Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-22 00:00:00

Публічне акціонерне товариство комерційний банк "ПриватБанк" звернулось до Первомайського міськрайонного суду Харківської області з вищезазначеним позовом. В обґрунтуванні свого позову вказало, що 10.09.2006 року між Банком та [PERSON] (спадкодавицею позивача) був укладений договір № б/н\~ про надання споживчого кредиту у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку в сумі 6200,00 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом на суму залишку заборгованості за кредитом. [PERSON] порушила умови договору, не виконала їх, допустивши прострочення платежів, у зв'язку з чим, станом на день її смерті (11.08.201 року) є заборгованість у сумі 5073,59 грн., яку позивач і просить стягнути на свою користь з відповідача [PERSON], як спадкоємця померлого боржника, а також понесені судові витрати за подання позову до суду. Представник позивача у судове засідання не прибув, надавши заяву про розгляд справи без його участі, на позові наполягає, у разі неявки відповідача не заперечував проти ухвалення заочного рішення. Відповідач про час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, у судове засідання не прибула, про причини своєї неявки у судове засідання не повідомила. Враховуючи одночасне існування вищезазначених умов суд проводить заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів, відповідно до ст. 280 ЦПК України. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, вивчивши позовну заяву, дослідивши та проаналізувавши письмові матеріали справи, встановив такі обставини та відповідні до них правовідносини: з матеріалів справи встановлено, що 10.09.2006 року між Закритим акціонерним товариством комерційний банк "ПриватБанк" (найменування якого в подальшому змінене на - Публічне акціонерне товариство комерційний банк "ПриватБанк") та [PERSON] укладений кредитний договір № б/н відповідно до якого, [PERSON] надано споживчий кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку в сумі 6200,00 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом на суму залишку заборгованості за кредитом (а.с.8-11). ПАТ КБ «Приватбанк» свої зобовязання за договором виконав в повному обсязі, а саме надав [PERSON] кредит у розмірі, встановленому договором. Відповідно до умов та правил надання банківських послуг позичальник зобовязується погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також сплачувати комісії на умовах, передбачених договором. [PERSON] порушила умови договору, не виконала їх і 11.08.2015 року вона померла (а.с.20). На день смерті остання допустила прострочення платежів, у звязку з чим за нею числиться заборгованість за вище зазначеним договором загальною сумою 5073 грн. 59 коп., яка складається з наступного: 3026,08 грн. заборгованість за кредитом; 2047,51 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом (а.с. 12-17). Відповідно до ст. 1049 ЦК України позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Таким чином, суд дійшов висновку про наявність заборгованості за кредитним договором померлої [PERSON] перед Банком в сумі 5073,59 грн. Позивач вважає, що дані кредитні правовідносини допускають правонаступництво, зокрема, в порядку спадкування і відповідачами у справі мають бути спадкоємці померлого боржника, ким Банк вважає саме відповідача у справі [PERSON], яка прийняла спадщину після померлої матері по факту проживання разом із спадкодавицею на час відкриття спадщини і не відмовившись від неї. Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно ч.3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Судом встановлено з копії паспорту померлої [PERSON] (а.с.18) та довідки ГУДМС України в Харківській області (а.с.37), що померла [PERSON] та її дочка [PERSON] на час відкриття спадщини були зареєстровані за однією адресою: м. Первомайський Харківської області, 3 м-н.[ADDRESS]. З викладеного суд приходить висновку, що, дійсно, відповідач [PERSON] є спадкоємицею померлої матері [PERSON] в силу ч.3 ст. 1268 ЦК України. Як вбачається з відповіді завідувача Первомайської державної нотаріальної контори Харківської області спадкова справа до майна померлої 09.08.2015 року [PERSON], [INFO], відсутня (а.с.46). Відповідно до ст. 1281 ЦК України спадкоємці зобов'язані повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, якщо їм відомо про його борги, а кредиторові спадкодавця належить протягом шести місяців від дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, пред'явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, незалежно від настання строку вимоги. Якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про відкриття спадщини, він має право пред'явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, протягом одного року від настання строку вимоги. Кредитор спадкодавця, який не пред'явив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у зазначені строки позбавляється права вимоги. З урахуванням положення статті 1282 ЦК України спадкоємці боржника за умови прийняття спадщини є боржниками перед кредитором у межах вартості майна, одержаного у спадщину. При цьому спадкоємці несуть зобов'язання погасити нараховані відсотки і неустойку тільки в тому випадку, якщо вони вчинені позичальникові за життя. Інші нараховані зобов'язання фактично не пов'язані з особою позичальника і не можуть присуджуватися до сплати спадкоємцями. Оскільки зі смертю боржника відносини між кредитором ПАТ КБ «ПриватБанк» і боржником кредитного договору [PERSON] припинилися, а його спадкоємиця стороною кредитного договору не була, дані відносини не можуть регулюватися нормами, які передбачають загальні наслідки невиконання стороною договірних зобов'язань, зокрема такі, як стягнення заборгованості за договором кредиту. Зобов'язання по поверненню кредиту у даному випадку включається до складу спадщини, тому у даному випадку застосовуються не умови кредитного договору щодо строків повернення кредиту чи його сплати, а підлягають застосуванню норми статті 1282 ЦК України щодо обов'язку спадкоємців задовольнити вимоги кредитора у порядку, передбаченому частиною 2 цієї статті, а саме: суд за позовом кредитора накладає стягнення на майно, яке було передане спадкоємцям у натурі, якщо вони відмовилися від одностороннього платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями та кредитором інше не встановлено. Як вбачається з наданої Банком копії свідоцтва про смерть [PERSON] спадкоємець померлої [PERSON] повідомила кредитора (Банк) спадкодавця про смерть останньої 25.01.2016 року (а.с.20), про що свідчить штамп вхідної кореспонденції. Позивач же лише 01.03.2017 року звернувся до Первомайської державної нотаріальної контори Харківської області з претензією кредитора в порядку ст. 1281 ЦК України (а.с.23), тобто більше року та місяця потому. Нотаріус надав відповідь на вимогу кредитора про відмову у прийнятті претензії саме відповідно до ч.4 ст. 1281 ЦК України через пропуск шестимісячного строку для предявлення вимог до спадкоємців і пропуск цього строку припиняє відповідні права кредиторів (а.с.24). Потім Банк 13.10.2017 року звернувся безпосередньо до [PERSON] з листом-претензією щодо одноразового платежу боргу її матері (а.с.25), проте реакція на вказаний лист з боку відповідача судові не відома,.\~ Доводи, викладені ПАТ КБ "ПриватБанк» висновків суду не спростовують з приводу того, що предметом розгляду у даній справі є стягнення грошових коштів, а не накладення стягнення на майно, яке було передане спадкоємцю у натурі. Крім того, строки, встановлені ст. 1281 ЦК України, не є поновлюваними, а, тому, суд вважає, що Банк не предявив вимоги до спадкодавця і втратив таке право на майбутнє. Тому, надавши належну оцінку доводам сторони позивача, суд не знаходить підстав для задоволення позовних вимог, оскільки позивач вибрав не той спосіб захисту порушеного права та пропустив строки, що не поновлюються. Таким чином, суд вважає, що позовні вимоги задоволенню не підлягають, а судові витрати в порядку ст. 141 ЦПК України слід залишити за позивачем. На підставі наведеного та

Outcome: dismissed