Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-28 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду із зазначеною заявою, якою просить в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором звернути стягнення предмет іпотеки - житловий будинок [ADDRESS] та земельну ділянку площею 2 500 кв.м., що знаходиться за тією ж адресою, і належать відповідачу. Представник позивача в судове засідання не з'явився, однак направила заяву, якою просила слухання справи проводити у її відсутність. Позов підтримала і не заперечувала проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з'явився, хоча завчасно та належним чином був повідомлений про розгляд справи і клопотання до суду з приводу слухання даної справи не направляв. Враховуючи положення ст. ст. 224, 225 ЦПК України, судом вирішено проводити слухання справи за правилами заочного розгляду. Дослідив матеріали справи, судом встановлені наступні факти і відповідно ним правовідносини. 14 травня 2008 року між ЗАТ "ОТП Банк", правонаступником якого є позивач (а.с.70), та [PERSON] укладено кредитний договір № ML-010/252/2008 (а.с.10-14), відповідно до умов якого останньому надано кредит у розмірі 40 000 доларів США зі строком користування до 15 травня 2023 року. Згодом, до вказаного кредитного договору вносились зміни та доповнення, а саме: додатковим договором № 1 від 28 січня 2009 року (а.с.41); додатковим договором № 2 від 13 грудня 2010 року (а.с.46-47); додатковим договором № 3 від 30 березня 2011 року (а.с.52-53); додатковим договором № 4 від 31 березня 2011 року (а.с.54-55). 30 березня 2011 року між позивачем та [PERSON], тобто відповідачем, укладено договір іпотеки (майнової поруки) № PML-010/252/2008/1 (а.с.62-64) згідно умов якого, відповідач у якості забезпечення виконання умов вищевказаного кредитного договору [PERSON] передав позивачу в іпотеку належне йому на праві власності нерухоме майно - житловий будинок [ADDRESS] та земельну ділянку площею 2 500 кв.м., що знаходиться за тією ж адресою, кадастровий номер [NUMBER]. В обґрунтування позову представник позивача вказує, що умови кредитного договору [PERSON] належним чином не виконуються, внаслідок чого утворилась заборгованість, яка, станом на 27 серпня 2015 року, складає 14 967,35 доларів США, о в гривневому еквіваленті на вказану дату становить 320 685,98 гривень, а відтак звернення до суду з даною позовною заявою є вимушеним кроком Банку. Зазначені правовідносини врегульовані наступними положеннями наступних нормативно-правових актів. Зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (ст. 526 ЦК України). Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом (ст. 625 Кодексу.) Кредитний договір за яким банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти (ст. 1054 Кодексу). Звернення стягнення на предмет застави здійснюється за рішенням суду, якщо інше не встановлено договором або законом (ч. 1 ст. 590 Кодексу). Заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, коли зобов'язання не буде виконано у встановлений строк (термін), якщо інше не встановлено договором або законом (ч. 2 ст. 590 Кодексу). За рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобов'язанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором, що визначена на час виконання цієї вимоги, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачене умовами договору, що обумовлює основне зобов'язання (ч. 1 ст. 7 Закону України "Про іпотеку"). У разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя (ч. ч. 1, 3 ст. 33 Закону). Отже, враховуючи вищевикладене, та те, що відповідачем умови укладених з позивачем договорів не виконані, іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки - нерухомого майна, належного на праві власності відповідачу. Відтак, суд дійшов висновку про задоволення позову і відсутність, на даний час підстав для відмови або часткової відмови у задоволенні позову, оскільки права позивача порушенні та підлягають судовому захисту. Окремо, слід зазначити, що у відповідності до приписів Закону № 1304-VII від 3.06.2014 року, що набув чинності 7.06.2014 року, не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) нерухоме житлове майно, яке вважається предметом застави згідно із статтею 4 Закону України "Про заставу" та/або предметом іпотеки згідно із статтею 5 Закону України "Про іпотеку", якщо таке майно виступає як забезпечення зобов'язань громадянина України (позичальника або майнового поручителя) за споживчими кредитами, наданими йому кредитними установами - резидентами України в іноземній валюті, за наявності певних умов. Разом з тим, як зазначив ВСУ при розгляді справи № 6-284цс15, норми вказаного Закону самі по собі не можуть бути підставою для скасування рішення суду (відмови у задоволенні позову), адже мораторій у юридичному розумінні має значення відстрочки виконання певних обов'язків, відкладення певних дій на визначений чи невизначений період на підставі спеціального акта. Враховуючи, що позовні вимоги підлягають до задоволення, з відповідача на користь позивача слід стягнути понесені останнім і документально підтверджені судові витрати за розгляд даної цивільної справи пропорційно до задоволених вимог, на підставі положень ч. 1 ст. 88 ЦПК України. Судові витрати складаються з судового збору в розмірі 4 834,06 гривні. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved