Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-25 00:00:00

18 липня 2017 року позивач звернулася до суду з позовом про зобов'язання відповідача видалити визнану рішенням Апеляційного суду Чернігівської області від 22.04.2016 року у справі 3750/9956/15 та рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 25.01.2016 року у справі №750/9956/15-ц недостовірну інформацію; прізвище, ім'я по батькові «[PERSON]», як в повному написанні так і прізвище [PERSON] по тексту та у назві статей, у коментарях відповідача та інших коментарях під статтями, у документах та заявах, викладених у статтях; підпис, номери телефонів ([NUMBER],[NUMBER],[NUMBER]). Адресу проживання повну та окремо назву вулиці проживання [ADDRESS] як по тексту статтей, так і у документах, заявах, що встановлені у тексті статтей; фото вікон квартири та фото будинку проживання; № посилання на статтю «[INFO]», у якій розміщено фото; за всіма актуальними та архівними адресами та способами розміщення, друку статтей ( в тому числі на сайті відповідача та на різних сайтах в мережі інтернет, у засобах масової інформації, телеканалах, тощо): у статті [INFO]», інтернет - адреса на дату подання позову: [INFO], у назві та тексту статті [INFO]», інтернет-адреса на дату подання позову: [INFO], у статті [INFO]», інтернет адреса на дату подання позову: [INFO], та інтернет адреса на дату подання позову: [INFO]/, у статті [INFO]», інтернет адреса на дату подання позову: [INFO], у статті [INFO]», інтернет адреса на дату подання позову: [INFO], як такі, що не мають документального підтвердження на їх використання та розповсюдження, ідентифікують позивача особисто, конкретизують місце проживання, створюючи умови для принижень гідності, честі та ділової репутації та для вчинення протиправних дій по відношенню до позивача. Обгрунтувала позивач свої вимоги тим, що Відповідач - ТОВ "СІЕМДЖИ ВЕБ ПРОДЖЕКТС" на своєму сайті Gorod.cn.ua розмістив наклепницькі статті на адресу позивача, які принизили гідність, честь та зруйнували ділову репутацію, спричинили позивачу багаторічні страждання, які призвели до втрати працездатності та інвалідності. 15.12.2012 року Відповідач розмістила та продовжує щоденно розміщувати у мережі інтернет першу статтю: «[INFO]», інтернет адреса на дату подання no30By:[INFO], де позивача звинувачує у вчиненні злочину по відношенню до [PERSON], називає шахрайкою. Окрім всього, Відповідач використовує вказану статтю для маніпуляцій на агресію до позивача людей, публікувати і поширювати у мережі інтернет безліч недостовірних статтей про позивача, що стало порочити гідність позиача, честь та ділову репутацію, бо у статтях Відповідач використовує прізвище позивача, ім'я по батькові та інші дані, розміщує документи, де є підпис позивача, номери телефонів, адресу, розміщує фото вікон квартири позивача, фото будинку і фото місця розташування будинку, закликає читачів до розправи із позивачем, розповсюдив статті серед сусідів позивача, використовує фото позивача незаконно та розповсюджує ці статті третім особам. Також, інформація, що визнана судом недостовірною, у цих статтях Відповідачем не видалена та до цього часу використовується для приниження гідності позивача, честі та ділової репутації, як достовірна, бо залишається у вільному доступі та користуванні в її первісному вигляді на веб сайті Відповідача в інтернеті. Також позивач неодноразово зверталась до правоохоронних органів з приводу неправомірних дій по відношенню до позивача з боку відповідача. У 2015 році за заявами позивача порушено перше кримінальне провадження, а у 2016 році друге за втручання в особисте життя позивача з боку відповідача. У 2016 році по факту невиконання рішення суду відповідачем, також порушено кримінальне провадження. Після розміщення Відповідачем першої статті у грудні 2012 року з обвинуваченням позивача у злочині та неправомірним, без відома позивача, без перевірки інформації, поширенням широкому колу осіб недостовірної інформації про позивача з використанням вразливих особистих даних без відома і згоди позивача, як прізвище, ім'я по батькові, номерів телефонів, позивач почала отримувати різні принизливі дзвінки, погрози на розправу, розпочалось негативне ставлення до позивача з боку колег, клієнтів та органів влади, з якими позивач успішно працювала багато років, мала авторитет як приватний підприємець та громадський активіст. Витримати такий удар по діловій репутації та постійні стреси з приниженням гідності позивача, честі та ділової репутації, було для позивача не в силі. Позивач тяжко захворіла, що