Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-15 00:00:00

У 2002 році [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON], виконавчого комітету Індустріальної районної у місті ради, виконавчого комітету Дніпропетровської міської ради, Дніпропетровської міської ради, треті особи: [PERSON], Комунальне підприємство Дніпропетровське міжміське бюро технічної інвентаризації про поділ домоволодіння, визнання права власності на новозбудовані житлові прибудови та гараж, зміну ідеальних часток, визначення порядку користування земельною ділянкою, в якому зазначив, що на підставі договору купівлі-продажу № 2-3416 від 05 грудня 1986 року придбав у [PERSON], [PERSON] та [PERSON] 1/2 частину житлового будинку з відповідною частиною з господарських будівель і споруд по вул. Араратській, 32 в м. Дніпропетровську. Інша половина будинку та господарських будівель належала [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу від 23.10.1986 року, укладеного між нею та [PERSON] На час придбання ним частини цього домоволодіння воно складалося з житлового будинку літ. «А-1», сараїв літ. «Б», літ. «В», «Г», убиральні літ. «Д», душу літ. «Е», огорож № I-V, водоколонки № 2. В житловому будинку літ. «А-1» були дві квартири: 1) квартири № 1, що складалася з веранди 1-1 площею 10,2 кв.м., коридору 1-2 площею 2.1 кв.м. та трьох житлових кімнат: 1-3 площею 3,6 кв.м, 1-4 площею 13,6 кв.м, 1-5 площею 6,7 кв.м. Житлова площа квартири 23,9 кв.м, площа підсобних приміщень 12,3 кв.м, загальна площе квартири 36,2 кв.м.; 2) квартири № 2, що складалася з веранди 2-1 площею 10,4 кв.м., кухні 2-2 площею 8 кв.м., трьох житлових кімнат: 2-3 площею 15,3 кв.м., 2-4 площею 11,0 кв.м., 2-5 площею 11,7 кв.м Житлова площа квартири становила 38,0 кв.м, площа підсобних приміщень 18,4 кв.м., загальна площа квартири 56,4 кв.м. Всього по житловому будинку житлова площа становила 61,9 кв.м., площа підсобних приміщень 30,7 кв.м., загальна площа 92,6 кв.м. Домоволодіння між співвласниками в натурі поділено не було, однак відповідно до мирової угоди між попередніми співвласниками [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON], затвердженої ухвалою народного суду Індустріального району м. Дніпропетровська від 28.12.1984 року у цивільній справі № 2-433/1984 року, був визначений порядку користування житловим будинком, відповідно до якого квартира № 1 була виділена у користування [PERSON], [PERSON], [PERSON][ADDRESS] [PERSON] Порядок користування господарськими будівлями цією мировою угодою не визначався, тому вони залишилися в загальному користуванні співвласників. Таким чином після придбання ним у 1986 році частини вищевказаного домоволодіння до нього перейшло право користування квартирою № 1, а до іншого співвласника [PERSON] право користування квартирою № 2. Господарські будівлі залишилися в їх спільному користуванні. За час проживання в будинку позивач разом із дружиною за згодою довіреної особи [PERSON] розібрали сарай літ. «Б», який був побудований у 1952 році, а на його місці у 1988 році побудували гараж літ. «Б» з навісом літ. «Л», який з моменту побудови та дотепер перебуває в їх одноособовому користуванні. Також до квартири № 1 за згодою довіреної особи [PERSON] прибудували житлову кімнату 1-6 площею 11,5 кв.м., кухню 1-4 площею 12,4 кв.м., санвузол 1-5 площею 2,7 кв.м., сіни 1-7 площею 3,3 кв.м. (житлова прибудова літ. «А''-1», сіни літ. «а2-1»), а також зробили внутрішнє перепланування квартири № 1, обєднавши коридор 1-2 та дві житлові кімнати 1-3 та 1-4 в одну житлову кімнату 1-2 площею 20,2 кв.м., збільшивши тим самим за рахунок перепланування житлову площу на 3 кв.м. Сараї літ. «Г», «Ж», «З» та літня кухня літ. «В» перебувала в загальному користуванні. Порядок користування земельною ділянкою також визначений не був. 2 червня 2001 року [PERSON] уклала договір дарування належної їй 1/2 частини домоволодіння по вул. Араратській, 32 в м. Дніпропетровську з відповідачем [PERSON] Після цього між ним та [PERSON] як співвласницею домоволодіння почали виникати суперечки з приводу користування сараями «Г», «Ж», «З», літньою кухнею літ. «В», про право власності на гараж літ. Б з навісом Л та з приводу користування земельною ділянкою. Рішенням виконавчого комітету Індустріальної районної у м. Дніпропетровську ради № 308 від 16.05.2003 року житлова прибудова літ. «А''-1», сіни літ. «а2-1» та гараж літ. «Б» з навісом літ. «Л» узаконені за домоволодінням з тим, щоб право власності на них було встановлено в судовому порядку. Зроблене ним перепланування (утворення приміщення 1-2) у квартирі № 1 житлового будинку узаконене за домоволодінням рішенням виконкому Індустріальної районної у м. Дніпропетровську ради № 734 від 25.12.2003 року та № 327 від 21.05.2004 року з визначенням житлової та загальної площі квартири № 1 в залежності від того, за ким з співвласників буде визначено право власності на прибудову літ. «А''-1» та сіни літ. «а2-1». Вказує, що наразі житловий будинок літ. «А-1» складається з двох квартир: квартири № 1, до якої входять коридор 1-1 площею 8,9 кв. м., три житлові кімнати: 1-2 площею 20,2 кв.м., 1-3 площею 5,5 кв. м. та 1-6 площею 11,5 кв. м., кухня 1-4 площею 12,4 кв. м., санвузол 1-5 площею 2,7 кв. м., сіни 1-7 площею 3,3 кв. м., житлова площа квартири 37,2 кв.м., площа підсобних приміщень 37,2 кв. м., загальна площе 64,5 кв.м.; квартири № 2, до якої входять коридор 2-1 площею 10,5 кв.м., кухня 2-2 площею 8,1 кв.м. та три житлові кімнати: 2-3 площею 17,6 кв.м., 2-4 площею 11,7 кв. м., 2-5 площею 10,9 кв. м., житлова площа квартири 39,6 кв.м., площа підсобних приміщень 18,6 кв. м., загальна площа 58,2 кв.м. Усього по житловому будинку житлова площа 76,8 кв.м., площа підсобних приміщень 45,9 кв. м., загальна площа 122,7 кв. м. Спірне домоволодіння розташоване на земельній ділянці загальною площею 927 кв.м., з яких 7 кв. м. є самозахватом з його боку по червоній лінії по вул. Араратській, 32. Позивач вважає, що з моменту прийняття виконавчим комітетом місцевої ради відповідних рішень про узаконення самовільно побудованих прибудов та перепланувань, ці споруди не є самочинним будівництвом. Відповідно до п.3.2 Інструкції про порядок проведення технічної інвентаризації обєктів нерухомого майна, затвердженої наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України № 127 від 24.05.2001 року з урахуванням змін, внесених наказом № 404 від 09.08.2012 року, ці обєкти не належать до самочинного будівництва. Згідно з висновком № 9/163 від 20 грудня 2010 року, складеним КП «ДМБТІ», технічний стан прибудови та гаража є добрим, що підтверджує відповідність цих будівель будівельно-технічним нормам. З метою вирішення спору між ним та відповідачем [PERSON] з приводу володіння та користування спірним домоволодінням, а також користування земельною ділянкою, позивач [PERSON], остаточно уточнивши в листопаді 2012 року свої позовні вимоги, просить: - провести поділ домоволодіння № 32 по вул. Араратській у м. Дніпропетровську без врахування житлової прибудови літ. «А''-1», сіней літ. «а2-1» та гаражу літ. «Б» з навісом літ. «Л» між ним та [PERSON] відповідно до належної кожному з них 1/2 частини домоволодіння та з врахуванням встановленого порядку користування домоволодінням, виділивши йому та визнати за ним право власності на: квартиру № 1 в житловому будинку літ. «А-1» з приміщенням 1-2 площею 20,2 кв.м., прибудову літ. «А'-1» з приміщеннями 1-1 площею 8,9 кв.м., 1-3 площею 5,5 кв.м., погріб під. літ. «А-1», ганок літ. «а'»; душ літ. «М»; убиральню літ. «Н»; огорожі № 4, № 5, № 6, № 7, № 8, № 9, № 10, мощіння ІУ, У, всього вартістю 230 448 грн., що на 69 974 грн., менше належної йому частки. Другому співвласнику [PERSON] виділити та визнати за нею право власності на: квартиру № 2 в житловому будинку літ. «А-1» з приміщеннями 2-3 площею 17,6 кв.м., 2-4 площею 11,1 кв.м, приміщення 2-5 площею 10,9 кв.м.; сіни літ. «а'-1» (приміщення 2-2 площею 8,1 кв. м.); сіни літ. «а-1» (приміщення 2-1 площею 10,5 кв. м.), погріб під. літ. «а'-1», ганок літ. «а»; літню кухню літ. «В»; сараї літ. «Г»; літ. «З»; літ. «Ж»; душ літ. «Е»; убиральню літ. «Д»; водоколонки № 15 та № 2; огорожі № 1, № 2, № 3, № 14; мощіння І, ІІ, всього вартістю 370 396 грн., що на 69 974 грн. більше належної їй частки; - визнати за ним право власності на житлову прибудову літ. «А''-1», сіни літ. «а2-1» та гараж літ. «Б» з навісом літ. «Л», вартістю 280 900 грн., встановивши житлову площу по кв. № 1 в розмірі 37,2 кв.м, загальну площу 64,5 кв.м; - змінити ідеальні частки в домоволодінні, встановивши, що належні йому, [PERSON][ADDRESS] в житловому будинку літ. «А-1» з приміщенням 1-2 площею 20,2 кв.м., прибудова літ. «А'-1» ; погріб під. літ. «А-1», ганок літ. «а'», душ літ. «М», убиральня літ. «Н» ; огорожі № 4, № 5, № 6, № 7, № 8, № 9, № 10, мощіння ІV, V, житлова прибудова літ. «А''-1», сіни літ. «а2-1», гараж літ. «Б» з навісом літ. «Л», вартістю 511 348 грн., складають 58/100 часток від всього домоволодіння; а належні [PERSON] квартира № 2 в житловому будинку літ. «А-1» з приміщеннями 2-3 площею 17,6 кв.м., 2-4 площею 11,1 кв.м., приміщення 2-5 площею 10,9 кв.м.; сіни літ. «а'-1»; сіни літ. «а-1», погріб під. літ. «а'-1», ганок літ. «а», літня кухня літ. «В», сараї літ. «Г», літ. «З», літ. «Ж», душ літ. «Е», убиральня літ. «Д», водоколонки № 15 та № 2, огорожі № 1, № 2, № 3, № 14; мощіння І, ІІ, вартістю 370 396 грн. складають 42/100 часток від всього домоволодіння; - стягнути з [PERSON] на його користь різницю в вартості належної 1/2 частини домоволодіння та виділеної в натурі в розмірі 69 974 грн., а з нього на користь [PERSON] 1/2 частину вартості демонтованого сараю літ. «Б» в розмірі 1630 грн.; - провести зарахування зустрічних однорідних вимог та остаточно стягнути з [PERSON] на його користь різницю в стягнених сумах в розмірі 68 344 грн.; - визначити порядок користування земельною ділянкою площею 920 кв.м. по вул. Араратській, 32 у м. Дніпропетровську відповідно до належної кожному зі співвласників на момент створення спільної часткової власності 1/2 частини домоволодіння по варіанту № 3 (Додаток № 4) висновку судової будівельно-технічної експертизи № 1535 від 03.03.2006 року, виділивши йому, [PERSON], у користування земельну ділянку загальною площею 456,26 кв.м. з боку вулиці Араратської впродовж 10,5 м, з боку домоволодіння № 34 впродовж всієї межі 43,74 м, з боку домоволодіння по вул. Кривоноса 11,6 м, по межі з співвласником [PERSON] впродовж 26,44 м, в тому числі під житловим будинком літ. «А-1» - 25,24 кв.м., під прибудовую літ. «А'-1» - 19,05 кв.м., під прибудовою літ. «А''-1» 32,85 кв.м., під сіньми літ. «а2-1» - 4,00 кв.м., під будовами літ. «Б», «Л», «М», «Н» і під двором 375, 62 кв.м. (на плані Додаток № 4 зеленого кольору) та 1/2 частину земельної ділянки спільного користування площею 3,24 кв.м. на плані червоного кольору. Другому співвласнику [PERSON] виділити решту земельної ділянки площею 456,26 кв.м. (на плані жовтого кольору) та 1/2 частину земельної ділянки спільного користування площею 3,74 кв.м. на плані червоного кольору; в спільному користуванні сторін залишити частину земельної ділянки площею 7,48 кв.м., з яких біля прибудови літ. «А''-1» та зовнішньою стіною приміщення 2-5 житлового будинку літ. «А-1» 2,0 кв.м., під приміщенням 2-5 житлового будинку літ. «А-1» - 5,48 кв.м. (на плані Додаток № 4 червоного кольору). В свою чергу відповідач [PERSON] у 2011 році предявила до [PERSON] зустрічний позов про усунення перешкод у користуванні частиною домоволодіння шляхом знесення самочинного будівництва, відшкодування моральної шкоди, треті особи: [PERSON], Дніпропетровська міська рада, виконавчий комітет Дніпропетровської міської ради, виконавчий комітет Індустріальної районної у місті Дніпропетровську ради, Інспекція державного архітектурно-будівельного контролю Дніпропетровської області, в якому, остаточно уточнивши свої вимоги, просила зобовязати [PERSON] усунути їй перешкоди у користуванні частиною житлового будинку № 32 по вул. Араратській у м. Дніпропетровську шляхом знесення самочинно побудованої прибудови «А''-1» до житлового будинку та гаража з навісом літ. «Б, Л»; відновити знесену частину несучої стіни в домоволодінні № 32 по вул. Араратській у м. Дніпропетровську, а також стягнути з [PERSON] на її користь моральну шкоду у розмірі 100 000 грн. Свої вимоги [PERSON] мотивувала тим, що [PERSON] в порушення діючого законодавства без відводу земельної ділянки, без дозволу виконавчого комітету місцевої ради, без затвердженого проекту та її згоди самовільно прибудував до частини житлового будинку літ. «А-1» прибудову літ. «А''-1», самовільно захопивши частину земельної ділянки, що належить їй та необхідна для обслуговування спальні 2-5. При цьому [PERSON] самовільно зніс частину несучої стіни житлового будинку № 32 по вул. Араратській у м. Дніпропетровську, чим здійснив перепланування будинку, порушивши цілісність конструкції житлового будинку. Вважає, що прибудова літ. «А''-1» зведена [PERSON] з порушенням діючих державних будівельних норм України та перешкоджає їй у користуванні своєю квартирою № 2, що спричиняє моральну шкоду. Також у листопаді 2012 року [PERSON] предявила позов до [PERSON] та виконавчого комітету Індустріальної районної у місті Дніпропетровську ради, треті особи: Дніпропетровська міська рада, виконком Дніпропетровської міської ради, в якому просила визнати протиправним та скасувати рішення виконавчого комітету Індустріальної районної у місті Дніпропетровську ради № 308 від 16.05.2003 року, яким узаконено самовільно побудовані [PERSON] житлова прибудова літ. «А''-1», сіни літ. «а2-1», гараж літ. «Б», а також вирішено визнати в суді право власності на ці споруди та КП «ДМБТІ» оформити право власності. Дане рішення виконавчого комітету [PERSON] вважає протиправним як таке, що прийнято без створення комісії по складанню акту приймання самовільних споруд в експлуатацію, за відсутності у забудовника [PERSON] права власності на земельну ділянку та права користування нею, встановлених меж земельної ділянки в натурі, за відсутності її згоди на будівництво, проведення будівництва з порушенням державних будівельних норм. У судовому засіданні [PERSON] та його представник [PERSON] підтримали свої позовні вимоги, а зустрічні позовні вимоги [PERSON] не визнали, вважали їх необґрунтованими. Крім того, просили застосувати позовну давність до вимог [PERSON] в частині визнання протиправним та скасування рішення виконавчого комітету № 308 від 16.05.2003 року. Представники відповідача [PERSON] - [PERSON] та [PERSON] в судовому засіданні проти позову [PERSON] заперечували та наполягали на задоволенні позовних вимог [PERSON], а також просили застосувати позовну давність до позовних вимог [PERSON] щодо зміни ідеальних часток в домоволодінні та стягнення різниці у вартості часток домоволодіння. Дніпропетровська міська рада та її виконавчий комітет явку свого представника в судове засідання не забезпечили, про розгляд справи були повідомлені. Виконавчий комітет Індустріальної районної у місті Дніпропетровську ради явку свого представника в судове засідання не забезпечив, про розгляд справи був повідомлений. Треті особи: [PERSON], Комунальне підприємство «Дніпропетровське міжміське бюро технічної інвентаризації», Інспекція державного архітектурно-будівельного контролю Дніпропетровської області про розгляд справи також були повідомлені. Суд, з'ясувавши всі обставини справи та перевіривши їх доказами, вважає, що позовні вимоги [PERSON] підлягають частковому задоволенню, а позовні вимоги [PERSON] задоволенню не підлягають з огляду на наступне: Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] є співвласниками домоволодіння № 32 по вул. Араратській у місті Дніпропетровську. Так, згідно з договором купівлі-продажу від 05 грудня 1986 року, посвідченого Шостою дніпропетровською державною нотаріальною конторою та зареєстрованого в реєстрі за № 2-3416, [PERSON] придбав у [PERSON], [PERSON] та [PERSON] 1/2 частину житлового будинку з відповідною частиною господарських будівель по вул. Араратській, 32 в м. Дніпропетровську. Право власності на вказану частину домоволодіння зареєстровано в БТІ 13.02.1987 року за № 468-53. Інша половина будинку та господарських будівель належала [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу від 23.10.1986 року, посвідченого Шостою дніпропетровською державною нотаріальною конторою та зареєстрованого в реєстрі під № 3-2502, який вона уклала з [PERSON] Право власності на частину домоволодіння зареєстровано в БТІ 01.12.1986 року за № 468- 53. Відповідно до технічного паспорту від 15.04.1985 року на час укладення [PERSON] договору купівлі-продажу спірне домоволодіння складалося з житлового будинку літ. «А-1», сараїв літ. «Б», літ. «В», літ. «Г», убиральні літ. «Д», душу літ. «Е», огорож № I-V, водоколонки № 2. В житловому будинку літ. «А-1» були дві квартири: - квартира № 1, що складалася з веранди 1-1 площею 10,2 кв.