Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-30 00:00:00

До Дзержинського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області 30 вересня 2020 року надійшла позовна заява [PERSON] (надалі - Позивач) до Публічного акціонерного товариства «АрселорМіттал Кривий Ріг» (надалі - Відповідач) про відшкодування моральної шкоди, завданої працівнику внаслідок ушкодження його здоров`я (а.с. 1-7). Згідно з протоколом автоматизованого розподілу справ від 30 вересня 2020 року визначено головуючого - суддю Чайкіну О.В. Ухвалою судді від 02 жовтня 2020 року позов прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін (а.с. 51). На виконання вимог статей 178, 191, 278 ЦПК України Відповідачем 15 жовтня 2020 року подано відзив на позов, та надано докази його направлення стороні Позивача. Позивач, у строк, визначений статтями 199, 278 ЦПК України, з урахуванням ухвали про прийняття позову та відкриття провадження у справі, правом подання відповіді на відзив не скористався. Сторони в судове засідання не викликались. У відповідності до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Від представника відповідача надійшло клопотання про виклик у судове засідання сторін та розгляд справи в порядку загального позовного провадження. Ухвалою суду від 12 листопада 2020 року у задоволені заяви відмовлено. Враховуючи викладене, справа розглядається у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, що кореспондується з положеннями частини 5 статті 279 ЦПК України. Стислий виклад позовних вимог та заперечень відповідача. Позивач зазначає, що вона [PERSON] , [INFO] , (надалі - Позивач) працюючи в період часу з 28.09.1977р.по 27.07.1981р. - на посаді формувальника машинної формовки ливарного цеху 1 «Криворіжсталь» ім. В.І. Леніна, правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «АрселорМіттал Кривий Ріг» (надалі - Відповідач/ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг») виконувала роботи, які були пов`язані з впливом пилу, концентрація якого, в повітрі робочої І зони, перевищувала гранично допустиму (надалі - ГДК). У Зв`язку з вказаними шкідливими і тяжкими умовами праці, які мали місце з вини Відповідача, Позивачем отримано хронічне професійне захворювання. Позивач 15.04.2009 року вперше, пройшла огляд медико-соціальною експертною комісією далі МСЕК) за результатами якого їй було і визначено ступінь втрати професійної працездатності - 25% по коніотуберкульозу з 30 березня 2009 року - БЕЗСТРОКОВО, визначено необхідність в медикаментозному лікуванні, забезпеченні виробами медичного призначення. З обґрунтування позовних вимог вбачається, у зв`язку з вказаним хронічним професійним захворюванням порушено звичний спосіб життя Позивача, остання позбавлена можливості реалізовувати свої звички та бажання, вона постійно відчуває задишку при незначному фізичному навантаженні, приступоподібний сухий кашель, іноді з виділенням слизового харкотиння, важкість у грудній клітці, періодичний головний біль, запаморочення при перепадах артеріального тиску, періодичний біль у ділянці серця, відчуття частого серцебиття та загальну слабкість. Внаслідок постійних больових відчуттів та приступів кашлю, особливо в нічний час, порушується сон [PERSON] , що не дозволяє їй нормально відпочивати, призводить до зниження уваги в денний час доби, до і постійного відчуття втоми, перебування Позивача в напруженому стані, стані роздратованості. Тому просить суд стягнути з відповідача в рахунок відшкодування моральної шкоди 118075,00 грн. Представник Відповідача надав відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що будь-яких порушень законодавства про працю відносно Позивача, які б знаходились в причинному зв`язку з настанням професійного захворювання, Відповідач не вчиняв, Позивачем вину Відповідача не доведено. Позивач свідомо прийняв прийняв запропоновані умови праці, був обізнаний про наявність шкідливих виробничих факторів. Відповідач не приховував важкість та шкідливість технологічного процесу, технологію процесу не порушував. Незрозуміло з яких мотивів Позивач встановив, що саме Відповідач винен у виникненні у нього захворювання. Крім того, Позивач не надає суду будь-яких належних та допустимих доказів, що б вказували на те, що він дійсно зазнає моральних страждань. Тому просить суд відмовити позивачу в повному обсязі. Фактичні обставини, встановлені судом. [PERSON] , [INFO] , працювала в період часу з 28.09.1977р. по 27.07.1981р. - на посаді формувальника машинної формовки ливарного цеху 1 «Криворіжсталь» ім. В.І. Леніна, правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «АрселорМіттал Кривий Ріг. Виконувала роботи, які були пов`язані з впливом пилу, концентрація якого, в повітрі робочої І зони, перевищувала гранично допустиму. Вищезазначені факти підтверджується актом № 12 форми П-4 «Розслідуваним хронічного професійного захворювання» (надалі по тексту - акт №12) та трудовою книжкою на ім`я Позивача (а.с.10-12, 35, 37-38). Відповідно до пунктів 9, 10, 14 акту № 12, 16.12.2008 Українським НДІ промислової медицини, Позивачу встановлено наступний діагноз: Коніотуберкульоз: «сидеросалікоз першої спи ВЗЗТБ (10.2006р.) легень (щільні і вогнища). МБТ-, кат 5.2, ког 2 (2005р.). ЛН першого ст. (а.с.11). Відповідно до пункту 17 акту №12, причиною виникнення професійного захворювання Позивача являється тривала робота в умовах впливу пилу, концентрація якого, в повітрі робочої зони, перевищувала ГДК. Запиленість повітря робочої зони (концентрація пилу), в тому числі, вміст вільного 8Ю2 під час роботи позивача на підприємстві відповідача складала: від 10% до 70% робочого часу - 36,7 мг/мЗ при ГДК 2,0 мг/мЗ.(а.с.11-12) Відповідно до пункту 19 акту №12, професійне захворювання отримано Позивачем, внаслідок порушення вимог законодавства про охорону праці з боку адміністрації ливарного цеху заводу Відповідача, яка порушила вимоги ст.153 КЗпП України, ст. 13 Закону України «Про охорону праці» (а.с.12). У зв`язку із заподіянням шкоди, Позивач 15.04.2009 року вперше, пройшла огляд медико-соціальною експертною комісією далі МСЕК) за результатами якого їй було і визначено ступінь втрати професійної працездатності - 25% по коніотуберкульозу з 30 березня 2009 року - БЕЗСТРОКОВО, визначено необхідність в медикаментозному лікуванні, забезпеченні виробами медичного призначення, що підтверджується довідкою МСЕК «Про і результати визначення ступеня втрати професійної працездатності у відсотках, потреби у додаткових видах допомоги» серії ДНА-02 №032073. виданою на ім`я Позивача (а.с.8-9). Відповідно до відомостей з анамнезу захворювання вказаних у виписці із медичної картки №5026 стаціонарного хворого від 19.12.2019 року, стан Позивача характеризується наступним чином: «Професійне захворювання встановлено у 2008 році. Останній раз знаходилася на стаціонарному лікуванні у другому торакальному відділенні клініки інституту з 05.12.2018р. по 19.12.2018р. з діагнозом: Коніотудеркульоз: сидеросилікоз І 1ст, ВЗЗТБ (10.2006р.) легень (щільні вогнища), МБТ - КАТ 5.1 КОГ 2 (2005р.). ЛН 1ст., захворювання проф.. (2008р.). З тих пір лікувалась за місцем проживання. Виражене погіршення стану спостерігає впродовж, останнього місяця, коли після переохолодження посилилась задишка, кашель, посилився біль у грудній клітці, лікувалась амбулаторно без суттєвого покращення стану, після чого направлена терапевтом амбулаторії №9 КНП «ЦПМСД N26» Криворізької міської Ради у клініку інституту для стаціонарного лікування» (а.с.33-34). Нормативно-правове обґрунтування [PERSON] знаходилась в трудових відносинах з Відповідачем, тому правовідносини, які виникли між сторонами, регулюються главою ХІ КЗпП України. Частинами 1 та 2 статті 153 КЗпП України визначено, що на всіх підприємствах, в установах, організаціях створюються безпечні і нешкідливі умови праці. Забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган. Згідно з частин 3-4 статті 153 КЗпП України умови праці на робочому місці, безпека технологічних процесів, машин, механізмів, устаткування та інших засобів виробництва, стан засобів колективного та індивідуального захисту, що використовуються працівником, а також санітарно-побутові умови повинні відповідати вимогам нормативних актів про охорону праці. Власник або уповноважений ним орган повинен впроваджувати сучасні засоби техніки безпеки, які запобігають виробничому травматизмові, і забезпечувати санітарно-гігієнічні умови, що запобігають виникненню професійних захворювань працівників. Відповідно до частин 1, 3 ст.13 Закону України "Про охорону праці", роботодавець зобов`язаний створити на робочому місці в кожному структурному підрозділі умови праці відповідно до нормативно-правових актів,а також забезпечити додержання вимог законодавства щодо прав працівників у галузі охорони праці. Роботодавець несе безпосередню відповідальність за порушення зазначених вимог. Відповідно до статті 173 КЗпП України шкода, заподіяна працівникам каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, пов`язаним з виконанням трудових обов`язків, відшкодовується у встановленому законодавством порядку. Відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Порядок відшкодування моральної шкоди визначається законодавством (стаття 237-1 КЗпП України). Відповідно до статті 237-1 КЗпП України за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин, зокрема, виконання робіт у небезпечних для життя і здоров`я умовах, яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов`язок по відшкодуванню моральної (немайнової) покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості (частина 3 статті 23 ЦК України). Оскільки закон покладає обов`язок створення безпечних і нешкідливих умов праці, власник або уповноважений ним орган несе матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну працівникові каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, пов`язаним із виконанням ним трудових обов`язків, а також за моральну шкоду, заподіяну потерплому внаслідок фізичного чи психічного впливу небезпечних умов праці. Власник звільняється від відшкодування шкоди, якщо доведе, що шкода заподіяна не з його вини. Відповідно до статті 22 Закону України «Про охорону праці» роботодавець повинен організувати розслідування нещасних випадків, професійних захворювань і аварій відповідно до положення, що затверджується Кабінетом Міністрів України за погодженням з всеукраїнським об`єднанням профспілок. Згідно статті 4 Закону України «Про охорону праці» державна політика в галузі охорони праці базується, зокрема на принципах пріоритету життя і здоров`я працівників, повної відповідальності роботодавця за створення належних, безпечних і здорових умов праці; соціального захисту працівників, повного відшкодування шкоди особам, які потерпіли від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань. Згідно з нормами Конституції України людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю, а утвердження і забезпечення прав і свобод людини головним обов`язком держави (ст.3 Конституції України). Крім того,\~статтею 46 Конституції України\~закріплено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та інших випадках, передбачених законом. Водночас, пунктом 13 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» роз`яснено, що відповідно до статті 237-1 КЗпП України за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин, зокрема: виконання робіт у небезпечних для життя і здоров`я умовах, яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків, чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов`язок по відшкодуванню моральної (немайнової) шкоди покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності. При заподіянні особі моральної шкоди, обов`язок по її відшкодуванню покладається на винних осіб незалежно від того, чи була заподіяна потерпілому майнова шкода та чи відшкодована вона. Виходячи з норм частини 1 статті 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Відповідно до частини 1 статті 1168 ЦК України моральна шкода, завдана каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, може бути відшкодована одноразово або шляхом здійснення щомісячних платежів. Згідно з частинами 1 та 5 статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом. Преамбула до Загальної Декларації прав людини закріплює положення про те, що визнання гідності, властивої всім членам людської сім`ї, і рівних та невід`ємних їх прав є основою свободи, справедливості та загального миру. Преамбула до Міжнародного пакту про економічні, соціальні та культурні права проголошує, що всі права людини «випливають із властивої людській особі гідності». Рішенням Конституційного Суду України від 27.01.2004 року у справі № 1-9/2004 (справа про відшкодування моральної шкоди Фондом соціального страхування), моральна шкода потерпілого від нещасного випадку на виробництві чи професійного захворювання полягає, зокрема, у фізичному болю, фізичних та душевних стражданнях, яких він зазнає у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я. Ушкодження здоров`я, заподіяні потерпілому під час виконання трудових обов`язків, незалежно від ступеня втрати професійної працездатності спричиняють йому моральні та фізичні страждання. Висновки за результатами розгляду матеріалів справи На суд покладено обов`язок під час ухвалення рішення вирішити, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги позивача та якими доказами вони підтверджуються; перевірити наявність чи відсутність певних обставин за допомогою доказів шляхом їх оцінки; оцінити подані сторонами докази та дійти висновку про наявність або відсутність певних юридичних фактів. Відповідно до статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Загальними вимогами процесуального права визначено обов`язковість установлення судом під час вирішення спору обставин, що мають значення для справи, надання їм юридичної оцінки, а також оцінки всім доказам, якими суд керувався при вирішенні позову. Актом форми П-4 № 12 розслідування хронічного професійного захворювання від 30 грудня 2008 року встановлено та підтверджено, що факт отримання професійного захворювання позивачем відбулося при виконанні ним трудових обов`язків на підприємстві відповідача. Чисельні медичні огляди та обстеження, медико-соціальні експертні комісії, відновлювальні процедури і лікування, наявність фізичного болю, що викликають складність при звичайних життєвих умовах підтверджуються медичними виписками із медичної карти стаціонарного хворого [PERSON] , що містяться в матеріалах справи (а.с. 13-34). Відповідно до трудової книжки Позивача, остання працювала на посаді формувальника машинної формовки ливарного цеху 1 «Криворіжсталь» ім. В.І. Леніна. Відкрите акціонерне товариство „Криворізький гірничо-металургійний комбінат „Криворіжсталь засновано відповідно до рішення Міністерства промислової політики України від 07.04.2004р. №166 шляхом перетворення Криворізького державного гірничо-металургійного комбінату "Криворіжсталь" у відкрите акціонерне товариство відповідно до Указу Президента України від 15 червня 1993р. № 210/93 "Про корпоратизацію підприємств" та зареєстровано виконкомом Криворізької міської ради 08 квітня 2004р. за № 04052169ЮО090117. Відповідно до рішення загальних зборів акціонерів від 12 січня 2006 року найменування відкритого акціонерного товариства „Криворізький гірничометалургійний комбінат "Криворіжсталь" змінено на Відкрите акціонерне товариство "Міттал Стіл Кривий Ріг". ВАТ "Міттал Стіл Кривий Ріг" є повним юридичним правонаступником ВАТ "Криворіжсталь". Код ЄДРПОУ 24432974. Відповідно до рішення загальних зборів акціонерів від 14 червня 2007 року найменування відкритого акціонерного товариства "Міттал Стіл Кривий Ріг" змінено на Відкрите акціонерне товариство "АрселорМіттал Кривий Ріг". ВАТ "АрселорМіттал Кривий Ріг" є повним юридичним правонаступником ВАТ "Міттал Стіл Кривий Ріг". Код ЄДРПОУ 24432974. Відповідно до рішення загальних зборів акціонерів від 21 квітня 2011 року найменування відкритого акціонерного товариства "АрселорМіттал Кривий Ріг" змінено на Публічне акціонерне товариство "АрселорМіттал Кривий Ріг" (далі Товариство). ПАТ "АрселорМіттал Кривий Ріг" є повним юридичним правонаступником ВАТ "АрселорМіттал Кривий Ріг". Код ЄДРПОУ 24432974. З огляду на вищезазначене суд дійшов висновку, що відповідач ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» є особою, яка несе відповідальність по відшкодуванню моральної шкоди Позивачу. Акт, складений за фактом отримання Позивачем професійного захворювання, підприємством Відповідача не оскаржувався. Відповідач не скористався обов`язком доведення відсутності своєї