Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-22 00:00:00

товариство з обмеженою відповідальністю "Мікрокредит" звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування позовних вимог позивач вказує, що 23.03.2017 р. між ТзОВ "Мікрокредит" та відповідачем було укладено кредитний договір № 65238, згідно якого відповідачу було надано кредит в розмірі 2500,00 грн. Кредитний договір було укладено строком до 23 листопада 2017 р. Відповідач зобовязався виконувати умови договору, а саме: сплачувати за користування кредитом 172,269% річних від суми кредиту у розрахунку з 0,475% на добу. Розмір платежу в рахунок повернення кредиту та сплати процентів за користування ним становить 675,95 грн. на місяць. Загальна сума всіх платежів відповідача становить 5407,00 грн. Відповідно до кредитного договору за порушення строків повернення кредиту та процентів за користування кредитом позичальник зобовязана сплачувати кредитору пеню в розмірі, що не перевищує 50% суми процентів за користування кредитом. Проте відповідач частково виконав умови договору кредиту, тому його борг станом на 20.03.2018 року становить 7155,14, в т.ч.: заборгованість по кредиту та відсотках 4538,14 грн., відсотки за користування кредитом за період з 24.11.2017 р. по 20.03.2018 р. - 1211,45 грн., та пеня 1405,55 грн. Позивач просить суд винести рішення яким стягнути з відповідача заборгованість в сумі 7155,14 грн. та 1762,00 грн. судового збору. В судове засідання представник позивача не зявився, направив суду заяву в якій просить справу розглянути без його участі, просить позов задоволити, не заперечив щодо заочного розгляду справи у випадку неявки відповідача в судове засідання. Відповідач в судове засідання повторно не зявився, про розгляд справи повідомлявся судовими повістками по місцю реєстрації, причини неявки суду не повідомив, не подав відзив на позов. Суд вважає за можливе справу розглянути без його участі на підставі наявних в справі доказів із винесенням заочного рішення по справі оскільки відносно цього не заперечив представник позивача в заяві. Фіксування судового процесу не здійснюється у відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи, суд встановив наступне. Між ТОВ "Мікрокредит" та відповідачем 23.03.2017 р. було укладено кредитний договір № 65238 згідно якого останій отримав кредит в сумі 2500,00 грн. строком до 23.11.2017 р. зі сплатою за користування 173,269 % річних від суми кредиту у розрахунку 0,475% на добу (п.5.2. договору). Розмір платежу в рахунок повернення кредиту та сплати процентів за користування ним( п. 5.4 договору, Додаток № 2) становить 675,95 грн. на місяць згідно Графіку платежів. Відповідно до п. 5.7 Кредитного договору загальна сума всіх платежів відповідача з урахуванням процентів становить 5407,60 грн. Згідно кредитного договору сплата суми кредиту та процентів здійснюється що неділі протягом 8 місяців(п.5.6, додаток № 2). Пунктом 12 Кредитного договору передбачено обовязок позичальника сплатити кредитору пеню за порушення строків повернення кредиту та процентів за користування ним в сумі 10 грн. за кожен день прострочення по кожному платежу, але в будь-якому разі розмір пені не повинен перевищувати 50% суми процентів за користування кредитом. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Визначення поняття зобовязання міститься у частині першій статті 509 ЦК України. Відповідно до цієї норми зобовязання це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. У разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (стаття 611 ЦК України). Згідно зі статтями 526, 530, 610, частиною першою статті 612 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином у встановлений термін відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання) (стаття 610 ЦК України). Якщо в зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк (термін). При цьому в законодавстві визначаються різні поняття як «строк договору», так і «строк (термін) виконання зобовязання» (статті 530, 631 ЦК України). Одним із видів порушення зобовязання є прострочення невиконання зобовязання в обумовлений сторонами строк. Позивач свої зобовязання за кредитним договором виконав перерахувавши кошти на банківський рахунок відповідача, що підтверджується копією платіжного доручення № 11027 від 23.03.2017 р. Відповідач свої зобовязання за договором виконала частково, сплативши позивачу в рахунок погашення заборгованості по кредитному договору 11.05.2017 р. 724,71 грн.(з них 48,25 грн. неустойка та 676,46 грн. в погашення боргу) та 11.10.2017 р. 193,00 грн.(в погашення боргу), а разом 917,71 грн. Заборгованість відповідача по кредитному договору складає 4538,14 грн.( загальна сума всіх платежів 5407,60 грн. 869,46 грн. = 4538,14 грн.), що підтверджується довідкою позивача, а тому ці вимоги позивача підлягають задоволенню оскільки доведені належними доказами. Відповідно до правової позиції, яка висловлена Верховним Судом України в постанові від 29 червня 2016року у справі № 6-1188цс16,за змістом частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно статті 599 ЦК України зобовязання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Оскільки кошти за кредитним договором в належному розмірі повернуто не було, проценти за кредитом та пеня за процентами підлягає стягненню з відповідача у межах строку позовної давності. Оскільки відповідачем кредитні кошти в належному розмірі в строки встановлені договором позивачу не повернуто, а тому вимоги позивача щодо стягнення з неї відсотків за користування кредитом за період з 24.11.2017 р. по 20.03.2018 р. в розмірі 1201,10 грн. (2179,86 грн.(не повернута сума кредиту) х 118 дні х 0,475% на добу = 1201,10 грн.) є обгрунтованими і такими, що підлягають до задоволення також. Ст. 549 ЦК України передбачено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Оскільки вимоги позивача щодо стягнення пені в розмірі 1405,55грн. є правомірними, заявлені з врахуванням умов п.12 кредитного договору, а тому підлягають до задоволення також. На підставі викладеного,

Outcome: approved