призвело до втрати працездатності з 2014 року, до інвалідності. З 2012 року і до сьогодні Відповідач використовує по текстам та у коментарях до статтей прізвище позивача, ім'я по батькові, з 2014 року і до цього часу Відповідач використовує прізвище навіть у назві статті та розголошує вразливі особисті дані без згоди позивача та використовує і викладає у статтях ще і документи з прізвищем, ім'ям по батькові позивача, її підписом, її домашньою адресою,її номерами телефонів, з 2016 року і до цього часу Відповідач використовує її фото через посилання на статтю газети Гарт «[INFO]», та розміщує фото вікон її квартири, фото її під'їзду та будинку, чим повністю ідентифікує її особисто з конкретним місцем проживання і продовжує закликати людей до насилля і розправи з позивачем, відповідно позивач знаходиться під тиском страху і тривоги навіть у себе вдома. У вересні 2015 року позивач звернулась для захисту своїх прав до суду. Інформацію щодо позивача, яка була розповсюджена Відповідачем було визнано недостовірною. Але незважаючи на Рішення суду, яке Відповідач не виконав, продовжує й надалі поширювати недостовірну інформацію через свій сайт, ігноруючи всі закони України. Таке поширення можливе оскільки статті: [INFO]», інтернет- адреса на дату подання позову: [INFO], у назві та тексту статті [INFO]», інтернет- адреса на дату подання позову: [INFO], [INFO]», інтернет- адреса на дату подання позову: [INFO], й досі розміщені на сайті Відповідача ним підтримуються і розповсюджуються через різні технології розміщення в інтернеті: як за інтернет- адресою, так і через розповсюдження фото вибіркових сторінок статтей, на яких є фото зі статті людини, документи, заяви, тощо. Відповідно дана інформація передається третім особам, які також її використовують для приниження її гідності, честі та ділової репутації. Так у січні 2016 року Відповідач розповсюдила вказані статті між її сусідами, для чого особисто зустрічалась та спілкувалась із сусідами, створивши негативне відношення до позивача з їх боку та використала такий негатив для написання чергової статті [INFO]», інтернет - адреса на дату подання позову :[INFO], та, де знову, використовуючи її дані, фото, принизила гідність, честь та ділову репутацію, чим створила для позивача нестерпне проживання у будинку та тривогу, переживання. Позивач та її представник в судовому засіданні підтримали позов та просили суд його задовольнити. Представники відповідача в судовому засіданні проти позову заперечували, посилаючись на відсутність підстав для його задоволення. Заслухавши пояснення позивача, представників, дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку. Рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 25.01.2016 року позов [PERSON] до Товариства з обмеженою відповідальністю «Сіемджи Веб Проджектс», [PERSON] про захист честі, гідності та ділової репутації задовольнити частково. Визнано недостовірною інформацію, викладену в статті «[INFO]» ([INFO]), а саме в реченнях «…уже писали о [PERSON], которая наглым и циничным образом обокрала черниговчанку [PERSON]», «…[PERSON] бесцеременно забрала её личные вещи, общей стоимостью порядка 3000 долларов, и присвоила их себе». В іншій частині позовних вимог - відмовлено. Рішенням Апеляційного суду Чернігівської області від 22.04.2016 року Рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 25 січня 2016 року в частині відмови в задоволенні частини позовних вимог і в частині розподілу судових витрат скасувано. Позовні вимоги [PERSON] про визнання недостовірною інформації, викладеної у статті «[INFO]» ([INFO]», і статті ««[INFO]» ([INFO])», задоволено частково. Визнано недостовірною інформацію, викладену в статті «[INFO]» ([INFO]», а саме в реченнях: «...все административные вопросы она делегировала своему представителю, местному риелтору [PERSON]...», «..была оплачена разовая сумма аванса в размере в 800 гривен гражданке [PERSON].», «На вопрос «В чем дело ?» риелтор пояснила, что я, якобы, не платила за квартиру и сотрудничать они со мной больше не хотят», «Отчим, не зная, что делать, просто забрал те вещи, которые ему выдали и ушел», «... дорогую бытовую и цифровую технику на сумму 3000 долларов мошенники оставили себе...», «... и риелтор [PERSON], подтвердила сдачу данной квартиры в аренду», «... по договору, который был украден хозяйкой и риелтором вместе с моими вещами...», «...список вещей, которые воровки присвоили себе», «Общая стоимость украденного около 3000 долларов. Украдены были и документы на технику, квитанции об оплате и другие ценные документы. В документах находилось 200 долларов...», «...на компьютере, который тоже был украден», «...и риелтор [PERSON] читают эту статью», «Все юридические доказательства того, что я снимала квартиру и вовремя за все платила, находились в квартире и были украдены хозяйкой [PERSON] и ее доверенным лицом [PERSON]», «Хотим отметить, что риелтор [PERSON]...», «Возможно, это убережет черниговцев от сделки с нечистоплотной дамой», «...совместно удастся вывести мошенников на «чистую воду». Визнано недостовірною інформацію, викладену в статті ««[INFO]» ([INFO])», а саме в реченнях: «[PERSON] снимала у нее квартиру», «... потерявшей совесть и человеческое достоинство женщины», «...в результате мошеннических действий [PERSON]», «[PERSON] хорошо юридически подкована и осознанно идет на подобные махинации», «... когда-то обманула [PERSON]», «... наш опыт работы с [PERSON] поможет хотя бы некоторым жителям Чернигова избежать обмана со стороны этой женщины.», «... и встретиться с еще одним обманутым [PERSON] человеком...», «Звонила [PERSON]. В трубку были слышны сплошные маты и оскорбления», «В итоге [PERSON] меня послала подальше...», «[PERSON] написала на меня заявление, обвинила в том, что я сломал ей замок», «...Сколько еще людей должно пострадать от действий мошенницы, чтобы на нее открыли уголовное дело?», «Известно уже, как минимум, три человека, которые материально и морально пострадали от действий мошенницы.», «...обманутым [PERSON] людям все-таки удастся восстановить справедливость и наказать преступницу за ее махинации». Зобов'язано Товариство з обмеженою відповідальністю «Сіемджи Веб Проджектс» і директора Товариства з обмеженою відповідальністю «Сіемджи Веб Проджектс» [PERSON] протягом 10 днів з дня набрання чинності цим рішенням на веб-сайті Gorod.cn.ua спростувати поширену недостовірну інформацію, шляхом опублікування статті про визнання вищезазначених відомостей недостовірними з посиланням на рішення Апеляційного суду Чернігівської області від 22 квітня 2016 року. Визнати неправомірним опублікування у статті «[INFO]» адреси проживання [PERSON] та зобов'язати Товариство з обмеженою відповідальністю «Сіемджи Веб Проджектс» вилучити інформацію про адресу [PERSON] з веб-сайту Gorod.cn.ua. 16 лютого 2016 року позивач звернулася до суду з позовом до відповідача, в якому просила: - визнати інформацію, викладену в статті «[INFO]», інтернет адреса:// [INFO]»- недостовірною; - зобов'язати власника веб-сайту http://www.gorod.cn.ua - товариство з обмеженою відповідальністю «СІЕМДЖИ ВЕБ ПРОДЖЕКТС» в особі директора [PERSON] спростувати недостовірну інформацію, викладену про неї у статті «[INFO]», інтернет адреса://[INFO]» шляхом розміщення резолютивної частини рішення протягом 10 днів з дня набрання ним законної сили на веб-сайті http://www.gorod.cn.ua в розділі «Новини» з вибаченням за поширення недостовірної інформації, тобто у такий же спосіб як недостовірна інформація була поширена; - визнати використання прізвища, ім'я та по батькові позивача в статі «[INFO]», інтернет адреса:// [INFO]» - неправомірним; - заборонити (припинити) розповсюдження статі «[INFO]», інтернет адреса:// [INFO]» як таку, що порушує особисте немайнове право позивача. Рішенням Десянського районного суду м. Чернігова від 01.04.2016 року в задоволенні позову було відмовлено. Рішенням Апеляційного суду Чернігівськ ої області 29 липня 2016 року Рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 01 квітня 2016 року в частині відмови [PERSON] в задоволенні позовних вимог до ТОВ «Сіемджи Веб Проджектс» про визнання недостовірної інформації її спростування, та поширення конфіденційної інформації скасовано, та задоволено частково зазначені позовні вимоги [PERSON]. Визнано недостовірною інформацію, викладену в статті «[INFO]», розміщеній на веб-сайті www.gorod.cn.ua від [INFO] року, а саме в реченнях: «...дружным соседям не дает житья новая, соседка, что вьехала в дом в октябре 2013-го года - 50 летняя [PERSON]», »Следующим ее шагом бьло разбить вазоны с цветами, которые [PERSON] разместила между 2-м и 3-м этажами», «[PERSON] угрожала 90-летней матери [PERSON], участнице войны, что потравит котов, которые, якобьі гадят в подьезде, крысиним ядом и отрубит им головы», «...один раз, она розразилась бранной речью даже на участника АТО», «Брат госпожи [PERSON], который на свою беду также посмел закурить возле лавочки, кроме матов получил еще ведро помоев на голову от разьяренной соседки», »Так [PERSON] выбежала и принялась орать на них: «С....ки, про....тутки..., «...она зарабатывает тем, что дает людям денежный залог за квартиры, которые они продают, затем, мотивируя тем, что ее что-то не устроило, через суд выбивает у них залог в двойном размере», »...она же теперь ни с кем не здоровается..., а при случае матом кроет, даже пожилых людей!», «Она не раз говорила, что ненавидит Украину и украинцев», »Женщина буквально через 2 минуты разговора начала оскорблять сотрудника полиции матерними словами». Зобов»язано Товариство з обмеженою відповідальністю «Сіемджи Веб Лроджектс» протягом 10 днів з моменту вступу рішення в законну силу, опублікувати на веб - сайті www.gorod.cn.ua спростування недостовірної інформації щодо [PERSON], шляхом опублікування статті про визнання вищезазначених відомостей недостовірними з посиланням на резолютивну частину рішення Апеляційного суду Чернігівської області від 29 липня 2016 року. Визнано неправомірним використання у статті «[INFO]», викладену на веб-сайті -.vww.gorod.cn.ua від [INFO] року, прізвище, імені, по батькові [PERSON]. Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 15.02.2017 року рішення Апеляційного суду Чернігівської області від 29 липня 2016 року скасовано, рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 1 квітня 2016 року залишено в силі. У відповідності до ст. 34 Конституції України кожен має право вільно збирати, зберігати та використовувати та поширювати інформацію усно, письмово або в інший спосіб - на свій вибір. У відповідності до положень ст. 30 Закону України «Про інформацію» ніхто не може бути притягнутий до відповідальності за висловлювання оціночних суджень. Кожен має право на свободу вираження поглядів в розумінні положення ст. 10 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, якою передбачено свободу дотримуватися своїх поглядів, одержувати і передавати інформацію та ідеї без втручання органів державної влади і незалежно від кордонів. Згідно ст. 302 ЦК України фізична особа має право вільно збирати, зберіганні використовувати і поширювати інформацію. Пленум Верховного Суду України в п.п. 1. 19 постанови Пленуму Верховного Суду України № 1 від 27 лютого 2009 року «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» роз'яснив судам, що беручи до уваги положення ст. 32, 34 Конституції України, суди при вирішенні справ про захист гідності, честі та ділової репутації повинні забезпечувати баланс між конституційним правом на свободу думки і слова, правом на вільне вираження своїх поглядів та переконань, з одного боку, та правом на повагу до людської гідності, конституційними гарантіями невтручання в особисте і сімейне життя, судовим захистом права на спростування недостовірної інформації про особу, з іншого боку. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 30 Закону України «Про інформацію» ніхто не може бути притягнутий до відповідальності за висловлення оціночних суджень. Оціночними судженнями, за винятком образи чи наклепу, є висловлювання, які не містять фактичних даних, зокрема критика, оцінка дій, а також висловлювання, що не можуть бути витлумачені як такі, що містять фактичні дані, з огляду на характер використання мовних засобів, зокрема гіпербол, алегорій, сатири. Оціночні судження не підлягають спростуванню та доведенню їх правдивості. Пленум Верховного Суду України в п.п. 15 постанови Пленуму Верховного Суду України № 1 від 27 лютого 2009 року «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» встановив, що юридичним складом правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позову про захист гідності, честі чи ділової репутації, є сукупність таких обставин: а) поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одної особи у будь-який спосіб: б) поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача: в) поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності; г) поширення інформації, що порушує особисті немайнові права, тобто або завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право. Відповідно до ст. 3 Конституції України, людина, її життя і здоров'я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Стаття 21 Конституції визначає, що права і свободи людини є невідчужуваними та непорушними. Згідно ч.2 ст. 22 Конституції, Конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. Серед таких прав і свобод людини ст. 32 Конституції наголошує на тому, що ніхто не може зазнавати втручання в його особисте і сімейне життя, крім випадків, передбачених Конституцією України, не допускається збирання, зберігання, використання та поширення конфіденційної інформації про особу без її згоди, крім випадків, визначених законом, і