Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-07 00:00:00

ПАТ КБ «Приватбанк» звернувся до суду з позовом до [PERSON], про стягнення заборгованості, мотивуючи позовні вимоги тим, що 31.01.2013 року між ПАТ КБ "ПриватБанк" та відповідачем було укладено кредитний договір №б/н, згідно якого відповідач отримав кредит у розмірі 10092,18 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 0,01 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою складає між нею та Банком Договір, що підтверджується підписом у заяві. ПАТ КБ "Приватбанк" свої зобов'язання за кредитним договором виконав в повному обсязі, надавши відповідачу кредит у розмірі, встановленому договором, однак, відповідач взяті на себе зобов'язання за вказаним кредитним договором належним чином не виконав, внаслідок чого станом на 23.03.2014 року має заборгованість в сумі 10839,98 грн., яка складається з наступного: 10092,18 - заборгованість за кредитом; 1,16 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом, а також 746,64 грн. - штраф відповідно до п.2.2 генеральної угоди. Позивач просить стягнути з відповідача заборгованість в сумі 10839,98 грн. за кредитним договором б/н від 31.01.2013 року, а також судові витрати, понесені на сплату судового збору. В судове засідання представник позивача Молодецький О.С. не з`явився, однак попередньо подав заяву, в якій просить справу розглянути без участі представника, позов підтримує в повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач [PERSON], будучи належним чином повідомлений про дату, час і місце судового розгляду, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення, в судове засідання на 23.04.2014 року, не з'явився, а надав до Вінницького районного суду Вінницької області 22.04.2014 року заяву про перенесення розгляду справи на іншу дату в зв'язку з сімейними обставинами. В судове засідання, будучи належним чином повідомленим про дату, час і місце судового розгляду, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення, на 12.05.2014 року на 10.00 годин, відповідач [PERSON] не з'явився, а прийшов до суду о 10 годині 50 хвилин, тобто після перенесення розгляду справи. В наступне судове засідання призначене на 27.05.2014 року на 09.00 годин, відповідач по справі [PERSON], будучи належним чином повідомлений про дату, час і місце судового розгляду, що підтверджується розпискою відповідача про явку в судове засідання на 27.05.2014 року на 09.00 годин, знову не з'явився, а надав до суду заяву про перенесення розгляду справи на іншу дату в зв'язку з його хворобою, однак підтверджуючих документів, про хворобу відповідача до закінчення розгляду справи не надавались взагалі. В зв'язку з неявкою в судове засідання 27.05.2014 року, відповідача [PERSON] 27.05.2014 року секретарем судових засідань, відповідно до ст.74 ЦПК України, було повідомлено телефонограмою про призначення наступного судового засідання на 04.06.2014 року на 17.00 годин, однак відповідач в судове засідання знову не з'явився та не повідомивши суд про причини своєї неявки. В судове засідання призначене на 08.08.2014 року відповідач [PERSON], будучи належним чином повідомлений про дату, час і місце судового розгляду, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення, не з'явився, а надав до суду 28.07.2014 року клопотання про відкладення розгляду справи в зв'язку з його хворобою та копію листка непрацездатності №799722 відповідно до якого [PERSON] був звільнений від роботи з 24.07.2014 по 28.07.2014 року включно. Крім того, копія вказаного листа непрацездатності надана суду без кутового штампа лікарняного закладу та без печатки самого лікаря, що надає суду підстави ставити під сумнів листок непрацездатності №799722. Таким чином, суд приходить до висновку, що відповідачем суду не було надано будь-яких підтверджуючих документів щодо неявки його в судові засідання 23.04.2014 року, 12.05.2014 року, 27.05.2014 року, 04.06.2014 року, 08.08.2014 року, що дає суду підстави вважати про пропуск судових засідань відповідачем [PERSON] без поважних причин. За таких обставин, суд приходить до висновку, що відповідач [PERSON], зловживаючи своїми процесуальними правами, а саме надає до суду заяви про перенесення розгляду цивільної справи, а сам не являючись в послідуючі судові засідання та не надаючи суду підтверджуючих документів, намагається затягнути розгляд справи з метою виведення її поза межі розумного строку розгляду справи. Відповідно до вимог ст.169 ЦПК України, суд вважає за можливе прийняти рішення по справі у відсутність належним чином повідомленого відповідача. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, врахувавши думку сторін, викладену у письмових заявах, оцінивши докази в їх сукупності, дійшов висновку, що позовна заява підлягає задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що 31.01.2013 року між ПАТ КБ "ПриватБанк" та відповідачем [PERSON] було укладено кредитний договір б/н, згідно якого позивач надав відповідачу кредит в сумі 10092,18 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 0,01 % на рік на суму залишку заборгованості, а відповідач прийняв на себе відповідні зобов'язання, щодо порядку повернення коштів банку. Укладення відповідного кредитного договору підтверджується заявою на отримання кредитних коштів за підписом відповідача від 24.10.2007 року, Умовами і правилами надання банківських послуг (а.с. 11), що відповідає ст. 634 ЦК України. Відповідач не виконав свої зобов'язання по кредитному договору, а саме згідно розрахунку заборгованості за договором кредиту, враховуючи умови даного договору про несвоєчасне виконання зобов'язань, [PERSON] станом на 23.03.2014 року заборгував позивачу 10092,18 - заборгованість за кредитом; 1,16 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом, а також 746,64 грн. - штраф відповідно до п.2.2 генеральної угоди. (а.с. 10). Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст. ст. 10, 60 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Згідно з ст. ст. 525, 526, 530, 536, 543 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання то воно підлягає виконанню у цей строк. За користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. У разі солідарного обов'язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов'язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-якого з них окремо. Згідно положень ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти; до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 ЦК України, якщо інше не встановлено параграфом 2 і не випливає із суті кредитного договору. Відповідно до ч.2 ст.1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст.1048 ЦК України. Відповідно до змісту ч.1 ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом; розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Згідно ч.1 ст.1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Таким чином, повернення кредитних коштів визначено періодичними щомісячними платежами, тому у випадку неналежного виконання позичальником зобов'язань за кредитним договором позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів має обчислюватись із моменту настання строку погашення чергового платежу. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Тому з відповідача слід стягнути на користь позивача 243 грн. 60 коп. судового збору. Н підставі наведенного та

Outcome: approved