Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-09 00:00:00

У грудні 2018 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] , про зменшення розміру аліментів, відповідно до якої просить зменшити розмір аліментів, що стягуються з нього на користь [PERSON] на підставі рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 25.11.2011 року, на утримання дитини - дочки [PERSON] , [INFO] з 1/3 до 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу), щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання рішення суду законної сили до досягнення дитиною повноліття. Позовну заяву позивач обґрунтовує тим, що 25.11.2011 року Індустріальним районним судом м. Дніпропетровська постановлено рішення по справі № 0417/2-4418/2011, яким присуджено стягувати зі [PERSON] щомісяця аліменти на утримання дочки [PERSON] , [INFO] до її повноліття на користь її матері [PERSON] у розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з 04.11.2011 року. В період з 04.11.2011 року по 01.01.2014 року він регулярно сплачував аліменти. З 01.01.2014 року по 12.07.2017 року мав заборгованість, яку погасив одним платежем у липні 2017 року. З того часу аліменти сплачує регулярно. [INFO] у [PERSON] разом з його цивільною дружиною [PERSON] народився син [PERSON] . У зв`язку з народженням другої дитини [PERSON] зобов`язаний забезпечувати належне матеріальне становище для обох своїх дітей, а тому сплата аліментів у встановленому судом розмірі є неможливою. Наведене зумовило позивача звернутись до суду з відповідною позовною заявою. Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями визначено суддю Мачуського О.М. для розгляду справи про зменшення розміру аліментів. Ухвалою судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська Мачуського О.М. від 27 грудня 2018 року позовна заява [PERSON] була залишена без руху. 18 січня 2019 року [PERSON] усунув недоліки зазначені в ухвалі судді від 27.12.2018 року, про що подав через канцелярію суду відповідну заяву. Ухвалою судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська Мачуського О.М. від 24 січня 2019 року справу прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку спрощеного провадження. Призначено судове засідання у справі на 18.02.2019 року. 15.02.2019 року відповідачем [PERSON] було подано зустрічний позов до [PERSON] , про стягнення заборгованості по сплаті аліментів на утримання дитини та стягнення неустойки (пені), відповідно до якої просить прийняти зустрічний позов до розгляду, стягнути з [PERSON] заборгованість по аліментам у сумі 27 536 грн. 51 коп., неустойку (пеню) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день просрочки у сумі 20 111 грн., витрати пов`язані з розглядом справи в суді та витрати на правову допомогу у розмірі 5 500 грн. Зустрічну позовну заяву обґрунтовує тим, що в провадженні судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська Мачуського О.М. перебуває цивільна справа за позовом [PERSON] до [PERSON] , про зменшення розміру аліментів. [PERSON] аліменти сплачує не систематично та на теперішній час має заборгованість у розмірі 27 536 грн. 51 коп. [PERSON] не спілкується з донькою, не приймає участі у її вихованні та розвитку. Також, зазначила, що [PERSON] до позову не надано доказів щодо місця роботи та розміру щомісячних доходів. Ухвалою судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська Мачуського О.М. від 18 лютого 2019 року зустрічну позовну заяву [PERSON] до [PERSON] , про стягнення заборгованості по сплаті аліментів на утримання дитини та стягнення неустойки (пені) прийнято та об`єднано в одне провадження з первісним позовом [PERSON] до [PERSON] , про зменшення розміру аліментів. Призначено підготовче судове засідання у справі на 11 березня 2019 року. 07 березня 2019 року від позивача за первісним позовом [PERSON] через канцелярію суду надійшли заперечення на зустрічну позовну заяву [PERSON] в яких зазначає, що [PERSON] до суду була подана завідомо неправдива довідка-розрахунок зі сплати аліментів відповідно до якої борг на 01.12.2018 року складає 27 536 грн. 51 коп., а не на 12.02.2019 року, як зазначено у зустрічному позові. Дана довідка не має всіх необхідних реквізитів, адже відсутня печатка. Даний доказ є недостовірним. Та надає до своїх заперечень довідку-розрахунок відповідно до якої борг на 01.03.2019 року складає 19 093 грн. 01 коп. Вимоги [PERSON] щодо стягнення судового збору у розмірі 768 грн. 40 коп. та витрати на правову допомогу у сумі 5 500 вважає безпідставними та незаконними, адже відповідно до ч. 1 та 2 ст. 134 ЦПК України мала подати розрахунок суми разом з доказами обґрунтування такої суми, а саме: договір про надання правової допомоги, меморіальний ордер про оплату вартості послуг та розрахунок суми гонорару. Також зазначив, що докази щодо місця роботи та розміру щомісячних доходів ним було надано до Новокодацького відділу ДВС м. Дніпро ГТУЮ у Дніпропетровській області, який займається стягненням аліментів по виконавчому листу виданому на підставі рішення суду. Надав до своїх заперечень довідку про доходи. На підставі викладеного просив у задоволенні зустрічного позову відмовити, зменшити розмір аліментів, що стягуються з нього на користь [PERSON] на підставі рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 25.11.2011 року, на утримання дитини - дочки [PERSON] , [INFO] з 1/3 до 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу), щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання рішення суду законної сили до досягнення дитиною повноліття та стягнути зі [PERSON] судовий збір у розмірі 704 грн. 80 коп. 16 квітня 2019 року відповідачем [PERSON] було подано уточнений зустрічний позов до [PERSON] , про стягнення заборгованості по сплаті аліментів на утримання дитини, стягнення неустойки (пені) та стягнення додаткових витрат на дитину, відповідно до якої просить прийняти уточнений зустрічний позов до розгляду, стягнути зі [PERSON] заборгованість по аліментам у сумі 19 882 грн. 79 коп., неустойку (пеню) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день просрочки у сумі 5 816 грн. 03 коп., стягувати зі [PERSON] щомісячно додаткові витрати на дієтичне харчування, викликані особливими обставинами, а саме хворобою дитини в сумі 2 400 грн. починаючи з березня 2019 року, стягувати зі [PERSON] щомісячно додаткові витрати у сумі 300 грн. на розвиток здібностей доньки, вихованки зразкового ансамблю естрадно-спортивного танцю "Сюрприз" комунального позашкільного навчального закладу "Центр позашкільної роботи № 3" Дніпровської міської ради з 2014 року по теперішній час, стягнути зі [PERSON] витрати пов`язані з розглядом справи в суді та витрати на правову допомогу у розмірі 5 500 грн. Уточнену зустрічну позовну заяву обґрунтовує тим, що в провадженні судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська Мачуського О.М. перебуває цивільна справа за позовом [PERSON] до [PERSON] , про зменшення розміру аліментів. [PERSON] свідомо уникає від виплат аліментів у повному обсязі, а з січня 2019 року виплата аліментів на доньку недопустимо замала, аліменти сплачує не систематично та на теперішній час має заборгованість у розмірі 19 882 грн. 59 коп. [PERSON] не спілкується з донькою, не приймає участі у її вихованні та розвитку. Також, в уточненому зустрічному позові наводить свій розрахунок неустойки (пені). Крім того, зазначає, що дитина знаходиться на обліку у лікаря педіатра з діагнозом фарінлотрахліт з серпня 2016 року та потребує систематичного дієтичного харчування з обов`язковими безглютеїновими продуктами, безлактозними молочними продуктами з урахуванням активного розумового та фізичного розвитку дитини, лікарем з нею складено меню на тиждень, що потребує додаткових витрат на придбання безлактозних та безглютеїнових продуктів на суму 1 195 грн., на місяць 4 800 грн. З 2016 року донька займається народними танцями, школа № 10 позашкільне виховання, щомісячні розходи 200 грн. з 01 вересня до 01 липня, разові витрати на костюми складають від 500 до 1 500 грн., витрати на виїзди до інших міст України за рахунок батьків від 200 грн. до 1 000 грн. залежно від напрямків. Позивач за первісним позовом [PERSON] в своїх запереченнях на зустрічну позовну заяву, які надійшли через канцелярію суду 07.03.2019 року стосовно стягнення з нього додаткових витрат на дитину зазначає, що його дитина [PERSON] [INFO] народився недоношеним, у зв`язку з чим мав тяжкий стан, в даний час перебуває на обліку у безлічі лікарів та потребує у безлічі реабілітаційних заходах. Саме цей факт спричинив заборгованість по сплаті аліментів. Ухвалою судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська Мачуського О.М. від 19 квітня 2019 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду на 13.05.2019 року. Позивач у судове засідання з`явився, позовні вимоги первісного позову підтримав та просив задовольнити в повному обсязі, у задоволенні зустрічного позову просив відмовити. Відповідач та її представник у судове засідання не з`явилися, позовні вимоги первісного позову не визнали та просили відмовити, уточнений зустрічний позов підтримали в повному обсязі та просили задовольнити. Згідно ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною 1 статті 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши наявні у матеріалах справи письмові докази, суд вважає, що позовні вимоги первісного позову є законними, обґрунтованими та підлягають задоволенню, позовні вимоги зустрічного позову з урахуванням уточнень є законними, обґрунтованими та підлягають задоволенню частково з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебувають у шлюбі з 10 квітня 2010 року. Від шлюбу сторони у справі мають спільну дитину: доньку [PERSON] , [INFO] . На підставі рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 25.11.2011 року з [PERSON] стягуються аліменти на користь [PERSON] на утримання дитини - доньки [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/3 частки з усіх видів заробітку (доходу), щомісячно, до його повноліття, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 04 листопада 2011 року. Станом на 01.03.2019 року [PERSON] має заборгованість по сплаті аліментів, яка складає 19 093 грн. 01 коп. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Стаття 141 СК України, встановлює рівність прав та обов`язків батьків щодо дитини. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України №789ХІІ (78912) від 27.02.1991 року та набула чинності для України 27.09.1991 року - держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно із ч. 1 ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних дружини, батьків, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» - вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. [INFO] у [PERSON] разом з його цивільною дружиною [PERSON] народився син [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серія [NUMBER] від 24.01.2017 року. Дитина народилась недоношеною, у зв`язку з чим мала тяжкий стан, в даний час перебуває на обліку у лікарів та потребує реабілітаційних заходів, що підтверджується довідкою лікаря. Цей факт призвів до погіршення матеріального становища [PERSON] та у зв`язку з чим виникла заборгованість по сплаті аліментів. [PERSON] є працевлаштованим, працює підсобним робітником в Товаристві з обмеженою відповідальністю "Екокомтранс" та отримує заробітну плату, що підтверджується довідкою про доходи від 26.02.2019 року. Відповідно до ст. 192 Сімейного кодексу України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Пунктом 23 постанови Пленуму Верховного суду України від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснено, що розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. Верховний Суд України в постанові від 05 лютого 2014 року в справі № 6-143цс13 дійшов висновку, що з огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі та навпаки). При розгляді позовів, заявлених з зазначених підстав, застосуванню підлягає не тільки ст. 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (ст. 182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», ст. 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», ст. 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»). Враховуючи зміст ст. ст. 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. У відповідності до ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних утриманців та інші обставини, що мають істотне значення. З аналізу даних правових норм вбачається, що при вирішенні питання про зменшення розміру аліментів, слід з`ясовувати чи змінилося матеріальне становище, сімейний стан та стан здоров`я сторін, і що ця зміна впливає на змогу сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі. Особа, яка сплачує аліменти - платник аліментів, вправі звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів на дитину у тих випадках, коли погіршилося його матеріальне становище, сімейний стан чи стан його здоров`я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров`я одержувача аліментів. При цьому суд, з урахування встановлених обставин і сукупності належних та допустимих доказів, при наявності підстав щодо неможливості сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі, може вирішити питання щодо зменшення розміру аліментів. Враховуючи доводи позивача проте, що з нього стягуються аліменти на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , а також те, що на його утриманні також перебуває інша неповнолітня дитина - син [PERSON] , [INFO] , суд вбачає суттєву зміну сімейного та матеріального стану платника аліментів (позивача), в порівнянні з його матеріальним становищем на момент ухвалення рішення про стягнення з нього на користь [PERSON] аліментів у розмірі 1/3 частини з усіх видів його заробітку на дитину щомісячно, що відповідно до положень ст. 192 СК України є підставою для зменшення розміру аліментів. Зменшення розміру аліментів з 1/3 частини до 1/4 на утримання неповнолітньої доньки, на думку суду, є розумним, не суперечить нормам матеріального права, а також буде справедливим балансом між захистом прав неповнолітньої дитини. 17 травня 2017 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів», яким внесені зміни до ч. 2 ст. 182 СК України та визначено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Таким чином, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, у зв`язку з чим при зменшеному за даним рішенням суду розміром аліментів, що присуджені до стягнення, мінімальний їх розмір складатиме 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. За правилами ст. 191 СК України, лише для стягнення аліментів встановлено час, з якого вони присуджуються, а зменшення розміру аліментів відбувається за загальними правилами, а саме з моменту набрання рішенням суду законної сили. Враховуючи вищевикладене, а також те, що у позивача змінився сімейний стан, а саме він проживає у незареєстрованому шлюбі з [PERSON] , від якого народилася друга дитина син [PERSON] , [INFO] , який також перебуває на його утриманні, в даний час перебуває на обліку у лікарів та потребує реабілітаційних заходів, а також те, що позивач працює, отримує щомісячну заробітну плату і сплачує щомісячно аліменти на утримання дочки, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог [PERSON] та зменшення розміру аліментів, що стягуються на підставі рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 25.11.2011 року з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання дитини - доньки [PERSON] , [INFO] з 1/3 до 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу), щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання рішення суду законної сили до досягнення дитиною повноліття. Щодо позовних вимог [PERSON] про стягнення з [PERSON] заборгованості по сплаті аліментів на утримання дитини, суд виходить з наступного. Згідно з довідкою-розрахунком Новокодацького відділу державної виконавчої служби міста Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області заборгованість [PERSON] зі сплати аліментів на утримання доньки [PERSON] за період з серпня 2017 року по лютий 2019 року становить 19 882 грн. 59 коп., що також [PERSON] підтверджує в своїх запереченнях на зустрічний позов. Відповідно до частини другої статті 51 Конституції України батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою (ч. 3 ст. 51 Конституції України). Відповідно до ч. 2 ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження» визначення суми заборгованості із сплати аліментів, присуджених як частка від заробітку (доходу), визначається виконавцем у порядку, встановленому Сімейним кодексом України. Згідно ч. 8 ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження» спори щодо розміру заборгованості із сплати аліментів вирішуються судом за заявою заінтересованої особи у порядку, встановленому законом. Отже, порядок стягнення аліментів на виконання рішення суду, передбачений статтею 71 цього Закону, відповідно до частини восьмої якої суд вирішує питання заборгованості із сплати аліментів лише в разі спору про її розмір. З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що вимоги про стягнення заборгованості зі сплати аліментів є передчасними, оскільки жодною зі сторін не оспорюється її розмір, у зв`язку з чим позовні вимоги в частині стягнення заборгованості зі сплати аліментів задоволенню не підлягають. Щодо позовних вимог [PERSON] про стягнення з [PERSON] неустойки (пені), суд виходить з наступного. Статтею 180 СК України встановлений обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Сплата аліментів за рішенням суду є одним із способів виконання обов`язку утримувати дитину тим з батьків, хто проживає окремо від дитини. Відповідно до ч. 1 ст. 196 СК України, у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобовязана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. Неустойка (пеня) це спосіб забезпечення виконання зобов`язання. Її завдання сприяти належному виконанню зобов`язання, стимулювати боржника до належної поведінки. Однак таку функцію неустойка виконує до моменту порушення зобов`язання боржником. Після порушення боржником свого обов`язку неустойка починає виконувати функцію майнової відповідальності. Це додаткові втрати неналежного боржника, майнове покарання його за невиконання або невчасне виконання обов`язку сплатити аліменти. У статті 196 СК України не встановлено будь-яких обмежень періоду нарахування пені, навпаки, в ній зазначено, що пеня нараховується за кожен день прострочення. Правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення означає, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів ураховується сума несплачених аліментів та кількість днів прострочення. Оскільки аліменти нараховуються щомісячно, строк виконання цього обов`язку буде різним, отже і кількість днів прострочення також буде різною залежно від кількості днів у місяці. Тобто, пеня за прострочення сплати аліментів повинна нараховуватися на всю суму несплачених аліментів за кожен день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, у якому не проводилося стягнення. Отже загальна сума пені за несплату або несвоєчасну сплату аліментів має розраховуватися за формулою: p=(A1*1%*Q1)+(A2*1%*Q2)+……….(An*1%?*Qn), де: p - загальна сума пені за несплату або прострочення сплати аліментів, обраховується позивачем на момент подачі позову; A1 - нарахована сума аліментів за перший місяць; Q1 - кількість днів прострочення сплати суми аліментів за перший місяць; A2 - нарахована сума аліментів за другий місяць; Q2- кількість днів прострочення сплати аліментів за другий місяць; An- нарахована сума аліментів за останній місяць перед подачею позову; Qn- кількість днів прострочення сплати аліментів за останній місяць. Пеня за заборгованість по сплаті аліментів нараховується на всю суму несплачених аліментів за кожний день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, в якому не проводилося стягнення. Отже, зобов`язання зі сплати аліментів носить періодичний характер і повинне виконуватися щомісяця, тому при розгляді спорів про стягнення на підставі частини першої статті 196 СК України пені від суми несплачених аліментів суд повинен з`ясувати розмір несплачених аліментів за кожним із цих періодичних платежів, установити строк, до якого кожне із цих зобов`язань мало бути виконане, та з урахуванням установленого обчислити розмір пені виходячи із суми несплачених аліментів за кожен місяць окремо від дня порушення платником аліментів свого обов`язку щодо їх сплати до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, підсумувавши розміри нарахованої пені за кожен із прострочених платежів та визначивши її загальну суму. Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 25.04.2018 року № 14-37цс18, а тому повинна враховуватись судом при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України. 2017 рік серпень 2017 року (нарахована сума аліментів 2 348 грн. 33 коп. - сплачена сума аліментів 1 580 грн. = 768 грн. 33 коп.) х пеня (1%) х 31 (кількість днів прострочення) = 238 грн. 08 коп. (сума неустойки (пені)); вересень 2017 року (нарахована сума аліментів 2 394 грн. - сплачена сума аліментів 1 580 грн. = 814 грн.) х пеня (1%) х 30 (кількість днів прострочення) = 244 грн. 20 коп. (сума неустойки (пені)); жовтень 2017 року (нарахована сума аліментів 2 445 грн. 67 коп. - сплачена сума аліментів 1 580 грн. = 865 грн. 67 коп.) х пеня (1%) х 31 (кількість днів прострочення) = 268 грн. 46 коп. (сума неустойки (пені)); листопад 2017 року (нарахована сума аліментів 2 474 грн. 67 коп. - сплачена сума аліментів 1 580 грн. = 894 грн. 67 коп.) х пеня (1%) х 30 (кількість днів прострочення) = 268 грн. 50 коп. (сума неустойки (пені)); грудень 2018 року (нарахована сума аліментів 2 749 грн. - сплачена сума аліментів 1 580 грн. = 1 169 грн.) х пеня (1%) х 31 (кількість днів прострочення) = 362 грн. 39 коп. (сума неустойки (пені)). Таким чином, неустойка (пеня) зі сплати аліментів за період з 01.08.2017 року по 01.01.2018 року становить 1 381 грн. 63 коп. 2018 рік січень 2018 року (нарахована сума аліментів 2 613 грн. - сплачена сума аліментів 1 580 грн. = 1 033 грн.) х пеня (1%) х 31 (кількість днів прострочення) = 320 грн. 23 коп. (сума неустойки (пені)); лютий 2018 року (нарахована сума аліментів 2 587 грн. - сплачена сума аліментів 1 580 грн. = 1 007 грн.) х пеня (1%) х 28 (кількість днів прострочення) = 281 грн. 96 коп. (сума неустойки (пені)); березень 2018 року (нарахована сума аліментів 2 795 грн. 67 коп. - сплачена сума аліментів 1 580 грн. = 1 215 грн. 67 коп.) х пеня (1%) х 31 (кількість днів прострочення) = 376 грн. 96 коп. (сума неустойки (пені)); квітень 2018 року (нарахована сума аліментів 2 826 грн. - сплачена сума аліментів 1 580 грн. = 1 246 грн.) х пеня (1%) х 30 (кількість днів прострочення) = 373 грн. 80 коп. (сума неустойки (пені)); травень 2018 року (нарахована сума аліментів 2 908 грн. - сплачена сума аліментів 1 580 грн. = 1 328 грн.) х пеня (1%) х 31 (кількість днів прострочення) = 411 грн. 68 коп. (сума неустойки (пені)); червень 2018 року (нарахована сума аліментів 3 021 грн. 67 коп. - сплачена сума аліментів 1 580 грн. = 1 441 грн. 67 коп.) х пеня (1%) х 30 (кількість днів прострочення) = 432 грн. 60 коп. (сума неустойки (пені)); липень 2018 року (нарахована сума аліментів 3 089 грн. 33 коп. - сплачена сума аліментів 1 580 грн. = 1 509 грн. 33 коп.) х пеня (1%) х 31 (кількість днів прострочення) = 467 грн. 79 коп. (сума неустойки (пені)); серпень 2018 року (нарахована сума аліментів 3 000 грн. 67 коп. - сплачена сума аліментів 1 580 грн. = 1 420 грн. 67 коп.) х пеня (1%) х 31 (кількість днів прострочення) = 440 грн. 51 коп. (сума неустойки (пені)); вересень 2018 року (нарахована сума аліментів 3 009 грн. 67 коп. - сплачена сума аліментів 1 580 грн. = 1 429 грн. 67 коп.) х пеня (1%) х 30 (кількість днів прострочення) = 429 грн. (сума неустойки (пені)); жовтень 2018 року (нарахована сума аліментів 3 134 грн. 67 коп. - сплачена сума аліментів 1 580 грн. = 1 554 грн. 67 коп.) х пеня (1%) х 31 (кількість днів прострочення) = 482 грн. 05 коп. (сума неустойки (пені)); листопад 2018 року (нарахована сума аліментів 3 079 грн. - сплачена сума аліментів 1 580 грн. = 1 499 грн.) х пеня (1%) х 30 (кількість днів прострочення) = 449 грн. 70 коп. (сума неустойки (пені)); грудень 2018 року (нарахована сума аліментів 1 013 грн. 50 коп. - сплачена сума аліментів 2 425 грн. = 0 грн. (сума неустойки (пені)). Таким чином, неустойка (пеня) зі сплати аліментів за період з 01.01.2018 року по 01.01.2019 року становить 4 466 грн. 28 коп. 2019 рік січень 2019 року (нарахована сума аліментів 1 148 грн. - сплачена сума аліментів 845 грн. 25 коп. = 302 грн. 75 коп.) х пеня (1%) х 31 (кількість днів прострочення) = 93 грн. 93 коп. (сума неустойки (пені)). Таким чином, неустойка (пеня) зі сплати аліментів за період з 01.01.2019 року по 01.02.2019 року становить 93 грн. 93 коп. Загальний розмір неустойки (пені) зі сплати аліментів за період з 01.08.2017 року по 01.02.2019 року становить 5 941 грн. 84 коп. У відповідності до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Оскільки позивач просила стягнути з [PERSON] суму пені за несвоєчасну сплату аліментів на дитину у сумі 5 816 грн. 03 коп., то суд не може вийти за межі позовних вимог, а тому з відповідача підлягає стягненню на користь позивача пеня за прострочення сплати аліментів на дитину в розмірі 5 816 грн. 03 коп., тобто в межах заявлених вимог. Щодо позовних вимог [PERSON] про стягнення з [PERSON] додаткових витрат на дитину у сумі 2 400 грн., починаючи стягнення з березня 2019 року та у сумі 300 грн., починаючи стягнення з 2014 року по теперішній час, суд виходить з наступного. Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Положеннями ст. 150 Сімейного кодексу України передбачено, що батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Згідно зі ст.185 СК України, той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину у разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватись наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно. Крім того, вирішуючи такий спір, суд враховує, що дотримуючись рівноваги між інтересами дитини та інтересами батьків, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків (Рішення Європейського суду з прав людини від 07.12.2006 року по справі «Хант проти України»). Так, до особливих обставин, які викликають необхідність додаткових витрат на дитину закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат на неї у зв`язку із розвитком певних її здібностей, страждає на тяжку хворобу тощо. Особливі обставини можуть бути зумовлені, як негативними (хвороба), так і позитивними фактами (схильність дитини до музики, що потребує купівлі музичного інструменту, або до певного виду спорту, що вимагає додаткових матеріальних витрат, або дитина потребує оздоровлення та відпочинку біля моря чи на гірському курорті). Такі особливі обставини будуть індивідуальними у кожному конкретному випадку. Додаткові витрати не є додатковим стягненням коштів на утримання дитини. Аліменти необхідні, щоб забезпечити нормальні матеріальні умови для життя дитини. В окремих випадках за наявності особливих обставин, крім звичайних витрат на дитину, вимагаються додаткові. Розмір додаткових витрат повинен визначатися залежно від передбачуваних або фактично понесених витрат на дитину. Наявність таких витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про стягнення додаткових витрат. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини. У пунктах 18, 19 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» зазначено, що до передбаченої ст. 185 СК України участі в додаткових витратах на утримання дитини можуть залучатися батьки, а додаткові витрати це такі, які викликані особливими обставинами: розвитком здібностей дітей, хворобою, каліцтвом тощо. Розмір додаткових витрат на дитину повинен обґрунтовуватись відповідними документами. [PERSON] зазначає, що їх спільна з [PERSON] дочка [PERSON] знаходиться на обліку у лікаря педіатра з діагнозом фарінлотрахліт з серпня 2016 року та потребує систематичного дієтичного харчування з обов`язковими безглютеїновими продуктами, безлактозними молочними продуктами. З урахуванням активного розумового та фізичного розвитку дитини, лікарем разом з нею складено меню на тиждень, що потребує додаткових витрат на придбання безлактозних та безглютеїнових продуктів на суму 1 195 грн., на місяць 4 800 грн. Відповідно до ч. 2 ст. 185 СК України доказами, що підтверджують наявність особливих обставин, що спричинили додаткові витрати на дитину, можуть бути документи, які свідчать, наприклад, про витрати на придбання спеціальних інструментів, призначених для розвитку здібностей людини (наприклад, музичного інструменту або спортивного спорядження тощо), витрати на навчання дитини у платному навчальному закладі, на заняття у музичних, мистецьких або спортивних закладах, на додаткові заняття, висновки МСЕК, довідки медичних закладів та інші документи, що підтверджують відповідний стан здоров`я дитини (хвороба, каліцтво), і свідчать про необхідність додаткових витрат на лікування (на придбання ліків, спеціальний медичний догляд, санаторно-курортне лікування тощо). Розмір додаткових витрат на дитину повинен обґрунтовуватись відповідними документами (наприклад, витрати на спеціальний медичний догляд - довідкою медичного закладу про вартість медичних послуг; витрати на лікування, на санаторно-курортне лікування - виписками з історії хвороби дитини, рецептами лікарів, довідками, чеками, рахунками, проїзними документами тощо). При стягненні коштів на додаткові витрати, які повинні бути понесені у майбутньому, суду необхідно надати розрахунок або обґрунтування необхідності майбутніх витрат. На підтвердження вищевикладеного [PERSON] надано суду докази, а саме: меню, засвідчене печаткою та підписом лікаря, рекомендації стосовно дієти при лактозній непереносимості, засвідчені печаткою та підписом лікаря, медичні довідки про огляд лікарями, чеки та квитанції, роздруківку цін магазину "Ашан" на продукти та виписку з амбулаторної картки. З наданих [PERSON] доказів суд приходить до висновку, що останньою доведенно факт наявності особливих обставин, що спричинили додаткові витрати на дитину та підтверджують відповідний стан здоров`я дитини (хворобу), а саме: фарінлотрахліт та потребу дитини систематичного дієтичного харчування з обов`язковими безглютеїновими продуктами, безлактозними молочними продуктами, що пов`язане з хворобою дитини та потребує додаткових витрат в порівнянні зі звичайними продуктами харчування, однак, не підтверджено належними та допустими доказами суму меню дієти складаної лікарем разом зі [PERSON] на тиждень у розмірі 1 195 грн. Відповідно до ч. 2 ст. 185 СК України розмір коштів, що стягуються на додаткові витрати, не може бути більше самих додаткових витрат. Суд вирішує, в якій мірі кожен із батьків зобов`язаний приймати участь в цих витратах, виходячи з матеріального та сімейного положення сторін та інших інтересів та обставин, що мають істотне значення, що визначаються так само, як і стягненні аліментів відповідно до ст. ст. 181, 182 СК. У випадку, коли матеріальне положення батьків не дозволяє забезпечити повну оплату додаткових витрат, додаткові витрати можуть бути компенсовані лише частково. Визначення обставин, що можуть бути визнані істотними, закон відносить до компетенції суду. У будь-якому разі істотними є такі обставини, як стан здоров`я, матеріальне становище відповідача, наявність у нього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних дружини, чоловіка, батьків, повнолітніх дітей тощо. Враховуючи зазначені обставини, суд визначає розмір додаткових витрат на дитину, зумовлених особливими обставинами, одного із батьків у твердій грошовій сумі. Додаткові витрати, зумовлені особливими обставинами, можуть бути присуджені судом у вигляді конкретної суми, що підлягає одноразовій сплаті, або у вигляді щомісячних чи інших періодичних платежів, здійснюваних протягом певного строку чи постійно. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення. Причому, якщо причина, що зумовила додаткові витрати, є триваючою (тяжка хвороба або каліцтво) додаткові витрати можуть фінансуватися наперед із вказівкою або без вказівки кінцевого терміну їх виплати. Крім того, [PERSON] також зазначила, що донька з 2016 року займається народними танцями, школа № 10 позашкільне виховання, щомісячні розходи 200 грн. з 01 вересня до 01 липня, разові витрати на костюми складають від 500 до 1 500 грн., витрати на виїзди до інших міст України за рахунок батьків від 200 грн. до 1 000 грн. залежно від напрямків. На підтвердження вищевикладеного [PERSON] надано суду докази, а саме: довідку №27/01-12 від 12.02.2019 року та чеки з квитанціями. З наданих [PERSON] доказів суд приходить до висновку, що останньою доведено факт того, що дитина займається народними танцями, однак, не надала переконливих, належних та допустимих доказів необхідності зазначених витрат пов`язаних із розвитком певних здібностей дитини. Враховуючи, що спільна [PERSON] та [PERSON] дочка [PERSON] знаходиться на обліку у лікаря педіатра з діагнозом фарінлотрахліт та потребує систематичного дієтичного харчування з обов`язковими безглютеїновими продуктами, безлактозними молочними продуктами, що пов`язане з хворобою дитини та потребує додаткових витрат, що підтверджується відповідними документами, враховуючи сімейний стан, а саме народження іншої дитини та скрутне матеріальне становище [PERSON] , суд вважає за можливе задовольнити частково зустрічні позовні вимоги [PERSON] про стягнення додаткових витрат на дитину та стягувати з [PERSON] на користь [PERSON] додаткові витрати на дитину у розмірі 700 грн., щомісячно, починаючи стягнення з 01 березня 2019 року. В іншій частині зустрічних позовних вимог про стягнення додаткових витрат пов`язаних із розвитком певних здібностей дитини у розмірі 300 грн., починаючи стягнення з 2014 року по теперішній час, відмовити, оскільки дані вимоги [PERSON] необґрунтовані та не підтвердженні доказами. Щодо позовних вимог [PERSON] про стягнення з [PERSON] витрат на правову допомогу у розмірі 5 500 грн., суд виходить з наступного. Відповідно до частин 1 та 3 (пункт 1) статті 133 та частин 1 - 3 ст. 137 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Частини 1-3 статті 134 ЦПК України визначають, що разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи. У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору. Попередній розрахунок розміру судових витрат не обмежує сторону у доведенні іншої фактичної суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи. Згідно з ч. 8 ст. 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. До складу витрат на правничу допомогу включаються: гонорар адвоката за представництво в суді; інша правнича допомога, пов`язана з підготовкою справи до розгляду; допомога, пов`язана зі збором доказів; вартість послуг помічника адвоката; інша правнича допомога, пов`язана зі справою. Витрати на правничу допомогу визначаються сукупністю таких документів: договором про надання правничої допомоги та відповідними доказами щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу учасник справи має подати (окрім договору про надання правничої допомоги) детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом (для визначення розміру гонорару, що сплачений або підлягає сплаті) та опис здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат має бути співмірним зі складністю справи та виконаних адвокатом (професійна правнича допомога) робіт; часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт; обсягом наданих адвокатом послуг; ціною позову та значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи та репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог співмірності, за клопотанням іншої сторони, суд може зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Разом з цим, Договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору (ст. 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»). Отже, на підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу та їх відшкодування за рахунок опонента в судовому процесі сторонам необхідно надати суду такі докази: 1) договір про надання правничої допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг тощо); 2) документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження тощо); 3) докази щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт(акти наданих послуг, акти виконаних робіт та ін.); 4) інші документи, що підтверджують обсяг, вартість наданих послуг або витрати адвоката, необхідні для надання правничої допомоги. Згідно матеріалів справи на підтвердження понесених витрат на професійну допомогу [PERSON] надано: договір про надання правової допомоги, з якого не видно, яка саме правнича допомога надалась [PERSON] адвокатом Чекалкіна Л.А. та вартість такою допомоги. Враховуючи, що [PERSON] не надала суду документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження тощо), суд вважає за необхідне відмовити в частині зустрічного позову про стягнення витрат пов`язаних із наданням правничої допомоги у розмірі 5 500 грн.

Outcome: partial