Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-02 00:00:00

У квітні 2014 року Публічне акціонерне товариство «Універсал Банк» (Позивач, Банк, Кредитор, Іпотекодержатель) звернулось до Шевченківського районного суду м.Києва з позовом до [PERSON] (Відповідач, Позичальник, Іпотекодавець), третя особа [PERSON] (Третя особа, Поручитель) про звернення стягнення на предмет іпотеки. Свої позовні вимоги Позивач обґрунтовує тим, що 30.11.2007 року між ВАТ «Універсал Банк», правонаступником якого є ПАТ «Універсал Банк» та [PERSON] було укладено Кредитний договір № 003-2902/756-0597, відповідно до умов якого Відповідач отримав у ВАТ «Універсал Банк» кредит у сумі 368 000 швейцарських франків строком до 10.11.2027 року зі сплатою 11,45% річних за користування кредитом. 30.11.2007 року для забезпечення виконання зобов'язання Позичальником за Кредитним договором, між Банком та [PERSON] було укладено Договір поруки № 003-2902/756-0597-Р. Окрім того, 30.11.2007р. між Банком та Позичальником було укладено договір іпотеки, посвідчений приватним нотаріусом КМНО [PERSON] та зареєстрований в реєстрі за № 6419, згідно якого Іпотекодавець передав Іпотекодержателю в іпотеку нерухоме майно, а саме чотирикімнатну квартиру, загальною площею 102,00 кв.м., жилою площею 52,40 кв.м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS], яка є власністю Відповідача на підставі Свідоцтва про право власності серії ЯЯЯ № 590427, виданого Головним управлінням житлового забезпечення Виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) 10.10.2006р. на підставі Наказу Головного управління житлового забезпечення від 27.09.2006р. № 1797-С/КІ, зареєстрованого в Київському міському бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об'єкти нерухомого майна 13.11.2006р. у реєстрову книгу № д.407-66 за реєстровим № 131. Рішенням Солом'янського районного суду м. Києва від 01.03.2012р. у цивільній справі № 2-696/12 з [PERSON] та [PERSON] на користь ПАТ «Універсал Банк» було стягнуто заборгованість станом на 28.12.2010р. по кредитному договору №003-2902/756-0597 від 30.11.2007р. в сумі 386 272,60 швейцарських франки, що за офіційним курсом НБУ (796,11 грн. за 100 франків) становить 3 075 154,80 грн., витрати по сплаті судового збору в розмірі 1 700,00 грн. та витрати по сплаті за інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в розмірі 120,00 грн. Позивач зауважив, що станом на день подачі позову, рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 01.03.2012р. не виконано. Відповідно до Звіту про оцінку майна, складеного ТОВ «Центр оцінки власності «Парето» від 29.11.2013р. вартість предмета іпотеки складає 1 631 000,00 грн. Враховуючи вищевикладене, Позивач просив: - з метою погашення заборгованості за Кредитним договором № 003-2902/756-0597 від 30.11.2007р. в розмірі 386 272,60 швейцарських франки, що в гривневому еквіваленті становить 3 075 154,80 грн. звернути стягнення на предмет іпотеки, а саме: чотирикімнатну квартиру, загальною площею 102,00 кв.м., жилою площею 52,40 кв.м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS], шляхом проведення прилюдних торгів, визначивши початкову ціну реалізації у розмірі 1 631 000,00 грн. 24 липня 2014 року Шевченківським районним судом м. Києва було постановлено заочне рішення у справі №761/10914/14-ц, провадження № 2/761/4060/2014 за позовом Публічного акціонерного товариства «Універсал Банк» до [PERSON], третя особа: [PERSON], про звернення стягнення на предмет іпотеки, яким було задоволено позовні вимоги ПАТ «Універсал Банк» в повному обсязі (а.с.86-90). У жовтні 2014 року Відповідачем - [PERSON] до Шевченківського районного суду м. Києва було подано заяву про перегляд заочного рішення від 24.07.2014р. (а.с.96-99). Ухвалою суду від 08.12.2014р. заяву [PERSON] про перегляд заочного рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 24.07.2014р. задоволено, заочне рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 24.07.2014р. у справі № 761/10914/14-ц, провадження № 2/761/4060/2014, за позовом Публічного акціонерного товариства «Універсал Банк» до [PERSON], третя особа: [PERSON], про звернення стягнення на предмет іпотеки - скасовано, справу призначено до розгляду у судовому засіданні на 03.02.2015р. (а.с.148-150). В заяві про перегляд заочного рішення від 07.10.2014р. (а.с.96-99) Відповідач зазначив, що вимоги позивача є неправомірними оскільки ст. 35 Закону України «Про іпотеку» визначено, що у разі порушення основного зобов'язання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. В цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов'язань, вимога про виконання порушеного зобов'язання у не менш ніж тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі прийняти рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Отже дана норма Закону передбачає обов'язкові вимоги щодо порядку звернення стягнення на предмет іпотеки, а отже іпотекодавець, в даному випадку позивач, повинен був в обов'язковому порядку направити позивачу письмову вимогу, із зазначенням порушених зобов'язань, вимог про виконання порушеного зобов'язання у не менш ніж тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Однак, як вказує відповідач, позивач у порушення вимог ст. 35 Закону України «;Про іпотеку, будь-яких вимог на адресу відповідача не надсилав. При ухваленні рішення, судом не було з'ясовано питання щодо дотримання позивачем обов'язкових вимог ст. 35 Закону України «Про іпотеку». Окрім наведено, слід звернути увагу на вимоги Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті». Так відповідно до п.п.1 п.1 Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» протягом дії цього Закону не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) нерухоме житлове майно, яке вважається предметом застави згідно із ст. 4 Закону України «Про заставу» та/або предметом іпотеки згідно із. Ст. 5 Закону України «Про іпотеку», якщо таке майно виступає як забезпечення зобов'язань громадянами України (позичальника або майнового поручителя) за споживчими кредитами, наданими йому кредитними установами - резидентами України в іноземній валюті, та за умовами, що: - таке нерухоме майно використовується як місце постійного проживання позичальника/майнового поручителя або є об'єктом незавершеного будівництва нерухомого житлового майна, яке перебуває в іпотеці, за умови, що у позичальника або майнового поручителя у власності не знаходиться інше нерухоме житлове майно; - загальна площа такого нерухомого житлового майна (об'єкта незавершеного будівництва нерухомого житлового майна) не перевищує 140 кв.м. для квартири та 250 кв.м. для житлового будинку. При цьому, як вказує Відповідач квартира, яка є предметом іпотеки та розташована за адресою: [ADDRESS], є постійним місцем його проживання (загальна площа квартири становить - 102 кв.м.), що перш за все підтверджується квитанціями про сплату комунальних платежів, що додаються до заяви. Зі змісту кредитного договору № 003-2902/756-0597 від 30.11.2007р., укладеного між позивачем та відповідачем, в забезпечення якого була передана в іпотеку квартира, є споживчим кредитом наданим в іноземній валюті. Таким чином, виходячи із вимог Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» не може бути звернено стягнення на вказану квартиру, як предмет іпотеки. В судовому засіданні 03.02.2015р. представник Позивача підтримав позовні вимоги та просив їх задовольнити, окрім того, пояснив, що положення Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» не підлягають застосуванню в даному випадку, оскільки у власності Відповідача є інше нерухоме майно та останній не зареєстрований та не проживає за адресою: [ADDRESS]. Представник Відповідача в судовому засіданні 03.02.2015р. проти позову заперечив та просив відмовити в його задоволенні, виходячи з підстав та обставин, зазначених в заяві про перегляд заочного рішення від 07.10.2014р. Суд, заслухавши представників сторін, дослідивши подані сторонами докази, повно і всебічно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до положень ч.1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Судом встановлено, що 30.11.2007 року між ВАТ «Універсал Банк», правонаступником якого є ПАТ «Універсал Банк», та [PERSON] було укладено Кредитний договір № 003-2902/756-0597 (на споживчі потреби) (а.