м., коридору 1-2 площею 2,1 кв.м. та трьох житлових кімнат: 1-3 площею 3,6 кв.м, 1-4 площею 13,6 кв.м, 1-5 площею 6,7 кв.м. Житлова площа квартири 23,9 кв.м, площа підсобних приміщень 12,3 кв.м, загальна площе квартири 36,2 кв.м.; - квартира № 2, що складалася з веранди 2-1 площею 10,4 кв.м., кухні 2-2 площею 8 кв.м., трьох житлових кімнат: 2-3 площею 15,3 кв.м., 2-4 площею 11,0 кв.м., 2-5 площею 11,7 кв.м Житлова площа квартири становила 38,0 кв.м, площа підсобних приміщень 18,4 кв.м., загальна площа квартири 56,4 кв.м. Всього по житловому будинку житлова площа становила 61,9 кв.м., площа підсобних приміщень 30,7 кв.м., загальна площа 92,6 кв.м. Ухвалою народного суду Індустріального району м. Дніпропетровська від 28.12.1984 року між попередніми співвласниками вищевказаного домоволодіння [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] був визначений порядок користування житловим будинком, відповідно до якого квартира № 1 була виділена у користування [PERSON], [PERSON], [PERSON], а квартира № 2 [PERSON] Порядок користування господарськими будівлями цією мировою угодою не визначався, тому вони залишилися в загальному користуванні співвласників. Після придбання у 1986 році частини вищевказаного домоволодіння [PERSON] до неї перейшло право користування квартирою № 2, а після придбання [PERSON] другої частини цього домоволодіння до нього перейшло право користування квартирою № 1. Господарські будівлі залишалися в загальному користуванні. Також судом встановлено, що за час проживання в будинку позивач розібрав сарай літ. «Б», який був побудований у 1952 році, а на його місці у 1988 році побудував гараж літ. «Б» з навісом літ. «Л», який з моменту побудови та дотепер перебуває в його одноособовому користуванні. Крім того, [PERSON] до квартири № 1 прибудував житлову кімнату 1-6 площею 11,5 кв.м., кухню 1-4 площею 12,4 кв.м., санвузол 1-5 площею 2,7 кв.м., сіни 1-7 площею 3,3 кв.м. (житлова прибудова літ. «А''-1», сіни літ. «а2-1»), а також зробив внутрішнє перепланування квартири № 1, обєднавши коридор 1-2 та дві житлові кімнати 1-3 та 1-4 в одну житлову кімнату 1-2 площею 20,2 кв.м., збільшивши тим самим за рахунок перепланування житлову площу на 3 кв.м. Сараї літ. «Г», літ. «Ж», літ. «З» та літня кухня літ. «В» весь час перебували в загальному користуванні співвласників домоволодіння. Порядок користування земельною ділянкою між співвласниками фактично не був визначений. 2 червня 2001 року [PERSON] уклала договір дарування належної їй 1/2 частини домоволодіння по вул. Араратській, 32 в м. Дніпропетровську з відповідачем [PERSON] Договір дарування був посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу і зареєстрований у реєстрі за № 2458. Згідно з договором дарування при його укладенні зроблені прибудови, гараж літ. «Б» з навісом літ. «Л» та перепланування квартири № 1 до вартості відчужуваної частини не були включені, так як [PERSON] не належали. Також судом встановлено, що на даний час спірне домоволодіння розташовано на земельній ділянці площею 927 кв.м, з яких 7 кв.м є самозахватом з боку [PERSON] по червоній лінії, та складається з житлового будинку літ. «А-1», гаражу літ. «Б» з навісом літ. «Л», літньої кухні літ. «В», сараїв літ. «Г», літ. «Ж», літ. «З», душу літ. «Е», «М», убиральні літ. «Д», «Н», споруд № 1- 14, І-V. Відповідно до технічного паспорту житловий будинок літ. «А-1» складається з двох квартир: - квартири № 1, до якої входять коридор 1- 1 площею 8,9 кв.м, три житлових кімнати: 1- 2 площею 20,2 кв.м, 1- 3 площею 5,5 кв.м та 1- 6 площею 11,5 кв.м, кухня 1- 4 площею 12,4 кв.м, санвузол 1- 5 площею 2,7 кв.м та сіни 1- 7 площею 3,3 кв.м. Житлова площа квартири 37,2 кв.м, площа підсобних приміщень - 37,2 кв.м, загальна площа - 64,5 кв.м.; - квартири № 2, до якої входять коридор 2- 1 площею 10,5 кв.м, кухня 2- 2 площею 8,1 кв.м та три житлових кімнати: 2- 3 площею 17,6 кв.м, 2- 4 площею 11,7 кв.м та 2- 5 площею 10,9 кв.м. Житлова площа квартири 39,6 кв.м, площа підсобних приміщень - 18,6 кв.м, загальна площа - 58,2 кв.м. Усього по житловому будинку житлова площа 76,8 кв.м, площа підсобних приміщень - 45,9 кв.м, загальна площа - 122,7 кв.