Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-16 00:00:00

Позивач в позові вказує, що 19.10.2010 року між ПАТ «Альфа Банк» та відповідачем [PERSON] укладено договір про надання траншу №SME0015425, відповідно до якого Банк надав у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання грошові кошти в сумі 213256,09 грн. на умовах визначених кредитним договором. В якості забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором між ПАТ «Альфа-Банк» та [PERSON], [PERSON] 11.07.2008 року було укладено іпотечний договір №SMERSO 1235/1 з подальшим внесенням змін та доповнень, що посвідчений приватним нотаріусом Калинівського районного нотаріального округу [PERSON] та зареєстрований в реєстрі за №3791, відповідно до якого [PERSON] та [PERSON] передали в іпотеку ПАТ «Альфа Банк» нерухоме майно, а саме: двокімнатну квартиру [ADDRESS], Вінницької області. Заставна вартість предмету іпотеки складає-193200 грн. Відповідно до п.3 Кредитного договору [PERSON], зобов'язується в порядку та на умовах визначених кредитним договором повертати кредит, виплачувати проценти за користування кредитом, сплачувати неустойки та інші передбачені платежі в сумі, строки та на умовах, що передбачені кредитним договором №SME0015425 від 19.10.2010 року та додатком №1 до нього-Графіком погашення кредиту. Відповідно до п.5.1. у разі виникнення простроченої заборгованості з поверненням кредиту та/або несплаченої неустойки (пені, штрафів), або у разі невиконання чи неналежного виконання зобов'язань, передбачених у пунктах 4.2.,5.5.,5.6.,7.2. кредитного договору, або наявності обставих, які ставлять під сумнів повернення кредиту, ПАТ «Альфа Банк» набуває право: -вимагати дострокового повернення кредиту та інших платежів, передбачених договором; -вимагати відшкодування збитків, завданих кредитору, внаслідок невиконання або неналежного виконання позичальником умов договору; -за власним рішенням без необхідності згоди на те позичальника користуватися послугами інших осіб для забезпечення належного виконання позичальником своїх зобов'язань, а також здійснювати операції, наслідком яких є перехід до третіх осіб прав вимоги кредитора до позичальника. Відповідно до кредитного договору №SME0015425 від 19.10.2010 року позичальник зобов'язаний достроково повернути кредит, сплатити проценти за користування ним та виконати усі інші зобов'язання за кредитним договором протягом 30 календарних днів з дня відправлення кредитором відповідної письмової вимоги у випадках передбачених п.5.5.7, зокрема у разі істотного порушення позичальником кредитного договору. Відповідно до п.5.2. кредитного договору, якщо після відправлення кредитором письмової вимоги про дострокове повернення кредиту позичальник протягом тридцяти календарних днів не погасив кредит та (або) інших нарахувань за ним, кредитор набуває право звернення стягнення на майно позичальника та/або поручителя відповідно до чинного законодавства України. У порушення зазначених умов договору [PERSON] зобов'язання за кредитним договором не виконав. В результаті чого станом на 08.10.2013 року має прострочену заборгованість в розмірі 475595,25 грн., а саме: за кредитом-195972,15 грн.; за відсотками- 96709,68 грн.; пеня-182913,42 грн. Тому позивач звернувся до суду з даним позовом. Представник позивача в особі юрисконсульта відділу претензійно-позовного супроводу Остапенко Ю.Ю., яка діє на підставі довіреності, в судове засідання не з'явилась, однак відповідно до клопотання наявного в матеріалах справи представник позивача Остапенко Ю.Ю. просить розглядати справу у всіх судових засіданнях без присутності представника позивача на підставі наявних доказів та матеріалів. У разі повторної неявки відповідача, який належним чином повідомлений та від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності-ухвалити заочне рішення. Відповідачі у судове засідання не з'явилися , однак надали письмові заяви про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги не визнали, просили застосувати Закон України "Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті". Представник третьої особи, що не заявляє самостійних вимог-Служби у справах дітей Калинівської районної державної адміністрації Вінницької області Варчук В.В., що діє на підставі довіреності, в судове засідання не з'явився, однак надав суду заяву в якій проти позовних вимог заперечує та просить справу розглянути без його участі. Згідно ст.158 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право заявляти клопотання про розгляд справи за її відсутності. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Матеріалами справи встановлено, що 19.10.2010 року між ПАТ «Альфа Банк» та відповідачем [PERSON] укладено договір про надання траншу №SME0015425, відповідно до якого Банк надав у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення строковості, платності та цільового характеру використання грошові кошти в 213256,09 грн. на умовах визначених кредитним договором. В якості забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором між ПАТ «Альфа-Банк» та [PERSON], [PERSON] 11.07.2008 року було укладено іпотечний договір №SMERSO 1235/1 з подальшим внесенням змін та доповнень, що посвідчений приватним нотаріусом Калинівського районного нотаріального округу [PERSON] та зареєстрований в реєстрі за №3791, відповідно до якого [PERSON] та [PERSON] передали в іпотеку ПАТ «Альфа Банк» нерухоме майно, а саме: двокімнатну квартиру [ADDRESS], Вінницької області. Заставна вартість предмету іпотеки складає-193200 грн. На виконання вимог, передбачених кредитним договором, начальник відділу судового супроводу Управління юридичного стягнення і взаємодії з Колекторськими Агенствами Депертаменту стягнення кредитів Конюшко Д.Б. направив відповідачам вимоги про усунення порушень та добровільне виселення за вих..№77614-34 від 27.09.2013 року (а.с.43-48), проте мешканцями житла дана вимога була проігнорована. У ч. 1 ст. 40 Закону України «Про іпотеку» зазначено, що звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення є підставою для виселення всіх мешканців, за винятком наймачів та членів їх сімей. Виселення проводиться у порядку, встановленому законом. Порядок виселення мешканців з будинку, який є предметом іпотеки передбачений ч.2 і 3 ст.40 Закону України «Про іпотеку», відповідно до якого після прийняття рішення про звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення всі мешканці зобов'язані на письмову вимогу іпотекодержателя або нового власника добровільно звільнити житловий будинок чи житлове приміщення протягом одного місяця з дня отримання цієї вимоги. Якщо мешканці не звільнять житловий будинок або житлове приміщення у встановлений або інший погоджений сторонами строк, добровільно, їх примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду. Аналогічний порядок щодо виселення осіб, що мешкають у житловому будинку, який є предметом іпотеки, встановлений і ч. 3 ст. 109 ЖК України, а саме, виселення із займаного жилого приміщення допускається з підстав, установлених законом. Виселення проводиться добровільно або в судовому порядку. Громадянам, яких виселяють з жилих приміщень при зверненні стягнення на жилі приміщення, що були придбані ними за рахунок кредиту (позики) банку чи іншої особи, повернення якого забезпечене іпотекою відповідного жилого приміщення виселяються без надання іншого приміщення. Звернення стягнення на передане в іпотеку жиле приміщення є підставою для виселення всіх громадян, що мешкають у ньому, за винятками, встановленими законом. Після прийняття кредитором рішення про звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення шляхом позасудового врегулювання на підставі договору всі мешканці зобов'язані на письмову вимогу іпотекодержателя або нового власника добровільно звільнити житловий будинок чи житлове приміщення протягом одного місяця з дня отримання цієї вимоги, якщо сторонами не погоджено більший строк. Якщо громадяни не звільняють жиле приміщення у встановлений або інший погоджений сторонами строк добровільно, їх примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду. З матеріалів справи вбачається, що вимоги зазначені у ч. 3 ст. 109 ЖК України та ч.ч. 2, 3 ст.40 Закону України «Про іпотеку» позивачем виконані. Разом з тим, відповідно до вимог Закону України "Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті", протягом дії даного закону не може бути примусово стягнуто (відчужене без згоди власника) нерухоме житлове майно, яке вважається предметом застави згідно зі статтею 4 Закону України "Про заставу" та/або предметом іпотеки згідно зі статтею 5 Закону України "Про іпотеку", якщо таке майно виступає як забезпечення зобов'язань громадянина України (позичальника чи майнового поручителя) за споживчими кредитами, наданими йому кредитними установами - резидентами України в іноземній валюті, за умови, що таке нерухоме житлове майно використовується як місце постійного проживання позичальника/майнового поручителя, або є об'єктом незавершеного будівництва нерухомого житлового майна, яке перебуває в іпотеці, за умови, що у позичальника чи майнового поручителя у власності не знаходиться інше нерухоме майно; загальна площа такого нерухомого майна не перевищує 140 кв. метрів для квартири та 250 кв. метрів для житлового будинку. Двокімнатна квартира [ADDRESS] є місцем постійного проживання відповідачів, з загальною площею 49,4 кв.м., житловою площею 26,5 кв.м., що підтверджується довідкою про прописку №417 від 29.10.2012 року (а.с.27). Даних про наявність у відповідачів іншого нерухомого житлового майна позивач не представив. Слід зазначити, що на правовідносини між сторонами з приводу виселення з спірної квартири, поширюється дія Закону України "Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті", а відтак, в період дії зазначеного закону не може відбуватись звернення стягнення на предмет іпотеки. Правовідносини між сторонами є похідними від передбаченої законом процедури звернення стягнення на предмет іпотеки, а оскільки в період дії Закону України "Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті" нерухоме житлове майно не може бути примусово стягнуте, суд визначає відсутність передбачених законом підстав для усунення перешкод у здійсненні стягнення на іпотечне майно, шляхом примусового виселення мешканців з квартири без надання іншого житла. Таким чином, станом на 17 листопада 2014 року, позовні вимоги Публічного акціонерного товариства «Альфа Банк» до [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] (за участю третьої особи, що не заявляє самостійних вимог-Служби у справах дітей Калинівської районної державної адміністрації Вінницької області) про стягнення на предмет іпотеки та виселення з житлового приміщення, задоволенню не підлягають. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed