Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-20 00:00:00

Позивач 22.01.2018 року звернувся до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк», третя особа приватний нотаріус Київського нотаріального округу Чуловський Володимир Анатолійович, уточнивши свої вимоги заявою від 12.04.2018 року просив: визнати виконавчий напис нотаріуса зареєстрований в реєстрі за №17812 від 04.09.2017 року, за кредитним договором №2007/13-2.06/519 та виконавчий напис нотаріуса зареєстрований в реєстрі за №26325 від 06.11.2017 року та за №26273 від 08.11.2017 року за кредитним договором №2007/13-2.06/518 вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Чуловським Володимиром Анатолійовичем на кредитному договорі №2007/13-2.06/519 від 03.08.2007 року таким, що не підлягає виконанню. В обґрунтування позову зазначено, що 03.08.2007 року між [PERSON] з одного боку та ПАТ «Укрсоцбанк» з іншого боку укладено кредитний договір №2207/13-2.06/518 згідно якого відповідач надав позивачу кредит у сумі 117367 доларів США та №2007/13-2.06/519 згідно якого відповідач зобов'язався надати позивачу кредит у розмірі 93400 доларів США. В забезпечення зобов'язання було укладено іпотечний договір. 09.10.2017 року Приморським районним судом м.Одеси було відкрите провадження у справі №522/18740/17 за позовом ПАТ «Укрсоцбанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором 2007/13-2,06/518. 10.01.2018 року [PERSON] стало відомо від ВПВР УДВС ГТУЮ в Одеській області, що приватним нотаріусом міського Київського нотаріального округу [PERSON] вчинено виконавчий напис зареєстрований в реєстрі за №17812 від 04.09.2017 року за кредитним договором №2007/13-2,06/519 та виконавчий напис зареєстрований в реєстрі за №26273 від 06.11.2017 року та за №26273 від 08.11.2017 року за кредитним договором №2207/13-2,06/518. Позивач вважає, що нотаріус не мав права видавати виконавчий напис, а тому напис є таким, що не підлягає виконанню. Відсутня безспірність у виконавчому напису, адже розмір процентів не є безспірним боргом та заборгованість є строковою. Крім того у суді розглядається справа про стягнення заборгованості за тими ж кредитними договорами, що є подвійною відповідальністю. Також нотаріусом не враховано вимог Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», тож виконавчий напис підлягає скасуванню. Ухвалою суду від 23.01.2018 року позовну заяву [PERSON] залишено без руху, позивачу надано 10-денний термін для усунення недолік позову. Ухвалою суду від 23.01.2018 року заяву представника [PERSON] про забезпечення позову було повернуто заявнику. Після усунення позивачем недоліків позову ухвалою суду від 07.02.2018 року провадження у справі відкрите, розгляд справи постановлено здійснювати за правилами загального позовного провадження з призначенням підготовчого засідання на 05.03.2018 року. Ухвалою суду від 12.02.2018 року відмовлено у задоволенні заяви представника позивача про забезпечення позову. Ухвалою суду від 01.03.2018 року заяву представника [PERSON] про забезпечення позову було повернуто заявнику. Ухвалою суду від 05.04.2018 року заяву представника [PERSON] про забезпечення позову задоволено: стягнення на підставі виконавчого документу - виконавчий напис нотаріуса зареєстрованого в реєстрі за №17812 від 04.09.2017 року зупинено; стягнення на підставі виконавчого документу - виконавчий напис нотаріуса зареєстрованого в реєстрі за26273 від 06.11.2017 року та за №26273 від 08.11.2017 року зупинено. До суду 11.04.2018 року надійшов відзив на позовну заяву, згідно якого представник ПАТ «Укрсоцбанк» просив відмовити у задоволенні позову в повному обсязі. Відзив обґрунтований наступним. Позивач оскаржує два виконавчих написи по двом кредитним договорам. Щодо виконавчого напису від 08.11.2017 року по зверненню стягнення на предмет іпотеки, підвальне приміщення, загальною площею 49,7 кв.м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS], та є забезпеченням по кредитному договору. Вказує, що відповідне приміщення не підпадає під дію Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України», закон не впливає на вчинення виконавчого напису, лише на примусове стягнення, тому не може бути підставою для визнання дій нотаріуса такими, що не узгоджуються з нормами законодавства. Посилання позивача на наявність позову ПАТ «Укрсоцбанк» про стягнення заборгованості за кредитним договором №2007/13-2.06/518. Станом на дату подання відзиву, проведено лише підготовче засідання, ніяких заперечень з боку відповідача щодо суми заборгованості не надходило. Вказує, що безспірність вимог банку була при зверненні до нотаріуса, адже щодо безспірності мова йде про документи, розрахунки, які встановлюють наявність прострочення виконання зобов'язання, визначаються обставини несплати чергових платежів, а не про наявність розгляду справи в суді. Щодо подвійної відповідальності, то представник відповідача вказує на е, що правовідносини між ним та боржником після вчинення виконавчого напису не припинилися, тому банк вправі звернутися до суду з вимогою про