Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-30 00:00:00

Позивач ПАТ "Просто -страхування" звернувся з позовом до [PERSON], де були залучені співвідповідач "ПАТ "Інкомстрах" , та третя особа, МТСБУ про відшкодування шкоди, свої вимоги мотивує тим, що 13 грудня 2012 року АТ „ПРОСТО-страхування" та [PERSON] уклали договір страхування № АТЛ 1221710 майнових інтересів власника автомобіля „Nissan Qashqai", реєстраційний номер [NUMBER]. 16 вересня 2013 року в місті Києві на бульварі Верховної Ради відбулась дорожньо-транспортна пригода. Учасниками даної пригоди були: автомобіль [NUMBER], яким керувала [PERSON]; та застрахований автомобіль „Nissan Qashqai", реєстраційний номер [NUMBER], яким керував [PERSON]. Відповідно до Постанови Дніпровського районного суду міста Києва від 07 жовтня 2013 року, дорожньо-транспортна пригода сталася в результаті порушення Правил дорожнього руху [PERSON]. У результаті цієї пригоди був пошкоджений автомобіль страхувальника. Відповідно до Звіту № 10451/87992 від 17 вересня 2013 року вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля „Nissan Qashqai", реєстраційний номер [NUMBER], становить 16 322,99 гривень, а відповідно до Рахунку-фактури № А523 від 23 вересня 2013 року вартість відновлювального ремонту автомобіля „Nissan Qashqai", реєстраційний номер [NUMBER], становить 16 993,20 гривень. Зазначена вище подія була визнана страховою, про що 07 жовтня 2013 року було складено Страховий акт № 87992. 26 вересня 2013 року [PERSON] звернувся до АТ "ПРОСТО-страхування" із заявою про виплату страхового відшкодування, Відповідно до платіжного доручення № 29956 від 09 жовтня 2013 року АТ „ПРОСТО-страхування" виплатило страхувальнику страхове відшкодування за ремонт автомобіля „Nissan Qashqai", реєстраційний номер [NUMBER], в розмірі 16 993,20 гривень. Таким чином, фактичні витрати страхової компанії, пов'язані з цим страховим випадком складають 16 993,20 гривень. Згодом в судовому засіданні представником позивача Брусникою А.М. було уточнено позовні вимоги, згідно яких Цивільно-правова відповідальність власника автомобіля „Hyundai", реєстраційний номер [NUMBER] на момент дорожньо-транспортної пригоди була застрахована в ПАТ "Інкомстрах" відповідно до Полісу № АЕ/1820116, Згідно з даним Полісом франшиза складає 0 грн. Таким чином, відповідач ПАТ "Інкомстрах" повинно відшкодувати АТ "ПРОСТО-страхування" затрати по виплаті страхового відшкодування в розмірі 16 322,99 грн. В судовому засіданні представник позивача Брусника А.М. позовні вимоги уточнив, підтримав в повному обсязі, та просив суд задовольнити позов, яким стягнути з ПрАТ "Інкомстрах" затрати по виплаті страхового відшкодування в розмірі 16 322,99 грн., а з відповідачки [PERSON] різницю затрат по виплаті страхового відшкодування в розмірі 670 гривень 21 коп. та судовий збір у відповідності до суми заявлених вимог. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні проти заявленого позову не заперечувала. Відповідач ПАТ "Інкомстрах" до суду не з'явився, про дату та місце розгляду справи, повідомлявся належним чином, з жодними заявами та клопотаннями до суду не звертався, про причини своєї неявки суд не повідомляли. За приписами п.1 ст. 74 ЦПК України судова повістка, направляється юридичним особам та фізичним особам - підприємцям - за адресою місцезнаходження (місця проживання), що зазначена в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців. Третя особа МТСБ України через свого представника [PERSON] до суду не з'явилися, про дату та місце розгляду справи повідомлені належним чином, направили до суду пояснення згідно яких щодо заявленого позову не заперечували. Суд, заслухавши пояснення представника позивача Брусники А.М. відповідача [PERSON] , дослідивши матеріали справи та оцінивши наявні у справі докази, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. 13 грудня 2012 року АТ „ПРОСТО-страхування" та [PERSON] уклали договір страхування № АТЛ 1221710 майнових інтересів власника автомобіля „Nissan Qashqai", реєстраційний номер [NUMBER]. (а.с. 3) 16 вересня 2013 року в місті Києві на бульварі Верховної Ради відбулась дорожньо-транспортна пригода. Учасниками даної пригоди були: автомобіль [NUMBER], яким керувала [PERSON]; та застрахований автомобіль „Nissan Qashqai", реєстраційний номер [NUMBER], яким керувала [PERSON]. Відповідно до Постанови Дніпровського районного суду міста Києва від 07 жовтня 2013 року, дорожньо-транспортна пригода сталася в результаті порушення Правил дорожнього руху [PERSON]. (а.с.9) Відповідно до ст. 61 ч. 3, 4 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській, адміністративній чи кримінальній справі, що набрало законної сили обов'язкова для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову суду з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. У результаті цієї пригоди був пошкоджений автомобіль страхувальника. Відповідно до Звіту № 10451/87992 від 17 вересня 2013 року вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля „Nissan Qashqai", реєстраційний номер [NUMBER], становить 16 322,99 гривень, а відповідно до Рахунку-фактури №А523 від 23 вересня 2013 року вартість відновлювального ремонту автомобіля „Nissan Qashqai", реєстраційний номер [NUMBER], становить 16 993,20 гривень. Зазначена вище подія була визнана страховою, про що 07 жовтня 2013 року було складено Страховий акт № 87992. 26 вересня 2013 року [PERSON] звернувся до АТ "ПРОСТО-страхування" із заявою про виплату страхового відшкодування.(а.