Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-11 00:00:00

В лютому 2015 року [PERSON] звернулась до суду із заявою, в якій просила: визнати припиненою поруку за договором поруки № 490053422-П від 13.12.2007 року; визнати недійсним третейське застереження, яке включене як п.3.4. договору про внесення змін і доповнень № 1 до договору поруки № 490053422-П. Вимоги обґрунтовує тим, що 13.12.2007 року між Закритим акціонерним товариством " Альфа - Банк " ( назву банку змінено на Публічне акціонерне товариство " Альфа - Банк ", надалі ПАТ " Альфа - Банк " ) та нею ( [PERSON] ) було укладено договір поруки № 490053422-П для забезпечення виконання зобов'язань [PERSON] по кредитному договору № 490053422 від 13.12.2007 року, укладеного між останнім та ЗАТ " Альфа - Банк ". 05.03.2009 року між [PERSON] та ЗАТ " Альфа - Банк " було укладено договір про внесення змін і доповнень № 1 до договору поруки № 490053422-П від 13.12.2007 року. Однак, з 01.09.2008 року [PERSON] була підвищена номінальна ставка відсотку за кредитним договором до 16, 5 % річних. В порушення вимог п.5.4. договору поруки від 13.12.2007 року про підвищення відсоткової ставки її повідомлено не було. Крім того, [PERSON] вважає, що вказаний договір про внесення змін і доповнень № 1 до договору поруки № 490053422-П від 13.12.2007 року в частині третейської угоди, у вигляді третейського застереження повинен бути визнаний недійсним на підставі ст. 203 ЦК України, а також він суперечить Конституції України. Відповідач, зазначивши умови третейського застереження позбавив її права захищати свої права та інтереси в судах загальної юрисдикції, а також обмежує можливість позивача мати незаборонені цивільні права і обов'язки. В судовому засіданні представник відповідача заперечував проти задоволення позовних вимог [PERSON] Суд, заслухав пояснення представника позивачки, представника відповідача, дослідив надані докази, прийшов до висновку, що позовні вимоги позивачки підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Провіряючи обставини по справі судом встановлено, що 13.12.2007 року між ЗАТ " Альфа - Банк " та [PERSON] було укладено кредитний договір № 490053422, згідно якого йому було надано кредит у розмірі 24 534, 11 доларів США, для придбання транспортного засобу, він же у свою чергу зобов'язався своєчасно повернути отриманий кредит ( до 13.12.2014 року ), сплатити відсотки за користування кредитом і виконати свої зобов'язання згідно з даним договором в повному обсязі у встановлений договором термін, а в разі порушення зобов'язання, крім сплати всіх нарахованих відсотків, комісій, можливих штрафних санкцій у строк визначений договором, сплачує пеню. Номінальна процентна ставка за вказаним кредитним договором складає 13 % річних. Відповідно до п.6.2. кредитного договору № 490053422 від 13.12.2007 року, змінити розмір процентів за користування кредитом в разі зміни кон'юнктури ринку, облікової ставки НБУ індексі інфляції ( споживчих цін ), загальновизнаних внутрішньодержавних та/або міжнародних грошових та/або фондових індексів тощо. Сторони домовились, що такі обставини вважаються подіями, що не залежать від волі сторін договору та мають безпосередній вплив на вартість конкретних ресурсів банку. Зміна розміру процентів за користування кредитом здійснюється за правилом, відповідно до якого процентна ставка підвищується в разі підвищення вартості кредитних ресурсів. Про зміну процентної ставки по кредиту та внесення у зв'язку з цим змін додаток № 1 до цього договору банк повідомляє позичальника за 7 днів до моменту настання таких змін шляхом направлення рекомендованого листа на адресу позичальника, зазначену в частині № 1 цього договору. У зв'язку із зміною процентної ставки в разі настання події, незалежної від волі сторін, позивальник цим надає свою згоду на внесення змін до додатку № 1 до цього договору та викладення додатку № 1 у новій редакції. Сторони погоджуються, що оновлений додаток № 1 набуває чинності з дати зміни розміру процентної ставки. Оновлений розрахунок сукупної вартості кредиту та графіку платежів по кредиту, який скасовує попередній і стає невід'ємною частиною цього договору, позичальник отримує в банку самостійно. [PERSON], відповідно до договору поруки № 490053422-П від 13.12.2007 року, зобов'язалася солідарно з позичальником ( [PERSON] ) відповідати в повному обсязі перед Кредитором ( позивачем ) за своєчасне та повне виконання боржником ( [PERSON] ) зобов'язань за кредитним договором № 490053422 від 13.12.2007 року. Відповідно до п.5.4 договору поруки № 490053422-П від 13.12.2007 року передбачено, що у разі збільшення обсягу відповідальності боржника за основним договором передбачена цим договором порука діє тільки у випадку, якщо поручитель надасть свою згоду на таке збільшення. Як пояснив в судовому засіданні представник позивачки, і це підтверджено представником відповідача, з 01.09.2008 року розмір процентної ставки за кредитним договором був збільшений до 16, 5 % річних. 05 березня 2009 року між ЗАТ " Альфа - Банк " та [PERSON] було укладено договір про внесення змін і доповнень № 1 до кредитного договору № 490053422 від 13.12.2007 року, яким було змінено дату остаточного повернення кредиту ( 13.12.2017 року ); внесено зміни до п.2.7. порядку повернення кредиту та сплати процентів та п.9.1 Розділу № 2 загальні умови кредитування фізичних осіб. Всі інші умови кредитного договору були залишені без змін. 05 березня 2009 року між ЗАТ " Альфа - Банк " та [PERSON] було укладено договір про внесення змін і доповнень № 1 до договору поруки № 490053422-П від 13.12.2007 року яким було змінено п.2.1. та викладено його в новій редакції. Доповнено договір п.3.4 наступного змісту: " Судовий захист законних прав та інтересів, які мають сторони у зв'язку з цим договором, в тому числі розгляд та вирішення спорів, які виникають при виконанні або припиненні даного договору, включаючи спори про відшкодування завданих порушення договором збитків та недійсність ( неукладеність ) договору, підлягають остаточному вирішенню у Постійно діючому Третейському суді при Всеукраїнської громадської організації" Всеукраїнський фінансовий союз " у відповідності до його Регламенту. Справа розглядається одним третейським суддею, який призначається головою Постійнодіючого Третейського суду при Всеукраїнській громадській організації " Всеукраїнський фінансовий союз ". Підписанням договору сторони дають свою згоду на такий порядок призначення третейського суду для кожного спору, що може виникнути між ними в зв'язку з договором. Сторони домовились, що якщо одна із сторін письмово не наполягає на іншому, то розгляд їхнього спору у Третейському суді буде проходити виключно на підставі наданих сторонами письмових матеріалів, без проведення усного слухання та виклику сторін ". Кім того було змінено п.5.4. договору та викладено у наступній редакції: " підписанням цього договору поручитель надає свою згоду на будь - які майбутні зміни обсягу відповідальності боржника за основним договором, в тому числі таких внаслідок яких відбудеться збільшення обсягу відповідальності поручителя за цим договором, зокрема, але не виключно,будь - які зміни основного договору, внаслідок яких збільшується сума кредиту, що надається боржнику, та/або розмір процентів за користування кредитом, та/або комісійних винагород, та/або неустойки ( пені, штрафу ), та/або будь - яких інших платежів, які боржник згідно з основним договором повинен сплачувати банку та за виконання яких поручитель поручається згідно з цим договором, і погоджується з тим, що такі зміни не є підставою для припинення встановленої цим договором поруки, і встановлена цим договором порука залишається чинною протягом строку встановленого в п.5.3 цього договору, а поручитель відповідає перед банком у тому ж обсязі, що і боржник, з урахуванням будь - яких майбутніх змін обсягу відповідальності боржника за основним договором. Дана згода поручителя є безумовною, безвідкличною і не обмежена строком дії ". Всі інші умови кредитного договору були залишені без змін. Відповідно до ст.553 ЦК України, за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Порукою може забезпечуватися виконання зобов'язання частково або у повному обсязі. Згідно ст. 554 ЦК України, у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову ( субсидіарну ) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Як зазначив в судовому засіданні представник відповідача, повідомлення про підвищення процентної ставки було направлено лише боржнику, у підтвердження чого надав суду копію листа з копіює витягу з реєстру про відправлення повідомлення. Жодного доказу, щодо направлення повідомлення поручителю про зміну ( збільшення ) розміру процентної ставки з боку відповідача суду надано не було. Вказані обставини знайшли своє підтвердження під час розгляду справи судом. Крім того, як зазначив представник відповідача в судовому засіданні, умовами договору поруки та договором про внесення змін і доповнень до договору поруки не передбачено, що банк повинен повідомити поручителя про збільшення розміру процентної ставки по кредитному договору. Що свідчить про відсутність надання згоди з боку поручителя [PERSON] на надання згоди на збільшення відсоткової ставки за користування кредитом з 13, 5 % до 16, 5 %. [PERSON] було підписано договір про внесення змін і доповнень № 1 до договору поруки № 490053422-П від 13.12.2007 року, яким передбачено, в тому числі такі зміни внаслідок яких відбудеться збільшення обсягу відповідальності поручителя за цим договором, остання надає свою згоду на будь - які майбутні зміни обсягу відповідальності боржника за основним договором, в тому числі таких внаслідок яких відбудеться збільшення обсягу відповідальності поручителя за цим договором та інше. Однак, як встановлено в судовому засіданні, збільшення розміру процентної ставки відбулося 01.09.2008 року, тобто ще до підписання договору про внесення змін та доповнень до договору поруки. Відповідно до ч.1 ст. 559 ЦК України, порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов'язання, а також у разі зміни зобов'язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності. Зі змісту вказаної норми вбачається, що до припинення поруки призводять такі зміни умов основного зобов'язання, які призвели або можуть призвести до збільшення обсягу відповідальності поручителя. Таке збільшення відповідальності поручителя внаслідок зміни основного зобов'язання виникає в разі підвищення розміру процентів; відстрочення виконання, що призводить до збільшення періоду, за який нараховуються проценти за користування чужими грошовими коштами; установлення ( збільшення розміру ) неустойки тощо. Відповідно до положення ч. 1 ст. 559 ЦК України припинення поруки у разі зміни основного зобов'язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності, презюмується. До припинення поруки призводять такі зміни умов основного зобов'язання без згоди поручителя, які призвели до збільшення обсягу відповідальності останнього. Збільшення відповідальності поручителя внаслідок зміни основного зобов'язання виникає в разі: підвищення розміру процентів; відстрочення виконання, що призводить до збільшення періоду, за який нараховуються проценти за користування чужими грошовими коштами; установлення ( збільшення розміру ) неустойки; встановлення нових умов щодо порядку зміни процентної ставки в бік збільшення тощо. Таким чином, у зобов'язаннях, в яких беруть участь поручителі, збільшення кредитної процентної ставки навіть за згодою банку та боржника, але без згоди поручителя або відповідної умови в договорі поруки, не дає підстав покладення на останнього відповідальності за невиконання або неналежне виконання позичальником своїх зобов'язань перед банком. При цьому внесення змін до кредитного договору про зміну зобов'язання, забезпеченого порукою, зокрема збільшення процентної ставки, без згоди поручителя є підставою для визнання поруки такою, що припинена. Правовою позицією у справі № 6-73 цс 12, яка є обов'язковою для суду зазначено, що до припинення порук призводить збільшення розміру відповідальності поручителя. За таких обставин, оскільки в судовому засіданні достовірно встановлено, що банком в односторонньому порядку, без отримання згоди поручителя було збільшено розмір відсоткової ставки за користування кредитом з 13, 5 % до 16, 5 %, тому суд приходить до висновку, що порука позивачки припинилась, а заявлені вимоги позивачки є обґрунтованими на законі та такими, що підлягають задоволенню. Що стосується вимог позивачки про визнання недійсним третейського застереження, то вони не підлягають задоволенню з наступних підстав. Частиною 1 ст.5 Закону України " Про третейські суди " визначено, що юридичні та/або фізичні особи мають право передати на розгляд третейського суду будь - який спір, який виникає з цивільних чи господарських правовідносин, крім випадків, передбачених законом. Спір може бути переданий на розгляд третейського суду за наявності між сторонами третейської угоди, яка відповідає вимогам цього Закону. Третейська угода може бути укладена у вигляді третейського застереження в договорі, контракті або у вигляді окремої письмової угоди. Якщо сторони не домовилися про інше при передачі спору до постійно діючого третейського суду, а також при вказівці у третейській угоді на конкретний постійно діючий третейський суд регламент третейського суду розглядається як невід'ємна частина третейської угоди ( ч.1, 2 ст.12 Закону України " Про третейській суди " ). Як вбачається із п.3.4 договір про внесення змін і доповнень № 1 до договору поруки № 490053422-П від 13.12.2007 року, укладеного 05.03.2009 року між ЗАТ " Альфа - Банк " та [PERSON], сторони визначили, що судовий захист законних прав та інтересів, які мають сторони у зв'язку з цим договором, в тому числі розгляд та вирішення спорів, які виникають при виконанні або припиненні даного договору, включаючи спори про відшкодування завданих порушення договором збитків та недійсність ( неукладеність ) договору, підлягають остаточному вирішенню у Постійно діючому Третейському суді при Всеукраїнської громадської організації " Всеукраїнський фінансовий союз " у відповідності до його Регламенту. Справа розглядається одним третейським суддею, який призначається головою Постійнодіючого Третейського суду при Всеукраїнській громадській організації " Всеукраїнський фінансовий союз ". Підписанням договору сторони дають свою згоду на такий порядок призначення третейського суду для кожного спору, що може виникнути між ними в зв'язку з договором. Сторони домовились, що якщо одна із сторін письмово не наполягає на іншому, то розгляд їхнього спору у Третейському суді буде проходити виключно на підставі наданих сторонами письмових матеріалів, без проведення усного слухання та виклику сторін. Звертаючись до суду з вищезазначеним позовом [PERSON] просила суд визнати недійсною вказану третейську угоду, яка міститься у вигляді третейського застереження в п.3.4 договору про внесення змін і доповнень № 1 до договору поруки № 490053422-П від 13.12.2007 року на підставі ст.203 ЦК України зазначивши, що його права порушені і підлягають захисту, оскільки, вчинення правочину, який обмежує можливість фізичної особи мати незаборонені законом цивільні права та обов'язки, не допускається. Відповідності до ч.1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях ( ч.4 ст.60 ЦПК України ). Якщо особа, яка вчинила правочин, помилилася щодо обставин, які мають істотне значення, такий правочин може бути визнаний судом недійсним. Істотне значення має помилка щодо природи правочину, прав та обов'язків сторін, таких властивостей і якостей речі, які значно знижують її цінність або можливість використання за цільовим призначенням. Помилка щодо мотивів правочину не має істотного значення, крім випадків, встановлених законом ( ч. 1 ст. 229 ЦК України ). Зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства ( ч.1 ст.203 ЦК України ). Неправильне розуміння з боку [PERSON] при укладенні договору про внесення змін і доповнень № 1 до договору поруки № 490053422-П від 13.12.2007 року його умов, не може бути підставою для визнання правочину недійсним. Договір про внесення змін і доповнень № 1 до договору поруки № 490053422-П від 13.12.2007 року підписаний сторонами, містить детальний опис. В момент підписання вказаного договору позивачка отримала його копію. Підписання вищезазначеного договору є свідченням факту ознайомлення, розуміння сторонами та згоди сторін з усіма визначеннями, умовами та змістом договору. Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в п. 19 Постанови № 9 від 06 листопада 2009 року " Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними ", обставини, щодо яких помилилася сторона правочину ( стаття 229 ЦК ), мають існувати саме на момент вчинення правочину. Особа на підтвердження своїх вимог про визнання правочину недійсним повинна довести, що така помилка дійсно мала місце, а також що вона має істотне значення. Помилка внаслідок власного недбальства, незнання закону чи неправильного його тлумачення однією зі сторін не є підставою для визнання правочину недійсним. Пояснення представника позивачки в тім, що укладанням третейської угоди, позивача було позбавлено ( обмежено ) права захищати свої права в судах загальної юрисдикції не ґрунтуються на вимогах закону; відповідно до ст. 51 Закону України " Про третейські суди ", стороні надано право оскаржити рішення третейського суду до компетентного суду, протягом строку визначеного законом. Крім того, суду не надано доказів, які б свідчили, що вказана третейська угода суперечить нормам ЦК України, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства, не було їх встановлено і під час розгляду справи в суді. Правовою позицією у справі № 6-50 цс 12, яка є обов'язковою для суду зазначено, що Третейська угода про передання спору на розгляд третейського суду не є відмовою від права на звернення до суду, а є одним із способів реалізації права на захист своїх прав. За таких обставин, суд прийшов до висновку про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог [PERSON] про визнання недійсним третейського застереження, оскільки заявлені позовні вимоги не ґрунтуються на вимогах закону. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, відповідач зобов'язаний відшкодувати позивачу понесені ним витрати по оплаті судового збору у розмірі 121, 80 грн. На підставі викладеного та

Outcome: partial