Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-12 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до Державного підприємства «Ковалівський спиртзавод» про стягнення заборгованості по заробітній платі та середнього заробітку за час затримки розрахунку. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 19 березня 2012 року звільнився з роботи за власним бажанням, проте, відповідачем розрахунок при звільненні з ним своєчасно не було проведено, тому згідно чинного законодавства про працю відповідач повинен оплатити йому заборгованість по заробітній платі та середній заробіток за час затримки виплати заробітної плати, що складає 52517 грн. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав з мотивів, викладених у позовній заяві, та просить суд їх задовольнити, стягнути з ДП «Ковалівський спиртзавод» на його користь заборгованість по заробітній платі та середній заробіток за час затримки розрахунку 52517 грн. Представник відповідача ДП «Ковалівський спиртзавод» в судовому засіданні проти позову заперечив та просить суд відмовити у його задоволенні. Зазначив, що з 2009 року розпочато процедуру банкрутства ДП «Ковалівський спиртзавод». Позивач працював на посаді тимчасово виконуючого обов'язки директора ДП «Ковалівський спиртзавод» з 07 квітня 2011 року по 19 березня 2012 року, заборгованість по заробітній платі [PERSON] відсутня, оскільки 25 грудня 2013 року з ним проведено розрахунок та погашено заборгованість по заробітній платі, оскільки вини відповідача у несвоєчасній виплаті позивачу заробітної плати немає, тому слід відмовити у задоволенні вимог позивача про стягнення середнього заробітку за час затримки виплати розрахунку. Заслухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заявлений позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав. Стаття 11 ЦПК України передбачає, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень; докази надаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі; доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 115 КЗпП України заробітна плата працівникам виплачується у строки, передбачені колективним договором, але не рідше двох разів на місяць. Ст.116 цього Кодексу встановлено, що при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо в день звільнення працівник не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Статтею 117 КЗпП України передбачено, що в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум при звільненні працівника, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Судом встановлено, що [PERSON] прийнятий на підприємство 07.04.2011 року (наказ №19-к від 07.04.2011 р.) та звільнений за згодою сторін п.1 ст.38 КЗпП України (наказ №59-к від 19.03.2012 р.), що підтверджено відповідними записами у трудовій книжці серії [NUMBER] на ім'я [PERSON] При звільненні відповідач не провів з позивачем розрахунок по заробітній платі, в зв'язку з чим позивач двічі звертався до суду про стягнення заборгованості по заробітній платі. Крім того, позивач зазначив, що в разі несвоєчасної виплати робітнику при звільненні належної заробітної платні, в строки, передбачені ст. 116 КЗпП України, підприємство зобов'язано відповідно до ст. 117 КЗпП України виплатити середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку, який він оцінює в 52517 грн. Ухвалою господарського суду Тернопільської області від 10 липня 2009 року порушено провадження у справі про банкрутство ДП "Ковалівський спиртовий завод" в порядку ст. 11, 51 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом". Ухвалою господарського суду Тернопільської області від 07 серпня 2009 року введено процедуру розпорядження майном боржника ДП "Ковалівський спиртовий завод" та призначено розпорядника майна боржника. Ухвалою господарського суду Тернопільської області від 18 січня 2010 року затверджено Реєстр вимог кредиторів по справі № 15/Б-1176 відносно Державного підприємства "Ковалівський спиртовий завод", с. Ковалівка, Монастириський район, Тернопільська область. Ухвалою господарського суду Тернопільської області від 02 грудня 2011 року продовжено строк процедури розпорядження майном боржника Державного підприємства "Ковалівський спиртовий завод", с. Ковалівка, Монастириський район, Тернопільська область до 04 червня 2012 року. Ухвалою господарського суду Тернопільської області від 19 червня 2012 року продовжено строк процедури розпорядження майном боржника Державного підприємства "Ковалівський спиртовий завод", с. Ковалівка, Монастириський район, Тернопільська область до 04 червня 2013 року. Ухвалою господарського суду Тернопільської області від 29 липня 2013 року продовжено строк процедури розпорядження майном боржника Державного підприємства "Ковалівський спиртовий завод", щ Ковалівка, Монастириський район, Тернопільська область до 29 січня 2014 року. Згідно Статуту Державного підприємства «Ковалівський спиртзавод» від 16 листопада 2005 року директор підприємства вирішує всі питання діяльності підприємства. Таким чином, [PERSON] будучи тимчасово виконуючим обов'язки директора виконував організаційно-розпорядчі і адміністративно-господарські функції. Проведеною Територіальною державною інспекцією з питань праці у Тернопільській області перевіркою встановлено, що внаслідок нерегулярності і затримок виплат станом на 20 листопада 2013 року утворилася заборгованість із виплати заробітної плати працівникам у розмірі 777,6 тис. грн. за період з 01 листопада 2011 року по 01 листопада 2013 року, виплата заробітної плати останній раз проводилась 10 вересня 2012 року та виплачено заробітну плату нараховану до виплати за грудень 2011 року. Заборгованість із виплати заробітної плати [PERSON] станом на 01 листопада 2013 року виникла за період з лютого 2012 року по березень 2012 року та становила 5517,90 грн. (довідка Державного підприємства «Ковалівський спиртзавод» №202 від 20 листопада 2013 року) Згідно довідки Державного підприємства «Ковалівський спиртзавод» №30 від 19 лютого 2014 року станом на 25 грудня 2013 року [PERSON] заборгованість по заробітній платі виплачена в повному обсязі. Судом встановлено, що фінансово-економічне положення Державного підприємства «Ковалівський спиртзавод» важке в продовж тривалого періоду, про що свідчать докази наявні в матеріалах справи, та як зазначив представник відповідача, заборгованість по заробітній платі [PERSON] та інших працівників підприємства виникла за період керівництва позивача та погашалася першочергово, що не заперечується позивачем. (довідка Державного підприємства «Ковалівський спиртзавод» №53 від 16 квітня 2014 року) За таких обставин, виходячи з того, що за правилами ст. 117 КЗпП України стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку як спосіб відповідальності підприємства виникає при наявності вини у недотриманні положень ст. 116 КЗпП України про остаточний розрахунок при звільненні працівника, фінансово-економічне положення підприємства важке в продовж тривалого періоду, суд вважає безпідставним стягнення з ДП «Ковалівський спиртзавод» на користь [PERSON] середнього заробітку за час затримки розрахунку. Оцінюючи зібрані по справі докази в їх повній сукупності, суд вважає що позовні вимоги [PERSON] до Державного підприємства «Ковалівський спиртзавод» про стягнення заборгованості по заробітній платі та середнього заробітку за час затримки розрахунку слід відмовити, оскільки заборгованість по заробітній платі погашена, а вини відповідача у затримці розрахунку суд не вбачає. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed