Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-16 00:00:00

В серпні 2014 року Публічне акціонерне товариство "ДельтаБанк" (далі - ПАТ "Дельта Банк") пред'явило в суді позов до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитною лінією №003-02520-251212. В обґрунтування заявлених вимог позивач зазначив, що 25 грудня 2012 року між ПАТ "ДельтаБанк" та [PERSON] укладено кредитну угоду, відповідно до умов якої, відповідач отримав кредит у сумі 15000,00 гривень, з строком ліміту кредитної лінії - 364 календарних дні. Позивач виконав взяті на себе зобов»язання, відкривши відповідачу картковий рахунок в національній валюті України - гривні, та встановивши ліміт Кредитної лінії у розмірі 15000,00 гривень. Відповідач скористався кредитною лінією, але станом на 29.05.2014 року виникла прострочена заборгованість на загальну суму 21857,83 гривень, яка складається з : тіло кредиту - 10856,62 гривень, прострочене тіло кредиту - 3842,91 гривень, заборгованість за відсотками - 7158,30 гривень, заборгованість за комісіями - 0,00 гривень. Просить стягнути з відповідача прострочену заборгованість за Кредитною лінією у розмірі 21857,83 гривень та судовий збір 243,60 гривень. Представник позивача в судове засідання не з'явився, зазначивши в позовній заяві про розгляд справи за його відсутності, вказавши, що позовні вимоги підтримує повністю з підстав, зазначених у позовній заяві (а.с 2). Відповідач [PERSON] в судове засідання повторно не з'явився, хоча про час та місце розгляду справи в суді був повідомлений належним чином. (а.с.19). Частина 1 статті 224 ЦПК передбачає, що у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи, що позивач не заперечує проти заочного розгляду справи, суд ухвалив про заочний розгляд справи відповідно до ст.225 ЦПК України. Дослідивши письмові докази в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. В підтвердження заявлених у позовній заяві вимог позивач надав суду кредитний договір (заяву) № 003-02520-251212 від 25 грудня 2012 року з підписом відповідача, що стверджує факт отримання відповідачем [PERSON] грошових коштів в сумі 15000,00 гривень. (а.с.3). Згідно представленого позивачем розрахунку заборгованості станом на 29.05.2014 року, заборгованість за кредитним договором № 003-02520-251212 від 12 грудня 2012 року становить 21857,83 гривень, яка складається з : тіло кредиту - 10856,62 гривень, прострочене тіло кредиту - 3842,91 гривень, заборгованість за відсотками - 7158,30 гривень, заборгованість за комісіями - 0,00 гривень (а.с.9) Відповідно до ст.629 ЦК України, укладений договір є обов'язковим для виконання сторонами. На думку суду, підлягають до задоволення і вимоги позивача щодо стягнення з відповідача судових витрат по справі. Відповідно до ст.88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення суд присуджує з другої сторони, понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Згідно платіжного доручення № 52243965 від 20.06.2014 року позивачем сплачено судовий збір у розмірі 243,60 гривень (а.с.1). Враховуючи наведене, на підставі ст.ст.629,1048,1049,1054 ЦК України,

Outcome: approved