Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-22 00:00:00

[PERSON] (надалі - позивач) звернувся із позовної заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області, в якій просить, з урахуванням уточнених позовних вимог, зобов`язати відповідача нарахувати та виплатити компенсацію втрати частини доходів (пенсійних виплат) у зв`язку з порушенням строків їх виплати за період з 28 грудня 2009 року по 28 квітня 2015 року. Свої позовні вимоги мотивує тим, що відповідач в особі його структурних підрозділів виплачував йому пенсію у заниженому розмірі, і лише на виконання рішень судів нарахував та виплатив різницю між фактично виплаченою пенсією та належною до виплати, однак за вказаний період зросли ціни на споживчі товари та тарифи на послуги, що привело до втрати ним частини грошових доходів, а відтак він має право на їх компенсацію. 14 квітня 2020 року представник відповідача подав до суду відзив на позовну заяву, в якому зазначає, що вимоги позивача є безпідставними та такими, що не підлягають до задоволення, оскільки позивачем пропущено строк звернення до суду, так як він був обізнаний щодо порядку виконання рішення суду та порушення його прав ще у 2014 році, коли за заявою [PERSON] від 17 грудня 2014 року було прийнято до виконання Управлінням ДВС ГУЮ у Рівненській області постанову Житомирського апеляційного адміністративного суду від 22 червня 2011 року, як рішення, виконання якого гарантується державою. Несвоєчасність виплати нарахованих пенсійних коштів виникла не з вини територіального управління. Фонд не може здійснювати виплати пенсійних коштів по рішенню суду, якщо законодавством встановлений інший порядок виплати відповідно до Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень». Вказує, що Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області є неналежним відповідачем так як виплата нарахованих сум з пенсійних виплат по рішеннях суду, які фінансуються за рахунок Державного бюджету України здійснюється Державною казначейською службою України та її територіальними органами. Крім того, виплата коштів по рішенню суду носить разовий характер та не підпадає під дію Закону України «Про компенсацію громадян втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати». Зазначає, що вимоги щодо компенсації за втрату частини пенсії є видами цивільно-правової відповідальності, яка встановлюється за порушення зобов`язання та не можуть бути застосовані у сфері пенсійного законодавства. Представник позивача в судовому засіданні позов, з врахуванням уточненої заяви, підтримав з мотивів у ньому наведених та просив його задовольнити. Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнала повністю, з підстав викладених в відзиві, просила відмовити в його задоволенні. Заслухавши учасників, дослідивши матеріали справи і наявні у них докази, суд дійшов наступних висновків. Як встановлено судом, постановою Костопільського районного суду Рівненської області від 21 січня 2011 року у справі № 2-а-9/11 визнано неправомірними дії Управління Пенсійного фонду України в Костопільському районі щодо не нарахування та невиплати [PERSON] пенсії та щомісячної додаткової пенсії відповідно до Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». Зобов`язано Управління Пенсійного фонду України в Костопільському районі провести перерахунок та виплату пенсії [PERSON] , як учаснику ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС категорії 1, інваліду другої групи, відповідно до ст. ст. 50, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» і ст. 87 Закону України «Про пенсійне забезпечення» в розмірі 8 мінімальних пенсій за віком та додаткової щомісячної пенсії за шкоду заподіяну здоров`ю в розмірі 75 % мінімальної пенсії за віком, виходячи з мінімального розміру пенсії за віком визначеному у розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, з урахуванням виплачених сум за період з 28 грудня 2009 року по 09 грудня 2010 року (а.с.9-12). Постановою Житомирського апеляційного адміністративного суду від 22 червня 2011 року постанову Костопільського районного суду Рівненської області від 21 січня 2011 року змінено, виключено з резолютивної частини постанови суду слова «і ст. 87 Закону України «Про пенсійне забезпечення» та «по 09 грудня 2010 року». В іншій частині постанову суду залишено без змін (а.с.13-16). Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 12 грудня 2013 року, постанову Костопільського районного суду Рівненської області від 21 січня 2011 року та постанову Житомирського апеляційного адміністративного суду від 22 червня 2011 року у справі № 2-а-9/11 залишено без змін. 21 січня 2011 року Костопільським районним судом Рівненської області видано виконавчий лист по адміністративній справі № 2-а-9/11, який 17 грудня 2014 року був прийнятий до виконання Управлінням державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Рівненській області (а.с.17). 28 квітня 2015 року Управлінням Пенсійного фонду України в Костопільському районі Рівненської області надіслано на адресу Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Рівненській області довідку № 369/04 про здійснення нарахування на виконання рішення суду в розмірі 86 060 грн. 35 коп. (а.с.18). Листом від 20 березня 2018 № №13-10/4362 Головним управлінням Державної казначейської служби України у Рівненській області рішення судів, що підлягають виконанню за рахунок бюджетної програми КПКВ 3504040 були направлені до Державної казначейської служби України (а.с.19). 02 квітня 2019 року Державною казначейською службою України за № 5-08-08/5764 скеровано Головному управлінню Державної казначейської служби України у Рівненській області виконавчі листи та судові рішення з відмітками про їх виконання для подальшого їх повернення до суду (а.с.20). 11 квітня 2019 року [PERSON] звернувся до Головного управління Державної казначейської служби України у Рівненській області зі скаргою щодо невиконання постанов Костопільського районного суду Рівненської області від 21 січня 2011року та Житомирського апеляційного адміністративного суду від 22 червня 2011р. у справі №2-а-9/11 (а.с.21). 18 квітня 2019 року листом №13-08-11/1100 Головне управління ДКС України у Рівненській області повідомило [PERSON] про виконання рішення суду Державною казначейською службою України 17 травня 2018 року (а.с.22). 10 травня 2019 року позивач звернувся до Головного управління Державної казначейської служби України у Рівненській області зі скаргою, просив ґрунтовно повідомити його яким саме чином та на підставі яких обставин чи законодавства нібито виконана постанова Житомирського апеляційного адміністративного суду від 22 червня 2011року у справі №2-а-9/11, а також пояснити, чому з 17 травня 2018 року виконання зазначеної постанови припинено (а.с.23-24). Листом від 06 червня 2019 року №13-13-10/3267 Головне управління Державної казначейської служби України у Рівненській області роз`яснило позивачу, що Державною казначейською службою України 17 травня 2018 року здійснено погашення заборгованості за рішенням Житомирського апеляційного адміністративного суду від 22 червня 2011року у справі №2-а-9/11 відповідно до довідки про здійснення нарахування на виконання рішення, наданої боржником (а.с.25-26). У липні 2019 року [PERSON] звернувся в суд із адміністративним позовом до Головного управління Державної казначейської служби України у Рівненській області, в якому просив: 1) визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо невиконання, починаючи з 17 травня 2018 року постанови Житомирського апеляційного адміністративного суду від 22 червня 2011 року у справі № 2-а-9/11 згідно якої зобов`язано УПФ в Костопільському районі Рівненської області провести перерахунок та виплату пенсії позивачу, як учаснику ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС категорії 1, інваліду II групи, відповідно до ст. ст. 50, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» в розмірі 8 мінімальних пенсій за віком та додаткової щомісячної пенсії за шкоду, заподіяну здоров`ю в розмірі 75% мінімальної пенсії за віком, виходячи з мінімального розміру пенсії за віком, визначеної у розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, з урахуванням виплачених сум за період з 28 грудня 2009 року; 2) зобов`язати відповідача вчинити дії, спрямовані на подальше виконання постанови Житомирського апеляційного адміністративного суду від 22 червня 2011 року в справі № 2-а-9/11. Рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 21 серпня 2019 року у задоволенні позовних вимог відмовлено повністю. Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 06 листопада 2019 року апеляційну скаргу [PERSON] залишено без задоволення. Рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 21 серпня 2019 року залишено без змін. Зазначені обставини визнаються сторонами, а тому не потребують доказування в силу вимог ч.1 ст.82 ЦПК України. Згідно з ч. 2 ст. 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» нараховані суми пенсії, не отримані з вини органу, що призначає і виплачує пенсію, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком з нарахуванням компенсації втрати частини доходів. Компенсація втрати частини пенсії у зв`язку з порушенням строків її виплати пенсіонерам здійснюється згідно із законом. Статтями 1, 2 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» зазначено, що підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи). Компенсація громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період починаючи з дня набрання чинності цим Законом. Під доходами у цьому Законі необхідно розуміти грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру: пенсії, соціальні виплати, стипендії, заробітна плата (грошове забезпечення) та інші. До доходів, які мають разовий характер можна віднести цільову разову допомогу, одноразову допомогу при виході на пенсію, допомогу на поховання, одноразову допомогу по безробіттю для організації безробітним підприємницької діяльності, тощо. Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" надано визначення поняттю "пенсія". Так, відповідно до норм зазначеного закону, пенсія - це щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим Законом пенсійного віку чи визнання її інвалідом, або яку отримують члени її сім`ї у випадках, визначених цим Законом. Отже, пенсія - це щомісячна грошова виплата, тобто вона виплачується кожного місяця протягом строку, на який вона призначена; пенсія є тривалою виплатою. Позивач отримує пенсію відповідно до Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи". Така пенсія є щомісячною грошовою виплатою та не має разового характеру. Сума нарахованої відповідачем пенсії у розмірі 86 060 грн. 35 коп. - це також пенсія позивача, яка виникла через призначення та виплату позивачеві заниженого розміру пенсії внаслідок порушення закону. Відтак, оскільки тривале ненарахування пенсії за минулі періоди сталося через вину відповідача, зокрема, через призначення та виплату позивачеві заниженого розміру пенсії внаслідок порушення закону, позивач має право на компенсацію частини доходів у зв`язку з несвоєчасним отриманням щомісячних пенсійних виплат, донарахованих йому на підставі рішення суду. Основною умовою для виплати громадянину компенсації, передбаченої ст. 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», ст. 2 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» та Порядком проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2001 року № 159 (далі - Порядок №159), є порушення встановлених строків виплати нарахованих доходів (у тому числі пенсії). При цьому компенсація за порушення строків виплати такого доходу проводиться незалежно від порядку і підстав його нарахування: самим підприємством, установою чи організацією добровільно чи на виконання судового рішення. Вказані висновки узгоджуються з правовими висновками, викладеними в постанові Верховного Суду України № 21-518а14 від 18 листопада 2014 року. Отже, позивач має право на одержання компенсації втрати частини доходів у зв`язку з несвоєчасною виплатою пенсії, і позовні вимоги заявлені до належного відповідача Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області як до уповноваженого державного органу, що здійснював нарахування пенсії позивачу з 28 грудня 2009 року в заниженому розмірі. Судом встановлено, що компенсація втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати позивачу нарахована та виплачена відповідачем не була. Згідно зі ст. 107 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» пенсійний фонд, його органи та посадові особи за шкоду, заподіяну особам внаслідок несвоєчасного або неповного надання соціальних послуг, призначення (перерахунку) та виплати пенсій, передбачених цим Законом, а також за невиконання або неналежне виконання ними обов`язків з адміністративного управління Накопичувальним фондом несуть відповідальність згідно із законом. Сума компенсації обчислюється як добуток нарахованої, але вчасно невиплаченої пенсії за відповідний місяць і приросту індексу споживчих цін у відсотках для визначення суми компенсації, поділений на 100 (п. 4 Порядку № 159). Таким чином, позовні вимоги до відповідача про зобов`язання нарахувати та виплатити компенсацію втрати частини доходів (пенсійних виплат) у зв`язку з порушенням строків їх виплат за період з 28 грудня 2009 року по 28 квітня 2015 року підлягають задоволенню. Щодо клопотання представника відповідача про застосування у справі позовної давності, суд враховує наступне. Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ч. 4 ст. 267 ЦК України). Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК України). Відповідно до ст. 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок. За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права, або про особу, яка його порушила (ч. 1 ст. 261 ЦК України). Початок перебігу позовної давності збігається з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. Як встановлено судом та не заперечується сторонами, 17 травня 2018 року позивачу [PERSON] на виконання рішення суду було перераховано заборгованість по пенсійних виплатах в розмірі 86 060 грн. 35 коп. Тобто саме з 18 травня 2018 року, а не з 2014 року, як вказує представник відповідача почався перебіг позовної давності. З позовом за захистом свої прав позивач звернувся 09 грудня 2019 року. Окрім того, відповідно до ч. 2 ст. 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» нараховані суми пенсії, не отримані з вини органу, що призначає і виплачує пенсію, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком з нарахуванням компенсації втрати частини доходів. З огляду на зазначене суд дійшов висновку, що позивачем не пропущено позовної давності. Згідно статті 141 ЦПК України суд приходить до висновку про необхідність стягнення судових витрат у виді судового збору з відповідача в дохід держави у розмірі 768 грн. 40 коп.

Outcome: approved