Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-24 00:00:00

Позивач [PERSON] пред`явив до суду позов до відповідачів Державної казначейської служби України, Головного управління Національної поліції в Тернопільській області, у якому просить відшкодувати моральну шкоду в розмірі 15000 гривень, завдану незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування і прокуратури, шляхом списання цих коштів з рахунку Державної казначейської служби України. В обґрунтування заявлених позовних вимог покликається на те, що 24 грудня 2018 року близько 22 години 15 хвилин на територію його домогосподарства за адресою: [ADDRESS] прибула слідчо-оперативна група, скерована Тернопільським районним відділенням поліції Тернопільського ВП в Тернопільської області, у зв`язку із поступленням на спецлінію 102 повідомлення про відкрите заволодіння мобільним телефоном громадянина [PERSON] . Прибувши на його подвір`я, заступник начальника Тернопільського РВП майор поліції [PERSON] почав звинувачувати його у вчиненні злочину, зокрема відкритого заволодіння мобільним телефоном марки "Nokia 5230", належного громадянину [PERSON] . Після того як він, позивач, повідомив, що жодного злочину не вчиняв, майор поліції [PERSON] почав говорити на підвищеному тоні, звинувачував у злочині, чинив моральний тиск та залякування, перешкоджав йому потрапити у власний будинок. Після того як він, позивач потрапив у помешкання та зачинився у ньому , поліцейський [PERSON] продовжував стукати у вікна та двері , вимагав проїхати у відділення поліції для дачі пояснень з приводу крадіжки. На ці дії він не відреагував оскільки вважав такі дії працівників поліції незаконними. Зазначені неправомірні дії працівників поліції призвели до погіршення стану його здоров`я, у зв`язку із чим він змушений був звертатися в медичну установу, де у нього діагностували гіпертонічний криз (неускладнений). Також, з метою з`ясування ситуації, він 26 грудня 2018 року прибув на прийом у Тернопільський РВП Тернопільського ВП ГУНП в Тернопільській області, де повідомив про зазначений інцидент, а також подав керівництву ГУНП в Тернопільській області письмову скаргу на неправомірні дії майора поліції [PERSON] Висновком службового розслідування визнано факт порушення, що має ознаки дисциплінарного проступку з боку окремих працівників Тернопільського районного відділення поліції Тернопільського ВП ГУНП в Тернопільській області, та наказом начальника ГУНП в Тернопільській області від 24 травня 2019 року №1353 [PERSON] зменшено розмір щомісячної премії на 5 відсотків на один місяць. Позивач стверджує, що не вчиняв протиправних дій, які б давали законні підстави працівникам поліції вриватись на територію його домогосподарства та звинувачувати його у вчиненні злочину, чинити на нього моральний та психологічний тиск. Вказані дії майора поліції [PERSON] образили та поставили під сумнів його порядність та добре ім`я, оскільки свідком інциденту був його сусід [PERSON] , а згодом усі мешканці села обговорювали дану ситуацію, у зв`язку із чим він вимушений доводити суспільству свою чесність і порядність як громадянина. Також вказує, що його переживання супроводжувались інтенсивними негативними почуттями: обурення через безпідставність звинувачень, власну безправність і приниження, погіршення стану здоров`я. Враховуючи характер, обсяг та глибину моральних страждань, їх тривалість, ступінь зниження репутації, оскільки він є особою пенсійного віку, працює викладачем математики у Тернопільському вищому професійному училищі ресторанного сервісу і торгівлі, має ступені доктора педагогічних наук, професора, оцінює спричинену йому моральну шкоду у розмірі 15000 гривень, які просить списати з рахунку Державної казначейської служби України. Також просить компенсувати йому витрати, по сплаті судового збору у розмірі 704,80 гривень. Ухвалою судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 09 вересня 2019 року відкрито провадження у вказаній цивільній справі та призначено її до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. 07 жовтня 2019 року від відповідача Головного управління Національної поліції в Тернопільській області надійшов до суду відзив на позов, згідно із яким відповідач вказує на необґрунтованість викладених у позовній заяві обставин, покликаючись на те, що твердження позивача зводяться до того, що [PERSON] порушуючи вимоги законодавства перебував на території домоволодіння та проводив відносно нього оперативно-розшукові заходи. Натомість, службовим розслідуванням, проведеним ГУНП в Тернопільській області встановлено, що [PERSON] перебував на території домоволодіння позивача на законних підставах. Крім цього, вказують, що безпідставним є твердження позивача про те, що наказом начальника ГУНП в Тернопільській області від 24 травня 2019 року №1353 поліцейського притягнуто до відповідальності та зменшено розмір премії, однак, майор [PERSON] не притягувався до жодного виду відповідальності, передбаченого законом. Службовим розслідуванням встановлено виключно факт небажання позивача проїхати до підрозділу поліції для дачі пояснень відносно скоєння крадіжки, а також факт спілкування між позивачем та поліцейським на підвищених тонах, що призвело до порушення [PERSON] «Правил етичної поведінки поліцейських», затверджених наказом МВС України 09.11.2016 №1179. Крім цього, в ході проведення службового розслідування, факти викладені позивачем у скарзі знайшли своє підтвердження лише частково. Також вказують, що обставини, якими позивач обґрунтовує свої позовні вимоги не підпадають під жодну із наведених у ст. 1176 Цивільного кодексу України та Законом України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» підстав, які передбачають відшкодування державою шкоди незалежно від вини посадових і службових осіб органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду. Крім цього, вважають, що позивачем не обґрунтовано розмір моральної шкоди в сумі 15000 гривень, яку він просить стягнути на його користь, а також не відповідають дійсності його твердження про погіршення стану здоров`я, оскільки як убачається із наданої позивачем відповіді Тернопільської міської комунальної лікарні №2 від 20 серпня 2019 року за медичною допомогою звертався [PERSON] 1982 року народження, натомість позивач 1952 року народження, у зв`язку із чим вважають що за медичною допомогою у лікарню зверталася інша особа. Вказуючи на те, що позивачем не надано жодних належних та допустимих доказів на підтвердження викладених у позові обставин, просять відмовити у задоволенні позову. Від Державної казначейської служби України 16 жовтня 2019 року надійшов до суду відзив на позов, у якому відповідач заперечує проти викладених у позові обставин, покликаючись на те, що позивачем не доведено факту завдання йому моральної шкоди діями посадових осіб органу досудового розслідування, а тому заявлена вимога про стягнення моральної шкоди у розмірі 15000 гривень є недоведеною та безпідставною. За вказаних обставин просять відмовити у задоволенні позовних вимог. 18 жовтня 2019 року позивач [PERSON] подав до суду відповідь на відзив Державної казначейської служби України, згідно якої заперечує проти викладених у відзиві обставин, вважає, що відзив подано лише з метою уникнути цивільно-правової відповідальності за вчинені щодо нього протиправні дії майором поліції [PERSON] . При цьому, вказує, що сума моральної шкоди, яку він просить стягнути, визначена ним, виходячи із пережитих страждань, внаслідок вчинених щодо нього незаконних оперативно-розшукових заходів поліцейським [PERSON] , вказана сума також визначена у розмірі трьох з половиною розмірів мінімальної заробітної плати, станом на день звернення до суду із позовом. Крім цього, 18 жовтня 2019 року позивач [PERSON] подав до суду відповідь на відзив Головного управління Національної поліції в Тернопільській області, у якій вказує на необґрунтованість викладених у відзиві обставинами. У поданій відповіді на відзив позивачем викладено обставини аналогічні тим, які містяться у позовній заяві, та крім цього, зазначив, що дії майора поліції [PERSON] він розцінює як протиправно оперативно-розшукові заходи, які вчинялись поліцейським [PERSON] без вмотивованого рішення суду. Відтак, вважає, що звинувачення його у злочині якого він не вчиняв та зухвала поведінка майора поліції [PERSON] , який незаконно прийшов на територію його домогосподарства, завдали йому моральних страждань, розмір яких він оцінює у сумі 15000 гривень. 04 листопада 2019 року від Головного управління Національної поліції в Тернопільській області надійшли заперечення на відповідь [PERSON] , згідно яких не погоджуються із твердженнями позивача, які зазначені ним у відповіді на відзив. Зокрема вказують, що відносно позивача жодних системо-утворюючих гласних і негласних заходів із застосуванням оперативних та оперативно-технічних засобів не проводилось. У висновку службового розслідування ГУНП в Тернопільській області не відображено жодної інформації про факт проведення оперативно-розшукових заходів відносно позивача. Також вказують на безпідставність посилання позивача на Закон України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду», оскільки жодних оперативно-розшукових заходів відносно позивача не проводилося, поліцейським було проведено превентивну та профілактичну діяльність, спрямовану на запобігання вчиненню правопорушень та застосовано превентивний захід, а саме опитування особи. Відповідно до ч. 1 ст. 33 Закону поліцейський може опитати особу, якщо існує достатньо підстав вважати, що вона володіє інформацією, необхідно для виконання поліцейських повноважень. Відтак, вказують, що у майора поліції [PERSON] було достатньо підстав для того, щоб запросити позивача до поліцейського приміщення та опитати його. Також вважають, що жодних належних та допустимих доказів, на підтвердження своїх вимог про заподіяння йому моральної шкоди зі сторони поліції позивач не надав, як і не обґрунтував розміру такої шкоди. За вказаних обставин просили відмовити у задоволенні позову у повному обсязі. У судовому засіданні позивач [PERSON] та його представник - адвокат Цимбалюк О.Є. позовні вимоги підтримали у повному обсязі та просили їх задовольнити. Представник відповідача Головного управління Національної поліції в Тернопільській області - Дзюбатий А.В. у судовому засіданні заперечив проти позовних вимог та просив відмовити у їх задоволенні. Представник Державної казначейської служби України у судове засідання не з`явився, хоча про дату час та місце повідомлявся належним чином. Судом установлено: Позивач [PERSON] звернувся у Головне управління Національної поліції в Тернопільській області із скаргою на неправомірні дії окремих працівників поліції Тернопільського РВП ТВП ГУНП в Тернопільській області, за результатами розгляду якої проведено службове розслідування. Згідно Висновку службового розслідування за фактом порушення, що має ознаки дисциплінарного проступку з боку окремих працівників Тернопільського РВП ТВП ГУНП в Тернопільській області від 24 травня 2019 року, затвердженого начальником ГУНП в Тернопільській області генералом поліції третього рангу Богомол О.М . 24 травня 2019 року, вирішено: за порушення службової дисципліни, свідоме ігнорування вимог п. 3 ст. 1 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, ст. 18 Закону України «Про Національну поліцію», Правил етичної поведінки поліцейських, затверджених наказом МВС України від 09.11.2016 №1179, вимог Національної поліції України та ГУНП в Тернопільській області щодо необхідності неухильного дотримання законності та службової дисципліни, що виразилося у вчиненні дій, якій підривають авторитет Національної поліції України, заступнику начальника Тернопільського районного відділення поліції Тернопільського ВП ГУНП в області майору поліції [PERSON] зменшити розмір щомісячної премії на 5% на один місць. Керівникам структурних та відокремлених структурних підрозділів додатково довести до особового складу під підпис вимоги ГУНП в області та Національної поліції України щодо неухильного дотримання законності службової та транспортної дисципліни, забезпечити повторне вивчення в системі службової підготовки норм Законів України «Про запобігання корупції», «Про Національну Поліцію України» та «Про дисциплінарний статут Національної поліції України». Зі вказаного Висновку вбачається, що « Громадянин [PERSON] , житель с. Ігровиця, Тернопільського району, Тернопільської області повідомив на спецлінію 102 про те, що 24 грудня 2018 року близько 14 години 00 хвилин громадянин [PERSON] відкрито заволодів його мобільним телефоном марки «Нокіа 5230». На дане повідомлення скеровано слідчо-оперативну групу в складі заступника начальника Тернопільського районного відділення поліції ТВП ГУНП в Тернопільській області майора поліції [PERSON], оперуповноваженого сектору кримінальної поліції ТРВП ТВП ГУНП в Тернопільській області лейтенанта поліції [PERSON] та старшого слідчого СВ ТРВП ТВП ГУНП в Тернопільській області капітана поліції [PERSON]. Прибувши в с. Ігровиця, опитали громадянина [PERSON] , який вказав, що поблизу школи даного села громадянин [PERSON] відкрито заволодів мобільним телефоном марки «Нокіа 5230». Після чого працівники поліції направилися до помешкання [PERSON] , якого виявили на території домогосподарства. Майор поліції [PERSON] згідно ст.18 Закону України «Про Національну поліцію» назвав своє прізвище, посаду, звання та пред`явив службове посвідчення. На що [PERSON] сказав, що йому погано видно та пропонував зайти до будинку, де освічував ліхтар. Після чого [PERSON] запропоновано проїхати до Тернопільського районного відділення поліції для дачі пояснень. В подальшому [PERSON] пішов до свого будинку, після чого майор поліції [PERSON] намагався відчинити вхідні двері, які були зачинені із внутрішньої сторони будинку та підійшов до вікон, намагаючись поспілкуватися із громадянином [PERSON] . Після цього майор поліції [PERSON] покинув подвір`я домогосподарства. По факту заволодіння мобільним телефоном СВ Тернопільського РВП ТВП 25 грудня 2018 року внесено відомості до ЄРДР за ознаками злочину, передбаченого ст. 356 КК України. Опитаний по даному факту [PERSON] у своїх поясненнях стверджує, що майор поліції [PERSON] 24 грудня 2018 року прибув до його домоволодіння, самовільно зайшов на територію та звинувачував його у вчинені злочину, який він не вчиняв. Звернувши увагу поліцейському на законність перебування на його подвір`ї, останній повідомив, що має право на все. Побачивши, що біля службового автомобіля, який припаркований біля в`їзду на подвір`я перебувають невідомі особи, налякався та забіг до себе в помешкання, на що майор поліції [PERSON] різко став перед входом до будинку, чим перешкоджав йому потрапити до нього. В подальшому він потрапив до свого будинку, при цьому вимагав майора поліції [PERSON] та інших невідомих йому осіб покинути територію його домогосподарства, на що поліцейський шарпав за ручку вхідних дверей та стукав по вікнах, у зв`язку із чим [PERSON] зателефонував на спецлінію 102 з приводу неправомірних дій майора поліції [PERSON] . В цей час на подвір`я підійшов його сусід [PERSON] після чого поліцейський перестав стукати по вікнах та вимагав поїхати із ним до Тернопільського РВП ТВП ГУНП в області. У подальшому [PERSON] 25 грудня 2019 року прибув до приміщення Тернопільського РВП ТВП ГУНП в області, де прийом здійснив заступник начальника - начальник слідчого відділення Тернопільського РВП ГУНП в області підполковник поліції Осадця С.М. та повідомив йому, що по даному факту виникло непорозуміння» . Вказаним висновком встановлено, що майор поліції [PERSON] проявивши низькі моральні та професійні якості поліцейського, що не відповідають вимогам держави та очікуванням суспільства, недотримуючись вимог Присяги працівників поліції, Законів України «Про дисциплінарний статут Національної поліції України» та «Про Національну поліцію України», Правил етичної поведінки поліцейських, наказів МВС України та Національної поліції України щодо неухильного дотримання службової дисципліни вчинив дії, що підривають авторитет Національної поліції України. Причинами та умовами, що сприяли допущенню вказаного вище порушення законності та службової дисципліни є низькі моральні та професійні якості заступника начальника Тернопільського районного відділення поліції [PERSON], а також відсутність належного контролю за діями підлеглих з боку керівництва Тернопільського районного відділення поліції Тернопільського ВП ГУНП в Тернопільській області. 24 травня 2019 року Головним управлінням Національної поліції в Тернопільській області видано наказ №1353 «Про зменшення розміру щомісячної премії окремим працівникам поліції», згідно якого вирішено: за порушення службової дисципліни, свідоме ігнорування вимог п. 3 ст. 1 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, ст. 18 Закону України «Про Національну поліцію», Правил етичної поведінки поліцейських, затверджених наказом МВС України від 09.11.2016 №1179, вимог Національної поліції України та ГУНП в Тернопільській області щодо необхідності неухильного дотримання законності та службової дисципліни, що виразилося у вчиненні дій, якій підривають авторитет Національної поліції України, заступнику начальника Тернопільського районного відділення поліції Тернопільського ВП ГУНП в області майору поліції [PERSON] зменшити розмір щомісячної премії на 5% на один місць. Керівникам структурних та відокремлених структурних підрозділів додатково довести до особового складу під підпис вимоги ГУНП в області та Національної поліції України щодо неухильного дотримання законності службової та транспортної дисципліни, забезпечити повторне вивчення в системі службової підготовки норм Законів України «Про запобігання корупції», «Про Національну Поліцію України» та «Про дисциплінарний статут Національної поліції України». На запит адвоката Цимбалюка О.Є. Головним управлінням Національної поліції в Тернопільській області надано відповідь від 08 липня 2019 року за №1859/2/03/2019, якою повідомлено , що з приводу обставин, викладених у зверненні, проведено службове розслідування, за результатами якого факти порушення службової дисципліни з боку поліцейських Тернопільського РВП Тернопільського ВП ГУНП в Тернопільській області знайшли своє підтвердження частково, у зв`язку із чим, заступнику начальника Тернопільського районного відділення поліції ТВП ГУНП в області майору поліції [PERSON] зменшено розмір щомісячної премії на 5% за травень місяць 2019 року. Також, листом Управління фінансового забезпечення та бухгалтерського обліку Головного управління Національної поліції в Тернопільській області від 05 липня 2019 року за №410/3/01-2019 повідомлено адвоката Цимбалюка О. Є. про те, що згідно з наказом №1353 від 24 травня 2019 року заступнику начальника Тернопільського районного відділення поліції Тернопільського ВП ГУНП в Тернопільській області майору поліції [PERSON] проведено виплату щомісячної премії за травень 2019 року у зменшеному розмірі на 5 відсотків. Як убачається із відповіді Комунального некомерційного підприємства «Тернопільська комунальна міська лікарня №2», згідно даних журналу реєстрації амбулаторних хворих [PERSON] , 1982 р. н., житель с. Дубівці, Тернопільського району, звертався за медичною допомогою у відділенні невідкладної медичної допомоги 25 грудня 2018 року о 13 годині. Діагноз: гіпертонічний криз (Неускладнений) ЕКГ. Введено клофелін, 1,0 в/м. Від госпіталізації відмовився. При цьому , суд вважає вказану у відповіді дату народження позивача 1982 р. н. замість 1952 р. н. , за ідентичності всіх інших даних , такою, що вказана помилково. Проаналізувавши в сукупності досліджені докази, встановлені ними обставини та визначені відповідно до них правовідносини сторін, суд приходить до переконання, що позовні вимоги підлягають до часткового задоволення, з огляду на наступне. Згідно зі статтею 56 Конституції України, кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень. Загальні підстави відповідальності за завдану майнову та моральну шкоду передбачені статтями 1166, 1167 України, відповідно до яких шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності вини. Спеціальні підстави відповідальності за шкоду, завдану органом державної влади, зокрема органами дізнання, попереднього (досудового) слідства, прокуратури або суду, визначені статтею 1176 ЦК України. Ці підстави характеризуються особливостями суб`єктного складу заподіювачів шкоди, серед яких законодавець виокремлює посадових чи службових осіб органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органи досудового розслідування, прокуратури або суду, та особливим способом заподіяння шкоди. Сукупність цих умов і є підставою покладення цивільної відповідальності за завдану шкоду саме на державу. Шкода, завдана незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, розслідування, прокуратури або суду, відшкодовується державою лише у випадках вчинення незаконних дій, вичерпний перелік яких охоплюється частиною першою статті 1176 ЦК України, а саме: у випадку незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт. Відшкодування моральної шкоди провадиться у разі, коли незаконні дії органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури і суду завдали моральної втрати громадянинові, призвели до порушення його нормальних життєвих зв`язків, вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. За відсутності підстав для застосування частини першої статті 1176 ЦК України, в інших випадках заподіяння шкоди цими органами діють правила частини шостої цієї статті - така шкода відшкодовується на загальних підставах, тобто виходячи із загальних правил про відшкодування шкоди, завданої органом державної влади, їх посадовими та службовими особами (статті 1173, 1174 цього Кодексу). З позовної заяви та матеріалів справи вбачається, що підставою для відшкодування шкоди є дії поліцейського [PERSON] , які полягають у порушенні службової дисципліни, проявленням низьких моральних та професійних якостей при вчиненні ним відносно позивача [PERSON] під час проведення превентивної діяльності. Проте, у даному випадку, відносно позивача [PERSON] не було вчинено незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт, тому до даних спірних правовідносин необхідно застосувати положення статті 1174 ЦК України. Згідно зі статтею 1174 ЦК України шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю посадової або службової особи органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цієї особи. Стаття 23 ЦК України передбачає право особи на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав, яка полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів. Під моральною шкодою необхідно розуміти втрати немайнового характеру, внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства, моральна шкода може полягати у моральних переживаннях у зв`язку із знищенням чи пошкодженням майна, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. Відповідно до ч.3 ст.12 та ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (стаття 76 ЦПК України). Суд критично сприймає покликання позивача на вимоги Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» як на підставу для стягнення із відповідача моральної шкоди, оскільки згідно ст. 1 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» відповідно до положень цього Закону підлягає відшкодуванню шкода, завдана громадянинові внаслідок: незаконного засудження, незаконного повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, незаконного взяття і тримання під вартою, незаконного проведення в ході кримінального провадження обшуку, виїмки, незаконного накладення арешту на майно, незаконного відсторонення від роботи (посади) та інших процесуальних дій, що обмежують права громадян; незаконного застосування адміністративного арешту чи виправних робіт, незаконної конфіскації майна, незаконного накладення штрафу; незаконного проведення оперативно-розшукових заходів, передбачених законами України "Про оперативно-розшукову діяльність", "Про організаційно-правові основи боротьби з організованою злочинністю" та іншими актами законодавства. У випадках, зазначених у частині першій цієї статті, завдана шкода відшкодовується в повному обсязі незалежно від вини посадових осіб органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури і суду. У даному ж випадку шкода відшкодовується на загальних підставах. Крім цього, під час розгляду справи не знайшли свого підтвердження доводи позивача на те, що відносно нього вчинялися оперативно-розшукові дії. Також, суд вважає неспроможними доводи представників відповідачів про відсутність підстав для стягнення моральної шкоди, оскільки викладені позивачем обставини частково знайшли своє підтвердження під час проведення службового розслідування дисциплінарною комісією ГУНП в Тернопільській області, якою визнано факт порушення майором поліції [PERSON] службової дисципліни та накладено на нього дисциплінарне стягнення у вигляді зменшення розміру щомісячної премії на 5 відсотків на один місяць. При вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди обов`язковому з`ясуванню підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та чим він при цьому керувався, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Обґрунтовуючи наявність підстав для задоволення позову, позивач посилався на те, що неправомірні дії майора поліції [PERSON] образили та поставили під сумнів його ( [PERSON] ) порядність та добре ім`я, підірвали його авторитет в очах сусідів та односельчан, призвели до зниження репутації, оскільки він є особою пенсійного віку, працює викладачем математики у Тернопільському вищому професійному училищі ресторанного сервісу і торгівлі, має ступені доктора педагогічних наук, професора, завдали глибоких душевних та моральних страждань, внаслідок чого у нього погіршився стан здоров`я, та він змушений був звертатися за медичною допомогою у Комунальне некомерційне підприємство «Тернопільська комунальна міська лікарня №2». У пункті 3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року №4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" судам роз`яснено, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. Проаналізувавши обставини справи, суд приходить до висновку про те, позивачем доведено заподіяння йому моральної шкоди, яка полягає у приниженні честі, гідності, моральних переживаннях, почуття образи, емоційної напруги, нервозності та інших негативних переживань, викликаних протиправними діями заступника начальника Тернопільського районного відділення поліції ТВП ГУНП в Тернопільській області майора поліції [PERSON] Зокрема, факт порушення службової дисципліни майором поліції [PERSON] підтверджено Висновком службового розслідування за фактом порушення, що має ознаки дисциплінарного проступку з боку окремих працівників Тернопільського РВП ТВП ГУНП в Тернопільській області від 24 травня 2019 року та Наказом ГУНП в Тернопільській області №1353 «Про зменшення розміру щомісячної премії окремим працівникам поліції», яким заступнику начальника Тернопільського районного відділення поліції ТВП ГУНП в Тернопільській області майора поліції [PERSON] зменшено розмір щомісячної премії на 5 відсотків на один місяць. Щодо розміру компенсації моральної шкоди суд враховує наступне. Згідно із частиною другою статті 23 ЦК України моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із протиправною поведінкою щодо неї самої та у зв`язку із приниженням її честі, гідності а також ділової репутації; моральна шкода відшкодовується грішми, а розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом з урахуванням вимог розумності і справедливості. Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Тому при визначенні розміру компенсації моральної шкоди, оскільки позивачем не надано жодних доказів на доведення факту заподіяння йому моральних страждань у сумі 15 000 гривень, виходячи із загальних засад розумності, справедливості, враховуючи вік позивача, витрачання ним часу на відновлення порушених прав, суд, вважає, що з відповідача на користь позивача слід стягнути моральну шкоду у розмірі 1000 гривень. За вказаних обставин, суд приходить до висновку про те, що на користь позивача слід стягнути грошові кошти у сумі 1000 гривень на відшкодування моральної шкоди з держави відповідно до статті 1174 ЦК України та Порядку виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03 серпня 2011 року №845 (у редакції постанови Кабінету Міністрів України від 30 січня 2013 року №45 з наступними змінами), що відповідає інтересам позивача та знаходиться в межах його позовних вимог. Згідно положень ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, у разі задоволення позову - на відповідача. На підставі наведеного та

Outcome: partial