Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-30 00:00:00

21 листопада 2013 року публічне акціонерне товариство комерційний банк (далі ПАТ КБ) «Приватбанк» звернулося до суду з вказаним позовом. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначав, що відповідно до укладеного договору б/н від 6 липня 2006 року, укладеного між ПАТ КБ "Приватбанк" та [PERSON], позивач надав відповідачу кредит у розмірі 10 000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00% річних на суму залишку заборгованості за кредитом, з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідно до умов укладеного договору, Договір складається з заяви позичальника та Умов та правил надання банківських послуг. В забезпечення виконання кредитних зобов'язань 22 березня 2011 року між Банком та товариством з обмеженою відповідальністю (далі ТОВ) «Українське Фінансове Агентство «Верус» було укладено договір поруки б/н, за умовами якого товариство взяло на себе зобов'язання відповідати перед Банком за належне виконання [PERSON] умов договору кредиту в розмірі обмеженою сумою зазначеною в Додатку № 1 до цього договору - 200 грн. Посилаючись на неналежне виконання [PERSON] кредитних зобов'язань та на вимоги ст.ст. 526, 527, 530, 1050, 1054 ЦК України, позивач просив стягнути з [PERSON] заборгованість за договором в розмірі 29578 грн. 03 коп., з яких: 7906,26 грн. - заборгованість за кредитом, 19787,10 грн. - заборгованість за відсотками за користування кредитом, штрафи відповідно до Умов та правил надання банківських послуг: 500 грн. - штраф (фіксована сума), 1384,67 грн. - штраф (процентна складова), стягнути солідарно з відповідачів суму заборгованості за договором кредиту в розмірі 200 грн., а також стягнути з [PERSON] понесені позивачем судові витрати зі сплати судового збору. В судовому засіданні представники позивача, які діяли на підставі та в межах виданих їм довіреностей, заявлені вимоги підтримали в повному обсязі. Відповідач товариство з обмеженою відповідальністю «Українське Фінансове Агентство «Верус», в особі свого представника, в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причин неявки суду не повідомив, письмових заперечень проти позову не подав. [PERSON] проти задоволення позову заперечував, посилаючись на те, що він не пам'ятає чи отримував платіжну картку за договором від 6 липня 2006 року зі встановленим лімітом на неї. Представник відповідача [PERSON] проти задоволення позову категорично заперечував. При цьому, посилався на те, що при укладенні договору б/н від 6 липня 2006 року ПАТ КБ "Приватбанк" не було дотримано умов п. 3.1 договору, а тому договір є нікчемним. Крім цього, заявив про застосування строків позовної давності. Суд, заслухавши пояснення сторін та їх представників, дослідивши наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності, приходить до висновку, що позов задоволенню не підлягає з наступних підстав. Відповідно до договору б/н від 6 липня 2006 року, укладеного між ПАТ КБ "Приватбанк" та [PERSON], позивач надав відповідачу кредит у розмірі 10 000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00% річних на суму залишку заборгованості за кредитом, з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Договір, який був укладений між Банком та Держателем платіжної картки складається з: Заяви позичальника, Пам'ятки клієнта, Умов та правил надання Банківських послуг та Тарифів (а.с. 9). Суд не приймає до уваги посилання відповідача та його представника на нікчемність договору, оскільки в судовому засіданні встановлено, що [PERSON] користувався грошовими коштами за договором від 6 липня 2006 року та частково виконував свої грошові зобов'язання перед ПАТ КБ «Приватбанк». Договір кредиту [PERSON] не оспорив та не позбавлений такої можливості. Щодо заяви відповідача про застосування строків позовної давності, суд вважає за необхідне зазначити наступне. Відповідно до ст.ст. 256, 257 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч. 1 ст. 261 ЦК України). Згідно заяви Позичальника строк дії кредитного ліміту відповідає строку дії картки. Згідно п. 3.13 Умов та правил надання банківських послуг в разі, якщо Клієнт не заявив Банку про відмову від продовження строку вкладу, вклад автоматично вважається продовженим ще на один строк, зазначений в п. 1 даної угоди. Строк дії вкладу продовжується неодноразово без явки Клієнта до Банку. Відповідно до п. 9.12 Умов та правил надання банківських послуг договір діє протягом 12 місяців з дня підписання. Якщо протягом цього строку жодна зі сторін не проінформує другу сторону про припинення Договору, він автоматично пролонгується на такий саме строк (а.с. 11). Відповідач не інформував Банк про припинення строку дії Договору. Разом з тим, зазначення у договорі, що картка відкрита на невизначений строк, не свідчить про те, що він не має строку виконання договору, оскільки п.п. 9.6, 9.7 Умов та правил користування платіжною карткою передбачено, що у разі ненадходження грошових коштів на кредитну карту на погашення заборгованості протягом трьох місяців з часу закінчення строку дії карти Банк починає нараховувати комісію за користування рахунком, а при нульовому рахунку на картці на неактивному рахунку картка закривається. Кредитний рахунок також закривається при ненадходженні заробітної плати на картку протягом 6 місяців та дія кредитної картки не продовжується. Зі змісту Умов та правил користування платіжною карткою випливає, що договір є чинним у межах строку дії картки. Відповідно до п. 31 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» у спорах щодо споживчого кредитування кредитодавцю забороняється вимагати повернення споживчого кредиту, строк давності якого минув. Згідно ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то вразі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу. Згідно висновків, які містяться в постанові Верховного Суду України від 6 листопада 2013 року та є обов'язковими для застосування судом відповідно до ст. 360-7 ЦПК України перебіг позовної давності за вимогами кредитора, які випливають з порушення боржником умов договору про погашення боргу частинами (щомісячними платежами) починається стосовно кожної окремої частини, від дня коли відбулося це порушення. Позовна давність у таких випадках обчислюється окремо по кожному простроченому платежу. У разі порушення боржником строків сплати чергових платежів, передбачених договором, відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України кредитор протягом усього часу - до встановленого договором строку закінчення виконання останнього зобов'язання вправі заявити в суді вимоги про дострокове повернення тієї частини позики (разом з нарахованими процентами - ст. 1048 ЦК України), що підлягає сплаті. Несплачені до моменту звернення кредитора до суду платежі підлягають стягненню в межах позовної давності по кожному з платежів. Зазначене положення закріплене і в п. 5.2 Умов та правил надання банківських послуг, відповідно до якого банк має право вимагати дострокового виконання боргових зобов'язань повністю чи у визначеній банком частині у випадку невиконання Держателем своїх грошових зобов'язань. Із заяви позичальника, яка є складовою частиною кредитного договору, вбачається, що заборгованість за кредитним договором погашається щомісячними платежами в розмірі 7% від суми заборгованості (а.с. 8 зворотна сторона). Таким чином, повернення кредитних коштів за договором між сторонами визначено періодичними щомісячними платежами, тому у випадку неналежного виконання позичальником зобов'язань за кредитним договором позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів має обчислюватись із моменту настання строку погашення чергового платежу. [PERSON] припинив виконувати свої грошові зобов'язання в липні 2009 року. З цього часу у Банку виникло право вимоги до [PERSON] З позовом ПАТ КБ «Приватбанк» звернулося лише в листопаді 2013 року, тобто вимоги заявлені поза межами строку позовної давності. Відповідно до ч. 1 ст. 631 ЦК України строком дії договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов'язки відповідно до договору. З врахуванням змісту вказаної норми, суд приходить до висновку, що зі сплином строку дії платіжної картки [PERSON] був позбавлений можливості як здійснювати свої права за договором, так і виконувати свої обов'язки. З огляду на вищезазначене, суд відмовляє в задоволенні позовних вимог ПАТ КБ «Приватбанк», в зв'язку з пропуском строку позовної давності.

Outcome: dismissed