Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-05 00:00:00

АТ КБ "Приватбанк" звернулося до Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. Позов мотивований тим, що 23.06.2014 року між ПАТ КБ "Приватбанк", правонаступником якого є АТ КБ "Приватбанк", та [PERSON] укладено договір № б/н, за умовами якого відповідач отримав кредит у розмірі 700,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення що відповідає строку дії картки. У зв'язку з тим, що відповідач порушив умови договору щодо погашення кредиту, станом на 31.05.2018 року у нього виникла заборгованість в сумі 31350,50 грн., яку позивач просить стягнути. Крім того позивач подав заяяву, згідно якої проти заочного розгляду справи не заперечував. Ухвалою суду від 04.10.2018 року у даній справі відкрито спрощене позовне провадження без повідомлення (виклику) сторін. Відповідачу визначено п'ятнадцятиденний строк з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі для подання відзиву на позовну заяву. Відповідач у встановлений судом строк відзив на позовну заяву та клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін не подав, а тому суд, у відповідності до ч. 5 ст. 279 ЦПК України, вважає за можливе розглянути дану справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. Беручи до уваги наявність оставин, визначених ч. 1 ст. 280 ЦПК України, з особливостями, передбаченими Главою 10 ЦПК України, судом було ухвалено проводити заочний розляд справи. Суд, дослідивши наявні у справі матеріали та оцінивши докази в їх сукупності, дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що 23.06.2014 року між ПАТ КБ "Приватбанк", правонаступником якого є АТ КБ "Приватбанк" (а.с. 33-37), та [PERSON] було укладено кредитний договір № б/н, у відповідності до якого відповідач отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Даний Кредитний договір складається з Анкети-Заяви (копія на а.с. 5), Витягу з Тарифів обслуговування кредитних карт "Універсальна, 55 днів пільгового періоду" (а.с. 6), а також Умов та правил надання банківських послуг (копія на а.с. 7-30). При укладенні договору сторони керувалися ч. 1 ст. 634 ЦК України, згідно якої договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Відповідно до ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Підтвердженням укладення договору № б/н від 23.06.2014 року є заява відповідача (копія на а.с. 5). Відповідно до даної заяви відповідач ознайомився з Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також тарифами банку, про що свідчить його підпис в даній заяві. Відповідно до ст.ст. 526, 530 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, в строк, що встановлений у договорі. Згідно ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Станом на 31.05.2018 року у відповідача виникла заборгованість за договором б/н від 23.06.2014 року, яка згідно розрахунку, наданого позивачем (а.с. 4), становить - 31350,50 грн. Згідно із п. 3 ч. 1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: сплата неустойки. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Згідно із ч.ч. 1, 2 ст. 551 ЦК України предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Відповідно до п. 1.1.3.2.3 Умов та правил надання банківських послуг, банк має право змінювати тарифи, а також інші умови обслуговування рахунків. При цьому банк, за винятком випадків зміни розміру наданого кредиту (кредитного ліміту), зобов'язаний не менше ніж за 7 днів до введення змін проінформувати клієнта, зокрема у виписці за картрахунком, згідно п. 1.1.3.1.9 цього договору. Якщо протягом 7 днів Банк не одержав повідомлення від клієнта про незгоду зі змінами, то вважається, що клієнт приймає нові умови. Право зміни розміру наданого на платіжну картку кредиту (кредитного ліміту) банк залишає за собою в однобічному порядку, за власним рішенням банку та без попереднього повідомлення клієнта. Згідно із п. 2.1.1.2.4 Умов та правил надання банківських послуг, підписання цього договору є прямою і безумовною згодою клієнта щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту, встановленого банком. Відповідно до п.п. 2.1.1.5.5-2.1.1.5.7 Умов та правил надання банківських послуг, клієнт зобов'язаний погашати заборгованість по кредиту, відсоткам за його використання, по перевитраті платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим договором. У разі невиконання зобов'язань за договором, на вимогу банку виконати зобов'язання з повернення кредиту (у тому числі простроченого кредиту і овердрафту), оплати винагороди банку. Власник зобовязаний стежити за витратою коштів в межах кредитного ліміту з метою попередження виникнення овердрафту. Відповідно до п. 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг, при порушенні клієнтом строків платежів по кожному з грошових зобов'язань, передбачених цим договором, більше ніж на 30 днів клієнт зобов'язаний сплатити банку штраф в розмірі 500 грн. + 5 % від суми заборгованості за кредитним лімітом, з урахуванням нарахованих і прострочених процентів і комісій. В порушення даних норм та умов договору, відповідач не виконав взятих на себе зобов'язань і станом на 31.05.2018 року у нього виникла заборгованість, яка згідно розрахунку наданого позивачем, становить 31350,50 грн., з яких: заборгованість за кредитом - 622,37 грн.; заборгованість по процентам за користування кредитом - 24859,06 грн.; заборгованість за пенею та комісією - 3900,00 грн.; заборгованість по судовим штрафам - 1969,07 грн., з яких фіксована частина - 500 грн., процентна складова - 1469,07 грн. Відповідачем не надано суду доказів на підтвердження належного виконання зобов'язання та спростування суми заборгованості перед позивачем. При цьому, суд враховує, що у відповідності до положень статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Згідно зі статтею 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Враховуючи вищевикладене та відповідно до статті 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення - строків виконання грошових зобов'язань за кредитним договором, свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. Такий правовий висновок зроблено Верховним Судом України у постанові від 21 жовтня 2015 року в справі № 6-2003цс15 та постанові Верховного Суду від 03 жовтня 2018 року у справі №366/1358/16-ц. Таким чином, позовні вимоги в частині стягнення пені в розмірі 3900,00 грн. задоволенню не підлягають. З огляду на викладене, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову та стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за договором б/н від 23.06.2014 року на загальну суму 27450,50 грн., з яких: заборгованість за кредитом - 622,37 грн.; заборгованість по процентам за користування кредитом - 24859,06 грн.; заборгованість по судовим штрафам - 1969,07 грн., з яких фіксована частина - 500 грн., процентна складова - 1469,07 грн. Судові витрати підлягають розподілу відповідно до\~ст. 141 ЦПК України. На підставі викладеного та

Outcome: approved