лише в інтересах національної безпеки, економічного добробуту та прав людини. Таким чином, лише фізична особа, якої стосується конфіденційна інформація, відповідно до конституційного та законодавчого регулювання права особи на збирання, зберігання, використання та поширення конфіденційної інформації, має право вільно, на власний розсуд визначати порядок ознайомлення з нею інших осіб, держави та органів місцевого самоврядування, а також право на збереження її у таємниці. До конфіденційної інформації про фізичну особу належать, зокрема, дані про її національність, освіту, сімейний стан, релігійні переконання, стан здоров'я, а також адреса, дата і місце народження (ч. 2 ст. 11 Закону України «Про інформацію» ), майновий стан та інші персональні дані. Разом з тим, Конституційний Суд України вважає, що перелік даних про особу, які визнаються як конфіденційна інформація, не є вичерпним (Рішення від 30 жовтня 1997 року № 5-зп). Відповідно до ч.1 ст.14 Закону «Про захист персональних даних», поширення персональних даних передбачає дії щодо передачі відомостей про фізичну особу за згодою суб'єкта персональних даних. Згідно ч.2 ст.14 цього ж Закону, поширення персональних даних без згоди суб'єкта персональних даних або уповноваженої ним особи дозволяється у випадках, визначених законом, і лише (якщо це необхідно) в інтересах національної безпеки, економічного добробуту та прав людини. Згідно Рішення Конституційного суду України у справі за конституційним поданням Жашківської районної ради Черкаської області щодо офіційного тлумачення положень частин першої, другої статті 32, частин другої, третьої статті 34 Конституції України від 20.01.2012 року № 2-рп/2012 лише фізична особа, якої стосується конфіденційна інформація, відповідно до конституційного та законодавчого регулювання права особи на збирання, зберігання, використання та поширення конфіденційної інформації має право вільно, на власний розсуд визначати порядок ознайомлення з нею інших осіб, держави та органів місцевого самоврядування, а також право на збереження її у таємниці. Конституційне та законодавче регулювання права на невтручання в особисте та сімейне життя узгоджується із міжнародно-правовими актами. Так, у статті 12 Загальної декларації прав людини 1948 року встановлено, що ніхто не може зазнавати безпідставного втручання у його особисте і сімейне життя, безпідставного посягання на недоторканність його житла, таємницю його кореспонденції або на його честь і репутацію. Кожна людина має право на захист законом від такого втручання або таких посягань. У Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року визначено, що кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції; органи державної влади не можуть втручатись у здійснення цього права, за винятком випадків, коли втручання здійснюється згідно із законом і є необхідним у демократичному суспільстві в інтересах національної та громадської безпеки чи економічного добробуту країни, для запобігання заворушенням чи злочинам, для захисту здоров'я чи моралі або для захисту прав і свобод інших осіб (стаття 8). Міжнародним пактом про громадянські і політичні права 1966 року встановлено, що ніхто не повинен зазнавати свавільного чи незаконного втручання в його особисте і сімейне життя, свавільних чи незаконних посягань на недоторканність його житла або таємницю його кореспонденції чи незаконних посягань на його честь і репутацію (пункт 1 статті 17). Конституційний Суд України, даючи офіційне тлумачення частин першої, другої статті 32 Конституції України, вважає, що інформація про особисте та сімейне життя особи (персональні дані про неї) - це будь-які відомості чи сукупність відомостей про фізичну особу, яка ідентифікована або може бути конкретно ідентифікована, а саме: національність, освіта, сімейний стан, релігійні переконання, стан здоров'я, матеріальний стан, адреса, дата і місце народження, місце проживання та перебування тощо, дані про особисті майнові та немайнові відносини цієї особи з іншими особами, зокрема членами сім'ї, а також відомості про події та явища, що відбувалися або відбуваються у побутовому, інтимному, товариському, професійному, діловому та інших сферах життя особи, за винятком даних стосовно виконання повноважень особою, яка займає посаду, пов'язану зі здійсненням функцій держави або органів місцевого самоврядування. Така інформація про фізичну особу та членів її сім'ї є конфіденційною і може бути поширена тільки за їх згодою, крім випадків, визначених законом, і лише в інтересах національної безпеки, економічного добробуту та прав людини. Стаття 68 Конституції України зобов»язує кожного неухильно додержуватися Конституції та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей. Приписами п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен при вирішенні питання щодо його цивільних прав та обов'язків … має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Зокрема, у п.33 рішення ЄСПЛ від 19.02.2009 року у справі "Христов проти України" суд зазначив, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване ч.1 ст.6 Конвенції, слід тлумачити в контексті преамбули Конвенції, яка, зокрема, проголошує верховенство права як складову частину спільної спадщини Договірних держав. У п.26 рішення ЄСПЛ у справі "Надточій проти України" та п.23 рішення ЄСПЛ у справі "Гурепка проти України №2" наголошується на принципі рівності сторін одному із складників ширшої компетенції справедливого судового розгляду, який передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість відстоювати свою позицію у справі в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище порівняно з опонентом. В силу ст.13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (Рим, 4 листопада 1950 р., ратифікована Україною 17 липня 1997 р.) кожна людина, права і свободи якої, викладені у цій Конвенції, порушуються, має ефективний засіб захисту у відповідному національному органі. Беручи до уваги зазначені конституційні положення та положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, суд при вирішенні даного цивільно правового спору виходить із принципу забезпечення балансу між конституційним правом на свободу думки і слова, правом на вільне вираження своїх поглядів та переконань, з одного боку, та правом на повагу до людської гідності, конституційними гарантіями невтручання в особисте і сімейне життя, судовим захистом права на спростування недостовірної інформації про особу, з іншого боку. Як вказав ЄСПЛ у підпункті f п. 46 рішення у справі Газета Україна-Центр проти України (Заява N 16695/04) від 15 липня 2010 року (набуло статусу остаточного 15.10.2010 року) стосовно основоположних принципів поширення інформації - стаття 10 Конвенції захищає право журналістів розголошувати інформацію, яка становить громадський інтерес, за умови, що вони діють сумлінно та використовують перевірену фактичну базу; та надають достовірну та точну інформацію, як того вимагає журналістська етика. За пунктом 2 статті 10 Конвенції свобода вираження поглядів пов»язана з обов»язками та відповідальністю, які застосовуються до засобів масової інформації навіть щодо питань великого суспільного значення. Більше того, ці обов»язки та відповідальність мають особливе значення, коли йдеться про посягання на репутацію названої особи та порушення прав інших осіб (рішення у справі Ліндон, Очаковський-Лоуренс і Жюлі проти Франції, Педерсен і Баадсгаард проти Данії). У рішеннях Європейського суду з прав людини по справі Хендісайда проти Великобританії (Handyside v. United Kingdom), Series A, N 24, p. 23, § 49, та «Ерсілд проти Данії (Jersild v. Denmark), Series A, N 298, p. 26, § 37) зазначається: свобода висловлення думок являє собою одну з основних підвалин демократичного суспільства. Будучи одним з головних умов його прогресу і самореалізації кожного з його членів, вона застосована не тільки до «інформації» або «ідеї», які зустрічаються доброзичливий прийом або розглядаються як необразливі чи байдужі, але також і до таких, які вселяють занепокоєння держави або частини населення. Такими є вимоги плюралізму, толерантності і лібералізму, без яких немає демократичного суспільства. Європейський суд з прав людини неодноразово наголошував, що преса має право і повинна поширювати інформацію, яка становить суспільний інтерес, а висловлювання окремих осіб, навіть чутки, можуть використовуватись як належне джерело інформації. Проте, відповідач використав у своїх статтях персональні дані позивача, на обробку та поширення яких остання згоди не надавала. З врахуванням вищевикладеного, суд приходить до висновку про задоволення позову в частині зобов'язання Товариства з обмеженою відповідальністю «Сіемджи Веб Проджектс» вилучити як із назви, так і по тексту статей «[INFO]», «[INFO]», «[INFO]», «[INFO]», «[INFO]», «[INFO]» інформацію про прізвище, ім'я, по-батькові [PERSON], номери телефонів [NUMBER],[NUMBER],[NUMBER], та адресу її проживання: [ADDRESS]. Також підлягають стягненню з Товариства з обмеженою відповідальністю «Сіемджи Веб Проджектс» на користь [PERSON] судові витрати в розмірі 640 грн. 00 коп.

Outcome: partial