м. З технічного паспорту на домоволодіння, виготовленого КП "Дніпропетровське міжміське бюро технічної інвентаризації" вбачається, що домоволодіння по вул. Араратській, 32 у м. Дніпропетровську має самочинне будівництво: побудовані в 1988 році житлову прибудову літ. "А''-1", прибудову літ. "а2-1" та гараж літ. Б. Рішенням виконавчого комітету Індустріальної районної у м. Дніпропетровську ради № 308 від 16.05.2003 року житлова прибудова літ. «А''-1», сіни літ. «а2-1» та гараж літ. «Б» з навісом літ. «Л» узаконені за домоволодінням з тим, щоб право власності на них було встановлено в судовому порядку. Зроблене перепланування (утворення приміщення 1-2) у квартирі № 1 житлового будинку узаконене за домоволодінням рішенням виконкому Індустріальної районної у м. Дніпропетровську ради № 734 від 25.11.2003 року та № 327 від 21.05.2004 року з визначенням житлової та загальної площі квартири № 1 в залежності від того, за ким з співвласників буде визначено право власності на прибудову літ. «А''-1» та сіни літ. «а2-1». Між сторонами як співвласниками домоволодіння виник спір з приводу володіння та користування вказаним домоволодінням та земельною ділянкою для обслуговування цього домоволодіння, тому позивач звернувся до суду з даним позовом. За змістом статей 317, 321 ЦК України власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном. Право власності є непорушним. Відповідно до положень статті 356 ЦК України власність двох чи більше осіб із зазначенням частки кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Частинами 3 та 4\~статті 357 ЦК України передбачено, що співвласник має право на відповідне збільшення своєї частки у праві спільної часткової власності, якщо поліпшення спільного майна, які не можна відокремити, зроблені ним своїм коштом за згодою всіх співвласників, з додержанням встановленого порядку використання спільного майна. Співвласник житлового будинку, іншої будівлі, споруди може зробити у встановленому законом порядку за свій рахунок добудову (прибудову) без згоди інших співвласників, якщо це не порушує їхніх прав. Така добудова (прибудова) є власністю співвласника, який її зробив, і не змінює розміру часток співвласників у праві спільної часткової власності. Самочинним будівництвом вважаються житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил (частина 1 статті 376 ЦК України). Згідно з п. 6 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику застосування судами статті 376 Цивільного кодексу України (про правовий режим самочинного будівництва)» від 30 березня 2012 року № 6 право власності на самочинно збудовані житлові будинки, будівлі, споруди, інше нерухоме майно не набувають як особи, які здійснили це будівництво, так і їхні спадкоємці. Це майно не є об'єктом права власності, воно не може бути предметом поділу та встановлення порядку користування в судовому порядку; на нього не може бути звернено стягнення за виконавчими документами, у тому числі продаж його з прилюдних торгів. Розташовані на земельній ділянці поряд із житловим будинком господарсько-побутові будівлі й споруди: сараї, гаражі, літні кухні тощо відповідно до положень статей 186, 381\~ЦК є приналежністю головної речі (будинку). У зв'язку із цим положення частини п'ятої статі 376 ЦК не є підставою для визнання за власником такого житлового будинку самостійного права власності на самочинно побудовані господарсько-побутові будівлі й споруди, що були зведені після набуття ним права власності на будинок чи садибу. Прийняття в експлуатацію таких об'єктів нерухомості має здійснюватися відповідною інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю у спосіб, визначений Порядком прийняття в експлуатацію індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків, господарських (присадибних) будівель і споруд, прибудов до них, громадських будинків I та II категорії складності, які збудовані без дозволу на виконання будівельних робіт і проведення технічного обстеження їх будівельних конструкцій та інженерних мереж, затвердженим наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 24 червня 2011 року № 91 (п. 27 вказаної Постанови). Також суд звертає увагу, що з урахуванням змін, внесених наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України № 404 від 09.08.2012 року, до п. 3.2 Інструкції про порядок проведення технічної інвентаризації обєктів нерухомого майна, затвердженої наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України № 127 від 24.05.2001 року, житлова прибудова літ. «А''-1», сіни літ. «а"-1» та гараж літ. «Б» з навісом літ. «Л» не належать до категорії самочинного будівництва як такі, що побудовані до 5 серпня 1992 року. З урахуванням наведеного суд вважає, що підстави для визнання за [PERSON] у судовому порядку самостійного права власності на прибудову літ. «А''-1», сіни літ. «а"-1» та гараж літ. «Б» з навісом літ. «Л» відсутні. В даному випадку позивач має можливість оформити свої права на таке майно позасудовим шляхом. У той же час частинами 1, 3 статті 358 ЦК України передбачено, що право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації. Відповідно до статті 364 ЦК України співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (частина друга статті 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Компенсація співвласникові може бути надана лише за його згодою. Право на частку у праві спільної часткової власності у співвласника, який отримав таку компенсацію, припиняється з дня її отримання. У разі виділу співвласником у натурі частки із спільного майна для співвласника, який здійснив такий виділ, право спільної часткової власності на це майно припиняється. Така особа набуває право власності на виділене майно, і у випадку, встановленому законом, таке право підлягає державній реєстрації. Таким чином позивач має право на виділ своєї частки з майна, що є у спільній частковій власності. Суд вважає можливим провести поділ домоволодіння відповідно до висновку судової будівельно-технічної експертизи № 1535 від 03.03.2006 року та з врахуванням дійсної вартості домоволодіння, встановленої висновком додаткової комісійної судової будівельно-технічної експертизи № 1847 від 03.09.2008 року, оскільки доказів реальної вартості спірного майна на час розгляду справи сторонами суду не надано та суд розглядає справу в межах заявлених позовних вимог. Згідно з висновком № 1535 від 03.03.2006 року судової будівельно-технічної експертизи вартість усього домоволодіння станом на 03.03.2006 року складає 281 603 грн., вартість домоволодіння без урахування прибудови літ. «А''-1», сіней літ. «а2-1», гаражу літ. «Б» з навісом літ. «Л» складає 191 894 грн., 1/2 частка вартості домоволодіння без урахування прибудов та гаражу з навісом складає 95 947 грн. Варіант поділу домоволодіння без урахування житлової прибудови літ. «А''-1», сіней літ. «а2-1», гаражу літ. «Б» з навісом літ. «Л» відповідно до належної кожному із співвласників 1/2 частки домоволодіння з врахуванням порядку користування домоволодінням, що конкретно склався, та вартості домоволодіння станом на 03.03.2006 року наступний: Першому співвласнику, тобто [PERSON], на 1/2 частку виділяється: квартира № 1 в житловому будинку літ. «А-1» з приміщенням 1-2 площею 20,2 кв.м, вартістю 22 143 грн.; прибудова літ. «А'-1» (тобто приміщення 1-1 площею 8,9 кв. м. та приміщення 1-3 площею 5,5 кв.м.) вартістю 22 797 грн.; погріб під. літ. «А-1» вартістю 5 253 грн., ганок літ. «а'» вартістю 2 087 грн., а всього 52 280 грн.; душ літ. «М» вартістю 1 196 грн.; убиральня літ. «Н» - 3 729 грн.; огорожа № 4 - 3 495 грн.; огорожа № 5 - 2 650 грн.; огорожа № 6 - 70 грн.; огорожа № 7 - 1 384 грн.; огорожа № 8 - 117 грн.; огорожа № 9 - 563 грн.; огорожа № 10 - 1 313 грн.; мощіння - ІV - 1 079 грн.; мощіння V - 1 173 грн., а всього на 21 319 грн. Разом з вартістю квартири № 1 та дворовими будовами [PERSON] виділяється частина домоволодіння вартістю 73 599 грн., що на 22 348 грн. менше належної йому 1/2 частки вартістю 95 947 грн. Другому співвласнику [PERSON] на 1/2 частку виділяється: квартира № 2 в житловому будинку літ. «А-1» з приміщеннями 2-3 площею 17,6 кв.м, 2-4 площею 11,1 кв.м, приміщення 2-5 площею 10,9 кв.м загальною вартістю 43 409 грн.; сіні літ. «а'-1» (тобто приміщення 2-2 площею 8,1 кв.м.) вартістю 11 117 грн.; сіні літ. «а-1» (тобто приміщення 2-1 площею 10,5 кв.м.) вартістю 10 695 грн., погріб під. літ. «а'-1» вартістю 5 183 грн., ганок літ. «а» вартістю 962 грн., а всього 71 366 грн.; літня кухня літ. «В» вартістю 9 217 грн.; сарай літ. «Г» -12 567 грн.; сарай літ. «З» - 2 767 грн.; сарай літ. «Ж» - 2 580 грн.; душ літ. «Е» -1 735 грн.; убиральня літ. «Д» - 3 448 грн.; водоколонка № 15 - 2 721 грн.; водоколонка № 2 -1 337 грн.; огорожа № 1 -1 032 грн.; огорожа № 2 - 1 313 грн.; огорожа № 3 - 2 697 грн.; огорожа № 14 - 610 грн.; мощіння І - 2 275 грн.; мощіння ІІ - 2 650 грн., а всього на 49 929 грн. Разом з вартістю квартири № 2 та дворовими будовами [PERSON] виділяється частина домоволодіння вартістю 118 295 грн., що на 22 348 грн. більше належної їй 1/2 частки вартістю 95 947 грн. Відповідно до висновку № 1847 від 03.09.2008 року додаткової судової будівельно-технічної експертизи, виконаному Дніпропетровським науково-дослідним інститутом судових експертиз, дійсна вартість усього домоволодіння з застосуванням вартості коефіцієнта різниці між вартістю домоволодіння станом на 03.09.2008 року і станом на 03.03.2006 року, який дорівнює 3,1311243133, складає 881 734 грн., вартість домоволодіння без урахування прибудови літ. «А''-1», сіней літ. «а2-1», гаражу літ. «Б» з навісом літ. «Л» складає 600 844 грн., вартість 1/2 частки - 300 422 грн. вартість виділеної [PERSON] частки квартири № 1 з надвірними спорудами 230 448 грн., вартість частки, виділеної [PERSON] - 370 396 грн. З урахуванням вартості домоволодіння станом на 03.09.2008 року та застосуванням вартості коефіцієнта різниці між вартістю домоволодіння станом на 03.09.2008 року і станом на 03.03.2006 року розмір компенсації на користь [PERSON], визначений висновком експертизи № 1535 в розмірі 22 348 грн., складає на 03.09.2008 року 69 974 грн. Отже суд вважає необхідним провести поділ домоволодіння № 32 по вул. Араратській у м. Дніпропетровську без врахування житлової прибудови літ. «А''-1», сіней літ. «а2-1» та гаражу літ. «Б» з навісом літ. «Л» між [PERSON] та [PERSON] відповідно до належної кожному з них 1/2 частини домоволодіння та з врахуванням встановленого порядку користування домоволодінням, виділивши [PERSON] та визнавши за ним право власності на: квартиру № 1 в житловому будинку літ. «А-1» з приміщенням 1-2 площею 20,2 кв.м., прибудову літ. «А'-1»; погріб літ. «А-1», ганок літ. «а'»; душ літ. «М»; вбиральню літ. «Н»; огорожі № 4, № 5, № 6, № 7, № 8, № 9, № 10, мощіння ІV, V, всього вартістю 230 448 грн., а [PERSON] виділивши та визнавши за нею право власності на квартиру № 2 в житловому будинку літ. «А-1» з приміщеннями 2-3 площею 17,6 кв.м., 2-4 площею 11,1 кв.м, приміщення 2-5 площею 10,9 кв.м.; сіни літ. «а'-1» (приміщення 2-2 площею 8,1 кв. м.); сіни літ. «а-1» (приміщення 2-1 площею 10,5 кв. м.), погріб літ. «а'-1», ганок літ. «а»; літню кухню літ. «В»; сараї літ. «Г»; літ. «З»; літ. «Ж»; душ літ. «Е»; вбиральню літ. «Д»; водоколонки № 15 та № 2; огорожі № 1, № 2, № 3, № 14; мощіння І, ІІ, вартістю 370 396 грн. У зв'язку з тим, що вартість майна, яке виділено в натурі відповідачу [PERSON], більше належної їй частки на 69 974 грн., з відповідача на користь позивача [PERSON] необхідно стягнути компенсацію в межах заявлених ним вимог у сумі 68344 грн. (за вирахуванням 1/2 вартості сараю літ. «Б» у розмірі 1630 грн.). Крім того, між сторонами є наявним спір щодо користування земельною ділянкою, на якій розміщено спірне домоволодіння. Відповідно до частини 1 статті 377 ЦК України до особи, яка набула право власності на житловий будинок (крім багатоквартирного), будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього власника (землекористувача). Згідно з розясненнями, викладеними в п. 21 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 16.04.2004 року Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ, якщо до вирішення судом спору між співвласниками житлового будинку земельна ділянка перебувала у користуванні співвласників і ними не було досягнуто угоди про порядок користування нею, суду при визначенні частини спільної ділянки, право на користування якою має позивач, слід виходити з розміру його частки у вартості будинку, господарських будівель та споруд на час перетворення спільної сумісної власності на спільну часткову чи на час виникнення останньої. Судом встановлено, що земельна ділянка по вул. Араратській, 32 у м. Дніпропетровську (попередня назва вул. Стахановська, 14) була виділена під індивідуальне житлове будівництво на підставі постанови АНД районної ради від 01.06.1940 року. Враховуючи, що після набуття сторонами права власності на 1/2 частину домоволодіння кожним до них перейшло право користування вищевказаною земельною ділянкою, суд вважає необхідним визначити порядок користування спірною земельною ділянкою виходячи з розміру часток співвласників у спільній частковій власності, тобто з 1/2 частини. Суд вважає, що порядок користування земельною ділянкою повинен бути проведений згідно з варіантом № 3 (додаток № 4) висновку судової будівельно-технічної експертизи № 1535 від 03.03.2006 року, відповідно до якого у спільному користуванні сторін залишається частина земельної ділянки площею 7,48 кв. м., з яких біля прибудови літ. "А''-1" 2,0 кв.м, під приміщенням 2-5 житлового будинку літ. «А-1» - 5,48 кв.м, що при гостро неприязних відносинах, які склалися між сторонами, зменшує можливість виникнення конфліктної ситуації і разом з тим надає можливість доступу [PERSON] для догляду за частиною стіни житлової прибудови літ. «А''-1», а [PERSON] для догляду за частиною зовнішньої стіни приміщення 2-5 в житловому будинку літ. «А-1». Згідно з цим варіантом суд визначає наступний порядок користування земельною ділянкою: [PERSON] виділяється в користування земельна ділянка загальною площею 456,26 кв.м. з боку вулиці Араратської впродовж 10,5 м, з боку домоволодіння № 34 впродовж всієї межі 43,74 м, з боку домоволодіння по вул. Кривоноса 11,62 м, по межі з співвласником [PERSON] впродовж 26,44 м, в тому числі під житловим будинком літ. «А-1» - 25,24 кв.м., під прибудовую літ. «А'-1» - 19,05 кв.м., під прибудовою літ. «А''-1» 32,85 кв.м., під сіньми літ. «а2-1» - 4,00 кв.м., під будовами літ. «Б», «Л», «М», «Н» і під двором 375,12 кв.м. (на плані Додаток № 4 зеленого кольору), а [PERSON] решта земельної ділянки площею 456,26 кв.м. (на плані Додаток № 4 жовтого кольору). Частину земельної ділянки площею 7,48 кв.м., з яких біля прибудови літ. «А''-1» та зовнішньою стіною приміщення 2-5 житлового будинку літ. «А-1» 2,0 кв.м., під приміщенням 2-5 житлового будинку літ. «А-1» - 5,48 кв.м. (на плані Додаток № 4 червоного кольору) слід залишити в спільному користуванні [PERSON] та [PERSON] Позовні вимоги [PERSON] про зміну ідеальних часток у домоволодінні задоволенню не підлягають, оскільки судом встановлено, що прибудова літ. «А''-1», сіни літ. «а2-1», гараж літ. «Б» з навісом літ. «Л» належать особисто [PERSON], а тому вони не змінюють розміру часток співвласників у праві спільної часткової власності, яке в силу частини 3 статті 364 ЦК України припиняється після поділу домоволодіння в натурі. За таких обставин позов [PERSON] підлягає частковому задоволенню. При цьому суд не приймає до увагу заяву представників відповідача [PERSON] щодо застосування до позовних вимог [PERSON] позовної давності, оскільки вона не ґрунтується на вимогах закону. Щодо зустрічних вимог [PERSON] про усунення перешкод у користуванні частиною домоволодіння шляхом знесення самочинного будівництва, то вони задоволенню не підлягають. Статтею 391 ЦК України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до частини 7 статті 376 ЦК України у разі істотного відхилення від проекту, що суперечить суспільним інтересам або порушує права інших осіб, істотного порушення будівельних норм і правил суд за позовом відповідного органу державної влади або органу місцевого самоврядування може постановити рішення, яким зобов'язати особу, яка здійснила (здійснює) будівництво, провести відповідну перебудову. Якщо проведення такої перебудови є неможливим або особа, яка здійснила (здійснює) будівництво, відмовляється від її проведення, таке нерухоме майно за рішенням суду підлягає знесенню за рахунок особи, яка здійснила (здійснює) будівництво. За змістом наведених норм знесення самочинного будівництва є крайньою мірою і можливе лише тоді, коли використано усі передбачені законодавством України заходи щодо реагування та притягнення винної особи до відповідальності. Згідно з роз'ясненнями, викладеними в п. 5 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику застосування судами статті 376 Цивільного кодексу України (про правовий режим самочинного будівництва)» від 30 березня 2012 року № 6 відповідно до вимог статті 376 ЦК України право на звернення до суду з позовом про знесення або перебудову самочинно збудованого об'єкта нерухомості мають як органи державної влади, так і органи місцевого самоврядування. У випадках порушення прав інших осіб право на звернення до суду належить і таким особам за умови, що вони доведуть наявність порушеного права (ст. 391 ЦК\~), а також власнику (користувачу) земельної ділянки, якщо він заперечує проти визнання за особою, яка здійснила самочинне будівництво на його земельній ділянці, права власності на самочинно збудоване нерухоме майно (ч. 4 ст. 376\~та\~ст. 391 ЦК\~). Частиною 3 статті 10 та частиною 1 статті 60 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Проте відповідачем [PERSON] та її представниками суду не надано доказів, що будівництвом [PERSON] житлової прибудови літ. «А''-1», сіней літ. «а2-1», гаражу літ. «Б» з навісом літ. «Л» та переплануванням належної йому квартири № 1 були порушені права відповідача [PERSON] Вирішуючи зустрічний позов у цій частині, суд враховує, що збудовані [PERSON] у 1988 році житлова прибудова літ. «А''-1», сіни літ. «а2-1», гараж літ. «Б» з навісом літ. «Л», а також перепланування у квартирі № 1 були узаконені згідно з рішеннями виконавчого комітету Індустріальної районної у м. Дніпропетровську ради № 308 від 16.05.2003 року, № 734 від 25.12.2003 року, № 327 від 21.05.2004 року. Попередній співвласник домоволодіння [PERSON] не заперечувала проти будівництва цих обєктів. Як вбачається з висновків судової будівельно-технічної експертизи № 493 від 04.02.2005 року та № 1535 від 03.03.2006 року місцеположення, об'ємно-планувальне рішення, конструктиви, технічний стан, інженерне устаткування прибудови літ. «А''-1», сіней літ. «а2-1», гаражу літ. «Б» з навісом літ. «Л» відповідає санітарно-будівельним нормам та придатні для мешкання в будинку відповідача [PERSON], переобладнання кімнат 1-2, 1-3, 1-1 і знос частини несучої стіни в житловому будинку літ. «А-1» (утворення житлового приміщення 1- 2 площею 20,2 кв. м) не спричинили зміни несучої здатності основних конструктивних елементів житлового будинку і відповідає будівельно-технічним, санітарним нормам та безпечному проживанню в вищевказаному домоволодінні. Згідно з висновком КП «ДМБТІ» про технічний стан приватного житлового будинку садибного типу, дачного будинку, садового будинку з господарськими будівлями та спорудами № 9/163 від 20 грудня 2010 року технічний стан спірної прибудови та гаража є добрим. Таким чином, оскільки судом не встановлено порушення позивачем будівельних норм і правил, зустрічні позовні вимоги про зобов'язання [PERSON] знести вищевказані об'єкти будівництва та відновити знесену частину несучої стіни в домоволодінні № 32 по вул. Араратській у м. Дніпропетровську є необґрунтованими. Виходячи з того, що діями позивача [PERSON] права відповідача [PERSON] порушені не були, то позовні вимоги в частині відшкодування моральної шкоди в розмірі 100000 грн. задоволенню також не підлягають. Крім того, суд вважає такими, що не підлягають задоволенню зустрічні вимоги [PERSON] про визнання протиправним та скасування рішення виконавчого комітету Індустріальної районної у місті Дніпропетровську ради № 308 від 16.05.2003 року, яким узаконено житлову прибудову літ. «А11-1», сіни літ. «а2-1», гараж літ. «Б» у домоволодінні № 32 по вул. Араратській у м. Дніпропетровську. Відповідно до частини 1 статті 21 ЦК України суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси. Згідно з частиною 1 статті 393 ЦК України правовий акт органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, який не відповідає законові і порушує права власника, за позовом власника майна визнається судом незаконним та скасовується. Але в судовому засіданні не було доведено, що оскаржуване відповідачем рішення виконавчого комітету, яким узаконені збудовані позивачем прибудови, є незаконним та цим рішенням порушуються права відповідача як співвласника домоволодіння. Належних доказів на підтвердження обґрунтованості свого позову відповідач суду не надала. Судом встановлено, що рішення від 16.05.2003 року № 308 прийнято виконавчим комітетом Індустріальної районної у місті Дніпропетровську ради в межах його повноважень, визначених рішенням міської ради від 23.12.1998 року № 2 Про обсяг меж і повноважень районних у місті рад та їх виконавчих органів, а обєкти будівництва, узаконені згідно з цим рішенням виконавчого комітету, відповідають будівельно-технічним, санітарним нормам та безпечному проживанню у домоволодінні. Отже суд вважає, що оскаржуваним рішенням виконавчого комітету права відповідача [PERSON] жодним чином не порушені. Враховуючи, що зустрічний позов про визнання протиправним та скасування рішення виконавчого комітету № 308 від 16.05.2003 року не доведено, що є самостійною підставою для відмови в позові, суд не бере до увагу заяву [PERSON] щодо застосування до цих вимог строку позовної давності. Згідно зі ст. 88 ЦПК України у зв'язку з частковим задоволенням позову [PERSON] на користь останнього з відповідача [PERSON] підлягає стягненню половина понесених ним судових витрати в розмірі 2270 грн. 71 коп.

Outcome: partial