вини, та не надав до суду доказів, які б доводили відсутність вини підприємства. Як вище судом зазначалось, відповідно до Закону України «Про охорону праці» та статті 153 КЗпП України, саме на власника підприємства покладається обов`язок щодо створюються безпечні і нешкідливі умови праці. Власник або уповноважений ним орган повинен впроваджувати сучасні засоби техніки безпеки, які запобігають виробничому травматизмові. З письмових матеріалів справи достовірно встановлено, що відповідачем не було достатньо створено безпечні умови праці, а тому він також несе відповідальність, включаючи і компенсації за заподіяну позивачу моральну шкоду. Відповідачем не доводився факт відшкодування ним позивачу моральної шкоди. Крім того, ПАТ «АМКР» є належним відповідачем, оскільки з матеріалів справи встановлено, що [PERSON] пройшла огляд медико- соціальною експертною 15 квітня 2009 року, з урахування дня встановлення МСЕК стійкої втрати професійної працездатності, в даному випадку належним відповідачем є роботодавець ПАТ «АМКР». Суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] до відповідача є обґрунтованими , та узгоджуються з вимогами чинного законодавства. З письмових матеріалів справи встановлено, що позивач переносить моральні страждання, оскільки тривалий процес лікування, позбавляє Позивача можливості вести повноцінний спосіб життя. З моменту отримання хронічного професійного захворювання. Позивач постійно відчуває фізичні страждання та біль, обґрунтовані важкістю самопочуття, особливостями лікування та необхідністю лікарського спостереження, вживанням лікарських засобів, що призводить до нераціонального витрачання часу, який Позивач міг би приділяти своїй родини та близьких людей, на свій духовний, інтелектуальний розвиток. Вказане постійно негативно позначалося і позначається сьогодні на душевному та фізичному станах Позивача, який в тому числі не має можливості приділяти належної уваги своїй родині. При визначенні розміру відшкодування, суд враховує роз`яснення, що містяться в п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди", згідно чого розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Обговорюючи розмір відшкодування моральної шкоди, виходячи з засад розумності, виваженості та справедливості, суд враховує: характер та обсяг душевних та фізичних страждань Позивача, їх тривалість; зміни в житті викликані втратою професійної працездатності 25 % безстроково, визначено необхідність в медикаментозному лікуванні, забезпеченні виробами медичного призначення, що свідчить про невідворотність та сталість наслідків від професійного захворювання протягом тривалого часу. У зв`язку з викладеним, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача в рахунок відшкодування моральної шкоди грошові кошти в сумі 7000,00 (сімдесят тисяч) гривень. При зверненні до суду із позовом позивач звільнений від сплати судового збору на підставі положення пункту 2 частини 1 статті 5 Закону України «Про судовий збір». Зі змісту положень пункту 3 частини 3 статті 175, пункту 1 частини 1 статті 176 ЦПК України ціна позову визначається сумою грошових коштів, якщо позов підлягає грошовій оцінці. Позивач подав позов про стягнення про відшкодування моральної шкоди, завданої працівнику внаслідок ушкодження його здоров`я та визначив її у грошовому вимірі, тому позовна вимога є майновою. Такий висновок міститься в Постанові Верховного Суду від 28 листопада 2018 року справа № 761/11472/15-ц. Відповідно до статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог. Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України (ч. 6 ст. 141 ЦПК України). Згідно з пункту 1 частини 1 статті 4 Закону України «Про судовий збір» за подання до суду позовної заяви майнового характеру фізичною особою або фізичною особою-підприємцем ставка судового збору складає 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 5 розмірів мінімальної заробітної плати. Відтак, суд стягує з відповідача з Публічного акціонерного товариства «АрселорМіттал Кривий Ріг» в дохід держави судовий збір в сумі 840,80 грн. - пропорційно до задоволених вимог. На підставі викладеного,

Outcome: partial