Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-15 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про звернення стягнення на заставне майно, а саме на автомобіль марки LDV 400 CONVOY, фургон малотонажний В, 2003 року випуску, шасі № [NUMBER], білого кольору, д.н.з. [NUMBER], який перебуває у користуванні [PERSON] та зареєстрований за [PERSON], для задоволення вимог публічного акціонерного товариства Акціонерний комерційний банк «Львів» по кредитному договору № 2007/06/044.8 від 12.10.2007 року в розмірі 52813,51 грн. шляхом реалізації його з прилюдних торгів, а початкову ціну для подальшої реалізації визначити встановлену незалежним експертом-оцінювачем ринкову вартість автомобіля на момент реалізації. Свої вимоги мотивує тим, що 12.10.2007р. між закритим акціонерним товариством "Акціонерно-комерційний банк "Львів", правонаступником якого є публічне акціонерне товариство "Акціонерно-комерційний банк "Львів", та [PERSON] укладено кредитний договір № 2007/06/044.8, відповідно до якого [PERSON] отримав від позивача кредит на суму 9200 доларів США зі сплатою 13 відсотків річних та кінцевим терміном повернення 01.10.2011 р. Окрім того 26.10.2007 р. в забезпечення виконання зобов'язань за договором № 2007/06/044.8 від 12.10.2007 р., між акціонерним товариством "Акціонерно-комерційний банк "Львів", правонаступником якого є ПАТ "Акціонерно-комерційний банк "Львів", та [PERSON] було укладено договір застави транспортного засобу, посвідчений приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу - Новосад О.П. за № 7005, згідно із яким [PERSON] надав в забезпечення банку автомобіль [NUMBER], який належав йому на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER], виданого Львівським ВРЕР ДАІ 24.10.2007р. 28.11.2007р. за заявою банку було накладено заборону на відчуження заставленого автомобіля без погодження із банком, що стверджується витягом з Державного реєстру обтяжень рухомого майна від 28.11.2007р. Протягом дії кредитного договору [PERSON] систематично порушував кредитні зобов'язання, а тому рішенням Франківського районного суду м. Львова від 31.05.2011 р. було задоволено позов ПАТ АКБ «Львів» та стягнуто із [PERSON] заборгованість у сумі 52171,79 грн. та 641,72 грн. судових втрат, а всього 52813,51 грн. 31.05.2011 р. банку видано виконавчий лист, на підставі якого 15.06.2012 р. відкрито виконавче провадження. В процесі виконання рішення суду було з'ясовано, що [PERSON] 29.08.2009р. відчужив спірний автомобіль [PERSON] на підставі угоди №290438-270809 і на даний час транспортний зареєстровано за д.н.з. [NUMBER]. Крім того, [PERSON] 06.08.2012 р. надав [PERSON] генеральну довіреність, яка посвідчення приватним нотаріусом ЛМНО Шоробурою-Гіркою Н.С. за № 2520, та передав йому у користування спірний автомобіль. Оскільки заборгованість [PERSON] перед банком на даний час не погашена, рішення суду не виконане, а застава в силу ст. 27 Закону України «Про заставу» зберігає силу для відповідачів, просить позов задоволити. В судове засідання представник позивача Кулинич Р.М. відповідно до довіреності від 06.02.2014 р. не з'явився, подав заяву про підтримання ним позовних вимог та розгляд справи у його відсутності. Відповідачі та третя особа у судове засіання не з'явилися із невідомих причин, про розгляд справи були належним чином повідомлені. Оглянувши матеріали цивільної справи, дослідивши зібрані по справі докази, вирішуючи спір на підставі наданих доказів та в межах заявлених позовних вимог, суд приходить до висновку, що позов слід задоволити з наступних підстав. За змістом ст.ст. 525, 526, 530 ЦК України, зобовязання мають виконуватись належним чином та у встановлений законом строк. Одностороння відмова від виконання зобовязань не допускається. Порушенням зобовязань, у відповідності до ст. 610 ЦК України, є його невиконання або виконання, з порушенням умов, визначених змістом зобовязання. Згідно з ч. 2 ст. 592 ЦК України заставодавець має право відчужувати предмет, передавати його в користування Згідно із ч. 1 ст. 589 ЦК України в разі невиконання зобовязання, забезпеченого заставою, іншій особі або іншим чином розпоряджатись ним лише за згодою заставодержателя, якщо інше не встановлено договором. Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 592 ЦК України заставодержатель має право вимагати дострокового виконання зобовязання, забезпеченого заставою, а якщо його вимога не буде задоволена, - звернути стягнення на предмет застави у разі порушення заставодавцем правил про розпоряджання предметом застави. Статтею 20 Закону України «Про заставу» передбачено, що заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, якщо в момент настання терміну виконання зобовязання, забезпеченого заставою, воно не буде виконано, якщо інше не передбачено законом чи договором. Відповідно до ст. 27 Закону України «Про заставу» застава зберігає силу, якщо за однією з підстав, зазначених в законі, майно або майнові права, що складають предмет застави, переходять у власність іншої особи; застава зберігає силу і у випадках, коли у встановленому законом порядку відбувається уступка заставодержателем забезпеченої заставою вимоги іншій особі або переведення боржником боргу, який виник із забезпеченої заставою вимоги. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 10 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», у разі відчуження рухомого майна боржником, який не мав права його відчужувати, особа, що придбала це майно за відплатним договором вважається його добросовісним набувачем згідно ст. 388 ЦК України, за умови відсутності у Державному реєстрі обтяжень рухомого майна відомостей про обтяження цього рухомого майна. Добросовісний набувач набуває право власності на таке рухоме майно без обтяжень. Частина 1 ст. 45 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» встановлює, що держатель або реєстратор Державного реєстру зобовязані на запит будь-якої фізичної чи юридичної особи надати завірений держателем або реєстратором Державного реєстру витяг з державного реєстру. З аналізу даної правової норми слідує, що інформація про обтяження рухомого майна є публічною і отримати її може будь-яка фізична чи юридична особа. Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у п. 34 постанови від 30 березня 2012 року № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що згідно виникають із кредитних правовідносин» розяснив, що у випадку коли для розпорядження предметом застави була необхідною згода заставодержателя (частина друга статті 586 ЦК), правочин заставодавця щодо розпорядження предметом застави, вчинений без згоди заставодержателя після укладення договору застави, не може бути визнаний недійсним за позовом заставодержателя, оскільки в пункті 2 частини другої статті 592 ЦК установлено інший наслідок порушення заставодавцем правил про розпорядження предметом застави, а саме - пред'явлення вимоги про дострокове виконання зобов'язання, забезпеченого заставою, а також тому, що у разі переходу права власності на предмет іпотеки від іпотекодавця до іншої особи іпотека є дійсною для набувача відповідного нерухомого майна. З кредитного договору № 2007/06/044.8 від 12.10.2007 р., укладеного між АТ "Акціонерно-комерційний банк "Львів" та [PERSON] (а.с. 6-7) вбачається, що отсанньому було надано кредит на суму 9200 доларів США зі сплатою 13 відсотків річних та кінцевим терміном повернення 01.10.2011р. Також, 26.10.2007 р. між АТ "Акціонерно-комерційний банк "Львів" та [PERSON] укладено договір застави транспортного засобу, посвідчений приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу - Новосад О.П. за № 7005 (а.с. 12-13), згідно із яким [PERSON] надав в забезпечення банку транспортний засіб LDV 400 CONVOY, фургон малотонажний В, 2003 року випуску, шасі № [NUMBER], білого кольору, д.н.з. [NUMBER]. У відповідності до п. 4.1.4 договору застави, заставодавець зобовязаний не відчужувати предмет застави у будь-який спосіб та не обтяжувати його зобовязаннями з боку третіх осіб, не видавати довіреності на користування та/або розпорядженням предмета застави, а також не виступати поручителем за третіх осіб без отримання попередньо письмової згоди на це від заставодержателя. З витягу з Державного реєстру обтяжень рухомого майна від 28.11.2007р. (а.с. 14) вбачається, що на спірний автомобіль 28.11.2007 р. накладено заборону на відчуження без погодження із банком, яка чинна і на час розгляду справи. Рішенням Франківського районного суду м. Львова від 12.05.2011 р. (а.с. 11) задоволено позов ПАТ АКБ «Львів» та стягнуто із [PERSON] на користь ПАТ АКБ «Львів» заборгованість у сумі 52171,79 грн. та 641,72 грн. судових втрат, а всього 52813,51 грн. З довіреності від 06.08.2012 р., яка посвідчення приватним нотаріусом ЛМНО Шоробурою-Гіркою Н.С. за № 2520, (а.с. 16) вбачається, що на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER] власником автомобіля марки LDV 400 CONVOY, фургон малотонажний В, 2003 року випуску, шасі № [NUMBER], білого кольору, є [PERSON], який змінив номерний знак на д.н.з. [NUMBER] і передав його у користування [PERSON] Таким чином, судом встановлено, що ПАТ АКБ «Львів» є заставодержателем спірного автомобіля. Оскільки застава на спірний автомобіль зберігається і для нового власника, яким на даний момент є [PERSON], та який передав його за довіреністю у користування [PERSON], борг по кредитному договору № 2007/06/044.8 від 12.10.2007 року, укладеному між ЗАТ АКБ «Львів» та [PERSON], не погашений, а тому позов підлягає до задоволення, оскільки зобовязання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Окрім того, з відповідачів слід стягнути на користь ПАТ "Акціонерно-комерційний банк "Львів" в рівних частках 528,15 грн. судового збору, сплаченого ним при поданні позову (а.с. 1).

Outcome: approved