стягнення заборгованості, що не буде подвійною відповідальністю. Отже, жодних порушень при вчиненні виконавчого напису, зі сторони банку та нотаріуса не було, тому необхідно відмовити у задоволенні позову. Ухвалою суду від 17.04.2018 року скасовано забезпечення позову, у вигляді зупинення стягнення на підставі виконавчого напису нотаріуса скасовано, у зв'язку з невиконанням позивачем вимог суду щодо зустрічного забезпечення. До суду 13.04.2018 року надійшов позов [PERSON] до Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк», третя особа приватний нотаріус Київського нотаріального округу Чуловський Володимир Анатолійович про визнання виконавчого напису нотаріуса №26325 від 08.11.2017 року таким що не підлягає виконанню. Ухвалою суду від 16.04.2018 року справи за позовом від 13.04.2018 року та за позовом від 22.01.2018 року об'єднано в одне провадження. Зупинено стягнення на підставі виконавчого напису нотаріуса зареєстрованого в реєстрі за №26325 від 08.11.2017 року за кредитним договором №2007/13-2.06/518, який перебуває на виконанні у приватного виконавця [PERSON] У судовому засіданні 21.06.2018 року в протокольній формі без виходу до нарадчої кімнати ухвалено закрит підготовче провадження та перейти до розгляду справи по суті на 28.08.2018 року. При розгляді справи у судовому засіданні 28.08.2018 року було оголошено перерву для підготовки до судових дебатів до 21.11.2018 року. Сторони у судове засідання не зявилися, про час, дату та місце судового розгляду були повідомлені належним чином. Від представника позивача та представника відповідача надійшли заява про розгляд справи за їх відсутності. Приватний нотаріус Київського нотаріального округу Чуловський В.А. в судове засідання не з'явився, про час та місце судового розгляду був повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив. Згідно ч. 2 ст.247 ЦПК України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення учасників справи, оцінивши докази на належність, достатність, допустимість та достовірність, дослідивши їх окремо та у взаємозв'язку, суд приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що 04 вересня 2017 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Чуловським В.А. за заявою ПАТ «Укрсоцбанк», вчинено виконавчий напис, відповідно до якого запропоновано звернути стягнення на квартиру [NUMBER], загальною площею 49,3 кв.м., житловою площею 17,0 кв.м., яка знаходиться в будинку [ADDRESS] За рахунок коштів, отриманих від реалізації предмету іпотеки, запропоновано задовольнити вимоги стягувача у розмірі заборгованості, що виникла внаслідок невиконання/неналежного виконання боржником умов кредитного договору №2007/13-2.06/519 за період з 10.12.2014 року по 31.05.2017 року в сумі 1 239 629,59 грн. Виконавчий напис нотаріуса зареєстровано в реєстрі за №17812 (а.с.10). 06 листопада 2017 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Чуловським В.А. за заявою ПАТ «Укрсоцбанк», вчинено виконавчий напис, відповідно до якого запропоновано звернути стягнення за рахунок коштів, отриманих від реалізації предмету іпотеки, а саме квартири [ADDRESS], пропонував задовольнити вимоги стягувача у розмірі заборгованості, що виникла внаслідок невиконання/неналежного виконання боржником умов кредитного договору №2007/13-2.06/518 за період з 20.03.2015 року по 29.05.2017 року у сумі 1 125 520,05 грн. Виконавчий напис нотаріуса зареєстровано в реєстрі за №26273 (а.с.8,9). Виконавчий напис нотаріуса зареєстрований в реєстрі за №26273 від 06.11.2017 року перебуває на примусовому виконані у провадженні приватного виконавця Виконавчого округу Одеської області [PERSON], виконавче провадження №55350518 від 08.12.2017 року, що підтверджується супровідним листом приватного виконавця [PERSON] №764 від 23.02.2018 року (а.с.63). В рамках вищезазначеного виконавчого провадження проведено оцінку вартості майна, та згідно Звіту про незалежну оцінку однокімнатної квартири, загальною площею 36,1 кв.м., що розташована за адресою: [ADDRESS], яка належить [PERSON] ринкова вартість квартири станом на 15.02.2018 року, без врахування ПДФ - 20%, становить 691 851,00 гривень (а.с.64-66). 08 листопада 2017 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Чуловським В.А. за заявою ПАТ «Укрсоцбанк», вчинено виконавчий напис, відповідно до якого запропоновано звернути стягнення за рахунок коштів, отриманих від реалізації предмету іпотеки, а саме підвального приміщення загальною площею 49,7 кв.м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS] пропонував задовольнити вимоги стягувача у розмірі заборгованості, що виникла внаслідок невиконання/неналежного виконання боржником умов кредитного договору №2007/13-2.06/518 за період з 20.03.2015 року по 29.05.2017 року у сумі 1 125 520,05 грн. Виконавчий напис нотаріуса зареєстровано в реєстрі за №26325 (т. 2 а.с.8). Виконавчий напис нотаріуса зареєстрований в реєстрі за №26325 від 08.11.2017 року перебуває на примусовому виконані у провадженні приватного виконавця Виконавчого округу Одеської області [PERSON], виконавче провадження №55350578 від 08.12.2017 року, що підтверджується супровідним листом приватного виконавця [PERSON] №763 від 23.02.2018 року (а.