Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-15 00:00:00

публічне акціонерне товариство комерційний банк "ПриватБанк", далі ПАТ КБ "ПриватБанк", звернувся до суду із зазначеним позовом, мотивуючи свої позовні вимоги тим, що між ПАТ КБ "ПриватБанк" та відповідачкою було укладено кредитний договір від 22 лютого 2011 року у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Станом на 15 червня 2016 року заборгованість відповідачки по кредитному договору становить 16409 грн. 29 коп., яка складається з тіла кредита - 8699 грн. 64 коп, заборгованості відсотків за користування кредитом - 3456 грн. 16 коп., заборгованості пені за прострочене зобов'язання - 3680 грн. 96 коп., заборгованості пені за несвоєчасність сплати боргу на суму від 100 грн - 950 грн. 00 коп., штраф (фіксована складова) - 500 грн. 00 коп., штраф (процентна складова) - 757 грн. 58 коп., з них 1635 грн. 06 коп. - внесено коштів на погашення заборгованості з 01.06.2015 року. Позивач просить стягнути з відповідача [PERSON] заборгованість у розмірі 16409 грн. 29 коп. В судове засідання позивач не з'явився, надав заяву про розгляд справи без його участі, позов підтримує в повному обсязі та не заперечує проти ухвалення заочного рішення (а.с. 54). Згідно ст. 158 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. З урахуванням зазначеного положення ЦПК України та клопотання позивача суд вирішив можливим розглянути справу у його відсутність. Відповідачка про час і місце судового засідання повідомлена належним чином (а.с.86). Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Відповідно до положення ч. 2 ст. 197 ЦПК України суд провів розгляд справи без фіксування судового процесу технічними засобами. Суд, вивчивши та дослідивши матеріали справи, повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. При розгляді справи судом встановлено, що між ПАТ КБ"ПриватБанк" та [PERSON] було укладено договір від 22 лютого 2011 року у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, який складається з анкети - заяви, Умов та правил надання банківських послуг та Правил користування платіжною карткою, що становлять кредитний договір (а.с. 12, 13, 14-47). Своїм підписом у анкеті-заяві про приєднання до умов та правил надання банківських послуг у ПриватБанку відповідачка підтвердила згоду на те, що підписана заява разом з умовами та правилами надання банківських послуг і тарифами банку складає між нею та банком договір про надання банківських послуг. Вона ознайомилась та погодилась з умовами та правилами надання банківських послуг і тарифами банку, які були надані їй для ознайомлення в письмовому вигляді та зобов'язалась виконувати вимоги умов та правил надання банківських послуг, а також регулярно ознайомлюватись з їх змінами на сайті ПриватБанку (а.с. 12, 13, 14-47). Згідно п. 1.1.7.11 Умов та правил надання банківських послуг договір діє протягом 12 місяців з моменту підписання. Якщо протягом цього строку жодна зі Сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії договору, він автоматично лонгується на такий же строк (а.с.27). Відповідно до п.п. 2.1.1.2.3, 2.1.1.2.4 Умов та правил надання банківських послуг клієнт дає свою згоду, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням банку і дає право банку в будь-який момент змінити (зменшити, збільшити або анулювати) кредитний ліміт. Підписання даного договору є прямою і безумовною згодою позичальника щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту, встановленого банком (а.с. 33). Згідно п. 2.1.1.5.5 та п. 2.1.1.5.6 Умов та правил надання банківських послуг клієнт зобов'язується погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених Договором. У разі невиконання зобов'язань за Договором, на вимогу Банка виконати зобов'язання з повернення Кредиту (у тому числі прострочених кредитах і Овердрафту), оплату Винагороди Банку. При порушенні позичальником строків платежів по кожному з грошових зобов'язань, передбачених цим Договором більш ніж на 30 днів, Клієнт зобов'язаний сплатити банку штраф у розмірі 500 грн. + 5% від суми позову (п.2.1.1.7.6) (а.с.36). При укладанні Договору сторони керувались ч.1 ст.634 ЦК України, згідно якої договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Судом встановлено, що сторони не ставили питання про розірвання договору від 22 лютого 2011 року. Таким чином між позивачем та відповідачем виникли цивільні права та обов'язки, які вони врегулювали договором від 22 лютого 2011 року. Частиною 1 ст. 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу (ч. 2 ст. 1054, ч. 2 ст. 1050 ЦК України). За змістом ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не виконав зобов'язання у строк, встановлений договором. Відповідно до ст. 1051 ЦК України, позичальник має право оспорити договір позики на тій підставі, що грошові кошти або речі насправді не були одержані ним від позикодавця або були одержані у меншій кількості, ніж встановлено договором. Відповідачка [PERSON] не оспорювала договір позики, укладений між ПАТ КБ "ПриватБанк" та нею, не надано суду доказів, що кредитний договір укладений проти її справжньої волі Згідно розрахунку заборгованості за кредитним договором від 22 лютого 2011 року, укладеного між ПАТ КБ "ПриватБанк" та [PERSON] заборгованість станом на 15 червня 2016 року становить 16409 грн. 29 коп., з них: - 8699 грн. 64 коп. - тіло кредиту; - 3456 грн. 16 коп. - відсотки за користування кредитом; - 3680 грн. 96 коп. - пеня за прострочене зобов'язання; - 950 грн.00 коп. - пеня за несвоєчасність сплати боргу на суму від 100 грн.; а також штрафи відповідно до п.2.1.1.7.6 умов та правил надання банківських послуг: - 500 грн. 00 коп. - штраф (фіксована складова); - 757 грн. 58 коп. - штраф (процентна складова); з них 1635 грн. 06 коп. внесено коштів на погашення заборгованості з 01.06.2015 року. (а.с.6-8; 9-10). Судом перевіривши вказаний розрахунок заборгованості встановлено, що розмір заборгованості [PERSON] перед ПАТ КБ «ПриватБанк» за кредитним договором становить 16409 грн. 28 коп., оскільки (8699 грн. 64 коп. + 3456 грн. 16 коп. + 3680 грн. 96 коп. + 950 грн. 00 коп. + 500 грн. 00 коп. + 757 грн. 58 коп.) = 18044 грн. 34 коп. - 1635 грн. 06 коп. = 16409 грн. 28 коп. Отже, із простого арифметичного підрахунку вищевказаної заборгованості за кредитним договором від 22 лютого 2011 року укладеного між ПАТ КБ "ПриватБанк" та [PERSON] заборгованість [PERSON] складає 16409 грн. 28 коп., а не 16409 грн. 29 коп., як зазначено позивачем у позовній заяві та у довідці про розрахунок заборгованості за кредитними договором. Позивачем ПАТ КБ «ПриватБанк» не надано жодних доказів на підтвердження того, що [PERSON] має заборгованість перед ПАТ КБ «ПриватБанк» саме в розмірі 16409 грн. 29 коп., а тому відсутні законні підстави для задоволення позову у повному обсязі. Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. З наданого позивачем розрахунку заборгованості за кредитним договором вбачається, що відповідачка не у повному обсязі погасила узятий нею кредит, не сплатила відсотків, а тому відповідно до зазначених вище норм цивільного законодавства ці суми підлягають стягненню з відповідачки на користь ПАТ КБ "ПриватБанк". Згідно ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. За заявленими вимогами ПАТ КБ «ПриватБанк» просить стягнути із [PERSON] заборгованість за кредитним договором від 22 лютого 2011 року у розмірі 16409 грн. 29 коп. Суд вважає за доцільне стягнути з [PERSON] заборгованість за кредитним договором від 22 лютого 2011 року у розмірі 16409 грн. 28 коп. Вирішуючи питання про стягнення судових витрат, які позивач зазначає у розмірі 1378 гривень як витрат на сплату судового збору, які підтверджуються квитанцією (а.с.53), суд виходить з того, що згідно з вимогами ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Таким чином, позовні вимоги ПАТ КБ «ПриватБанк» підлягають частковому задоволенню. Відповідно до ст. ст. 6, 526, 530, 533, 549, 612, 1050, 1054 ЦК України, ст. ст. 3, 4, 10, 11, 14, 57, 60, 74, 88, 158, 197, 212, 213, 214, 215, 224 ЦПК України, -

Outcome: partial