с.6-7) Відповідно до платіжного доручення № 29956 від 09 жовтня 2013 року АТ „ПРОСТО-страхування" виплатило страхувальнику страхове відшкодування за ремонт автомобіля "Nissan Qashqai", реєстраційний номер [NUMBER], в розмірі 16 993,20 гривень. Відповідно до ст. 27 Закону України „Про страхування" до Страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування в межах фактичних затрат, переходить право вимоги, яке Страхувальник має до особи, відповідальної за заподіяний збиток. Стаття 993 ЦК України передбачає перехід до страховика прав страхувальника щодо особи, відповідальної за завдані збитки, а саме: „До страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки." Відповідно до ч. 2 ст. 1187 ЦК України: „Шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (права власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку". За ст. 1191 ЦК України: „Особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом". Цивільно-правова відповідальність власника автомобіля „Hyundai", реєстраційний номер [NUMBER] на момент дорожньо-транспортної пригоди була застрахована в ПАТ "Інкомстрах" відповідно до Полісу № АЕ/1820116, Згідно з даним Полісом франшиза складає 0 грн. Згідно ст.22 Закону "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи. Відносини у сфері обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів регулює Закон України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", який спрямований на забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та майну потерпілих при експлуатації наземних транспортних засобів. Відповідно до п.1.3 ст.1 зазначеного закону потерпілі - це юридичні та фізичні особи, життю, здоров`ю та/або майну яких заподіяна шкода внаслідок дорожньо-транспортної пригоди з використанням транспортного засобу. Пунктом 1.6 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" передбачено, що власники транспортних засобів - юридичні та фізичні особи, які відповідно до законів України є власниками або законними володільцями ( користувачами) наземних транспортних засобів на підставі права власності, права господарського відання, оперативного управління, на основі договору, оренди або правомірно експлуатують транспортний засіб на інших законних підставах страхове відшкодування). Разом з цим, п. 36.4 означеного Закону передбачено, що страхове відшкодування виплачується безпосередньо потерпілому ( іншій особі, що має право на страхове відшкодування), а п.35 Закону визначено, що заява про страхове відшкодування подається потерпілим чи особою, що має право на страхове відшкодування. До заяви про страхове відшкодування додається документ, що посвідчує право заявника на отримання страхового відшкодування ( довіреність), або документ, що підтверджує право власності ( п. 35.2 Закону). Тобто , законом передбачено наявність у довіреності права на отримання страхового відшкодування. Відповідно до ст. 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Згідно з роз'ясненнями, викладеними в п.14 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01 березня 2013 р." про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів по відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки", коли відшкодування шкоди в натурі неможливе, потерпілому відшкодовуються в повному обсязі збитки відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Відповідно до ст. 1192 ЦК України, розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Відповідно до п. 2 ст. 18 Закону України "Про страхування", факт укладання договору страхування може посвідчуватися страховим свідоцтвом (полісом, сертифікатом), що є формою договору страхування. Відповідно до положень ст. 57 ЦПК України, доказами є будь - які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. Відповідно до ст. 29 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" унормовано, що у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством. Згідно вимог ч. ч. 1, 2 ст. 11 Цивільного процесуального кодексу України (надалі - ЦПК України), суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Враховуючи зазначене, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги про стягнення страхового відшкодування з відповідача ПАТ "Інкомстрах" у розмірі 16 322 підлягають задоволенню. За змістом п.2 ст.1187, 1194 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування шкоди, завданої нею іншій особі, зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди та страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Отже, з відповідачки [PERSON], як з винної особи, належить стягнути на користь позивача різницю затрат по виплаті страхового відшкодування в розмірі 670 гривень 21 коп. Разом з тим, відповідно до положень ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно з вимогами ст.ст. 57-60 ЦПК України засобами доказування в цивільній справі є пояснення сторін і третіх осіб, показання свідків, письмові докази, речові докази і висновки експертів. Суд приймає до розгляду лише ті докази, які мають значення для справи. Обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування. Кожна сторона має довести ті обставини, на які посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень. Суд оцінює належність, допустимість достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Результати оцінки доказів суд відображає в рішенні, в якому наводяться мотиви їх прийняття чи відмови у прийнятті. Виходячи з принципу процесуальної рівності сторін і враховуючи обов'язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається, необхідно в судовому засіданні дослідити кожний доказ, наданий сторонами на підтвердження своїх вимог або заперечень, який відповідає вимогам належності та допустимості доказів (п. 27постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 2009 року № 2 "Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції". ) Разом з тим, відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України, якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог між відповідачами.. Отже з відповідачів ПАТ "ІНКОМСТРАХ" слід стягнути судовий збір у розмірі 233,86 та [PERSON] 9 гривень 74 копійки. Виходячи з наведеного та

Outcome: approved