с.67). В рамках вищезазначеного виконавчого провадження проведено оцінку вартості майна, та згідно Звіту про незалежну оцінку підвального приміщення, загальною площею 49,7 кв.м., розташованого за адресою: [ADDRESS] яке належить [PERSON],ринкова вартість підвалу станом на 15.02.2018 року, без врахування ПДФ 20%, становить 442 523,00 гривень (а.с.68-70). Звертаючись до суду з вимогами про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, позивач вказав як підставу позову, що Банк не надав нотаріусу документів, які підтверджуються безспірність заборгованості, а сама заборгованість не є безспірною. Вирішуючи спір в цій частині суд виходить з наступного. За загальним правилом статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. Відповідно до статті 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно з частиною першої статті 1 Закону України "Про нотаріат" (далі - Закон "Про нотаріат") нотаріат в Україні - це система органів і посадових осіб, на які покладено обов'язок посвідчувати права, а також факти, що мають юридичне значення, та вчиняти інші нотаріальні дії, передбачені цим Законом, з метою надання їм юридичної вірогідності. Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом "Про нотаріат" та іншими актами законодавства України (частина перша статті 39 Закону "Про нотаріат"). Цим актом є, зокрема, Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року № 296/5 та зареєстрований у Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року за № 282/20595 (далі - Порядок вчинення нотаріальних дій, Порядок). Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія (пункт 19 статті 34 Закону України "Про нотаріат"). Правовому регулюванню процедури вчинення нотаріусами виконавчих написів присвячена Глава 14 Закону України "Про нотаріат" та Глава 16 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій. Отже, можливість вчинення виконавчого напису прямо передбачена ст. 18 Цивільного кодексу України (ЦК), ст. 28 ЦПК, главою 14 Закону № 3425-XII, ч. 6 ст. 20 Закону України від 02 жовтня 1992 року № 2654-XII «Про заставу» (Закон № 2654-XII), ч. 3 ст. 33 Закону України від 05 червня 2003 року № 898-IV «Про іпотеку» (Закон № 898-IV), постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» (постанова Кабінету Міністрів України № 1172) та іншими законодавчими актами. У зв'язку з цим розгляд судом справи за позовом про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, є правомірним, і, крім того, відповідає конституційному положення про всеосяжність права на звернення до суду та юрисдикцію суду (статті 55, 124 Конституції України). Відповідно до частини першої статті 35 Закону України «Про іпотеку» у редакції, яка була чинною на час виникнення спірних правовідносин, у разі порушення основного зобов'язання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. В цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов'язань, вимога про виконання порушеного зобов'язання у не менш ніж тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі розпочати звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до цього Закону. Згідно зі статтею 87 Закону України «Про нотаріат» (в редакції на час вчинення виконавчого напису), для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. У відповідності до ст. 88 Закону України «Про нотаріат», Нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Згідно з пунктом 283 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України (далі - Інструкція) вчинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов'язання та (або) умов іпотечного договору здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту одержання іпотекодавцем та боржником, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмової вимоги про усунення порушень. У відповідності до п.2.3 глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій (в редакції на час вчинення спірного виконавчого напису), вчинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов'язання та (або) умов іпотечного договору здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту надісланих іпотекодержателем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця. Повідомлення вважається надісланим, якщо є відмітка іпотекодавця на письмовому повідомленні про його отримання або відмітка поштового відділення зв'язку про відправлення повідомлення на вказану в іпотечному договорі адресу. Згідно п.3.1-3.2 глави 16 вказаного Порядку, нотаріус вчиняє виконавчі написи: якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем; за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 року №1172. Пунктом 286 Інструкції передбачено, що при вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи надано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів. Відповідно до пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України від 9 червня 1999 року № 1172 «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріуса» (далі - Перелік) для одержання виконавчого напису для стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими угодами подаються, зокрема, оригінал нотаріально посвідченої угоди; документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов'язання. Отже, безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком, нотаріус під час вчинення виконавчого напису не встановлює права та обов'язки учасників правовідносин, а лише перевіряє наявність необхідних документів. Відповідно до п. 1-1 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172, за іпотечними договорами, що передбачають право звернення стягнення на предмет іпотеки у разі прострочення платежів за основним зобов'язанням до закінчення строку виконання основного зобов'язання, для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого іпотечного договору; б) оригінал чи належним чином засвідчена копія договору, що встановлює основне зобов'язання; в) засвідчена стягувачем копія письмової вимоги про усунення порушення виконання зобов'язання, що була надіслана боржнику та майновому поручителю (в разі його наявності), з відміткою стягувача про непогашення заборгованості; г) оригінали розрахункового документа про надання послуг поштового зв'язку та опису вкладення, що підтверджують надіслання боржнику письмової вимоги про усунення порушення виконання зобов'язання; ґ) довідка фінансової установи про ненадходження платежу. При цьому стаття 50 Закону України "Про нотаріат" передбачає, що нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржується до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти. За результатами аналізу вищенаведених норм можна дійти наступних висновків. Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов'язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов'язання боржником. Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов'язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України "Про нотаріат"). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Захист прав боржника в процесі вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається в спосіб, передбачений підпунктом 2.3 пункту 2 Глави 16 розділу II Порядку, - шляхом надіслання іпотекодержателем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця. Натомість нотаріус вирішує питання про вчинення виконавчого напису на підставі документів, наданих лише однією стороною, стягувачем, і не зобов'язаний запитувати та одержувати пояснення боржника з приводу заборгованості для підтвердження чи спростування її безспірності. Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. З урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України "Про нотаріат" захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчинення виконавчого напису. Тому суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України "Про нотаріат" у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Зокрема, спростовує безспірність заборгованості боржника той факт, що на час вчинення нотаріусом виконавчого напису в суді розглядається по суті спір щодо розміру цієї заборгованості. Наявність ухвали Приморського районного суду м. Одеси від 21.08.2018 року у справі №522/18740/17 за позовом ПАТ «Укрсоцбанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості про залишення позову без розгляду, у зв'язку з поданням відповідної заяви представником ПАТ «Укрсоцбанк» не може свідчити про відсутність безспірності заборгованості. Разом із тим, законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів. Відповідна правова позиція, викладена ВСУ у постанові від 05.07.2017 року по справі №6-887цс17. З матеріалів справи вбачається, що ПАТ «Укрсоцбанк» направляв [PERSON] цінний лист з вимогою про усунення порушень (а.с.143-147). Проте, матеріали справи не містять доказів отримання позивачем будь-якої кореспонденції від банку. Повно та всебічно дослідивши обставини справи, перевіривши їх доказами, які оцінено на предмет належності, допустимості, достовірності та взаємного зв'язку, суд установив, що нотаріусом під час вчинення оспорюваного виконавчого напису ПАТ «Укрсоцбанк» не було дотримано всіх вимог передбачених Порядком вчинення нотаріальних дій, а саме нотаріусом вчинено виконавчий напис без належного підтвердження безспірності вимог кредитора, зважаючи на те, що судом розглядалася справа про стягнення заборгованості за кредитними договорами та виконавчий напис вчинено без належного повідомлення боржника. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. За положеннями ст. ст. 12, 81 ЦПК України, кожна особа повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов'язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов'язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог [PERSON] щодо визнання виконавчих написів такими, що не підлягають виконанню, та вважає за можливе задовольнити позов, оскільки нотаріусом не було встановлено безспірності суми заборгованості та зважаючи на недоведеність належного повідомлення боржника . На підставі викладеного та

Outcome: approved