Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-28 00:00:00

[PERSON]. звернулась до суду із позовом до [PERSON], третя особа без самостійних вимог Служба у справах дітей Агрономічної териториальної громади Вінницького району Вінницької області, про визначення місця проживання дитини. Позов мотивовано тим, що 01.04.2004 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Вінницького міського управління юстиції Вінницької області між позивачем та відповідачем було зареєстровано шлюб, актовий запис №736, в зв'язку із чим позивач змінила своє дошлюбне прізвище "Литвак" на прізвище відповідача - "[PERSON]". Від шлюбу у сторін [INFO] народилась донька - [PERSON] Позивач зазначає, що спільне сімейне життя сторін не склалося з причин різних поглядів на життя та відсутності спільних інтересів, припинення протягом тривалого часу ведення спільного господарства, що стало підставою для звернення до суду із позовом про розірвання шлюбу. Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 16.10.2012 року шлюб між сторонами було розірвано. На сьогоднішній день дитина проживає разом із позивачем і перебуває повністю на її утриманні. Позивач дуже любить свою доньку, піклуєся про її зовнішній вигляд, щоб вона була нагодована і доглянута, оточує її теплом, ласкою та любов'ю. Слідкує за моральним та духовним розвитком дитини, задовольняє її матеріальні потреби. Із позовом про стягнення із відповідача аліментів на утримання доньки, позивач до суду не зверталася, намагається сама належним чином забезпечити потреби своєї доньки. Однак, відповідач не зважаючи на вищезазначене, невизнає місце проживання спільної доньки разом зі позивачем, весь час намагається забрати її до себе. Позивач ніколи не заперечувала з приводу побачень доньки із батьком, однак вважає, що донька на постійній основі має проживати саме разом зі позивачем. Отже, дії відповідача переконливо свідчать про те, що фактично він не визнає місце проживання дитини із позивачем. Спиртними напоями позивач не зловживає, наркотичні засоби не приймає. На обліку ні у лікаря психіатра, ні у нарколога не перебуває. Має вищу освіту, до кримінальної відповідальності не притягувалась, судимості не має. По місцю проживання характеризується позитивно, дохід стабільний. Робочий день дозволяє приділяти увагу дитині, завозити їх до школи, возити на додаткові заняття, проводити із нею дозвілля та іншим чином піклуватися про неї. Позивач зазначає, що на сьогоднійшній день, вона має іншу сім'ю та з донькою Анжелікою і з новим чоловіком, і з двома спільними дітьми, проживає у будинку, де для Анжеліки так само як і для інших дітей, створені усі умови, є своє спальне місце, окремі місця для іграшок і вживання їжі. У неї є умови для занять і відпочинку, є полиці з дитячими книгами та іграшками. При належній поведінці відповідача, позивач не чинитиме жодних перешкод для спілкування батька із донькою, готова зі свого боку сприяти тому, щоб дитина не була позбавлена піклування батька. У зв'язку із викладеним, позивач просить визначити місце проживання [PERSON], [INFO] народження з нею. Ухвалою суду від 27.07.2021 року відкрито провадження по справі за правилами загального позовного провадження та призначено справу до підготовчого засідання. Ухвалою суду від 21.09.2021 року замінено третю особу Службу у справах дітей Вінницької міської ради та Службу у справах дітей Агрономічної територіальної громади Вінницького району Вінницької області. Ухвалою суду від 06.10.2021 року по справі закрито підготовче провадження та справу призначено до судового розгляду. Позивач [PERSON]., в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі за обставин, викладених в позовній заяві, просили суд їх задоволити. Додатково пояснила, що на даний час, її сім'я є багатодітною і при зверненні до Департаменту соціальної політики Управління соціального захисту населення на предмет отримання посвідчення "Батьків багатодітної сім'ї" та посвідчення "Дитина з багатодітної сім'ї", вона отримала відмову, оскільки при повторній реєстрації шлюбу необхідно надати підтвердження факту виховання дитини одним із батьків, тобто із зазначенням місця проживання дитини з одним із батьків після розірвання шлюбу. Неповнолітня [PERSON]., в судовому засіданні повідомила, що увесь період після розірвання шлюбу батьків проживає з матір'ю, та підтримала позов, просила визначити її місце проживання з позивачем [PERSON]. Представник третьої особи в судовому засіданні при прийнятті рішення судом, поклалась на думку суду. Додатково пояснила, що питання про доцільність чи недоцільність визначення місця проживання неповнолітньої дитини було розглянуто Службою у справах дітей Агрономічної сільської ради та враховуючи вік дитини, [PERSON]. має право вільно та самостійно обирати собі місце проживання. Відповідач [PERSON]., в судове засідання не з'явився, надав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, щодо задоволення позовних вимог не заперечив. Суд вислухавши пояснення сторін, неповнолітньої дитини, дослідивши матеріали цивільної справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, дійшов висновку про задоволення вимог позовної заяви з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] народилась [INFO], що підтверджується Свідоцтвом про народження серії [NUMBER], виданим 19.09.2005 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Вінницького міського управління юстиції Вінницької області. У графі «батьки» вказано: батько - [PERSON]., мати - [PERSON]. Як вбачається із рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 16.10.2012 року шлюб між [PERSON] та [PERSON]. - розірвано. Відповідно до довідки Агрономічної сільської ради Вінницького району Вінницької області від 30.06.2021 року за №291, [PERSON]., [INFO] народження проживає разом із позивачем [PERSON]., в с. Бохоники, Вінницького району Вінницької області. Згідно ст. ст. 4, 5 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до суду по захист своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, тобто обов`язок доказування покладений на сторони. Відповідно до ч. 4 ст. 19 СК України, при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, виселення дитини, зняття дитини з реєстрації місця проживання, визнання дитини такою, що втратила право користування житловим приміщенням, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою. Згідно ч. 5 ст. 19 СК України, орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Відповідно до висновку служби у справах дітей Агрономічної сільської ради Вінницького району Вінницької області, затвердженого рішенням виконавчого комітету Агрономічної сільської ради від 01.10.2021 року № 79, враховуючи вік дитини, [PERSON]. визначає самостійно своє місце проживання. Як вбачається з Акту обстеження умов проживання сім`ї [PERSON]. від 29.09.2021 року, на теперішній час дитина [PERSON]., [INFO] народження, проживає в достатніх умовах з відповідним доглядом і вихованням. Мати [PERSON]. забезпечує потреби своєї доньки, виконує моральне виховання та матеріальне утримання доньки, що виявляється в забезпеченні неповнолітньої дитини необхідними благами, що потрібні для її життя та виховання. Відповідно до положень ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу. Згідно із ст. 150 СК України, батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов`язані поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї. Забороняються будь-які види експлуатації батьками своєї дитини. Забороняються фізичні покарання дитини батьками, а також застосування ними інших видів покарань, які принижують людську гідність дитини. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 155 СК України, здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Питання виховання дитини вирішується батьками спільно, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою цієї статті (ч. 1 ст. 157 СК України). Пунктами 1, 2 статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Україною 27 лютого 1991 року, передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Відповідно до ст. 9 цієї Конвенції держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини; таке розлучення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини; держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини. Відповідно до статті 18 Конвенції про права дитини батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Частиною третьою статті160 СК України, визначено, що якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою. Відповідно до ч. 1 ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово. Питання про визначення місця проживання дитини має вирішуватися не тільки з урахуванням інтересів кожного з батьків, а перш за все з урахуванням прав та законних інтересів дитини - її права на належне батьківське виховання, яке повною мірою може бути забезпечене тільки обома батьками; права на безперешкодне спілкування з кожним з батьків, здійснення обома батьками якого є запорукою нормального психічного розвитку дитини. Відповідно до ч. 1 ст. 161 СК України якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини. Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Велика Палата Верховного Суду в постанові від 17 жовтня 2018 року у справі № 402/428/16-ц зазначила, що при визначенні місця проживання дитини першочергова увага, в силу вимог статті 3 Конвенції про права дитини, приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Європейський суд з прав людини зауважує, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. (HUNT v. UKRAINE, № 31111/04, § 54, ЄСПЛ, від 07 грудня 2006 року). При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (MAMCHUR v. UKRAINE, № 10383/09, § 100, ЄСПЛ, від 16 липня 2015 року). Відповідно до ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства», сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Із матеріалів справи судом встановлено, що [PERSON]. позитивно характеризується, має стабільний дохід, забезпечена придатним для нормального виховання та розвитку неповнолітньої [PERSON]. житлом, в якому створено належні умови для проживання, навчання, виховання та розвитку дитини, бажає визначити місце проживання доньки [PERSON]. з собою. Таке ж бажання виявила і донька, яка в судовому засіданні повідомила, що їй комфортніше та краще проживати з матір'ю. На переконання суду така позиція дитини є її усвідомленим рішенням. Бажання дитини проживати з матір'ю є самостійно сформованим та таким що склалось без будь - якого стороннього впливу чи тиску. Дослідивши матеріали справи, суд встановив, що [PERSON]. досягла 16 річного віку, та має право самостійно обирати місце проживання, при цьому відсутність документального фіксування проживання дитини одним із батьків обмежує її право в статусі «Дитини з багатодітної сім'ї», так і її матері [PERSON]. в статусі багатодітної матері. Тому враховуюче думку дитини, позицію органів опіки та піклування, та з метою забезпечення найкращих інтересів дитини, суд проходить до висновку про задоволення позовних вимог, оскільки таке рішення не суперечитиме найвищим інтересам дитини. За наведеного, суд приходить до висновку, що позовні вимоги про визначення місця проживання дитини підлягають задоволенню у повному обсязі. При цьому суд звертає увагу, що в даному випадку суд вирішує спір не про розлучення дитини з батьком, а про визначення місця проживання дитини. Відповідно до статті 141 ЦПК України, за клопотанням позивача, судові витрати підлягають залишенню за нею. На підставі викладеного та

Outcome: approved