Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-12 00:00:00

27 вересня 2018 року приватне акціонерне товариство "Українська акціонерна страхова компанія "АСКА" звернулось до Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області з позовом до [PERSON] , про стягнення сплаченого страхового відшкодування. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 03.08.2016 о 14.30 год. в м. Кривому Розі по вул. Січеславській,21 відповідач скоїв зіткнення з транспортним засобом «Рено» державний номер [NUMBER] , тобто правопорушення передбачене ст. 124 КУпАП, вина якого була встановлена постановою Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу від 31.08.2016. Пошкоджений з вини відповідача автомобіль «Рено» державний номер [NUMBER] був застрахований позивачем у відповідності до договору страхування транспортних засобів № 3344607 від 29.12.2015. Випадок був визнаний страховим на підставі страхового акту №2321/10 від 19.10.2016 позивач виплатив своєму страхувальнику суму у розмірі 49 902, 00 грн. Розрахунок страхового відшкодування було зроблено на підставі Звіту № 165/16 від 13.08.2016 та рахунку фактури № 70/8 від 09.08.2015. В свою чергу цивільно - правова відповідальність відповідача була застрахована ТДВ «СТДВ «Глобус» згідно з полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АК/0043299. ТДВ «СТДВ «Глобус» відшкодовано ПрАТ «УАСК АСКА» суму збитку за страховим випадком у розмірі 25487,43 грн., у зв`язку із чим заборгованість відповідача складає 24 414,57 грн. 26 червня 2018 року за вих. № 302-15/2 на адресу відповідача було направлено лист з проханням у добровільному порядку сплатити суму сплаченого страхового відшкодування, але по теперішній час сума боргу відповідачем не сплачена. У судове засідання представник позивача [PERSON] не з`явилась, про час та місце слухання справи повідомлена належним чином. До початку розгляду справи від представника позивача надійшла заява про розгляд справи у її відсутність, заявлені позовні вимоги підтримує в повному обсязі і просила їх задовольнити, проти винесення заочного рішення не заперечувала. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, про день та час розгляду справи був сповіщений належним чином, відзив на позовну заяву не надав. Відповідно до вимог ч. 1 статті 280 Цивільного процесуального кодексу України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Матеріалами справи підтверджено, що відповідач був належним чином повідомлений про час та місце слухання справи, не з`явився в судове засідання без повідомлення причин та не подав відзив, а позивач не заперечував проти заочного розгляду справи, тому суд вважає за можливе розглянути справу у заочному порядку. Під час здійснення судового розгляду були встановлені наступні фактичні обставини. Як вбачається з матеріалів справи, постановою судді Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу від 31.08.2016 [PERSON] було визнано винним та притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП, тобто за порушення ним правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортного засобу: «Рено» державний номер [NUMBER] (а.с.18). Відповідно договору СТД №3344607 Страхування транспортного засобу від 29.12.2015 укладеного між приватним акціонерним товариством "Українська акціонерна страхова компанія "АСКА" та ПАТ «ПівнГЗК» застрахований автомобіль «Рено» державний номер [NUMBER] (а.с.5-17). Висновком експертного автотоварознавчого дослідження №165/16 по встановленню матеріальної шкоди від 13.08.2016 встановлена сума матеріальної шкоди завданої з технічної точки зору власнику автомобіля «Рено» державний номер [NUMBER] , без врахування коефіцієнта фізичного зносу складових складає 59168,59 грн (а.с.19-48). Рахунком фактурою №70/8 від 09.08.2015 ФЛП [PERSON] ремонт автомобіля «Рено» державний номер [NUMBER] складає 49902,00 (а.с.50). Страховим актом №2321/10 від 19.10.2016 по страховому випадку відповідно до договору страхування №0003344607СTD від 01.01.2016 була проведена виплата страхового відшкодування в розмірі 49 902, 00 грн. (а.с.53). Відповідно до платіжних доручень № 15553 від 28.10.2016 та 31.10.2016 перераховано страхове відшкодування по договору № 3344607 від 29.12.2015 у розмірі 29 902 грн та 20 000 грн. Відповідно до Полісу № АК0043299 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АК/0043299 була застрахована цивільно-правова відповідальність [PERSON] (а.с.62). Листом колекторського управління ПРАТ «УАСК АСКА» 26 червня 2018 року за вих. № 302-15/2 на адресу [PERSON] було направлено лист з проханням у добровільному порядку сплатити суму сплаченого страхового відшкодування (а.с.63-64). З урахуванням викладеного позивач звернувся з позовом до [PERSON] про стягнення матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок вчинення дорожньо-транспортної пригоди. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на повному, всебічному та об`єктивному дослідженні обставин справи, дійшов висновку про наявність правових підстав для часткового задоволення позову, виходячи з наступного. За приписами ст. 263 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. При цьому згідно роз`яснень, наданих Пленумом Верховного Суду України у п. 2 постанови від 18.12.2009 №14 «Про судове рішення у цивільній справі» рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства відповідно до статті 2 ЦПК, вирішив справу згідно з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин відповідно до статті 8 ЦПК, а також правильно витлумачив ці норми. Обґрунтованим визнається рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні і які відповідають вимогам закону про їх належність та допустимість, або обставин, що не підлягають доказуванню, а також якщо рішення містить вичерпні висновки суду, що відповідають встановленим на підставі достовірних доказів обставинам, які мають значення для вирішення справи. Уточнюючи позовні вимоги або заперечення проти позову, суд визначає характер спірних правовідносин сторін, зміст їх правових вимог і матеріальний закон, що їх регулює, і яким належить керуватися при вирішенні спору. Зокрема, у позивача суд повинен з`ясувати предмет позову (що конкретно вимагає позивач), підставу позову (чим він обґрунтовує свої вимоги) і зміст вимоги (який спосіб захисту свого права він обрав). З`ясовується правильність об`єднання кількох однорідних вимог, наявність у позивача інших вимог до відповідача, які можуть бути пов`язаними між собою, для вирішення питання про їх об`єднання або роз`єднання (стаття 126 ЦПК). У відповідача суд з`ясовує суть заперечення проти позову та характер такого заперечення (процесуальний чи матеріально-правовий). З урахуванням вимог і заперечень сторін, обставин, на які посилаються інші особи, які беруть участь у справі, а також норм права, які підлягають застосуванню, суд визначає факти, які необхідно встановити для вирішення спору, і які з них визнаються кожною стороною, а які підлягають доказуванню (предмет доказування; стаття 179 ЦПК). Оскільки підставою позову є фактичні обставини, що наведені у заяві, то зазначення позивачем конкретної правової норми на обґрунтування позову не є визначальним при вирішенні судом питання про те, яким законом слід керуватися при вирішенні спору (п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12.06.2009 №5 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства, що регулюють провадження у справі до судового розгляду»). Відповідно до ст. 993 ЦК та ст. 27 Закону України «Про страхування» до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток. Згідно зі ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Статтею 1192 ЦК України визначено, що розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Положеннями ст. 1194 визначено, що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Статтею 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу» відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки. Таким чином, суд вважає необхідним стягнути з відповідача заборгованість перед позивачем. Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Отже з урахуванням задоволення позову в повному обсязі з відповідача на користь позивача підлягає відшкодуванню судовий збір в розмірі 1762,00 грн.

Outcome: approved