Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-10 00:00:00

07.02.2018 від Публічного акціонерного товариства "Центренерго" в особі відокремленого підрозділу Зміївської теплової електричної станції до суду надійшла позовна заява до [PERSON] про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги станом на 30.11.2017\~ в розмірі 8478 грн 63 к. В обґрунтування\~позовної заяви\~директор Публічного\~акціонерного товариства\~"Центренерго"\~в особі\~відокремленого \~підрозділу Зміївської\~теплової електричної\~станції [PERSON]\~зазначив,\~що квартира\~[ADDRESS] рахується за [PERSON] Між Зміївською ТЕС ПАТ "Центренерго" та відповідачем склалися фактичні договірні відносини з приводу надання комунальних послуг на підставі відкритого особового рахунку №4031. Відповідач прострочив виконання свого зобов'язання, в зв'язку з чим станом на 30.11.2017 виникла заборгованість яка, з урахуванням індексу інфляції та 3% річних, складає 8478 грн 63 к., що підтверджується відповідними розрахунками. Заборгованість складається: сума основного боргу (опалення + гаряча вода + холодна вода + стоки) (3317 грн 14 к. + 1934 грн 58 к. + 390 грн 73 к. + 609 грн 38 к. = 6251 грн 83 к.) + інфляційні нарахування 1904 грн 01 к. + 3% річних 322 грн 79 к. = 8478 грн 63 к. 09.11.2017 Зміївська ТЕС ПАТ "Центренерго" звернулася до Зміївського районного суду Харківської області з заявою про видачу судового наказу про стягнення з відповідача заборгованості за житлово-комунальні послуги з урахуванням індексу інфляції та 3% річних. 01.12.2017 ухвалою судді Зміївського районного суду Харківської області відмовлено у прийнятті заяви про видачу судового наказу про стягнення з Відповідача на користь Зміївської ТЕС ПАТ "Центренерго" заборгованості за житлово-комунальні послуги. Вищевикладене стало підставою для звернення до суду з цим позовом. 12.03.2018 провадження у справі відкрито та призначено судовий розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні в залі суду на 03.05.2018 з повідомленням учасників справи. 03.05.2018 судовий розгляд відкладено з причин нез'явлення відповідача та призначено нове судове засідання. 07.06.2018 належним чином повідомлені учасники справи в судове засідання не з'явилися. Представник позивача [PERSON] подала заяву про судовий розгляд справи за відсутністю представника позивача, підтримала позовні вимоги у повному обсязі з підстав, викладених у позовній заяві, не заперечувала проти ухвалення по справі заочного рішення. Відповідач [PERSON], який не з'явився повторно, про причини повторної неявки не повідомив, будь-яких заяв не подавав. Суд не має відомостей про причину повторної неявки відповідача, який повідомлявся про час і місце розгляду справи у порядку, визначеному Цивільним процесуальним кодексом України, і від якого не надійшли відзив чи заява про судовий розгляд за його відсутністю, що дало підстави вирішити справу на підставі наявних у ній даних (постановити заочне рішення) у відповідністю з частиною 4 статті 223, частиною 1 статті 280 Цивільного процесуального кодексу України, проти чого не заперечувала представник позивача. Зважаючи на те, що всі особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не з'явилися, відповідно до частини 2 статті 247 Цивільного процесуального кодексу України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши письмові докази, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд дійшов наступного: Частинами 1, 3 статті 13 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Відповідно до статей 76-81 Цивільного процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. [PERSON]\~з 13.02.2004\~по теперішній\~час зареєстрований\~в [INFO], що підтверджується інформацією, наданою 15.02.2018 Комсомольською селищною радою. (а. с. 19). Даними рішення Комсомольської селищної ради №732-VІ від 02.08.2013 року підтверджується, що ПАТ "Центренерго" Зміївська ТЕС є постачальником та виконавцем житлово-комунальних послуг з централізованого опалення, централізованого постачання холодної та гарячої води, централізованого водовідведення на території смт Комсомольське Зміївського району Харківської області терміном на 2013-2017 роки (а. с. 7). З наданих позивачем розрахунків платежів за житлово-комунальні послуги по особовому рахунку №4031, відкритому на ім'я [PERSON], вбачається, що з липня 2013 року він не здійснював оплату наданих послуг, станом на 30.11.2017 розмір заборгованості за надані послуги складає 8478 грн 63 к., у тому числі: за питну воду - 390 грн 73 к., за стоки - 609 грн 38 к., за опалення - 3317 грн 14 к., за гарячу воду - 1934 грн 58 к., а з урахування індексу інфляції (1904 грн 01 к.) та 3% річних (322 грн 79 к.), загальний розмір заборгованості складає 8478 грн 63 к. (а. с. 7-14). Відповідачем не подано будь-яких заяв, у яких заперечувалася б правильність зазначеного розрахунку, а також ті обставини, що він проживає в [INFO], де йому надавалися позивачем послуги з тепло-, водопостачання та водовідведення. Відповідно до частин 1, 2 статті 509 Цивільного кодексу України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Згідно зі статтею 11 Цивільного кодексу України, цивільні права і обов'язки виникають з дій осіб, передбачених актами цивільного законодавства. Підставами для виникнення цивільних прав і обов'язків, крім договору, можуть бути і інші юридичні факти (наприклад, фактичне надання житлово-комунальних послуг). Цивільні права і обов'язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства, органів державної влади або органів місцевого самоврядування. Відповідно до частини 1 статті 14 Цивільного кодексу України цивільні обов'язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Відповідно до пунктів 18, 20, 21 "Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення" затверджених Постановою КМУ №630 від 21.07.2005 (далі - Правила) розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць. Плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим, якщо договором не встановлено інший строк. Плата за надані послуги вноситься споживачем відповідно до показань засобів обліку води і теплової енергії або затверджених нормативів (норм) споживання на підставі платіжного документа (розрахункової книжки, платіжної квитанції тощо) або відповідно до умов договору на встановлення засобів обліку. У разі відсутності у квартирі (будинку садибного типу) та на вводах у багатоквартирний будинок засобів обліку води і теплової енергії плата за надані послуги справляється згідно з установленими нормативами (нормами) споживання: з централізованого постачання холодної та гарячої води і водовідведення - з розрахунку на одну особу та на ведення особистого підсобного господарства; з централізованого опалення - з розрахунку за 1 кв. метр (куб. метр) опалюваної площі (об'єму) квартири (будинку садибного типу) та додатково за перевищення розрахункової потужності приладів опалення (радіаторів) згідно із законодавством. Згідно статті 525 Цивільного кодексу України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов на допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Також, відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 625 Цивільного кодексу України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три відсотки річних від простроченої суми, якщо інший розмір відсотків не встановлений договором або законом. Відповідно до пункту 5 частини 3 статті 20 Закону України "Про житлово-комунальні послуги", споживач зобов'язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Відповідно до статті 67 Житлового кодексу України плата за \~комунальні \~послуги (водопостачання, газ, теплова енергія та інші послуги) береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. Позивачем надано докази виникнення між сторонами правовідносин у зв'язку з наданням позивачем комунальних послуг та наявності з боку відповідача невиконаних зобов'язань щодо оплати спожитих житлово-комунальних послуг. Доказів, які б спростовували зазначену суму заборгованості або обов'язок щодо її погашення, відповідачем не надані. Відповідач [PERSON] не виконав зобов'язання по своєчасній оплаті житлово-комунальних послуг, тому позов про стягнення з нього заборгованості з урахуванням індексу інфляції та 3% річних є обґрунтованим і підлягає задоволенню у повному обсязі на суму 8478 грн 63 к. станом на 30.11.2017. Згідно зі статтею 141 Цивільного процесуального кодексу України з відповідача належить стягнути на користь позивача витрати по сплаті судового збору.

Outcome: approved