Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-17 00:00:00

09.01.2020 позивач, [PERSON] , звернувся до суду із позовом до відповідачів: [PERSON] , [PERSON] , приватного виконавця Полтавської області Скрипника Володимира Леонідовича, державного підприємства «СЕТАМ», приватного нотаріуса Кременчуцького міського нотаріального округу Полтавської області Ганночки Олександра Вікторовича, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору: ПАТ «Альфа-Банк», ТОВ «Вердикт Капітал», про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню та визнання недійсними електронних торгів. У позовній заяві позивач [PERSON] просить визнати виконавчий напис приватного нотаріусу Кременчуцького міського нотаріального округу Полтавської області Ганночки О.В. від 16 квітня 2019 року, реєстраційний №759, таким, що не підлягає виконанню, та відновити порушене право [PERSON] на нерухоме майно, на яке було звернено стягнення за вказаним виконавчим написом, шляхом визнання недійсними постанов приватного виконавця Полтавської області Скрипника В.Л. в виконавчому провадженні №58957034, у тому числі про відкриття виконавчого провадження, визнання недійсними електронних торгів, проведених державним підприємством «Сетам» з реалізації громадського будинку (перукарні) загальною площею 178,7 кв.м., що знаходиться за адресою; [ADDRESS] , результати яких оформлено протоколом №420088 від 18.07.2019 року з реалізації вказаного майна, визнання недійсним акту про проведення електронних торгів з реалізації вказаного громадського будинку, складеного приватним виконавцем Полтавської області Скрипником В.Л., скасування державної реєстрації права власності [PERSON] на це нерухоме майно, витребування цього нерухомого майна із чужого володіння [PERSON] та повернення його [PERSON] . В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилався на те, що 14 червня 2011 року між [PERSON] та ПАТ «Альфа-Банк» укладено кредитний договір № SME0024090, за яким позивач отримав 300000,00 грн. на споживчі потреби. З приводу заборгованості по цьому договору виник спір, який було вирішено постійно діючим Третейським судом при Всеукраїнській громадській організації «Всеукраїнський фінансовий союз» в м.Чернігів, та видано виконавчий лист №6-7357/12 від 28.08.2012 року про стягнення з [PERSON] на користь банка усієї суми заборгованості по кредитному договору № SME0024090. За місцем проживання боржника [PERSON] було відкрито відповідне виконавче провадження, яке було закінчене в січні 2019 року в зв`язку із виконанням рішення суду про стягнення заборгованості за рахунок предмета іпотеки. У подальшому позивачеві стало відомо, що 16 квітня 2019 року приватним нотаріусом Кременчуцького міського нотаріального округу Полтавської області Ганночкою Олександром Вікторовичем вчинено виконавчий напис про стягнення з [PERSON] , на користь [PERSON] 5 346 019,97 грн., із яких 407 987,50 грн. проценти за користування кредитом за період з 14 червня 2011 року по 13 лютого 2019 року, 4 938 032, 47 грн. пеня, нарахована за прострочення платежу, що передбачено п.3.6. кредитного договору. На виконання вказаного виконавчого напису приватним виконавцем Скрипником В.Л. було відкрито виконавче провадження та звернено стягнення за рахунок належного позивачеві на праві власності громадського будинку (перукарні) загальною площею 178,7 кв.м., що знаходиться за адресою; [ADDRESS] , шляхом реалізації цього нерухомого майна з прилюдних торгів. Позивач вважає, що зазначений вище виконавчий напис не підлягає виконанню, як такий, що вчинений нотаріусом з порушенням процедури вчинення виконавчого напису, а також з підстав неправомірності вимог стягувача. Зазначає, що договір №21-02/2019 від 21.02.2019 року про відступлення права вимоги від ПАТ «Альфа-Банк» до [PERSON] , на який міститься посилання у спірному виконавчому написі, в дійсності не є договором відступлення права вимоги, оскільки стороною цього договору ПАТ «Альфа-Банк» не являється. Посилання на будь-які ніші договори за участю ПАТ «Альфа-Банку» у виконавчому написі відсутні. Окрім цього позивач вважає, що нарахування суми заборгованості, яка зазначена у виконавчому написі, є неправомірним. Ураховуючи те, що вказаний виконавчий напис не відповідає вимогам законодавства, його примусове виконання буде порушувати майнові права позивача, позивач вимушений був звертися з позовом до суду. Ухвалою суду від 24.01.2020 року відкрито провадження у справі, призначено справу на 17.02.2020 до підготовчого судового засідання в порядку загального позовного провадження, надано відповідачу строк для надання відзиву на позовну заяву. 24.03.2020 відповідачем [PERSON] наданий суду відзив на позов, відповідно до якого просила відмовити в задоволенні позову в зв`язку з безпідставністю позовних вимог. 21.04.2020 відповідач приватний виконавець Полтавської області Скрипник Володимир Леонідович надав суду відзив на позов, в якому просить у задоволенні позову відмовити, оскільки вважає, що спірний виконавчий напис вчинено з додержанням вимог законодавства, а виконавчі дії, які направлені на виконання цього виконавчого напису, відповідають нормам Закону України «Про виконавче провадження». Ухвалою суду від 24.06.2020 закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до розгляду на 04.08.2020. У судовому засіданні позивач та його представник позовні вимоги підтримали в повному обсязі, просили позов задовольнити, пояснення надали аналогічні тексту позовної заяви. Відповідачі та треті особи, належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання, у судове засідання повторно не з`явилися, причини своєї неявки суду не повідомили, відзив на позов та пояснення по суті спору не надали. Суд під час судового розгляду справи здійснював повне фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу відповідно до вимог частини 2 статті 247 ЦПК України. Заслухавши пояснення позивача, його представника, розглянувши матеріали справи, дослідивши та оцінивши подані сторонами належні та допустимі докази окремо та в їх сукупності, встановивши фактичні обставини справи, проаналізувавши законодавство, що регулює спірні правовідносини між сторонами, суддя прийшла до висновку про задоволення позову з наступних підстав. Суддею встановлено, що 19.04.2019 року приватним виконавцем Скрипником В.Л. відкрито виконавче провадження № 58957034 щодо виконання виконавчого напису приватного нотаріусу Кременчуцького міського нотаріального округу Полтавської області Ганночки О.В. від 16 квітня 2019 року, реєстраційний №759, про стягнення з [PERSON] , на користь [PERSON] 5 346 019,97 грн., із яких 407 987,50 грн. проценти за користування кредитом за період з 14 червня 2011 року по 13 лютого 2019 року, 4 938 032, 47 грн. пеня, нарахована за цей же період за прострочення платежу, що передбачено п.3.6. кредитного договору. Згідно зі ст.18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Відповідно до ст.50 Закону України «Про нотаріат» нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржується до суду, право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акту має особа, права та інтереси якої стосуються такі дії чи акти. Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом "Про нотаріат" та іншими актами законодавства України (частина перша статті 39 Закону "Про нотаріат"). Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року № 296/5 та зареєстрований у Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року за № 282/20595 (далі - Порядок). Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія (пункт 19 статті 34 Закону України «Про нотаріат»). Правовому регулюванню процедури вчинення нотаріусами виконавчих написів присвячена Глава 14 Закону України "Про нотаріат" та Глава 16 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій. Відповідно до п.п. 1.1-1.2 Глави 16 Порядку та ст. 87 Закону України "Про нотаріат", для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість, або на правочинах, що передбачають звернення стягнення на майно на підставі виконавчих написів. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, установлюється Кабінетом Міністрів України. При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.99 № 1172. Зокрема для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Відповідно до п.2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 р. № 1172, для одержання виконавчого напису за стягнення заборгованості, що випливають з кредитних договорів, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями, додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Згідно пп.2.2 п.2 гл.16 розд.