Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-02 00:00:00

Позивач звернулася в суд з позовом до [PERSON] міської ради про визнання права власності на 1/2 частину гаража №2, що розташований по вул.Рівненська, 1а в м.Костопіль Рівненської області, як на свою частку в спільній сумісній власності подружжя та 1/2 частину гаража №2, що розташований по вул.Рівненська, 1а в м.Костопіль Рівненської області, як на спадкове майно після смерті чоловіка [PERSON] Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явилася, на адресу суду скерувала заяву в якій просить розгляд справи провести за її відсутності, позовні вимоги підтримує. Представник відповідача [PERSON] міської ради [PERSON] в судове засідання не з'явився, звернувся до суду з письмовою заявою про визнання позову та про розгляд справи у відсутність представника [PERSON] міської ради. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень ЦПК України розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Згідно ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд, за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, перевіривши матеріали справи та дослідивши надані докази вважає, що позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Встановлено, що 18.09.1976 року між позивачем та [PERSON] було укладено шлюб, який зареєстровано [PERSON] районним відділом ЗАГС Рівненської області, що підтверджується копією свідоцтва про укладення шлюбу, серії І-ГЮ №308413 (а.с.6). 17.12.2014 року чоловік позивача [PERSON] помер (а.с.5). За час спільного подружнього життя позивачем разом зі своїм чоловіком, а саме 1997 році, було побудовано гараж №2, що розташований по вул. Рівненська, 1а в м. Костопіль Рівненської області, що підтверджується технічним паспортом на гараж від 13.05.2015 року, будівельним паспортом на будівництво господарських будівель /гаража/ від 1997 року, актом виносу в натурі основних земвісей будівель на виділеній земельній ділянці від 11.09.1997 року, дозволом на виконання будівельних робіт № 11 від 30.01.1997 року та рішенням [PERSON] міської ради народних депутатів Рівненської області №532 від 25.12.1997 року "Про виділення земельної ділянки [PERSON] під будівництво гаражу" (а.с.8-10, 13-14) . Відповідно до довідки виданої ФОП [PERSON] за №277 від 26.06.2015 року «Про технічну інвентаризацію обєктів нерухомого майна» вартість гаража №2 по вул. Рівненська,1а в м.Костопіль Рівненської області становить 55400 грн. (а.с.7). Відповідно до ст.22 КпШС України (1997 року, чинного на час завершення будівництва спірного гаажа) майно, набуте подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю. Кожен з подружжя має рівні права володіння, користування і розпорядження цим майном. Згідно до ч.1 ст.28 КпШС України у разі поділу майна, яке є спільною сумісною власністю подружжя, їх частки визнаються рівними. Відповідно ч.1 ст.357 ЦК України частки у праві спільної часткової власності вважаються рівними, якщо інше не встановлено за домовленістю співвласників або законом. Оскільки спірні правовідносини випливають з права учасника спільної сумісної власності на виділення частки у спільному майні, при цьому частки кожного з співвласників у праві спільної сумісної власності вважаються рівними, частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах; іншим чином, ніж у судовому порядку, позивач не має можливості визначити частку будинку з відповідними господарськими будівлями і спорудами, що належала спадкодавцю за життя на праві спільної сумісної власності та оформити право власності на спадкове майно. Абзацом 2 п.12 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику у справах про спадкування" №7 від 30 травня 2008 року передбачено, що у разі смерті співвласника, частки кожного з них у праві спільної власності є рівними, якщо інше не було встановлено договором між ними. За таких обставин, враховуючи вищезазначені рекомендації постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30 травня 2008 року та відсутність договору з приводу визначення часток у спільній сумісній власності, суд приходить до висновку, що частка позивача [PERSON] на гараж №2, який розташований по вул.Рівненська,1а в м.Костопіль Рівненської області становить 1/2, яку необхідно визначити за нею. Крім того, судом встановлено, що позивач претендує на спадкове майно після смерті чоловіка, а саме на 1/2 частину гаража №2, що розташований по вул.Рівненська, 1а в м.Костопіль Рівненської області. За життя її чоловік заповіт не залишав. Позивач [PERSON] згідно до ст.1261 ЦК України є спадкоємцем першої черги за законом після смерті чоловіка [PERSON] та відповідно до ч.3 ст.1268 ЦК України вважається такою, що прийняла спадщину, оскільки проживала разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, що підтверджується довідкою № 3018 про склад сімї та місце реєстрації виданою 25.06.2015 року КП «[PERSON] будинкоуправління» (а.с.11). Згідно постанови про відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину від 02.07.2015 року, виданої державним нотаріусом [PERSON] районної державної нотаріальної контори [PERSON], вбачається, що [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину на гараж, що знаходяться за адресою: вул. Рівненська, 1а, гараж №2, м. Костопіль, Рівненської області, було відмовлено, у звязку з відсутністю правовстановлюючих документів на гараж (а.с.12). [PERSON] державним нотаріусом [PERSON] районної державної нотаріальної контори на запит суду надано інформаційну довідку, що після смерті [PERSON], який помер 17.12.2004 року заведено спадкову справу №114/2015 від 02.07.2015 року, на підставі заяви про видачу спадщини від дружини [PERSON] Інших заяв не надходило. (а.с.23-24). Згідно п. 224 Інструкції «Про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України», нотаріус може видати свідоцтво про право на спадщину після смерті одного з учасників спільної сумісної власності лише після виділення (визначення) частки померлого у спільному майні. У разі відмови нотаріуса видати свідоцтво про право на спадщину спадкоємці учасника спільної сумісної власності мають право звернутися до суду за правилами позовного провадження, про що зазначено і в п.23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування". Таким чином судом встановлено, що оформити на себе право власності на спадкове майно позивач не може, оскільки відсутні належні правовстановлюючі документи на вказане спадкове майно. Згідно ст.328 ЦК України набуття права власності вважається правомірним, якщо набуте на законних підставах. Суд вважає, що позивач набув право власності на спадкове майно на законних підставах, що стверджується дослідженими доказами Таким чином, визнання відповідачем пред'явленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб За вищевикладених обставин суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню повністю. На підставі викладеного,

Outcome: approved