Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-21 00:00:00

02 квітня 2019 року позивач звернувся до Березнегуватського районного суду Миколаївської області з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за кредитним договором. В позові зазначив, що між ТОВ "Фінансова компанія "Центр фінансових рішень" (далі-ТОВ"ФК"ЦФР") та відповідачем було укладено кредитний договір № 6611860861 від 29 травня 2017 року про отримання кредиту в розмірі 36612,24 грн. 30 липня 2018 року між ТОВ"ФК"ЦФР" та ТОВ "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" (далі-ТОВ"ФК"ЄАПБ") укладено договір відступлення права вимоги № 20180730, у відповідності до умов якого, ТОВ"ФК"ЦФР" відступив право вимоги грошових коштів до відповідача. У зв`язку з істотним порушенням відповідачем умов кредитного договору, на адресу відповідача було направлено повідомлення про відступлення права грошової вимоги за кредитним договором та включення персональних даних до бази персональних даних разом з вимогою про погашення загальної суми боргу, проте відповідач не виконала свого зобов`язання, внаслідок чого виникла заборгованість в розмірі 64170,53 грн. Представник позивача в судове засідання не з`явився, направив заяву про слухання справи у його відсутність, підтримання позовних вимог в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з`явилася, направила заяву про слухання справи у її відсутність, проти позову заперечувала, оскільки нею було повністю сплачено кредит, що підтверджується відповідними квитанціями. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Дослідивши докази у справі, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. 29 травня 2017 року між ТОВ"ФК"ЦФР" та відповідачем було укладено кредитний договір № 6611860861 про надання кредиту в розмірі 36612,24 грн. строком на 48 місяців, зі сплатою відсоткової ставки за користування кредитом в розмірі 11,99 % річних. За умовами кредитного договору відповідач зобов`язалася щомісячно частинами повертати наданий кредит, сплатити відсотки за користування ним та інші платежі, про що було сформовано графік погашення платежів, який є невід`ємною частиною кредитного договору та підписаний відповідачем (а.с.4-12). Оскільки відповідач не виконала належним чином зобов`язання за кредитним договором, в неї виникла заборгованість в розмірі 64170,53 грн., яку за договором відступлення прав вимоги № 20180730 від 30 липня 2018 року було передано ТОВ "ФК" Європейська агенція з повернення боргів" (а.с.16-19). У зв`язку з укладенням зазначеного договору, 07 серпня 2018 року ТОВ"ФК"ЦФР" було направлено відповідачу лист з повідомленням про відступлення прав вимоги до ТОВ "ФК "Європейська агенція з повернення боргів" по укладеному 29 травня 2017 року між ТОВ"ФК"ЦФР" та відповідачем кредитному договору (а.с.14). Також 07 серпня 2018 року відповідачу направлено повідомлення про зміну умов кредитного договору та включення персональних даних відповідача до бази персональних даних з вимогою про сплату заборгованості, в розмірі 64170,53 грн. на користь ТОВ "ФК" Європейська агенція з повернення боргів", яке було залишено поза увагою (а.с.15). З моменту отримання права вимоги до відповідача, позивачем нарахування жодних штрафних санкцій не здійснювалося. Згідно наданого позивачем розрахунку, відповідачу нараховано заборгованість за даним кредитним договором, у розмірі 64170,53 грн., з яких: 36612,24 грн. - заборгованість за основною сумою боргу; 5133,64 грн. - заборгованість за відсотками; 14017,98 грн. - заборгованість за платою за управління кредитом та 8406,67 грн. - заборгованість за пенею (а.с.13). Суму заборгованості перед позивачем відповідач в добровільному порядку не сплачує. Суд вважає, що між сторонами мають місце цивільно-правові відносини із зобов`язального права по кредитному договору. Відповідно до ст.526 ЦК Українизобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Стаття 530 ЦК України передбачає, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно вимог ч.2 ст.1050 цього Кодексу якщо договором встановлено обов`язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася та сплати процентів, належних йому відповідно до ст.1048 ЦК України. За вимогами ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов`язуються надати грошові кошти позичальникові в розмірі та на умовах встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Однак, відповідно до пункту 3.6 Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, затверджених Постановою правління Національного банку України від 10 травня 2007 року № 168(чинних на момент виникнення спірних правовідносин), банки не мають права встановлювати платежі, які споживач має сплатити на користь банку за дії, які банк здійснює на власну користь (ведення справи, договору, облік заборгованості споживача тощо), або за дії, які споживач здійснює на користь банку (прийняття платежу від споживача, тощо) або що їх вчиняє банк або споживач з метою встановлення, зміни або припинення правовідносин (укладення кредитного договору, внесення змін до нього, прийняття повідомлення споживача про відкликання згоди на кредитного договору тощо). В кредитному договорі № 6611860861 від 29 травня 2017 року відсутні дані щодо встановлення плати за управління кредитом, та позивач не зазначив, які саме послуги за вказану плату надаються позичальнику. Таким чином, дії банку в частині нарахування відповідачу плати за управління кредитом не є правомірними, тому вимога про стягнення заборгованості по ній, у сумі 14017,98 грн., задоволенню не підлягає. Такий висновок узгоджується з правовою позицією, викладеною в постанові Верховного Суду України від 16 листопада 2016 року (справа № 6-1746цс16). Натомість, з квитанцій наданих відповідачем вбачається, що остання майже не проводила погашення заборгованості за даним кредитним договором. Єдиний платіж по вказаному договору вона здійснила 26 червня 2017 року в розмірі 1947,00 грн., з яких згідно графіку платежів: 681,41 грн. - загальний щомісячний платіж; 280,46 грн. - річні проценти та 984,87 грн. - щомісячні проценти (плата за управління кредитом). За такого, доводи відповідача про повне погашення заборгованості за кредитним договором від 29 травня 2017 року, судом до уваги не приймаються. На підставі вищенаведеного, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог позивача, оскільки відповідач не виконала умови кредитного договору, а тому з неї на користь позивача слід стягнути заборгованість за кредитним договором № 6611860861 від 29 травня 2017 року, з урахуванням сплачених нею сум, а саме в розмірі 49048,01 грн., з яких: основний борг за кредитом в розмірі 35930,83 грн. (36612,24 грн. - 681,41 грн.), заборгованість за відсотками - 4853,18 грн. (5133,64 грн. - 280,46 грн.) та заборгованість за пенею - 8264,00 грн. (8406,67 грн. - 984,87 грн.). Відповідно до ст.141 ЦПК України суд покладає на відповідача обов`язок по відшкодуванню позивачу витрат на оплату судового збору, пропорційно задоволеним позовним вимогам.

Outcome: partial