ІІ Порядку у разі якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають стосунок до вчинення виконавчого напису, нотаріус управі витребувати їх у стягувача. Відповідно до ст. 88 Закону України "Про нотаріат" нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Суд зазначає, що виконавчий напис може бути вчинений нотаріусом лише після перевірки безспірності заборгованості. Розмір заборгованості не є безспірним, якщо стягувач не надав доказів на підтвердження розміру заборгованості боржника, зазначеного у виконавчому написі, а також доказів на підтвердження своєчасного повідомлення боржника про наявність цієї заборгованості та про відповідні розрахунки. Як зазначив Верховний Суд України в своїй постанові від 05 липня 2017 року по справі №754/9711/14-ц, безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. З огляду на наведене та з урахуванням приписів статей 15,16,18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. Згідно ч. 1 ст. 81 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідачами не надано суду доказів на спростування твердження позивача про те, що оскаржуваний виконавчий напис не ґрунтується на доказах відступлення права вимоги від ПАТ «Альфа-Банк» до [PERSON] за кредитним договором № SME0024090 від 14 червня 2011 року, який було укладено між ПАТ «Альфа-Банк» та [PERSON] . Також не надано доказів на спростування твердження позивача про те, що заборгованість, яка визначена в оскаржуваному виконавчому написі, є такою, що нарахована неправомірно та поза межами строків, встановлених ст.88 Закону України «Про нотаріат». З дослідженого договору №21-02/2019 від 21 лютого 2019 року, на який міститься посилання у виконавчому написі, як на договір, за яким право вимоги відступлено [PERSON] , не вбачається перехід права вимоги від ПАТ «Альфа-Банк» до [PERSON] за кредитним договором № SME0024090 від 14 червня 2011 року, оскільки кредитор ПАТ «Альфа-Банк» не являється стороною цього договору. Посилання на інші правочини з відступлення права вимоги у виконавчому написі відсутні. З наведеного суд робить висновок про те, що за договором №21-02/2019 від 21 лютого 2019 року ні ТОВ «Вердикт Капітал», ні [PERSON] не отримали права вимоги від [PERSON] за кредитним договором № SME0024090, укладеним з ПАТ «Альфа-Банк». З дослідженого судом виконавчого напису приватного нотаріуса від 16.04.2019 року за №759 вбачається, що проценти в сумі 407987,50 грн. нараховані за період з 14 червня 2011 року по 13 лютого 2019 року, що є порушенням строків, встановлених ч.1 ст.88 Закону України «Про нотаріат». Крім того, суду відповідачами та третіми особами не надана банківська виписка, з рахунка [PERSON] , яка повинна відповідати вимогам до виписки з рахунку, і яка має містити суми заборгованості та строки її погашення, відповідно до підпункту б) пункту 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 № 1172. У матеріалах справи міститься копія документу з назкою «виписка з рахунка боржника щодо заборгованості за кредитом у гривні». Проте, походження цього документу не є зрозумілим, оскільки він не містить дати складання, банком не засвідчений. До того ж з цього документу вбачається нарахування пені в сумі 4 938 032,47 грн. за період з 14 червня 2011 року по 13 лютого 2019 року, що є порушенням строків, встановлених ч.2 ст.88 Закону України «Про нотаріат». Копія цього ж документу була долучена [PERSON] і до позову про стягнення заборгованості за кредитним договором № SME0024090 від 14 червня 2011 року, укладеним між ПАТ «Альфа-Банк» та [PERSON] . Окрім цього, суд вважає нарахування за виконавчим написом неправомірним на підставі наступного. У виконавчому написі зазначено, що строк повернення заборгованості виник 13 лютого 2019 року, що спростовується графіком повернення кредиту та сплати процентів. Згідно цього графіку строк повернення кредиту та відсотків визначено 13 червня 2016 року. Нарахування процентів після 13 червня 2016 року умовами кредитного договору не передбачене. З наведеного вбачається, що проценти в сумі 407 987,50 грн., які нараховані за період з з 14 червня 2011 року по 13 лютого 2019 року, стягненню за даним виконавчим написом не підлягають. Аналогічний висновок міститься в правовій позиції Верховного Суду, викладеній у п.54 постанови від 28.03.2018 року в справі № 444/9519/12. Не підлягає стягненню і пеня в сумі 4 938 032, 47 грн., як така, що нарахована за період з 13.12.2011 року по 13.02.2019 року, що протирічить правилам ч.2 ст.88 Закону України «Про нотаріат» та п.1 ч.2 ст.258 ЦК України, згідно якого позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). Отже, пеня в даному випадку не підлягає стягненню за виконавчим написом, оскільки нарахована більше ніж за 7 років. Тобто нотаріус не застосував строк, який передбачений п.3 глави 16 ІІ розділу Порядку. До того ж суд погоджується з доводами позивача про необхідність врахування ч.2 ст.21 Закону України «Про споживче кредитування», згідно якої у договорах про споживчий кредит пеня за невиконання зобов`язання щодо повернення кредиту та процентів за ним не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня, та не може бути більшою за 15 відсотків суми простроченого платежу. Відповідно до викладеного суд вважає доведеними обставини, на які посилається позивач як на підставу своїх вимог про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, оскільки відповідачами та третіми особами на стороні відповідача не надано суду достовірних, допустимих, належних та достатніх доказів, які б підтвердили правомірність виникнення у позивача зобов`язання погасити заборгованість і відповідно виникнення у відповідача [PERSON] права на отримання у нотаріуса виконавчого напису. Отже, суд вважає, що ствердження позивача доведено під час судового розгляду. За таких обставин, нотаріус вчинив виконавчий напис всупереч вимогам статті 18 Цивільного кодексу України, статей 87 та 88 Закону України «Про нотаріат», пункту 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Встановлені у судовому розгляді фактичні обставини справи, переконують суд у тому, що позовні вимоги є обґрунтованими та доведеними, а тому їх слід задовольнити, та визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис приватного нотаріусу Кременчуцького міського нотаріального округу Полтавської області Ганночки О.В. від 16 квітня 2019 року, реєстраційний №759, про стягнення з [PERSON] , на користь [PERSON] 5 346 019,97 грн. за кредитним договором №SME0024090 від 14 червня 2011 року, укладеним між ПАТ «Альфа-Банк» та [PERSON] . Визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, має наслідком недійсність правочинів, які були вчинені на підставі цього виконавчого напису (правова позиція Верховного Суду, викладена а постанові від 07 лютого 2019 року у справі № 522/1516/15-ц, постанові від 03 липня 2019 року у справі № 372/4917/13-ц). 19.04.2019 року приватним виконавцем Скрипником В.Л. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №58957034 та постановлено звернути стягнення на все рухоме та нерухоме майно, що належить [PERSON] , на виконання виконавчого напису приватного нотаріусу Кременчуцького міського нотаріального округу Полтавської області Ганночки О.В. від 16 квітня 2019 року, реєстраційний №759. Приватним виконавцем Скрипником В.Л. було звернене стягнення на належний на праві приватної власності [PERSON] громадський будинок (перукарня) загальною площею 178,7 кв.м., що знаходиться за адресою; [ADDRESS] , шляхом виставлення вказаного будинку на електронні торги, які були організовані та проведені ДП «Сетам». З протоколу проведення електронних торгів від 18.07.2019 року за №420088 вбачається, що переможцем торгів стала [PERSON] , яка в результаті цих торгів набула право власності на вказане нерухоме майно. Про проведені електронні торги приватним виконавцем Скрипником В.Л. складено акт від 30.07.2019 року в виконавчому провадженні №58957034, який є підставою для реєстрації права власності переможця електронних торгів. У випадку визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, відпадають підстави для здійснення виконавчих дій, а порушені права на нерухоме майно, на яке було звернено стягнення, підлягають відновленню шляхом визнання недійсними постанов приватного виконавця про відкриття виконавчого провадження та звернення стягнення на майно позивача, визнання недійсними електронних торгів, проведених державним підприємством «Сетам» з реалізації громадського будинку (перукарні) загальною площею 178,7 кв.м., що знаходиться за адресою; [ADDRESS] , результати яких оформлено протоколом №420088 від 18.07.2019 року з реалізації вказаного майна, визнання недійсним акта про проведені електронні торги в виконавчому провадженні №58957034 від 30.07.2019 року, скасування державної реєстрації права власності на це нерухоме майно, проведене на підставі електронних торгів, витребування цього майна із чужого володіння та повернення його позивачеві [PERSON] . А отже суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню. Судовий збір відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України підлягає відшкодуванню за рахунок відповідачів на користь держави. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved