. (арк. справи 122-123). На виконання вказаного рішення суду, судом 16.07.2010 року видано виконавчі листи (арк. справи 124-125). Банком неодноразово направлялись виконавчі листи на примусове виконання, та в останнє постановою державного виконавця Голопристанського міськрайонного ВДВС ГТУЮ у Херсонській області віщд 07.06.2019 р. відкрито виконавче провадження №59302710 з примусового виконання виконавчого листа №2-834/2010 виданого 10.05.2018 р. про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ «Державний ощадний банк України» заборгованості за кредитним договором в сумі 86247,34 грн. (арк. справи 164). Зобов`язання виникають із підстав, передбачених ст. 11 ЦК України, зокрема, з договорів. За змістом ч.1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ч.1 ст.553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч.ч.1,2 ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. За змістом частини четвертої статті 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання не пред`явить вимоги до поручителя. З огляду на преклюзивний характер строку поруки й обумовлене цим припинення права кредитора на реалізацію такого виду забезпечення виконання зобов`язань застосоване в другому реченні частини четвертої статті 559 ЦК України (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) словосполучення «пред`явлення вимоги» до поручителя протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання як умови чинності поруки необхідно розуміти як пред`явлення кредитором у встановленому законом порядку протягом зазначеного строку саме позовної, а не будь-якої іншої вимоги до поручителя. Зазначене положення при цьому не виключає можливість пред`явлення кредитором до поручителя іншої письмової вимоги про погашення заборгованості за боржника, однак й в такому разі кредитор може звернутися з названою вимогою до суду протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання. У постановах Верховного Суду України від 17 вересня 2014 року у справі № 6-53цс14, від 20 квітня 2016 року у справі № 6-2662цс15, від 29 березня 2017 року у справі № 6- 3087цс16 зроблено правовий висновок, що у разі неналежного виконання боржником зобов`язань за кредитним договором передбачений частиною четвертою статті 559 ЦК України строк пред`явлення кредитором вимог до поручителя про повернення боргових сум, погашення яких згідно з умовами договору визначено періодичними платежами, повинен обчислюватися з моменту настання строку погашення кожного чергового платежу. У разі пред`явлення банком вимог до поручителя більше ніж через шість місяців після настання строку для виконання відповідної частини основного зобов`язання в силу положень частини четвертої статті 559 ЦК України порука припиняється в частині певних щомісячних зобов`язань щодо повернення грошових коштів поза межами цього строку. Разом із тим правовідносини поруки за договором не можна вважати припиненими в іншій частині, яка стосується відповідальності поручителя за невиконання боржником окремих зобов`язань за кредитним договором про погашення кредиту до збігу шестимісячного строку з моменту виникнення права вимоги про виконання відповідної частини зобов`язань, та в частині вимог про дострокове погашення кредитних коштів. З таким висновком погодилася і Велика Палата Верховного Суду у постанові від 13 червня 2018 року у справі № 408/8040/12 (провадження № 14-145цс18) і не вбачала підстав для відступлення від нього. Таким чином, умови договору поруки про його дію до повного припинення зобов`язань боржника не свідчать про те, що цим договором установлено строк припинення поруки в розумінні ст. 251, ч.4 ст. 559 ЦК України, тому в цьому випадку підлягають застосуванню норми ч.4 ст. 559 ЦК України про те, що порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання не пред`явить вимоги до поручителя. Зі змісту договору поруки, укладеного між позивачем та банком 17.02.2006 р., убачається, що п. 4.2 містить зстереження про те, що порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання збов`язань по кредитному договору не пред`явить вимоги до поручителя (арк. справи 10-11). В той же час, рішенням Голопристанського районного суду Херсонської області від 20.04.2010 року стягнуто солідарно з [PERSON] та [PERSON] на користь Херсонського обласного управління ВАТ «Державний ощадний банк України» заборгованість за кредитним договором в сумі 86247,34 грн. (арк. справи 122-123). Тобто, строком виконання основного зобов`язання є 16 лютого 2013 року, а вищевказаним рішенням стягнуто солідарно з поручителя та боржника суму кредитного договору та відсотків, а отже, порука не може вважатись припиненою, оскільки банк звернувся з позовом про стягнення заборгованості у передбачені строки. Таким чином, судом встановлено, що з позовною заявою про стягнення боргу за кредитним договором, банк звернувся до закінчення шестимісячного строку від дня настання строку виконання основного зобов`язання. Виходячи з викладеного, суд не знаходить підстав для визнання поруки припиненою, а відтак, дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог. Підстави для негайного виконання судового рішення відсутні. Заходи забезпечення позову (заяви) судом не застосовувалися. Рішення в повному обсязі складено 23 листопада 2020 року.

Outcome: dismissed