Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-12 00:00:00

Прокурор м.Кіровограда на підставі ст.45 ЦПК України в інтересах держави в особі Кіровоградської міської ради звернувся до суду з позовом до [PERSON] про звільнення самовільно зайнятої земельної ділянки шляхом знесення нерухомого майна, її повернення та відновлення стану, який існував до порушення прав власника, зазначивши в обгрунтування позову, що перевіркою з питань додержання вимог земельного законодавства, проведеною інспекцією сільського господарства в Кіровоградській області, прокуратурою м. Кіровограда встановлено факт порушення відповідачем земельного законодавства, зокрема, встановлено, що [PERSON] самовільно займає земельну ділянку площею 20 кв.м. по [ADDRESS] під розміщення гаражу на землях житлової та громадської забудови, які в силу ст.ст.84, 122 ЗК України відносяться до земель комунальної власності. Крім того, прокурор в обгрунтування позову зазначив, що за результатами проведеної державним інспектором сільського господарства в Кіровоградській області перевірки зафіксовано факт вчинення правопорушення, що викладено в акті перевірки дотримання вимог земельного законодавства від 31.10.2012 року, з урахуванням якого було складено протокол про вчинення адміністративного правопорушення №050 від 31.10.2012 року. Постановою державного інспектора сільського господарства в Кіровоградській області №050 від 31.10.2012 року [PERSON] визнано винною у скоєні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 53-1 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 187 грн. Також зазначив, що державним інспектором Держсільгоспінспекції в Кіровоградській області 30.11.2012 року перевірено виконання припису від 31.10.2012 року №059 про усунення порушень вимог земельного законодавства, за результатами якого складено акт перевірки від 30.11.2012 року та складено протокол про адміністративне правопорушення від 04.01.2013 року №004 про вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст.188-5 КУпАП, за яким в подальшому винесено постанову №004 від 04.01.2013 року, якою [PERSON] визнано винною у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.188-5 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 170 грн. 00 коп. З огляду на зазначене, прокурор м.Кіровограда вважає, що самовільне користування відповідачем спірною земельною ділянкою порушує інтереси держави в особі Кіровоградської міської ради у вигляді обмеження можливості розпорядження відповідною земельною ділянкою, на підставі чого просить зобов'язати відповідача [PERSON] звільнити самовільно зайняту земельну ділянку площею 20 кв.м. по [ADDRESS], яку вона самовільно займає на землях житлової та громадської забудови під розміщення індивідуального гаражу шляхом знесення за свій рахунок гаражу, розташованого на вказаній земельній ділянці, відновити стан вказаної земельної ділянки, існуючий до початку проведення будівельних робіт та повернути земельну ділянку Кіровоградській міській раді. Ухвалою Ленінського районного суду м.Кіровограда від 19.09.2013 року залучено до участі в справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійні вимоги на предмет спору комунальне підприємство «Житлово-експлуатаційна контора №4 Кіровоградської міської ради». Представник прокуратури м. Кіровограда у судовому засіданні позовні вимоги підтримав, посилаючись на обставини, зазначені в позові, просив позов задовольнити. Представник Кіровоградської міської ради, будучи присутнім в судовому засіданні 21.10.2013 року, позовні вимог підтримав, просив позов задовольнити, при цьому зазначив, що Кіровоградською міською радою не приймалося відповідне рішення про передачу у власність або ж у користування відповідачу [PERSON] земельної ділянки площею 20 кв.м. по [ADDRESS], на підставі чого відповідач без належних правовстановлюючих документів самовільно зайняла зазначену земельну ділянку, чим порушуються права Кіровоградської міської ради на розпорядження належною їй земельною ділянкою. В подальшому подав заяву про розгнляд справи за його відсутності. Представник третьої особи, будучи присутньою в судовому засіданні 21.10.2013 року пояснила, що відповідно до рішення виконавчого комітету Кіровоградської міської ради №410 від 21.05.1997 року «Про внесення змін до рішення «Про використання прибудинкових територій житлово-експлуатаційних контор міста" від 07.02.1997 року №103 житлово-експлуатаційним конторам Головного управління житлово-комунального господарства дозволено складати договори оренди на строкове використання ділянок прибудинкових територій житлового фонду міста для розміщення додаткових споруд та утримувати плату за оренду земельних ділянок з розрахунку 0,5 грн. за 1 кв. м., при цьому [PERSON] подала до ЖЕКу заяву про включення оплати за гараж, площею 24 кв.