Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-07 00:00:00

В лютому 2014 року позивачі звернулися до суду із позовом до відповідачки про усунення перешкод у спілкуванні з неповнолітнім онуком [PERSON], [INFO], й визначення способу їх участі у вихованні дитини, а саме зобов'язати [PERSON] надавати дитну їм на виховання та оздоровлення за їх адресою проживання не менше дві доби на тиждень та на всі шкільні канікули до досягнення повноліття. У першому судовому засіданні позивачка , в наступних - її представник [PERSON] вимоги позову підтримали та пояснили, що відповідачка перешкоджає їй у побаченні та спілкуванні з онуком, оскільки методично і систематично підбурює внука проти бабусі та дідуся. Така повіденка відповідачки порушує права дитини, розриває родинні зв'язки онука, що може призвести до негативних наслідків для самої дитини. Відповідачка та її представники в судовому засіданні не визнала вимоги позову в повному обсязі. Зазначили, що [PERSON], ніколи не чинила перешкод синові у спілкуванні з бабусею та дідусем, останнім часом [PERSON] сам не бажав їхати до бабусі, оскільки вона говорила вкрай негативні речі на адресу його матері(відповідачки у справі). З листопада 2013 року позивачі самі не вчиняли жодних дій щодо побачення з дитиною, а навпаки приходили до його школи і вчиняли сварки на очаху однокласників [PERSON]. Вважали, що немає підстав для задоволення позову, оскільки немає доказів перешкоджання з її боку у спілкуванні сина з бабусею, також просили врахувати, що [PERSON] в силу його віку вже неможливо примусити до спілкування. Представник органу опіки та піклування виконкому Миколаївської міської ради просила суд прийняти рішення, виходячи насамперед з інтересів дитини. Вислухав пояснення сторін, вивчивши доводи позову і матеріали справи, судом встановлені наступні факти та відповідні ним правовідносини. Як вбачається із матеріалів справи, [PERSON] , який є рідним сином позивачів , та відповідачка перебували в зареєстрованому шлюбі, від якого мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. 12 квітня 2006 року шлюб між ними розірвано. На теперішній час , [PERSON] за рішенням Суду Риму від 17 березня 2014 року отримав статус біженця і перебуває в Італії. За рішенням Заводського районного суду м.Миколаєва від 07 жовтня 2010 року , яке набрало законної сили 26.01.2011 р., місце проживання малолітньої дитини [PERSON] визначено разом з матір'ю ; визначено порядок спілкування батька [PERSON] з дитиною шляхом побачень кожний перший та третій тиждень місяця з 17 години п'ятниці до 17.00 години неділі та два тижді під час літніх канікул. Актом обстеження житлово-побутових умов [PERSON] від 03.06.2014 р. підтверджується відповідність санітарно-гігієнічних умов житла належним нормам та створення добрих умов для виховання та розвитку дитини; сім'я ( мати, дитина і чоловік відповідачки [PERSON]) проживає в двокімнатній квартирі, добре дбають про дитину. Згідно Соціально-психологічного висновку Миколаївського міського центру Соціальних служб для сім'ї , дітей та молоді представника відділу опіки та піклування від 26 липня 2013 року, наявний тісний емоційний зв'язок [PERSON] з матір'ю та дідусем, з боку матері дитина відчуває підтримку та турботу. За результатами дослідження встановлено, що у [PERSON] склалися складні стосунки з бабусею , з одного боку він прагне до спілкування з нею, а з іншого - відчуває почуття страху та роздратованості до неї. Через напружені стосунки між бабусею та матір'ю , негативні оцінки особистостей одна одної, сварки між ними , погрози з боку бабусі на адресу матері, [PERSON] на даний час висловлює зовнішню відмову від спілкування з бабусею, проте в той самий час готов зустрічатися та спілкуватися з нею та дідусем: "Я можу бачитися з ними один раз на два тиждні у вихідний день, гуляти з ними, проте я не хочу залишатися в них вдома". Згідно характеризуючих матеріалів, що містяться в матеріалах цивільної справи, [PERSON] за місцем навчання характеризується позитивно, проживає в дружній сім'ї, батьки приділяють належну увагу вихованню сина. Відповідачка за місцем проживання характеризується позитивно. [PERSON] відвідує спортивну секцію Дзюдо у миколаївському дитячоу спортивному клубі "Мужність" за наступним графіком: вівторок-четвер з 16.00 до 18.00год., субота - з 9.00 до 12.00 годин; навчається в шостому класі ЗОШ № 53. Згідно Акту обстеження умов проживання від 20.02.2014 року , складеного Службою у справах дітей Ленінського району ММР, позивачів за адресою [ADDRESS] - створені умови для виховання та розвитку дитини, бабуся з дідусем бажають спілкуватися з онуком дві доби на тиждень та на всі шкільні канікули. Як пояснили допитані в судовому засіданні свідки [PERSON], яка є класним керівником [PERSON], та [PERSON], яка є близькою подругою матері дитини, між відповідачкою та позивачкою [PERSON] є неприязнені стосунки. [PERSON] останнім часом сам не бажає спілкуватися з бабусею через складний характер останньої та її негативні висловлювання на адресу матері. Мати не перешкоджає [PERSON] спілкуватися з бабусею чи дідусем. Бабуся з дідусем неодноразхово приходили до школи, де навчається [PERSON], заважали учбовому процесу, класний керівник помітила, що дитина побоюється позивачів і не бажає йти до них, спілкуватися з ними. Відповідно до ч. 7 та 8 ст. 7 СК України, дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім'ї. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Відповідно до ст. 257 СК України, баба, дід мають право спілкуватися зі своїми внуками , брати участь у їх вихованні. Батьки чи інші особи, з якими проживає дитина, не мають права перешкоджати у здійсненні бабою, дідом своїх прав щодо виховання внуків. Якщо такі перешкоди чиняться, баб, дід мають право на звернення до суду з позовом про їх усунення. На підставі викладеного, у відповідності до ст. ст. 157-159, 257, 263 СК України, суд дійшов до висновку, що вимоги про усунення перешкод у спілкуванні позивачів з неповнолітнім онуком підлягають задоволенню, так як в ході розгляду справи встановлено, що дійсно існують особисті неприязнені стосунки між позивачкою [PERSON] та її колишньою невісткою, відповідачкою по справі. Стосовно вимог позивачів щодо зобов'язання відповідачки надавати дитину позивачам на виховання та оздоровлення , то вони не відповідають передбаченому законом способу захисту порушеного права , оскільки дитина не є предметом, який можна пересувати без її на те згоди. При цьому суд , враховуючи вік дитини , його психологічний стан, зайнятість у навчанні та спорті, вважає, що в інтересах дитини зустрічі позивачів з онуком мають бути без ночівлі два тиждні на місяць , а саме, кожної першої та третьої суботи місяця з 15.00 год. до 19 .00 год. та кожної першої та третьої неділі місяця з 11.00 год. до 16.00 год. за адресою їх проживання [ADDRESS] або в іншому місці за їх спільною домовленістю з дитиною . Що стосується вимог позивачів про надання їм можливості виховувати та оздоровлювати дитину за адресою їх проживання на всі шкільні канікули , то суд вважає, що вони підлягають частковому задоволенню, а саме надати їм право проводити з дитиною щорічно 10 днів влітку. Також враховуючи вік дитини , суд вважає за необхідне зазначити, що зустрічі з позивачами та проживання у них влітку слід проводити з врахуванням бажання неповнолітнього [PERSON] . Що стосується вимог позивачів щодо забезпечення примусового виконання рішення суду органами ДВС України для запобігання спротиву та симуляції з боку відповідачки, то відповідно до ст. 14 ЦПК України встановлена обов'язковість для виконання рішення суду, тому зазначення про таке в рішенні суду є зайвим, а порядок примусового його виконання чітко регламентований ЗУ "Про виконавче провадження". Таким чином, позов підлягає задоволенню частково. В силу ст. 88 ЦПК України судовий збір підлягає стягненню з відаовідачки на користь позивачів в рівних частках.

Outcome: partial