Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-22 00:00:00

Публічне акціонерне товариство «Державний ощадний банк України» в особі філії Луганського обласного управління АТ «Ощадбанк» звернулось до Рубіжанського міського суду Луганської області з позовною заявою до [PERSON], [PERSON] про стягнення з них на користь Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії Луганського обласного управління АТ «Ощадбанк», у солідарному порядку, заборгованості за договором відновлюваної кредитної лінії №530 від 05 червня 2007 року станом на 10 серпня 2017 року у розмірі 63178 гривень 74 копійки, з яких: борг за кредитом в розмірі 31696 гривень 51 копійка; відсотки за користування кредитом з 02 вересня 2014 року по 09 серпня 2017 року; інфляційні втрати банку з грудня 2014 року по червень 2017 року за прострочення сплати кредиту в розмірі 7246 гривень 20 копійок; інфляційні втрати банку з вересня 2014 року по червень 2017 року за прострочення сплати відсотків за користування кредитом в розмірі 5038 гривень 54 копійки; три проценти річних за прострочення сплати кредиту з 01 жовтня 2012 року по 09 серпня 2017 року в розмірі 1324 гривні 65 копійок; три проценти річних за прострочення сплати відсотків за користування кредитом з 01 жовтня 2012 року по 09 серпня 2017 року в розмірі 801 гривня 51 копійка, а також стягнення судового збору в розмірі 1600 гривень. Про місце, день та час розгляду справи по суті, сторони повідомлялись належним чином, але у судове засідання не зявились. Представник позивача подав клопотання яким просив розглянути справу без його участі та яким фактично дав згоду і на розгляд справи у заочному порядку, і на ухвалення заочного рішення. Відповідачі причини неявки у судове засідання не повідомили, а правом на подачу заперечень та доказів, якими вони обґрунтовуються не скористались. У звязку з повторною неявкою в судове засідання відповідачів, які були належним чином повідомлені про проведення судових засідань 17 листопада 2017 року та 23 листопада 2017 року, та від яких заяви про розгляд справи за його відсутністю не надходило і причини неявки ними не повідомлені, а позивач не заперечив проти вирішення справи у заочному порядку, розгляд справи здійснювався за відсутності позивача і відповідачів, на підставі наявних у справі доказів (у заочному порядку), про що судом була постановлена ухвала без виходу до нарадчої кімнати, та у порядку частини пятої статті 209 Цивільного процесуального кодексу України (надалі за текстом ЦПК України) занесена до журналу судового засідання. У звязку з неявкою у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, в силу положень частини другої статті 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось, а розгляд справи здійснювався за їх відсутності. Позиція представника позивача полягала в тому, що між банком та [PERSON] був укладений договір відновлювальної кредитної лінії, зобов`язання за яким банком були виконані шляхом видачі кредиту. З метою забезпечення виконання зобовязання з повернення [PERSON] кредиту, сплати процентів за користування кредитом і комісії, був оформлений договір поруки від 05 червня 2007року (між банком, [PERSON] та [PERSON]). І оскільки [PERSON] свої зобов`язання по поверненню кредиту, сплаті процентів за користування кредитом та комісії, у строки встановлені договором, належним чином не виконав, у банка виникло право вимоги боргу не тільки з [PERSON], а й з [PERSON], як його поручителя, у солідарному порядку, при цьому з урахуванням інфляції та трьох відсотків річних, як щодо боргу, так і щодо інших платежів. А суд, на основі всебічного, повного, обєктивного та безпосереднього дослідження, кожного наявного у матеріалах справи доказу окремо, а також у їх сукупності, в межах предмета доказування по справі, встановив наступні обставини: 05 червня 2007 року, [PERSON] та Відкрите акціонерне товариство «Державний ощадний банк України», уклали договір відновлювальної кредитної лінії №530, за яким банк взяв на себе зобовязання надати [PERSON] кредит (грошові кошти), у розмірі 100000 гривень. А [PERSON] взяв на себе зобовязання повернути кредит не пізніше 04 червня 2017 року, сплатити проценти в розмірі 19% річних за користування кредитом, комісійні винагороди та інші платежі в порядку, на умовах та в строки, визначені договором (а.с.9-11). На підставі вказаного договору, [PERSON] отримав 100000 гривень (а.с. 46, 47-71,118-119). Також 05 червня 2007 року між Публічним акціонерним товариством «Державний ощадний банк України» (надалі за текстом - АТ "Ощадбанк"), [PERSON] та [PERSON] був укладений договір поруки №1. За яким [PERSON] взяла на себе зобовязання відповісти солідарно за своєчасне та повне виконання [PERSON] своїх зобовязань за договором відновлюваної кредитної лінії №530, у тому числі сплати платежів, які підлягають сплаті згідно умов цього договору (а.с.12). За даними АТ «Ощадбанк», які враховують усі здійснені [PERSON] проплати, свої зобовязання за договором відновлювальної кредитної лінії №530 від 05 червня 2007 року, він своєчасно та у повному обсязі згідно договору перестав виконувати. Через що, 30 серпня 2017 року АТ «Ощадбанк» звернувся до Рубіжанського міського суду Луганської області з позовом до [PERSON] та [PERSON], яким просив стягнути заборгованість за договором відновлювальної кредитної лінії №530 від 05 червня 2007 року, у солідарному порядку, яка станом на 10 серпня 2017 року складає 63178 гривень 74 копійки, з яких: борг за кредитом в розмірі 31696 гривень 51 копійка; відсотки за користування кредитом з 02 вересня 2014 року по 09 серпня 2017 року; інфляційні втрати банку з грудня 2014 року по червень 2017 року за прострочення сплати кредиту в розмірі 7246 гривень 20 копійок; інфляційні втрати банку з вересня 2014 року по червень 2017 року за прострочення сплати відсотків за користування кредитом в розмірі 5038 гривень 54 копійки; три проценти річних за прострочення сплати кредиту з 01 жовтня 2012 року по 09 серпня 2017 року в розмірі 1324 гривні 65 копійок; три проценти річних за прострочення сплати відсотків за користування кредитом з 01 жовтня 2012 року по 09 серпня 2017 року в розмірі 801 гривня 51 копійка (а.с. 3-5). Отже, із встановлених обставин вбачається, що між АТ «Ощадбанк» та [PERSON] виникли цивільні (зобовязальні) правовідносини у сфері споживчого кредитування, в яких позивач виступає кредитодавцем (виконавцем послуги кредитування), а вказаний відповідач [PERSON] споживачем (отримувачем вказаної послуги), та в межах яких виник спір щодо права позивача, як кредитора у зобовязанні, на повернення відповідачем, як боржником у зобовязанні, не тільки отриманого ним кредиту, сплати процентів за користування ним, а й інфляційних нарахувань та трьох процентів річних, нарахованих на суму несплаченої своєчасно заборгованості за кредитом та процентами за його користування. Поряд з цим, із встановлених обставин також вбачається, що між АТ «Ощадбанк» та відповідачем [PERSON] виникли цивільні (зобовязальні) правовідносини у сфері забезпечення виконання зобовязання, в яких позивач виступає кредитором, а вказаний відповідач поручителем, та в межах яких виник спір щодо права позивача як кредитора на отримання виконання вказаного зобовязання боржника у повному обсязі поручителем. Враховуючи визначені судом правовідносини, для вирішення спору суд застосовує такі норми матеріального права, виходячи при цьому з наступних мотивів: В силу положень пункту 1 та 22 частини 1 статті 92 Конституції України виключно законами України визначаються права та основні обовязки людини і громадянина, а також засади цивільно-правової відповідальності. Зокрема, положеннями частини першої статті 509 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. В силу положень частини другої статті 509, пункту першого частини другої статті 11 та частини першої статті 629 Цивільного Кодексу України зобовязання можуть виникати з договорів, які стають обовязковими для виконання сторонами, що їх уклали. Виходячи з положень частини першої статті 1054 Цивільного Кодексу України та пунктів 22,23 частини першої статті 1, частини першої статті 11 Закону України Про захист прав споживачів №1023-ХІІ від 12 травня 1991 року, договір про надання споживчого кредиту укладається між кредитодавцем (банком або іншою фінансової установою) та споживачем (фізичною особою), відповідно до якого кредитодавець надає кошти (споживчий кредит) або бере зобов'язання надати їх споживачеві для придбання продукції у розмірі та на умовах, встановлених договором, а споживач зобов'язується повернути їх разом з нарахованими процентами у строки та порядку, передбаченому договором. Так, 05 червня 2007 року [PERSON] та АТ «Ощадбанк» уклали договір відновлювальної кредитної лінії №530, за яким банк взяв на себе зобовязання надати [PERSON] кредит на споживчі цілі у розмірі 100000 гривень, а [PERSON] взяв на себе зобовязання повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом, комісійні винагороди та інші платежі в порядку, на умовах, визначених цим договором (а.с.9-11). Отже, незважаючи на назву договору, за своєю суттю, сторони уклали саме договір про надання споживчого кредиту. Факт належного виконання банком, як кредитодавцем, зобовязання з видачі кредиту (грошових коштів) у розмірі 100000 гривень [PERSON] підтверджується меморіальним ордером №21976974 від 14 липня 2012 року та випискою по банківським рахункам [PERSON] (а.с.46,47-71,118-119), які також свідчать і про те, що кредит у розмірі 100000 гривень, отримав саме останній. Виходячи з положень частин першої статей 526, 529 та 530 Цивільного кодексу України зобовязання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього кодексу; кредитор має право приймати від боржника виконання його обовязку частинами, якщо це встановлено договором; якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Сторони договору встановили, що [PERSON] взяв на себе зобовязання повернути кредит не пізніше 04 червня 2017 року, сплачувати проценти в розмірі 19% річних за користування кредитом, комісійні винагороди, (за надання кредиту 999 гривень 00 копійок; за супроводження кредиту 150 гривень 00 копійок; за зміну умов договору за ініціативою позичальника 70 гривень 00 копійок) щомісячними рівними платежами, з остаточним терміном повернення 04 червня 2017 року (а.с.9-11). Відповідно до положень частини першої статті 610 Цивільного Кодексу України порушенням зобовязання є його невиконання або неналежне виконання (виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання). З огляду на надані позивачем суду розрахунок банку здійснення [PERSON] своїх щомісячних платежів та їх розмір і складові, виписку по його особовому рахунку та окремі розрахунки по кожному виду платежу, який підлягав сплаті [PERSON], останній дійсно порушив взяті на себе зобов`язання за договором від 05 червня 2007 року, оскільки допустив спочатку неналежне виконання, а потім і взагалі перестав виконувати свій обовязок щодо своєчасного та повного повернення взятого ним кредиту, сплати процентів за його користування згідно умов договору відновлювальної кредитної лінії №530 (а.с.6-8,47-71). При цьому таке порушення він допустив більше ніж три календарних місяці підряд. Внаслідок чого, і суд з цим погоджується, станом на 10 серпня 2017 року у [PERSON] виникла заборгованість перед АТ «Ощадбанк», яку цей банк отримав право вимагати сплатити. Тобто у банку дійсно виникло право вимагати у [PERSON], а у останнього, відповідно, обов`язок сплатити АТ "Ощадбанк" не тільки прострочену суму боргу по кредиту, а й ту частину кредиту, строк повернення якої ще не настав згідно договору, а також сплатити усі нараховані проценти за користування кредитом. І ця сума, згідно розрахунків банку, з якими суд погоджується і вважає їх правильними складає: борг за кредитом в розмірі 31696 гривень 51 копійка; відсотки за користування кредитом з 02 вересня 2014 року по 09 серпня 2017 року. Відповідно до положень частини першої статті 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. А з огляду на положення пункту третього частини першої статті 611 ЦК України, у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. І, на такий випадок, тобто на випадок порушення своїх зобов`язань, у договорі відновлювальної кредитної лінії №530 від 05 червня 2007 року (пункт 4.1.), АТ "Ощадбанк" та [PERSON] передбачили, що за невиконання або неналежне виконання взятих на себе зобовязань за цим договором, вони несуть відповідальність в порядку та на умовах обумовлених у цьому договорі та чинним законодавством України. А тут суд враховує, що чинним законодавством України, зокрема положеннями частини 2 статті 625 ЦК України передбачено, що боржник який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Тож враховуючи викладене та оскільки [PERSON] прострочив виконання взятого на себе грошового зобовязання за договором відновлювальної кредитної лінії №530 від 05 червня 2007 року (у вигляді сплати кредиту та процентів за його користування), а АТ «Ощадбанк», як кредитор заявив вимогу про сплату йому цього боргу з урахуванням індексу інфляції та трьох процентів річних, за допущений [PERSON] період прострочки, така вимога є обґрунтованою. Такого висновку суд дійшов з огляду на вказані вище норми матеріального права і положення договору відновлювальної кредитної лінії, а також з огляду на правильність здійснених позивачем розрахунків індексу інфляції та трьох процентів річних за якими на користь банку слід присудити: інфляційні втрати банку з грудня 2014 року по червень 2017 року за прострочення сплати кредиту в розмірі 7246 гривень 20 копійок; інфляційні втрати банку з вересня 2014 року по червень 2017 року за прострочення сплати відсотків за користування кредитом в розмірі 5038 гривень 54 копійки; три проценти річних за прострочення сплати кредиту з 01 жовтня 2012 року по 09 серпня 2017 року в розмірі 1324 гривні 65 копійок; три проценти річних за прострочення сплати відсотків за користування кредитом з 01 жовтня 2012 року по 09 серпня 2017 року в розмірі 801 гривня 51 копійка. Також суд констатує, що він врахував положення частини 1 статті 2 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» якими передбачено, що на час проведення антитерористичної операції забороняється нарахування пені та/або штрафів на основну суму заборгованості із зобов'язань за кредитними договорами та договорами позики з 14 квітня 2014 року громадянам України, які зареєстровані та постійно проживають або переселилися у період з 14 квітня 2014 року з населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція. Але відзначає, що за своєю правовою природою інфляційні нарахування та три проценти річних не являються ні пенею ні штрафом, на що звернув увагу і Верховний Суд України у своїй постанові від 30 жовтня 2013 року у справі за позовом комунального підприємства "Артемівська керуюча компанія житлово-комунальних послуг". Таким чином, підлягають задоволенню у повному обсязі позовні вимоги АТ «Ощадбанк» щодо стягнення з [PERSON] боргу у розмірі 63178 гривень 74 копійки, з яких: борг за кредитом в розмірі 31696 гривень 51 копійка; відсотки за користування кредитом з 02 вересня 2014 року по 09 серпня 2017 року; інфляційні втрати банку з грудня 2014 року по червень 2017 року за прострочення сплати кредиту в розмірі 7246 гривень 20 копійок; інфляційні втрати банку з вересня 2014 року по червень 2017 року за прострочення сплати відсотків за користування кредитом в розмірі 5038 гривень 54 копійки; три проценти річних за прострочення сплати кредиту з 01 жовтня 2012 року по 09 серпня 2017 року в розмірі 1324 гривні 65 копійок; три проценти річних за прострочення сплати відсотків за користування кредитом з 01 жовтня 2012 року по 09 серпня 2017 року в розмірі 801 гривня 51 копійка. Виходячи із системного тлумачення статей 546-548 ЦК України виконання основного зобовязання у тому числі такого, що виникає із договору (а тому і кредитного зобовязання зокрема), може забезпечуватись письмовим договором поруки. З огляду на положення статей 553 та 554 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обовязку, тому у випадку порушення зобовязання боржником, поручитель відповідає перед кредитором частково або у повному обсязі, залежно від того, що передбачено договором. При цьому, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Як вже було встановлено судом, 05 червня 2007 року між АТ «Ощадбанк», [PERSON] та [PERSON] був укладений договір поруки №1 (а.с.12). І за цим договором, [PERSON] дійсно взяла на себе зобовязання відповісти солідарно у повному обсязі перед АТ «Ощадбанк» у випадку порушення [PERSON] своїх грошових зобовязань за договором відновлюваної кредитної лінії №530. Відповідно, саме у випадку порушення боржником свого зобовязання, у банку виникає право грошової вимоги до [PERSON] щодо сплати нею у солідарному порядку грошового боргу боржника, як поручителя. Настання такого випадку (тобто виникнення у позивача права грошової вимоги уплати боргу) у відносинах між позивачем та [PERSON] як вже вказувалось, суд вважає встановленим на підставі наданих позивачем документів (а.с.6-8,47-71), оскільки свої грошові зобов`язання щодо повернення банку отриманого кредиту, сплати процентів за його користування, черговими щомісячними платежами, [PERSON] виконувати перестав. При цьому суд враховує, що особливість грошового зобов`язання [PERSON] полягає у тому, що воно складається з окремих частин - чергових платежів, які мають конкретний розмір, і строк погашення, при порушенні якого у позивача виникає окреме і самостійне право вимагати з боржника у судовому порядку сплати такої частини боргу і такі частини позивач вказав у своїх розрахунках, що ґрунтуються на договорі. Відповідно до положень частини 4 статті 559 ЦК України, порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. Застосовуючи вказану норму права, суд враховує правовий висновок наданий Верховним Судом України у постанові від 19 жовтня 2016 року при розгляді справи №6-1265цс16. Зокрема в тій частині, що порука - це саме строкове зобов`язання, і незалежно від установлення строку її дії на підставі договору чи закону, сплив цього строку припиняє суб`єктивне право кредитора вимагати від боржника (у даному випадку яким є поручитель, як солідарний боржник) виконання зобов`язання. І у цій справі, з огляду на зміст пункту 4.2 договору поруки, укладеного між АТ "Ощадбанк", [PERSON] та [PERSON], суд вважає, що його сторони чітко передбачили, що порука припиняється, якщо банк протягом шести місяців від дня настання строку виконання зобов'язання по кредитному договору не пред'явив вимогу до [PERSON]. Таким чином, у спорі, що розглядається судом, підлягають застосуванню норми частини 4 статті 559 ЦК України про припинення поруки, так, що якщо позивач протягом шести місяців від дня настання строку сплати боржником чергового платежу, згідно договору, не предявив до суду вимоги до поручителя про його сплату, порука в такій частині вважається припиненою. Тобто, у разі предявлення банком вимог до поручителя більше ніж через шість місяців після настання строку для виконання відповідного чергового платежу, в силу положень частини 4 статті 559 ЦК України, порука буде вважатись судом припиненою, в частині кожного чергового платежу, поза межами цього строку. Проте правовідносини поруки за договором суд не буде вважати припиненими в тій частині, яка стосується відповідальності поручителя за несплату боржником тих чергових платежів, строк сплати за якими настав, але банк пред'явив свою вимогу до [PERSON] щодо їх сплати до збігу шестимісячного строку з моменту виникнення у банку права вимоги про їх сплату до боржника. Тож,

Outcome: partial