Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-13 00:00:00

27 травня 2020 року на адресу Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про визнання договору купівлі-продажу нерухомого майна дійсним. Позовні вимоги обгрунтовані тим, що 02 березня 2001 року між [PERSON] та [PERSON] укладено договір купівлі-продажу нерухомого майна, посвідченого Жовтоводським представництвом товарної біржі «Дніпродзержинська» за реєстраційним номером №012/266-Ж. За умовами зазначеного договору позивачем придбано у приватну власність Ѕ частину житлового будинку за адресою: [ADDRESS] . Нотаріально договір купівлі-продажу не був посвідчений, оскільки відповідно до ч. 2 ст. 15 Закону України "Про товарну біржу" від 10.12.1991 року, угоди зареєстровані на біржі, не підлягають нотаріальному посвідченню, про що зазначено у вказаному договорі купівлі-продажу. Дана частина будинку була зареєстрована Жовтоводським БТІ на праві власності за [PERSON] 20 березня 2001 року за реєстровим номером №2487 стор. 155 книги №25 та отримано технічний паспорт. Таким чином з моменту укладенні біржової угоди позивач володіє і користується Ѕ частини будинку за адресою: [ADDRESS] . На теперішній час позивач не має можливості в повній мірі розпоряджатися придбаним нерухомим майном та вчиняти щодо нього будь-які дії, оскільки договір купівлі-продажу не пройшов нотаріального посвідчення. Тому змушений звернутися до суду та просить суд визнати дійсним договір купівлі-продажу нерухомого майна від 02 березня 2001 року укладений між [PERSON] та [PERSON] , який зареєстрований Жовтоводським представництвом товарної біржі «Дніпродзержинська» за реєстраційним номером №012/266-Ж. Ухвалою Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 02 липня 2020 року у справі відкрито провадження та призначено до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін в судове засідання на 10 год. 00 хв. 07 серпня 2020 року. Ухвалою Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 07 серпня 2020 року розгляд справи відкладено на 14 серпня 2020 року на 09 год.00 хв., у зв`язку з першою неявкою відповідача. 14.08.2020 року о 09-00 год. позивач належним чином повідомлений про дату, час та місце судового засідання, в судове засідання не зявився, в письмовому клопотанні просить розгляд справи проводити без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі , щодо ухвалення заочного рішення не заперечує. 14.08.2020 року о 09-00 год відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про дату, час і місце судового засідання повідомлявся належним чином, відповідно до вимог ч. 7 ст. 128 ЦПК України, шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України. Приймаючи до уваги те, що судом виконані вимоги щодо повідомлення відповідача про день та час розгляду справи у спосіб передбачений законом та з огляду на те, що відповідач не скористався своїм правом подати відзив на позовну заяву, а позивач не заперечував проти заочного розгляду справи, ухвалив відповідно ст. 280 ЦПК України, проводити заочний розгляд справи з ухваленням заочного рішення суду. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Враховуючи, що у судове засідання не з`явилися всі учасники справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд повно, всебічно та об`єктивно дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази у їх сукупності, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Відповідно до ч.1, 2 ст. 4 Закону України «Про власність», що діяв на час виникнення спірних правовідносин, власник на свій розсуд, користується і розпоряджається належним йому майном. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, що не суперечать закону. Він може використовувати майно для здійснення господарської та іншої, не забороненої законом діяльності, зокрема передавати його безоплатно або за плату у володіння і користування іншим особам. Згідно ч. 1 ст.13 Закону України "Про власність" об`єктами права приватної власності є жилі будинки, квартири, предмети особистого користування, дачі, садові будинки, предмети домашнього господарства, продуктивна і робоча худоба, земельні ділянки, насадження на земельній ділянці, засоби виробництва, вироблена продукція, транспортні засоби, грошові кошти, акції, інші цінні папери, а також інше майно споживчого і виробничого призначення. Судом встановлено, що 02 березня 2001 року між [PERSON] та [PERSON] укладено договір купівлі-продажу Ѕ частини житлового будинку за адресою: [ADDRESS] . Даний договір було укладено через Жовтоводське представництво товарної біржі "Дніпродзержинська" та зареєстрований під реєстраційним номером 012/266-Ж /а.с.6/ 20 березня 2001 року договір купівлі - продажу Ѕ частини житлового будинку за адресою: [ADDRESS] зареєстровано Жовтоводським БТІ за №2487 стор. 155 реєстрової книги №25 /а.с.6 на звороті/. Згідно виданого технічного паспорту на будинок власником Ѕ частини житлового будинку за адресою: [ADDRESS] зазначено [PERSON] ./а.с.7-9/. Нотаріусом договір не посвідчувався, оскільки на час його укладення ст.15 Закону України «Про товарну біржу» передбачала, що договір укладений на торговій біржі не потребує свого подальшого нотаріального посвідчення. Сторони виконали передбачені договором умови. Фактично [PERSON] вступив у володіння і користування вказаним нерухомим майном. Однак, на теперішній час позивач не має можливості розпоряджатися придбаним нерухомим майном та вчиняти щодо нього будь-які дії, оскільки договір купівлі-продажу не було посвідчено нотаріусом. Згідно ч. 3 ст. 334 ЦК України право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішення суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним. Статтями 391, 392 ЦК України встановлено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Власник може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою. На підставі вищевикладеного суд вважає, що позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] виконали всі умови договору купівлі-продажу житлового приміщення, які не порушують інтереси держави чи третіх осіб та приходить до висновку про визнання договору купівлі-продажу Ѕ частини житлового будинку за адресою: [ADDRESS] укладеного 02 березня 2001 року між [PERSON] та [PERSON] дійсним. Відповідно до заяви позивача сплачений ним судовий збір слід віднести за його рахунок та не стягувати його з відповідача. Враховуючи наведене,

Outcome: approved