м по [ADDRESS] в оплату послуг за утримання будинку та прибудинкової території. Крім того, [PERSON] з квітня, 2011 року здійснює оплату за гараж та з липня 2013 року здійснює оплату за два гаражі, розташовані на прибудинковій території, яку обслуговує ЖЕК №4, в подальшому представник третьої особи подала заяву про розгляд справи за її відсутності. Представник відповідача позовні вимоги не визнала, вважаючи їх необгрунтованими, безпідставними та недоведеними, просила відмовити в їх задоволенні, зазначивши в обгрунтування заперечень, що відповідач приблизно в 2010 році придбала гараж, який розташований біля будинку [ADDRESS] у [PERSON], за 2 000 доларів США, факт купівлі гаражу підтверджується розпискою, наданою останньою, зазначений гараж був побудований приблизно у 1975 році, в свою чергу, відповідач самовільно не займала земельну ділянку та не здійснювала на ній самовільного будівництва під розміщення індивідуального гаража. Крім того, представник відповідача зазначила, що не можливо однозначно ідентифікувати гараж, яким користується відповідач, з підстав неоднакового зазначення в документах площі гаражу, та відповідно розміру земельної ділянки, більш того, на теперішній час відповідачу на праві приватної власності належить гараж, площею 18,4 кв.м за адресою [ADDRESS]. Заслухавши пояснення представника прокуратури м. Кіровограда, представника відповідача, приймаючи до уваги пояснення представника Кіровоградської міської ради та третьої особи без самостійних вимог на предмет спору, дослідивши надані сторонами докази по справі в їх сукупності, з'ясувавши підстави та предмет позову, характер спірних правовідносин, прав та інтересів, за захистом яких звернувся прокурор в інтересах Кіровоградської міської ради, виходячи з положень ст.10 та ст.11 ЦПК України, за якими цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, які мають рівні права щодо подання доказів та доведення перед судом їх переконливості, при цьому суд розглядає цивільні справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі доказів сторін, суд вважає позов таким, що не підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Частиною 1 ст.1 Земельного кодексу України визначено, що земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. Відповідно до ст.116 ЗК України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування та державних органів приватизації щодо земельних ділянок, на яких розташовані об'єкти, які підлягають приватизації, в межах їх повноважень, визначених Кодексом. Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування. Стаття 125 Земельного кодексу України визначає підстави виникнення права власності, а також права постійного користування та права оренди земельною ділянкою, які виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Державна реєстрація речових прав на нерухоме майно - офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Відповідно до вимог ч.1 ст.1 Закону України "Про державний контроль за використанням та охороною земель" самовільним зайняттям земельної ділянки є будь-які дії які свідчать про фактичне використання земельної ділянки за відсутності відповідного рішення органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування про її передачу у власність або надання у користування (оренду) або за відсутності вчиненого правочину щодо такої земельної ділянки, за винятком дій, які відповідно до закону є правомірними. Фактично у випадку здійснення експлуатації земельної ділянки до одержання документа, що посвідчує право на неї, та його державної реєстрації має місце самостійне земельне правопорушення, яке не пов'язане з порушенням прав власника земельної ділянки або користувача нею, і за вчинення якого може наставати адміністративна відповідальність за ст.188-5 Кодексу України про адміністративні правопорушення. Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, і дані факти не заперечувалися і представником відповідача, що [PERSON] притягувалася до адміністративної відповідальності за 53-1 КУпАП (Постанова про накладення адміністративного стягнення від 31.10.2012 року №050, винесена державним інспектором Держсільгоспінспекції в Кіровоградській області Маслюковою Т.М.) за самовільне зайняття земельної ділянки площею 20 кв.м на землях житлової та громадської забудови під розміщення індивідуального гаража по [ADDRESS], та за ст.188-5 КУпАП (Постанова про накладення адміністративного стягнення від 04.01.2013 року №004, винесена державним інспектором Держсільгоспінспекції в Кіровоградській області Маслюковою Т.М.), за невиконання припису від 31.10.2012 року №059 про усунення вимог земельного законодавства. З приводу винесених постанов про накладення адміністративних стягнень державний інспектор Держсільгоспінспекції в Кіровоградській області Маслюкова Т.М. пояснила, що перевірка дотримання вимог земельного законодавства та фактів самовільного зайняття земельних ділянок за адресою [ADDRESS] проводилася державними інспекторами Держсільгоспінспекції в Кіровоградській області на підставі листа прокуратури м.Кіровограда про проведення перевірки від 29.10.2012 року, при цьому виходом за зазначеною адресою, було виявлено сім гаражів, на місці були залишені повідомлення про необхідність їх власникам чи користувачам з»явитися до Інспекції для надання пояснень, було складено акти обстеження земельних ділянок, в свою чергу, [PERSON], яка з»явилася до Інспекції, пояснила, що саме вона займає частину земельної ділянку по [ADDRESS], на якій розміщений гараж, який вона придбала у 2010 році у гр.[PERSON], та звернулася до міської ради про оформлення документів на земельну ділянку. В подальшому, за відсутності у [PERSON] документів на право власності або право користування земельною ділянкою, було складено протоколи про адміністративне правопорушення, на підставі яких винесені постанови, накладено адміністративні стягнення, проти чого [PERSON] не заперечувала, адміністративні стягнення у вигляді штрафів були нею сплачені. Державний інспектор також зазначила, що розмір земельної ділянки по [ADDRESS], якою користується [PERSON], і який визначений в документах як 20 кв.м, визначено приблизно, оскільки у державних інспекторів не має повноважень на вимірювання площ земельних ділянок при проведенні перевірок, та при складанні документів про порушення вимог земельного законодавства (актів обстеження земельної ділянки, протоколів про адміністративне правопорушення, винесення на їх підставі постанов та приписів про усунення порушень вимог земельного законодавства) беруться до уваги пояснення особи, зі слів якої вносяться дані до зазначених документів про розмір земельної ділянки, яка перебуває у фактичному користуванні. Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] підтвердила факт продажу нею гаражу по [ADDRESS] гр.[PERSON] у 2010 році за 2 000 доларів США, про що вона особисто написала розписку, крім того, пояснила, що приблизно в 60-ті роки вони з чоловіком приїхали з Півночі, після чого стали постійно проживати по вул.Леніна, при цьому поряд з місцем їх проживання [ADDRESS] вони придбали гараж за 300 рублів, для зберігання в ньому транспортного засобу зробили там ремонт, викопали підвал, забетонували, перекрили шифером покрівлю. Після смерті чоловіка, вона декілька років платила за гараж кошти в ЖЕК з розрахунку 54 коп. за 1 кв.м, та у зв»язку із скрутним матеріальним становищем вимушена була продати гараж у 2010 році [PERSON] Свідок [PERSON] підтвердив факт купівлі ним 17.07.2010 року гаражу у гр.[PERSON], при цьому зазначив, що [PERSON] є його дружиною, гараж придбаний ним в інтересах сім»ї, кошти за гараж, який розміщений біля житлового будинку [ADDRESS], в розмірі 12 грн. 00 коп. його дружина [PERSON] щомісячно сплачує в ЖЕК №4. Крім того, факт купівлі гаражу підтверджується розпискою від 17.07.2010 року, виданою [PERSON] (а.с.48). Відповідно до рішення виконавчого комітету Кіровоградської міської ради №410 від 21.05.1997 року «Про внесення змін до рішення «Про використання прибудинкових територій житлово-експлуатаційних контор міста" від 07.02.1997 року №103 житлово-експлуатаційним конторам Головного управління житлово-комунального господарства дозволено складати договори оренди на строкове використання ділянок прибудинкових територій житлового фонду міста для розміщення додаткових споруд та утримувати плату за оренду земельних ділянок з розрахунку 0,5 грн. за 1 кв. м. (а.с.62). Згідно з відомостями особового рахунку №[NUMBER], відкритого в ЖЕК №4 на [PERSON], яка прож.за адресою [ADDRESS], остання з квітня, 2011 року та з липня, 2013 року вносить плату за гаражі. Відповідно до довідки ЖЕКу №4 від 08.08.2013 року №356 [PERSON] виконується оплата за гаражі в кількості 2-ох штук за адресою [ADDRESS], якими вона користується. (а.с.49). Допитаний в судовому засіданні свідок [PERSON] пояснив, що він з 1962 року проживає за адресою [ADDRESS], при цьому станом на 1975 рік біля житлового будинку були наявні підсобні приміщення у вигляді сараїв та гаражів, одним з яких користувався [PERSON], після смерті якого його дружина продала гараж [PERSON]. З досліджених в судовому засіданні матеріалів інвентаризаційної справи №12593 по [ADDRESS], судом встановлено що за вказаною адресою станом на 22.12.1971 року малися службові підсобні приміщення: сараї «Б», «В», погріб «Г», гараж «Д», станом на 1993 року самовільно побудовано гараж літерою «Ж». Судом також встановлено, що 29.10.1999 року [PERSON] на підставі рішення виконавчого комітету міської ради народних депутатів №942 від 12.11.1997 року надано дозвіл на будівництво гаража розміром 9,00х4,00 м по [ADDRESS]. Дозволом від 17.03.2006 року №1302 [PERSON] на підставі рішення виконкому Кіровоградської міської ради від 24.12.2003 року №1699 надано дозвіл на реконструкцію господарських будівель літ. «В», «И», «К», «Л» з добудовою та збільшенням розмірів 8,60х18,90 по [ADDRESS]. Відповідно до державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯЛ №137075 [PERSON] є власником земельної ділянки площею 0, 0499 по [ADDRESS] на підставі рішення Кіровоградської міської ради №4104 від 19.10.2010 року. Крім того, відповідно до інформації ОКП «Кіровоградське обласне об»єднане бюро технічної інвентаризації від 08.11.2012 року №3622-3 згідно з даними ОКП «Кіровоградське ООБТІ самочинно збудованих будівель за адресою [ADDRESS] (остання інвентаризація листопад, 2010 року) немає. Окрім того, судом встановлено, що відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №15098536 від 21.12.2013 року [PERSON] належить на праві приватної власності на підставі свідоцтва про право власності, серії та номером №15098119 від 21.12.2013 року, виданого реєстраційною службою Кіровоградського міського управління юстиції Кіровоградської області гараж, загальною площею 18,4 кв.м по [ADDRESS] Більш того, рішенням Кіровоградської міської ради «Про надання [PERSON] дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки по [ADDRESS] від 07.12.2011 року №1065 [PERSON] надано дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки безоплатно у власність по [ADDRESS] площею 0, 0040 га для будівництва індивідуального гаража за рахунок земель житлової та громадської забудови, що перебувають у запасі. Станом на 01.01.2014 року проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки безоплатно у власність [PERSON] для будівництва індивідуального гаража, загальною площею 0, 0038 га за адресою [ADDRESS] розроблений ФОП "[PERSON]" та погоджений управлінням Держземагенства у Кіровоградському районі Кіровоградської області (висновок про погодження проекту землеустрою від 04.10.2013 року №1408/04-19/11-13). Згідно зі ст.211 ЗК України громадяни та юридичні особи несуть цивільну, адміністративну або кримінальну відповідальність відповідно до законодавства, зокрема, за самовільне зайняття земельних ділянок, причому, відповідно до ст.212 ЗК України самовільно зайняті земельні ділянки підлягають поверненню власникам землі або землекористувачам без відшкодування затрат, понесених за час незаконного користування ними, крім того, приведення земельних ділянок у придатний для використання стан, включаючи знесення будинків, будівель і споруд, здійснюється за рахунок громадян або юридичних осіб, які самовільно зайняли земельні ділянки. Відповідно до ч.1 ст.152, п.2 ч.3 ст.152 ЗК України держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю, одним із способів захисту прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки є відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав. Згідно зі ст.ст.10, 11, 60 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених фізичними або юридичними особами вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі; доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення по справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір; доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Аналізуючи встановлені в судовому засіданні обставини суд відзначає, що предметом заявленого по справі позову є зобов»язання [PERSON] до звільнення самовільно зайнятої земельної ділянки площею 20 кв.м., розташованої за адресою [ADDRESS] шляхом знесення нерухомого майна, її повернення та відновлення стану, який існував до порушення прав власника, тобто, виходячи з вимог ст.60 ЦПК України, обставинами, які мають значення для ухвалення рішення у справі і які підлягають доказуванню, є факт самовільного зайняття [PERSON] земельної ділянки, її площа, місце розташування, факт наявності на самовільно зайнятій земельній ділянці нерухомого майна, його розміри, функціональне призначення, належність нерухомого майна, стан земельної ділянки, який існував до її самовільного зайняття. Під час судового розгляду справи шляхом допиту свідків, вивченням план-схеми земельної ділянки, матеріалів інвентаризаційної справи достовірно не встановлено, і представником прокуратури м.Кіровограда в порядку ст.ст.10, 60 ЦПК України, не доведено шляхом подання належних і допустимих доказів, яка саме земельна ділянка, за самовільне зайняття якої притягувалася до адміністративної відповідальності [PERSON] і відносно якої заявлено позов прокурором, є саме тією земельною ділянкою, на якій розташований гараж, що фактично займає та використовує відповідач, як не доведено прокурором і розмір зазначеної земельної ділянки, не надано належних доказів щодо площі об»єкту нерухомого майна - гаражу, який необхідно знести, та його місця розташування, а також доказів стосовно того, який стан земельної ділянки існував до початку проведення будівельних робіт, та в чому полягають порушення прав власника Кіровоградської міської ради щодо розпорядження земельною ділянкою, на підставі чого, та приймаючи до уваги, що лише при самовільному зайнятті земельної ділянки є вимога усунення самовільно побудованих будівель та споруд, які були збудовані за час незаконного використання земельних ділянок, в задоволенні позову прокурора м.Кіровограда, поданого в інтересах держави в особі Кіровоградської міської ради про звільнення самовільно зайнятої земельної ділянки шляхом знесення нерухомого майна, її повернення та відновлення стану, який існував до порушення прав власника, необхідно відмовити у зв»язку з його необгрунтованістю та недоведеністю. В порядку ст.88 ЦПК України судові витрати віднести на рахунок держави. На підставі вищевикладеного, відповідно до ст.ст.16, 376 ЦК України, ст.ст.116, 122, 125, 152, 212 Земельного Кодексу України,

Outcome: dismissed