Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-12 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду з вказаним позовом посилаючись на те, що між сторонами 24 грудня 2008 року укладено кредитний договір, відповідно до якого [PERSON] отримала кредит строковий кредит у розмірі 2767 грн. 59 коп. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 12,00 % річних. Згідно умов договору відповідачка зобов'язувалась щомісячно здійснювати погашення заборгованості платежем, який складається із заборгованості за кредитом, відсотками, комісіями а також інші витрати згідно Умов надання кредиту фізичним особам (Розстрочка) (Стандарт). Посилаючись на те, що в супереч вимого ст.ст.526, 527, 530 ЦК України, відповідачка не виконала зобов'язання щодо повернення кредитних коштів та інших передбачених обов'язкових платежів, у зв'язку з чим, станом на 29 вересня 2014 року виникла заборгованість в сумі 30534 грн. 2 коп., яка складається заборгованості за кредитом - 1803 грн. 08 коп., заборгованості по сплаті процентів за користування кредитом - 264 грн. 09 коп., заборгованості по комісіям за користування кредитом - 885 грн. 60 коп., пені - 25651 грн. 6 коп., а також штрафи відповідно до п.5.3 Умов - 500 грн. - штраф (фіксована складова), 1430 грн. 19 коп. - штраф (процентна складова). Представник позивача просив суд стягнути з [PERSON] заборгованість за кредитом в сумі 30534 грн. 2 коп. та витрати на сплату судового збору в сумі 305 грн. 34 коп.. В судове засідання представник позивача не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, подав заяву в якій просить розглянути справу за його відсутності, позов підтримує, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідачка в судове засідання повторно не з'явилася, про день та час розгляду справи повідомлена належним чином. Згідно ст.224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи вищевикладене, оскільки представник позивача не заперечує проти заочного розгляду справи, суд вважає необхідним ухвалити заочне рішення у справі. Дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав. Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором фінансова установа зобов'язана надати грошові кошти позичальникові у розмірах та на умовах встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити відсотки. Судом встановлено, що 24 грудня 2008 року між закритим акціонерним товариством комерційний банк "Приватбанк", правонаступником якого є публічне акціонерне товариство комерційний банк "Приватбанк" (далі - ПАТ КБ "Приватбанк") та [PERSON] укладено кредитний договір який складається із анкети-заяви, умов надання споживчого кредиту фізичним особам ("Розстрочка" "Стандарт"). На підставі вказаного договору, відповідачка отримала строковий споживчий кредит у розмірі 2767 грн. 59 коп. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 12.00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, з кінцевим терміном повернення 24 грудня 2010 року. Позичальник зобов'язувалась щомісячно погашати заборгованість шляхом надання Банку коштів в сумі 174 грн. 78 коп., яка складається із заборгованості за кредитом, відсотків, винагороди, комісії а також інших витрат згідно Умов. вказаним договором сторони обумовили, що відповідачка зобов'язана щомісячно сплачувати комісію в розмірі 44 грн. 28 коп. за надання фінансового інструменту. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Разом з цим, з дослідженого в судовому засіданні розрахунку заборгованості за кредитом вбачається, що станом на станом на 29 вересня 2014 року виникла заборгованість яка складається із заборгованості за кредитом - 1803 грн. 08 коп., заборгованості по сплаті процентів за користування кредитом - 264 грн. 09 коп., заборгованості по комісіям за користування кредитом - 885 грн. 60 коп.. За таких обставин, враховуючи, що [PERSON] свої зобов'язання, щодо повернення кредиту, процентів та комісії за його користуванням не виконала, вимога позивача про стягнення з відповідачки вище вказаних сум є обґрунтованою. Разом з тим, вимога позивача про стягнення пені в сумі - 25651 грн. 6 коп., на думку суду є безпідставною. Відповідно до ч. 1 ст. 546, ч.3 ст. 549 ЦК України виконання зобов'язання забезпечується, зокрема, неустойкою (штраф, пеня). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Розмір неустойки, встановлений законом, може бути збільшений у договорі (частини перша, друга статті 551 ЦК України). Пунктом.5.1 Умов, передбачено, що у випадку несвоєчасного погашення заборгованості по кредиту, позичальник має сплатити банку пеню у розмірі 1,25 % від суми простроченої заборгованості. За загальним правилом період, за який нараховується пеня за прострочення виконання зобов'язання, не може перевищувати один рік (пункт перший частини другої статті 258 ЦК України). При цьому виходячи з правової природи пені, яка нараховується за кожен день прострочення, право на позов про стягнення пені за кожен окремий день виникає щодня на відповідну суму, а позовна давність за позовом про стягнення пені відповідно до статті 253 ЦК України обчислюється по кожному дню, за який нараховується пеня, окремо, починаючи з дня, коли кредитор дізнався або повинен був дізнатися про порушення права. Оскільки право на стягнення пені в кредитора виникло з травня місяця 2009 року, а до суду він звернувся лише - 13 жовтня 2014 року, то пеня підлягає стягненню лише в межах одного року до дня пред'явлення позову. Така ж правова позиція Верховного Суду України викладена в постанові від 3 вересня 2014 року у справі № 6-100цс14цс, яка відповідно до ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою для всіх судів України. За таких обставин, з відповідачки має бути стягнута пеня в сумі 13472 грн. (2952 грн. 77 коп. (1803 грн. 08 коп. + 264 грн. 09 коп. +885 грн. 60 коп.) х 1,25 % /100 х 365 дн.) Що стосується вимоги про стягнення з відповідачки штрафів: 500 грн. - штраф (фіксована складова), 1430 грн. 19 коп. - штраф (процентна складова) суд вважає необхідним зазначити наступне. Пунктом 5.3 Умов передбачено, що при порушенні позичальником строків платежів по будь-якому з грошових зобов'язань, передбачених договором більше ніж на 30 днів, позичальник зобов'язаний сплатити Банку штраф у розмірі 500 грн. + 5 % від суми позову. Аналізуючи вище вказані п.5.1 та п.5.3 Умов, суд приходить до висновку, що позивач, звертаючись до суду з даним позовом, просив застосувати до відповідачки подвійну цивільно-правову відповідальність одного й того ж виду за одне й те саме порушення договірного зобов'язання - прострочення виконання грошового зобов'язання, що суперечить вимогам ч.1 ст.61 Конституції України та ч.3 ст.509 ЦК України, згідно з якими, ніхто не може бути двічі притягнений до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення, а зобов'язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. За таких обставин, в задоволенні вимоги про стягнення з відповідачки штрафів має бути також відмовлено. Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. З врахуванням викладено, враховуючи що позовні вимоги позивача задоволено частково, з відповідачки на його користь мають бути стягнуті судові витрати зі сплати судового збору в сумі 164 грн. 25 коп..(305,34,6 грн. х 53,8% / 100% )

Outcome: partial