Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-30 00:00:00

У липні 2015 року позивач публічне акціонерне товариство "Всеукраїнський Акціонерний Банк" (далі - ПАТ "ВіЕйБі Банк") звернулося до суду в порядку цивільного судочинства з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовував тим, що 20.05.2011 року між ПАТ "ВіЕйБі Банк" та [PERSON] укладено кредитний договір №216/2011, відповідно до умов якого позивачем надано відповідачеві кредит у сумі 90861,00 грн. строком на 6 років з 20.05.2011 року до 20.05.2017 року. Процентна ставка за користування кредитом становить 3% річних, комісія за управління кредитом - 1% від суми кредиту щомісячно. Повернення кредиту здійснюється шляхом сплати щомісячних платежів у розмірі та в порядку, визначеному договором та графіком погашення заборгованості, який є невід'ємним додатком до договору. [PERSON] одержала та використала грошові кошти, отримані в кредит. П.3.3.2 кредитного договору від 20.05.2011 року №216/2011 встановлено обов'язок позичальника щомісячно виконувати свої боргові зобов'язання відповідно до графіку в порядку, передбаченому п.2.8 Загальної частини договору. Не пізніше визначеного п.2 Спеціальної частини договору терміну, повернути банку всю суму наданих кредитних коштів, сплачувати протягом дії договору проценти за користування кредитними коштами, комісії, а також сплатити можливу неустойку (штраф/пеню). Згідно з п.4.3 кредитного договору у випадку прострочення позичальником виконання грошових зобов'язань, про які йдеться в п.3.3.2 Загальної частини договору, банк має право вимагати від позичальника додатково сплатити банку пеню, що розраховується від суми невиконаних боргових зобов'язань (а саме неповерненої чергової частини кредиту та/або несплачених процентів та/або комісії за управління кредитом), строк виконання яких настав і які не були виконані на день прострочення виконання, за кожний день, коли мало місце таке прострочення. Для забезпечення виконання позичальником зобов'язань, взятих на себе за кредитним договором від 20.05.2011 року №216/2011, між ПАТ "ВіЕйБі Банк" та [PERSON] 20.05.2011 року було укладено договір застави транспортного засобу №216/2011/S-1, відповідно до умов якого [PERSON] передала банку в заставу автомобіль марки "Mitsubishi Lanser", державний номер [NUMBER], 2011 року випуску. Проте позичальник не дотримується умов кредитного договору від 20.05.2011 року №216/2011, не сплачує кредит, проценти за його користування та інші платежі у розмірі та порядку, визначеному договором. Станом на 13.07.2015 року загальна сума заборгованості [PERSON] за кредитним договором від 20.05.2011 року №216/2011 складає 210543,37 грн., у тому числі заборгованість зі сплати кредиту (основного боргу) у сумі 70498,67 грн.; заборгованість зі сплати процентів за користування кредитом у сумі 4253,30 грн.; заборгованість зі сплати комісії за управління кредитом у сумі 27878,23 грн., пеня за прострочення термінів сплати чергових платежів за договором у сумі 210543,37 грн. З цих підстав ПАТ "ВіЕйБі Банк" просило суд стягнути з відповідача на його користь заборгованість за кредитним договором від 20.05.2011 року №216/2011 у сумі 210543,37 грн. Представник позивача в судове засідання не з'явилася, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, подала до суду заяву, в якій просила суд розглянути справу за її відсутності, проти заочного розгляду справи не заперечувала. Відповідач у судове засідання не з'явилася, про час та місце розгляду справи належним чином повідомлялася, про причини неявки в судове засідання суд не повідомила. За таких обставин та за відсутності заперечень представника позивача, суд ухвалив провести заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи, зібрані у справі докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав. Згідно з нормою ст.638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. За приписами ч.1, ч.2 ст.639 ЦК України договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. З матеріалів справи вбачається, що між ПАТ "ВіЕйБі Банк" та [PERSON] укладено кредитний договір №216/2011 від 20.05.2011 року, відповідно до умов якого позивачем надано відповідачеві кредит у сумі 90861,00 грн. строком на 6 років з 20.05.2011 року до 20.05.2017 року. Процентна ставка за користування кредитом становить 3% річних, комісія за управління кредитом - 1% від суми кредиту щомісячно. Повернення кредиту здійснюється шляхом сплати щомісячних платежів у розмірі та в порядку, визначеному договором та графіком погашення заборгованості, який є невід'ємним додатком до договору (а.