Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-07 00:00:00

Позивач ПАТ "Райффайзен Банк Аваль" звернулися до Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області із вказаним позовом до відповідача [PERSON] відповідно до якого просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором № 2203822831 від 24 січня 2008 року в сумі 112 605,27 дол. США, що в еквіваленті по курсу НБУ складає 1 458 247,48 грн. Позов мотивований тим, що 24 січня 2008 року між Відкритим акціонерним товариством "Райффайзен Банк Аваль", правонаступником якого з 05 листопада 2009 року є Публічне акціонерне товариство "Райффайзен Банк Аваль" та гр. [PERSON] був укладений кредитний договір № 2203822831, згідно якого боржнику був наданий кредит в сумі 15 237,00 дол. США на 72 місяці з 24 січня 2008 року по 24 січня 2014 року із сплатою 12,95 % річних. Відповідач не виконує належним чином зобов'язань за кредитним договором, щомісячно не погашає кредит згідно графіку погашення кредиту, та не сплачує щомісячно відсотки за користування кредитом. Так, станом на 12 вересня 2014 року загальна сума заборгованості за кредитним договором № 2203822831 від 24 січня 2008 року складає 112 605,27 дол. США, що в еквіваленті по курсу НБУ становить 1 458 247,48 грн. У судове засідання представник позивача не з`явилася, однак у позовних вимогах просила розглянути справу у її відсутність, зазначивши, що заявлений позов підтримує в повному обсязі та не заперечує проти прийняття заочного рішення. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився, заперечень щодо позову не надав, причини неявки суду не вказав та будь-яких клопотань про перенесення розгляду справи не заявляв, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений завчасно та належним чином. За таких обставин, оскільки представник позивача не заперечує щодо розгляду справи у відсутність відповідача, то за таких обставин суд визнав за можливе у відповідності до ст.ст. 224, 226 ЦПК України провести заочний розгляд справи, тобто розглянути справу у відсутність відповідача, так як в справі є достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін. Суд, вивчивши та дослідивши матеріали справи, повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги позивача, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до висновку про ухвалення рішення виходячи з наступного: Як встановлено судом, 24 січня 2008 року між відкритим акціонерним товариством "Райффайзен Банк Аваль", правонаступником якого з 05 листопада 2009 року є Публічне акціонерне товариство "Райффайзен Банк Аваль" та гр. [PERSON] був укладений кредитний договір № 2203822831 від 24 січня 2008 року, згідно якого боржнику був наданий кредит в сумі 15 237,00 дол. США на 72 місяці з 24 січня 2008 року по 24 січня 2014 року із сплатою 12,95 % річних. Відповідно до кредитного договору Позивач взяв на себе зобов'язання надати Відповідачу крединті кошти, за умови надання Відповідачем відповідного забезпечення передбаченого п. 1.1.3. договору. Згідно п. 7.1. кредитного договору Відповідач взяв на себе зобов'язання здійснювати щомісячне часткове погашення кредиту та процентів згідно графіка погашення кредиту. Загальна сума заборгованості за кредитним договором № 2203822831 від 24 січня 2008 року станом на 12 вересня 2014 року складає 112 605.27 дол. США. що в еквіваленті по курсу НБУ становить 1 458 247,48 грн., що складається із: - заборгованість за кредитом - 12 381,43 дол. США, що в еквіваленті по курсу НБУскладає 160 340,53 грн.; в тому числі прострочена заборгованість по кредиту - 12 381,43 дол. США, що в еквіваленті по курсу НБУ складає 160 340,53 грн.; - заборгованість за відсотками - 9 665,48 дол. США, що в еквіваленті по курсу НБУскладає - 125 168,76 грн.; в тому числі прострочена заборгованість по відсоткам - 9 582,02 дол. США, що в еквіваленті по курсу НБУ складає 124 087,94 грн. ; - пеня за прострочення погашення кредиту та відсотків - 90 558,36 дол. США, що в еквіваленті по курсу НБУ складає 1 172 738,19 грн.; Сума пені за прострочення порушення строків погашення кредиту та сплати відсотків за користування кредитом нарахована Позивачем із дотриманням вимог ст. ст. 257, 259 Цивільного кодексу України та п. 12.7. Кредитного договору. За таких обставин, суд вважає, що правовідносини, що виникли між сторонами, є зобов`язальними і регулюються нормами глав 47-49 ЦК України, а також спеціальними нормами глави 71 ЦК України. Так, відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти . Ві дповідно до ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язків. Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Відповідно до ст.ст. 526, 530 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК, інших актів цивільного законодавства, в строк, що встановлений у договорі. Відповідно до вимог ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. У порушення даних норм Закону і умов кредитного договору відповідач не виконав взятих на себе зобов`язань у повному обсязі, і за ним утворилася заборгованість, яка згідно розрахунку, наданого позивачем, становить 1 458 247 гривні 48 копійок. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Належних та допустимих доказів, у розумінні ст.ст. 58, 59 ЦПК України, на підтвердження виконання у повному обсязі взятих на себе за кредитним Договором зобов'язань відповідач не надала. Враховуючи вищезазначене, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог. На підставі ст. 88 ЦПК України судові витрати підлягають стягненню з відповідачів на користь позивача.

Outcome: approved