с.6-16), за умовами якого Кредитор зобов'язується надати Позичальнику на умовах цього Договору грошові кошти в сумі 368 000,00 швейцарських франків строком до 11.11.2027 року, а Позичальник зобов'язується прийняти, належним чином використати та повернути Кредит, а також сплатити проценти за користування кредитом в розмірі 11,45% річних. В подальшому Сторонами вносились зміни до умов Кредитного договору шляхом підписання Додаткових угод № б/н від 10.07.2009р. (а.с. 17-18), № б/н від 27.07.2009р. (а.с.19-33). Для забезпечення виконання зобов'язань Відповідача за Кредитним договором, 30.11.2007р. між ВАТ «Універсал Банк» та [PERSON] (Поручитель) було укладено Договір поруки № 003-2902/756-0597-Р (а.с.34-36) з урахуванням змін, передбачених Додатковою угодою № б/н від 27.07.2009р. (а.с.37-39). За умовами договору поруки, поручитель зобов'язується перед Кредитором відповідати за невиконання [PERSON] усіх його зобов'язань перед Кредитором, що виникли з Кредитного договору № 003-2902/756-0597 від 30.11.2007р., укладеного між Кредитором та Боржником, в повному обсязі як існуючих в теперішній час, так і тих, що можуть виникнути в майбутньому. В забезпечення виконання Позичальником зобов'язань за кредитним договором, 30 листопада 2007 року між Позивачем та Відповідачем було укладено Договір іпотеки, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON], зареєстрований в реєстрі за № 6419 (а.с. 40-44). За умовами п.1.1. вказаного Договору іпотеки, Іпотекодавець передає в іпотеку наступне нерухоме майно: квартиру [ADDRESS] (далі - Предмет іпотеки). Квартира складається з 4 жилих кімнат, загальною площею 102,00 кв.м., жилою площею 52,40 кв.м. Предмет іпотеки належить Іпотекодавцю на підставі Свідоцтва про право власності серії ЯЯЯ № 590427, виданого Головним управлінням житлового забезпечення Виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) 10.10.2006р. на підставі Наказу Головного управління житлового забезпечення від 27.09.2006р. № 1797-С/КІ, зареєстрованого в Київському міському бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об'єкти нерухомого майна 13.11.2006р. у реєстрову книгу № д.407-66 за реєстровим № 131 Пунктом 1.4. Договору іпотеки передбачено, що Іпотекодавець та Іпотекодержатель ознайомлені з усіма умовами Основного договору - Кредитний договір № 003-2902/756-0597 від 30.11.2007р., в забезпечення якого укладається цей Договір іпотеки, в тому числі стосовно можливості зміни розміру зобов'язань у більшу та/або меншу сторону, строку і порядку його виконання, забезпеченого цим договором та/або договорам. Відповідно до п.1.3. Договору іпотеки, ринкова вартість Предмету іпотеки та узгоджена заставна вартість Предмету іпотеки згідно експертної оцінки становить 2 794 932,60 грн. Частиною 3 ст. 61 ЦПК України визначено, що обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Рішенням Солом'янського районного суду м. Києва від 01.03.2012р. у справі № 2-696/12 за позовом ПАТ «Універсал Банк» до [PERSON], [PERSON] про стягнення суми заборгованості за кредитним договором, позовні вимоги банку були задоволені, стягнуто в солідарному порядку з [PERSON] та [PERSON] на користь ПАТ «Універсал Банк» заборгованість в сумі 386 272,60 швейцарських франків, 1 700,00 грн. судового збору, 120,00 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення (а.с.46-48). Згідно п. 4.1., 4.5. Договору іпотеки, Іпотекодержатель набуває права звернення стягнення на предмет іпотеки, зокрема, у разі порушення будь-якого основного зобов'язання, що забезпечене іпотекою за цим Договором, та/або будь-якого зобов'язання Іпотекодавця за цим Договором. Звернення стягнення за рішенням суду та виконавчим написом нотаріуса здійснюється відповідно до Закону України «Про іпотеку». В судовому засіданні достовірно встановлено, що згідно рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 01.03.2012р. у справі № 2-696/12, заборгованість Відповідача за Кредитним договором № 003-2902/756-0597 від 30.11.2007р. станом на 28.12.2010р. становить 386 272,60 швейцарських франків, що складається з: - 358 158,46 швейцарських франків - кредитна заборгованість, в тому числі 1 963,59 франків - прострочений платіж по тілу кредиту; - 28 021,76 швейцарських франків - прострочена заборгованість по процентам; - 92,38 швейцарських франків - підвищені відсотки. Станом на день розгляду справи, рішення Солом'янського районного суду м. Києва не виконано, що не заперечувалось Відповідачем. Пунктом 9 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.03.2012р. №5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних відносин» (далі - Постанова від 30.03.2012р. №5) визначено, що право вибору способу захисту , передбаченого законом належить виключно позивачеві; задоволення позову кредитора про звернення стягнення на предмет іпотеки/застави не є перешкодою для пред'явлення позову про стягнення заборгованості з поручителя за тим самим договором кредиту у разі, якщо на час розгляду справи заборгованість за кредитом не погашена; задоволення позову кредитора про стягнення заборгованості з поручителя не є перешкодою для пред'явлення позову про звернення стягнення на предмет іпотеки/застави з метою погашення заборгованості за тим самим договором кредиту у разі, якщо на час розгляду спору заборгованість за кредитом не погашена. Відповідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. За ч.1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Поряд з цим, ч.2 ст. 533 ЦК України визначено, що якщо у зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Згідно з ч.1 ст.3 Закону України «Про іпотеку» іпотека виникає на підставі договору, закону або рішення суду. Відповідно до ч.6 ст. 3 Закону України «Про іпотеку» у разі порушення боржником основного зобов'язання відповідно до іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити забезпечені нею вимоги за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими особами, права чи вимоги яких на передане в іпотеку нерухоме майно не зареєстровані у встановленому законом порядку або зареєстровані після державної реєстрації іпотеки. Якщо пріоритет окремого права чи вимоги на передане в іпотеку нерухоме майно виникає відповідно до закону, таке право чи вимога має пріоритет над вимогою іпотекодержателя лише у разі його/її виникнення та реєстрації до моменту державної реєстрації іпотеки. Згідно зі ст. 33 Закону України «Про іпотеку» у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених статтею 12 цього Закону. Відповідно до ст. 36 Закону України «Про іпотеку» сторони іпотечного договору можуть вирішити питання про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Позасудове врегулювання здійснюється згідно із застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя, що міститься в іпотечному договорі, або згідно з окремим договором між іпотекодавцем і іпотекодержателем про задоволення вимог іпотекодержателя, що підлягає нотаріальному посвідченню, який може бути укладений одночасно з іпотечним договором або в будь-який час до набрання законної сили рішенням суду про звернення стягнення на предмет іпотеки. Частиною 1 статті 35 Закону України «Про іпотеку» встановлено, що у разі порушення основного зобов'язання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. В цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов'язань, вимога про виконання порушеного зобов'язання у не менш ніж тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі прийняти рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Разом з тим, положення частини першої цієї статті не є перешкодою для реалізації права іпотекодержателя звернутись у будь-який час за захистом своїх порушених прав до суду у встановленому законом порядку (ч. 2 ст. 35 Закону України «Про іпотеку»). Водночас, п. 37 Постанови від 30.03.2012р. № 5 передбачено, що невиконання вимог частини першої статті 35 Закону України "Про іпотеку" про надіслання іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмової вимоги про усунення порушення зобов'язання не є перешкодою для реалізації права іпотекодержателя звернутись у будь-який час за захистом своїх порушених прав до суду (на відміну від інших способів звернення стягнення (частина третя статті 33 цього Закону), оскільки іпотекодавець у судовому засіданні має можливість заперечувати проти вимог іпотекодержателя, що відповідає положенням статті 124 Конституції України. Таким чином, суд дійшов висновку, що не направлення Позивачем письмової вимоги Відповідачу про виконання порушеного основного зобов'язання та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки в порядку ч. 1 ст. 35 Закону України «Про іпотеку», не є перешкодою для звернення Іпотекодержателя до суду за захистом своїх порушених прав з позовом про звернення стягнення на предмет іпотеки, та не є підставою для відмови в задоволенні позовних вимог, окрім того, обов'язкове направлення повідомлення у відповідності до ст. 35 Закону України «Про іпотеку» має місце лише в разі прийняття іпотекодавцем рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Згідно зі ст. 39 Закону України «Про іпотеку», яка регулює порядок реалізації предмета іпотеки за рішення суду, суд може визначити один з наступних способів реалізації предмета іпотеки: шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу, встановленої ст. 38 цього Закону, яка передбачає право іпотекодержателя на продаж предмета іпотеки будь-якій особі покупцеві за наявності відповідного рішення суду або відповідного застереження в іпотечному договорі, а також встановлює порядок такого продажу. Відповідно до ст. 41 Закону України «Про іпотеку» реалізація предмета іпотеки, на який звертається стягнення за рішенням суду або за виконавчим написом нотаріуса, проводиться, якщо інше не передбачено рішенням суду, шляхом продажу на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження, передбаченої Законом України "Про виконавче провадження", з дотриманням вимог цього Закону. Відповідно до ст. 38 Закону України «Про іпотеку» ціна продажу предмета іпотеки встановлюється за згодою між іпотекодавцем та іпотекодержателем або на підставі оцінки майна суб'єктом оціночної діяльності, на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна. Згідно Висновку про вартість майна, складеного 02.12.2013р. ТОВ «Центр оцінки власності «Парето», що діє на підставі Сертифіката суб'єкта оціночної діяльності № 14164/13 від 18.01.2013р., виданий Фондом державного майна України, ринкова вартість квартири загальною площею 102,00 кв.м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS], становить 204 000,00 долари США, що в гривневому еквіваленті складає 1 631 000,00 грн. (а.с.53). За п. 42 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» № 5 від 30.03.2012р. резолютивна частини рішення суду в разі задоволення позову про звернення стягнення на предмет іпотеки має відповідати вимогам як статті 39 Закону України «Про іпотеку», так і положенням пункту 4 частини першої статті 215 ЦПК. Зокрема, у ньому в обов'язковому порядку має зазначатись: загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті іпотекодержателю з вартості предмета іпотеки; спосіб реалізації предмета іпотеки - шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу шляхом надання права іпотекодержателю на продаж предмета іпотеки; початкова ціна предмета іпотеки для його подальшої реалізації (при цьому суд може зазначити, що початкова ціна встановлюється на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб'єктом оціночної діяльності/незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій). При цьому слід зазначити, що 07.06.2014р. набрав чинності Закон України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» від 03.06.2014р. за № 1304-VII, згідно з яким протягом дії цього Закону: 1)не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) нерухоме житлове майно, яке вважається предметом застави згідно із статтею 4 Закону України "Про заставу" та/або предметом іпотеки згідно із статтею 5 Закону України "Про іпотеку", якщо таке майно виступає як забезпечення зобов'язань громадянина України (позичальника або майнового поручителя) за споживчими кредитами, наданими йому кредитними установами - резидентами України в іноземній валюті, та за умови, що: - таке нерухоме житлове майно використовується як місце постійного проживання позичальника/майнового поручителя або є об'єктом незавершеного будівництва нерухомого житлового майна, яке перебуває в іпотеці, за умови, що у позичальника або майнового поручителя у власності не знаходиться інше нерухоме житлове майно; - загальна площа такого нерухомого житлового майна (об'єкта незавершеного будівництва нерухомого житлового майна) не перевищує 140 кв. метрів для квартири та 250 кв. метрів для житлового будинку; 2)не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) інше майно (майнові права), яке відповідно до законодавства або кредитного договору підлягає стягненню з позичальника, зазначеного у підпункті 1 цього пункту, при недостатності коштів, одержаних стягувачем від реалізації (переоцінки) предмета застави (іпотеки); 3)кредитна установа не може уступити (продати, передати) заборгованість або борг, визначений у підпункті 1 цього пункту, на користь (у власність) іншої особи. Разом з тим, на підтвердження обставин, за яких не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) нерухоме житлове майно, яке вважається предметом іпотеки згідно із статтею 5 Закону України "Про іпотеку", передбачених Законом України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», зокрема підтвердження постійного проживання за адресою [ADDRESS], Відповідач надав суду копії квитанцій про сплату комунальних платежів (а.с.102-116). Проте, як встановлено судом, Відповідач зареєстрований за адресою [ADDRESS], що підтверджується довіреністю, виданою Позивачем 12.10.2011р., та посвідченою приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON] та зареєстрованою в реєстрі за № 1218 (а.с.117) та Довідкою за Формою № 3, виданою КП «Керуюча дирекція Шевченківського району» дільниця по санітарно-технічному обслуговуванню «Софіївська» № 25 від 22.01.2015р., згідно якої встановлено, що в квартирі [ADDRESS] [PERSON], [PERSON] та [PERSON] (а.с.167). Окрім того, у вказаній довідці Форми № 3 вказано, що [PERSON] є лише власником особового рахунку на [ADDRESS] без реєстрації, що не може бути належним та допустимим доказом в розумінні ст. 58-59 ЦПК України, на підтвердження використання зазначеної квартири як місце постійного проживання позичальника. Окрім того, судом встановлено, що Відповідачу на праві приватної власності належить квартира [ADDRESS] на підставі Договору купівлі-продажу квартири, укладеного 02.03.2006р. між [PERSON] (Продавець) та [PERSON] (Покупець), посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON] та зареєстрованого в реєстрі за № 266 (а.с.154-155), та зареєстрованим в Київському міському бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об'єкти нерухомого майна 13.03.2006р., записаний у реєстрову книгу № 536-271 за реєстровим № 6999, що також підтверджується Договором іпотеки, укладеним 20.12.2007 року між Відкритим акціонерним товариством «Універсал Банк» та [PERSON], за яким останній передав в іпотеку кв. [ADDRESS] (а.с.159-163). Таким чином, в судовому засіданні встановлено, що квартира [ADDRESS] не є місцем постійного проживання Відповідача, та останній має у власності інше нерухоме житлове майно - квартиру [ADDRESS], відтак суд не вбачає підстав для застосування обмежень щодо звернення стягнення на предмет іпотеки, передбачених Законом України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», а тому, суд дійшов висновку, що в даному випадку можливо звернення стягнення на предмет іпотеки - квартиру [ADDRESS] в рахунок погашення заборгованості [PERSON] перед Публічним акціонерним товариством «Універсал Банк» за Кредитним договором №0032902/756-0597 від 30.11.2007р. Згідно зі ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Отже, на підставі встановлених судом обставин та зазначених норм Закону, суд вважає, що у рахунок часткового погашення заборгованості (станом 28.12.2010) [PERSON] за Кредитним договором №003-2902/756-0597 від 30.11.2007р. в розмірі 386 272,60 швейцарських франків, слід звернути стягнення на предмет іпотеки, а саме на квартиру [ADDRESS], загальною площею 102,00 кв.м., житловою - 52,40 кв.м. та належить Відповідачу на підставі Свідоцтва про право власності серії ЯЯЯ № 590427, виданого Головним управлінням житлового забезпечення Виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) 10.10.2006р. на підставі Наказу Головного управління житлового забезпечення від 27.09.2006р. №1797-С/КІ, зареєстрованого в Київському міському бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об'єкти нерухомого майна 13.11.2006р. у реєстрову книгу № д.407-66 за реєстровим № 131 Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, тому у зв'язку із задоволенням позовних вимог суд вважає, що з відповідача слід стягнути на користь позивача судові витрати по справі в розмірі 3 654,00 грн.. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved