Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-10 00:00:00

29 травня 2017 року [PERSON]. звернувся в суд з позовом, де вказує, що згідно до розпорядження селищного голови смт. Смига №17 від 15 травня 2012 року його призначено на посаду директора Державно-комунального підприємства "Комунальник" за 15 травня 2012 року. На підставі вказаного розпорядження з ним було укладено контракт на пять років (до 15 травня 2017 року). Розпорядження селищного голови смт. Смига №50 від 12 травня 2017 року його з 14 травня 2017 року було звільнено з посади директора ДКП "Комунальник" на підставі п.2 ст.36 КЗпП України в звязку із закінченням дії контракту. Вважає, що розпорядження селищного голови смт.Смига про його звільнення є незаконним, та підлягає скасуванню, оскільки є грубим порушенням трудового законодавства. Умовами контракту передбачено, що протягом двох останніх місяців строку дії контракту сторони можуть укласти угоду про продовження дії контракту. 06 квітня 2017 року ним було подано до селищного голови смт. Смига письмову заяву про ініціювання питання продовження дії контракту на новий строк. Однак відповіді не отримав. Також відповідно до розрядження датою звільнення його з посади вказано 14 травня 2017 року (вихідний день неділя), в той час як строк дії контракту закінчується 15 травня 2017 року. Як вказує позивач, на момент звільнення він перебував щорічній відпустці (строк відпустки з 12 травня 2017 року по 12 червня 2017 року). Під час відпустки він також перебував на амбулаторному лікуванні з 12 травня 2017 року по 20 травня 2017 року, що підтверджується листом непрацездатності. Також, всупереч чинного законодавства трудову книжку позивач отримав лише 23 травня 2017, а не в день звільнення як того вимагає закон. Таким чином, позивач вважає, що звільнення його із займаної посади в звязку із закінченням строку дії контракту до спливу його строку дії та під час перебування його у щорічній відпустці та на лікарняному є грубим порушення законодавства про працю. Просить визнати незаконним та скасувати розпорядження про його звільнення, стягнути оплату на час вимушеного прогулу та моральної шкоди та понесені судові витрати. Представником відповідача селищним головою смт. Смига [PERSON] було подано заперечення проти позову, згідно якого позовні вимоги [PERSON] вважає необґрунтованими та такими, що не підлягають до задоволення. Посилання позивача на те, що його звільнення відбулося до закінчення строку дії контракту є безпідставними, оскільки умовами контракту, укладеного з [PERSON] передбачено строк дії контракту з 15 травня 2012 року до 15 травня 2017 року, тобто останнім днем дії контракту є 14 травня 2017 року. Умовами контракту передбачено, що протягом двох останніх місяців строку дії контракту сторони можуть укласти угоду про продовження дії контракту на новий строк. Якщо така угода до дня закінчення дії контракту не буде укладена, контракт вважається припиненим. Позивачем дійсно 06 квітня 2017 року було подано прохання щодо можливості продовження трудового договору, однак угоди про продовження дії контракту не укладалось, тому контракт не може вважатись таким, що укладений на невизначений строк, як вказує позивач. Щодо отримання трудової книжки позивачем лише 23 травня 2017 року, то на момент звільнення трудова книжка знаходилась у позивача, оскільки ще 25 квітня 2017 року вона була ним отримана на його прохання для підрахунку трудового стажу, про що свідчить відповідний акт. Щодо посилання [PERSON] на те, що звільнення його відбулося під час перебування у щорічній відпустці, то таке твердження не заслуговує на увагу, оскільки згідно до умов контракту керівник визначає час і порядок використання щорічної відпустки за погодженням з органом управління майном. Видача наказу [PERSON] про відбуття у щорічну відпустку проводилось без відповідного погодження. Просить в задоволені позовних вимог [PERSON] відмовити повністю. Представником відповідача ДКП "Комунальник" також було подано заперечення проти позову, згідно якого позовні вимоги [PERSON] не визнано повністю. Щодо проведення розрахунків із [PERSON] при звільненні, то розрахункові йому було виплачено 29 травня 2017 року, оскільки [PERSON] було звільнено з посади 14 травня 2017 року та право підпису його на банківських платіжних документах не діяло. Банківські операції були припинені до отримання виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, що давало право підпису призначеному директору [PERSON] Трудова книжка 25 квітня 2017 року була отримана [PERSON] та на момент звільнення перебувала у нього, а тому не було можливості її видати у встановлені законодавством строки. Щодо позовної вимоги про компенсацію за вимушений прогул, то оформлення звяльнення та розрахунок з позивачем не проведено з його вини,оскільки він на прохання не надав трудової книжки для внесення відповідного запису про звільнення. Просить в задоволені позовних вимог [PERSON] відмовити повністю В судовому засіданні позивач [PERSON] та його представник [PERSON] позовні вимоги підтримали з підстав, викладених в позовній заяві. [PERSON] пояснив, що до закінчення строку дії контракту ним було ініційовано питання про продовження контракту, однак відповіді ним не отримано. Натомість, 17 травня 2012 року на його адресу надійшов лист із Смизької селищної ради про його звільнення з 14 травня 2017 року на підставі п.2 ст.36 КЗпП України. Останнім днем дії контракту є 15 травня 2017 (понеділок). Натомість його звільнили до закінчення дії контракту 14 травня 2017 року та у вихідний день. Трудову книжку видали лише 23 травня 2017 року, на час звернення до суду 29 травня 2017 року з ним не проведено розрахунку при звільненні, що є грубим порушенням трудового законодавства. Окрім того, згідно наказу №10 від 12 травня 2017 року він перебував у щорічній відпустці. 12 травня 2017 року, у звязку з погіршенням здоров'я, він звернувся до Смизької амбулаторії та з 12 травня 2017 року перебував на лікарняному, про що свідчить лист непрацездатності. Всі ці факти відповідачами проігноровано, а тому вважає, що розпорядження про його звільнення є незаконним та підлягає скасуванню. Незаконність наказу про його звільнення призвело до душевних переживань, погіршення самопочуття. Просить поновити його на займаній посаді, стягнути заробітну плату за час вимушеного прогулу з 15 травня 2017 року по 26 травня 2017 року, та стягнути на його користь завдану моральну шкоду та понесені судові витрати. В судовому засіданні відповідач селищний голова смт. Смига [PERSON] та пояснив, що позовні вимоги [PERSON] не визнає повністю з підстав, викладених у запереченні проти позову, просить в задоволені позовних вимог відмовити повністю. В судовому засідання представник ДКП "Комунальник" [PERSON] позовні вимоги [PERSON] не визнала повністю. Дала пояснення згідно поданих заперечень проти позову. Просить в задоволенні позову відмовити повністю. Судом встановлено, що розпорядженням селищного голови смт. Смиги [PERSON] призначений на посаду директора державного комунального підприємства "Комунальник" з 15 травня 2012 року. (а.с.18) Рішенням Смизької селищної ради №272 від 29 травня 2012 року затверджено контракт між Смизькою селищною радою (органом управління майном) та [PERSON], директором державного комунального підприємства "Комунальник" терміном на пять років. (а.с.19) Згідно до умов контракту, укладеного з керівником Державного комунального підприємства "Комунальник" від 15 травня 2012 року контракт дії з 15 травня 2012 року по 15 травня 2017 року. (а.с.20-25) Відповідно до ст. 23 КЗпП України трудовий договір може бути укладений на визначений строк, встановлений за погодженням сторін. Згідно ст. 251 ЦК України строком є певний період у часі, з настанням якого повязана дія чи подія, яка має юридичне значення. Підставою припиненням трудового договору, передбаченою п.2 ст.36 КЗпП України є закінчення строку, передбаченого п.2 ст. 23 цього ж Кодексу, Враховуючи умови контракту, останнім днем перебування [PERSON] в трудових відносинах із Смизькою селищною радою14 травня 2017 року. Тобто звільнення [PERSON] із займаної посади в звязку із закінченням дії контракту 14 травня 2017 року відповідає умовам контракту та чинному законодавству. Щодо позовної вимоги [PERSON] про стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу в звязку із затримкою видачі трудової книжки та розрахунку при звільненні, то відповідачам надано акт про те, що [PERSON] 25 квітня 2017 року отримав трудову книжку та до 23 травня 2017 року вона знаходилась у нього. даний факт підтверджується актом, складеним головним бухгалтером ДКП "Комунальник" (а.с.61). В судовому засіданні позивач не заперечував, що на момент звільнення трудова книжка знаходилась у нього. Після повернення трудової книжки в бухгалтерію ДКП "Комунальник" із [PERSON] проведено всі розрахунки. Посилання позивача на те, що на час звільнення він перебував у щорічний відпустці з 12 травня 2017 року по 12 червня 2017 року не заслуговують на увагу, оскільки відповідно до умов Контракту (пункт 3.3.3) керівник визначає час і порядок використання своєї щорічної відпустки (час початку, поділу її на частини тощо) за погодженням з Органом управління майном.Відпустка [PERSON] не була погоджена з селищним головою смт. Смига, що не заперечується позивачем. У листі Міністерства соціальної політики №88/0/15-14/06 від 13 серпня 2014 року містяться відповідні розяснення щодо нюансів звільнення працівників при роботі за контрактом. Зокрема, зазначено, що відповідно до ч.3 ст. 40 КЗпП звільнення працівника з ініціативи власника або уповноваженого ним органу в період тимчасової непрацездатності (крім звільнення за пунктом 5 цієї статі ), а також в період перебування працівника у відпустці не допускається. Правила про неприпустимість звільнення працівника в період тимчасової непрацездатності, а також у період перебування у відпустці, стосуються як передбачених статтями 40, 41 КЗпП, так і інших випадків, коли розірвання трудового договору відповідно до чинного законодавства здійснюється за ініціативою власника або уповноваженого ним органу. Звільнення працівника у звязку із закінченням строку трудового договору (контракту) допускається як в період тимчасової непрацездатності, так і в період перебування його у відпустці, оскільки таке звільнення працівника не є ініціативою роботодавця, а є лише наслідком закінчення терміну дії трудового договору (контракту). Дії позивача щодо відбуття у щорічну відпустку без погодження з селищним головою смт.Смига, перебування на амбулаторному лікування з 12 травня 2017 року, відібрання трудової книжки з бухгалтерії ДПК "Комунальник", суд розцінює як спроби уникнути звільнення в звязку із закінченням дії контракту та можливості поновлення на займаній посаді. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] про визнання незаконним та скасування розпорядження про його звільнення, поновлення його на посаді, стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу, моральної шкоди та судових витрат не підлягають до задоволення.

Outcome: dismissed