Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-29 00:00:00

Позивач ПАТ КБ "Приват Банк" звернувся до суду з позовом про стягнення заборгованості з [PERSON] Обгрунтовуючи позовні вимоги вказав, що відповідно до укладеного договору № б/н від 09.02.2005 року [PERSON] 09.02.2005 року отримав кредит у розмірі 3600,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36, 00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором кредитодавець зобов'язується надати грошові кошти позичальнику в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити відсотки. ПАТ КБ «Приват Банк» свої зобов'язання за договором та угодою виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому договором. Згідно ст.ст. 526, 527, 530 Цивільного кодексу України зобов'язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. У порушення зазначених норм закону та умов договору відповідач свої зобов'язання належним чином не виконав. У зв'язку з зазначеними порушеннями зобов'язань за кредитним договором відповідач станом на 31.07.2013 року має заборгованість - 32550,47 грн., яка складається з наступного: - 8321,21 грн. - заборгованість за кредитом; - 24229,26 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом. Просить суд стягнути з відповідача на користь ПАТ КБ "Приват Банк" заборгованість у розмірі 32550,47 грн. за кредитним договором № б/н від 09.02.2005 року та судові витрати у розмірі 325,50 грн. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги не визнав. Суд, вислухавши сторони, дослідивши матеріали позовної заяви та додатки до неї, вважає, що в задоволенні позову слід відмовити за наступними підстави. В судовому засіданні встановлено, що 09.02.2005 року між ПАТ «Комерційний банк "Приват Банк" та [PERSON] укладено кредитний договір № б/н, відповідно до якого відповідач отримав кредит у розмірі 3600,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідно до позовної заяви та наданого позивачем розрахунку заборгованості, станом на 31.07.2013 року, загальна сума боргу відповідача по кредитному договору за невиконання умов договору складає 32550,47 грн. Позивач знав про припинення внесення коштів [PERSON] в рахунок повернення кредиту і тим самим порушено умови договору про щомісячні платежі та повернення кредиту протягом 12 місяців з дня укладення договору, тобто до лютого 2007 року, оскільки платіжна картка була видана строком на два роки. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання повинно виконуватись належним чином. В разі, якщо боржник не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом, він, згідно положень ч.1 ст. 612 ЦК України вважається таким, що прострочив. Згідно до ст.ст.16, 257,258 ЦК України кредитор має право звернутися до суду за захистом своїх порушених прав та інтересів в межах загальних та спеціальних строків позовної давності. Перебіг позовної давності визначається днем, коли особа довідалась або могла довідатись про порушення свого права. За таких обставин днем початку перебігу позовної давності щодо вимог Позивача зі стягнення кредиту та процентів за ним є перший день, наступний за останнім днем сплати Відповідачем кредиту та заборгованості за ним. Як передбачено ч. 3 ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Позивачем не заявлено про причини пропущення позовної давності, питання про поновлення пропущеного строку не ставилось. Відповідно до ст. 266 ЦК України зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги. Згідно ч.1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Позивачем не надано суду доказів пролонгації строку дії кредитної картки. Суд не приймає до уваги доводи позивача стосовно того, що відповідно до умов кредитного договору, якщо протягом 12 місяців жодна зі сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії договору, він автоматично лонгується на такий же термін. Згідно п.4 ст. 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі , є підставою для відмови у позові, з яким позивач звернувся до суду, пропустивши трирічний строк звернення, тому в його задоволенні слід відмовити у зв'язку зі спливом позовної давності. Також позивачу слід відмовити у стягненні з відповідача судового збору, оскільки в задоволенні позову відмовлено.

Outcome: dismissed