с.5-13). Згідно з ч.1 ст.1054 ЦК України кредитодавець зобов'язується за кредитним договором надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Судом встановлено, що кредитні кошти в обсязі, визначеному договором, були надані ПАТ "ВіЕйБі Банк" відповідачеві [PERSON], які вона використала за цільовим призначенням. П.3.3.2 кредитного договору від 20.05.2011 року №216/2011 встановлено обов'язок позичальника щомісячно виконувати свої боргові зобов'язання відповідно до графіку в порядку, передбаченому п.2.8 Загальної частини договору. Не пізніше визначеного п.2 Спеціальної частини договору терміну, повернути банку всю суму наданих кредитних коштів, сплачувати протягом дії договору проценти за користування кредитними коштами, комісії, а також сплатити можливу неустойку (штраф/пеню). Відповідно до ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Однак позичальник [PERSON] систематично не виконує взяті на себе за кредитним договором від 20.05.2011 року №216/2011 зобов'язання щодо своєчасної та у повному обсязі сплати усіх платежів за договором, допустила заборгованість зі сплати кредиту, процентів за його користування та комісії за управління кредитом. Ст.610 ЦК України визначено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Ст.549 ЦК України передбачено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. У відповідності до ч.1 ст.550 ЦК України право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов'язання. Згідно з п.4.3. кредитного договору у випадку прострочення позичальником виконання грошових зобов'язань, про які йдеться в п.3.3.2 Загальної частини договору, банк має право вимагати від позичальника додатково сплатити банку пеню, що розраховується від суми невиконаних боргових зобов'язань (а саме неповерненої чергової частини кредиту та/або несплачених процентів та/або комісії за управління кредитом), строк виконання яких настав і які не були виконані на день прострочення виконання, за кожний день, коли мало місце таке прострочення. Пеня за прострочення позичальником термінів сплати чергових платежів за договором, нарахована банком, складає 107913,17 грн. За положеннями ч.3 ст.551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. Зважаючи на очевидну невідповідність розміру пені, нарахованої позивачем, розміру збитків, які він поніс внаслідок прострочення виконання позичальником [PERSON] зобов'язання щодо своєчасного та у повному обсязі повернення кредиту та процентів за користування ним, з метою недопущення безпідставного збагачення позикодавця за рахунок позичальника, суд зменшує розмір пені, яка підлягає стягненню за кредитним договором від 20.05.2011 року №216/2011, до 70498,67 грн. За приписами ч.2 ст.1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст.1048 цього Кодексу. З аналізу наведених законодавчих положень вбачається, що пред'явленням вимоги до позичальника є як направлення йому вимоги про дострокове погашення заборгованості за кредитним договором, так і пред'явлення до нього позову. П.2.10.1. кредитного договору від 20.05.2011 року №216/2011 кредитодавцеві надано право вимагати дострокового виконання боргових зобов'язань в цілому, або у визначеній ним частині, у випадку невиконання позичальником своїх боргових та інших зобов'язань за цим договором та/або договором застави або інших правомірних вимог банку. При цьому, вважається, що дата повернення кредиту настала, а виконання боргових зобов'язань повинно бути вчинене протягом 30 (тридцяти) календарних днів з дати отримання позичальником відповідної письмової вимоги банку. Позичальником [PERSON] було затримано сплату чергових платежів за кредитним договором, відтак ПАТ "ВіЕйБі Банк" вправі вимагати дострокове стягнення усієї усієї заборгованості за кредитним договором. Позивач реалізував своє право на дострокове стягнення усієї заборгованості за кредитним договором від 20.05.2011 року №216/2011 шляхом звернення до суду з позовом до позичальника, що відповідає нормі ст.1050 ЦК України. Заборгованість [PERSON] за кредитним договором від 20.05.2011 року №216/2011, стягнення якої банк вправі вимагати достроково, складається з заборгованості зі сплати кредиту (основного боргу) у сумі 70498,67 грн.; заборгованості зі сплати процентів за користування кредитом у сумі 4253,30 грн.; заборгованості зі сплати комісії за управління кредитом у сумі 27878,23 грн., пені за прострочення термінів сплати чергових платежів за договором у сумі 70498,67 грн. У відповідності до ч.1 ст.1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до ст.625 цього Кодексу. Ч.1 ст.625 ЦК України передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Повно та всебічно дослідивши обставини справи, оцінивши зібрані докази у сукупності, суд вважає, що позов слід задовольнити частково, стягнути з [PERSON] на користь ПАТ "ВіЕйБі Банк" заборгованість за кредитним договором від 20.05.2011 року №216/2011 у сумі 173128,87 грн., у тому числі заборгованість зі сплати кредиту (основного боргу) у сумі 70498,67 грн.; заборгованість зі сплати процентів за користування кредитом у сумі 4253,30 грн.; заборгованість зі сплати комісії за управління кредитом у сумі 27878,23 грн., пеня за прострочення термінів сплати чергових платежів за договором у сумі 70498,67 грн. У відповідності до ст.88 ЦПК України суд присуджує з відповідача судовий збір у сумі 1731,28 грн. в дохід держави. З огляду на вищенаведене, відповідно до ст.ст.15, 16, 526, 530, 533, 536, 549-552, 610, 625, 1049, 1050, 1054, 1055 Цивільного кодексу України, та,

Outcome: partial