Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-05 00:00:00

Заочним рішенням Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 12 січня 2015 р. позов [PERSON] до Публічного акціонерного товариства Комерційний банк „Надра", про повернення строкового банківського вкладу (депозиту) з нарахованими відсотками, - задоволено частково. Стягнуто з Публічного акціонерного товариства Комерційний банк „Надра" на користь [PERSON] 1973 дол. США 62 цента США відсотків за користування депозитним вкладом по договору №320362; 557 дол. США 50 - центів США три відсотка річних за несвоєчасне повернення депозитного вкладу по договору №320362, а всього 2531 дол. США 12 - центів США; стягнуто з Публічного акціонерного товариства Комерційний банк „Надра" на користь [PERSON] 446 євро 14-евро центів відсотків за користування депозитним вкладом по договору №473206; 87 євро 36-евро центів відсотків за користування депозитним вкладом по договору №473206; 195 євро 41-евро цент три відсотка річних за несвоєчасне повернення депозитного вкладу по договору №473206, а всього 728 євро 91-евро цент; стягнуто з Публічного акціонерного товариства Комерційний банк „Надра" на користь [PERSON] 5257 грн.. 21 коп. три відсотка річних за несвоєчасне повернення депозитного вкладу за Рішенням Верхньодніпровського районного суду від 30.11.2009р.; 116 грн.. 62 коп. - три відсотка річних за несвоєчасне відшкодування шкоди у вигляді витрат на поїздки відповідно до Рішення Верхньодніпровського районного суду від 30.11.2009р.; 344 грн.. 42 коп.. інфляційних втрат за несвоєчасне відшкодування шкоди у вигляді витрат на поїздки відповідно до Рішення Верхньодніпровського районного суду від 30.11.2009р.; 21 грн.. 80 коп. - три відсотка річних за несвоєчасне відшкодування шкоди, повязаної з придбанням ліків відповідно до Рішення Верхньодніпровського районного суду від 30.11.2009р.; 64 грн.. 39 коп. - інфляційних втрат за несвоєчасне відшкодування шкоди, повязаної з придбанням ліків відповідно до Рішення Верхньодніпровського районного суду від 30.11.2009р.; 255 грн.. 62-коп. - три відсотка річних за несвоєчасне відшкодування моральної шкоди відповідно до Рішення Верхньодніпровського районного суду від 30.11.2009р.; 754 грн.. 94 коп.. - інфляційних втрат за несвоєчасне відшкодування моральної шкоди відповідно до Рішення Верхньодніпровського районного суду від 30.11.2009р., а всього 6815 грн.. 00 коп. В решті позову відмовлено. Крім того, з відповідача стягнуто на користь держави судовий збір у розмірі 602 грн.. 69 коп. Позивач не погодився з Заочним рішенням Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 12 січня 2015 р. та подав апеляційну скаргу. Ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області справу повернуто в суд першої інстанції для ухвалення додаткового рішення щодо визначення сум, які підлягають стягненню за рішенням суду та зазначені у іноземній валюті, у грошовій одиниці України. В судове засідання позивач, представник відповідача не зявилися, про час, день та місце судового засідання повідомлені належним чином. Відповідно до ч. 3 ст. 220 ЦПК України, суд ухвалює додаткове рішення після розгляду питання в судовому засіданні з повідомленням сторін. Їх присутність не є обов'язковою. За такими обставинами, питання щодо ухвалення додаткового рішення розглядається за відсутністю учасників процесу. Судом встановлено, що 22.02.2008р. між позивачем та відповідачем був укладений договір № 320362 строкового банківського вкладу (депозиту) «Мій вибір», відповідно до умов якого, позивач передає банку грошову суму вкладу, а банк зобов'язується виплатити позивачеві суму вкладу та проценти на умовах та в порядку, визначеному цим Договором (п.1.1 Договору № 320362). Відповідно до п. 2.1, п. 2.2, п. 2.3 Договору № 320362, розмір вкладу складає 7320 доларів США (а.с. 11 т.3). Крім того, 20.06.2008р. між позивачем та відповідачем був укладений договір № 473206 строкового банківського вкладу (депозиту) відповідно до п.п. 1.1, 2.1, 2.2, 2.3 якого, позивач передає відповідачеві вклад - грошову суму 10000 Євро (а.с. 35 т.3). Отже волютою депозитного вкладу за договорами № 320362 та № 473206 є іноземна валюта долар США та Євро, відповідно. Згідно зі статтею 99 Конституції України грошовою одиницею України є гривня. Відповідно до ст. 192 ЦК України, законним платіжним засобом, обов'язковим до приймання за номінальною вартістю на всій території України, є грошова одиниця України - гривня. Іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом. Отже ст.. 99 Конституції України визначає правовий статус гривні, але не встановлює сферу її обігу, а статтею 192 ЦК передбачено, що іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом. Нормативно-правовими актами, що регулюють здійснення валютних операцій на території України, фінансовими установами, зокрема, банками є Закон України "Про банки і банківську діяльність" та Декрет Кабінету Міністрів України N 15-93 від 19.02.1993 р. «Про систему валютного регулювання і валютного контролю». Із аналізу зазначених норм випливає, що банк як фінансова установа, отримавши у встановленому законом порядку (статті 19, 47 Закону України "Про банки і банківську діяльність") банківську та генеральну ліцензії на здійснення валютних операцій або письмовий дозвіл на здійснення операцій із валютними цінностями, який до переоформлення Національним банком України відповідних ліцензій на виконання вимог пункту 1 розділу II Закону України від 15 лютого 2011 року N 3024-VI "Про внесення змін до деяких законів України щодо регулювання діяльності банків" є генеральною ліцензією на здійснення валютних операцій, має право здійснювати операції з здійснення вкладних (депозитних) операцій у іноземній валюті (пункт 2 статті 5 Декрету про валютне регулювання). Відповідно до листа НБУ від 08.10.01 N 41-204/1948-6044 «Про перелік банків, які мають ліцензію на здійснення банківських операцій, банківську ліцензію або письмовий дозвіл на здійснення операцій з валютними цінностями» станом на 01.10.2001р. АКБ "Надра" мав відповідні пункти ліцензії на здійснення операцій з валютними цінностями, а саме: ведення рахунків клієнтів (резидентів та нерезидентів) в іноземній валюті та клієнтів-нерезидентів у грошовій одиниці України; Неторговельні операції з валютними цінностями; Ведення кореспондентських рахунків банків (резидентів і нерезидентів) в іноземній валюті; Ведення кореспондентських рахунків банків (нерезидентів) у грошовій одиниці України; Відкриття кореспондентських рахунків в уповноважених банках України в іноземній валюті та здійснення операцій за ними; Відкриття кореспондентських рахунків у банках (нерезидентах) в іноземній валюті та здійснення операцій за ними; Залучення та розміщення іноземної валюти на валютному ринку України; Залучення та розміщення іноземної валюти на міжнародних ринках ; Валютні операції на міжнародних ринках ; Операції з банківськими металами на валютному ринку України. Також за відомостями Національного Банку України, що розміщені на офіційному сайті НБУ, Публічне акціонерне товариство Комерційний банк „Надра" має Генеральну Ліцензію на здійснення валютних операцій №21 від 21.11.2011р. Таким чином, на день укладання договорів депозиту та на день ухвалення Заочного рішення, відповідач по справі мав відповідні ліцензії та дозволи на здійснення валютних операцій, відповідно мав право на здійснення депозитних операцій в іноземній валюті. Відповідно до статті 2 Закону України "Про банки і банківську діяльність" вклад (депозит) - це кошти в готівковій або у безготівковій формі, у валюті України або в іноземній валюті, які розміщені клієнтами на їх іменних рахунках у банку на договірних засадах на визначений строк зберігання або без зазначення такого строку і підлягають виплаті вкладнику відповідно до законодавства України та умов договору. Згідно з п. 1.6 Положення про порядок здійснення банками України вкладних (депозитних) операцій з юридичними і фізичними особами, затвердженого Постановою Національного банку України N 516 від 03.12.2003р., банк сплачує вкладнику суму вкладу (депозиту) і нараховані за ним проценти: у національній валюті, якщо грошові кошти надійшли на вкладний (депозитний) рахунок у національній валюті; у валюті вкладу (депозиту), якщо грошові кошти надійшли на вкладний (депозитний) рахунок в іноземній валюті, або на умовах та в порядку, передбачених договором, відповідно до заяви вкладника - в іншій іноземній чи в національній валюті; у банківських металах, якщо вкладний (депозитний) рахунок відкритий у банківських металах, або на умовах та в порядку, передбачених договором, відповідно до заяви вкладника - у національній валюті. Із аналізу вищенаведених норм убачається, що сплата суми вкладу та нарахованих за нам процентів здійснюється в тій самій валюті, що були розміщені клієнтами на їх іменних рахунках у банку, та зміна валюти виплати вкладу та процентів на іншу іноземну або на національну можлива тільки за заявою вкладника. Аналогічну позицію висловив Верховний Суд України в Узагальненні судової практики розгляду цивільних справ, що виникають з кредитних правовідносин від 11.11.2011р., де визнав правильною практикою судів, які керувалися вимогами чинного законодавства та договору банківського вкладу, згідно з якими банк повинен виплачувати особі депозит у строк, у повному обсязі, з урахуванням відсотків, а також у тій валюті, в якій гроші були внесені на депозитний рахунок. Відповідно до абзацу третьому п. 14 Постанови Верховного Суду України N 14 від 18.12.2009р. «Про судове рішення у цивільній справі», суд має право ухвалити рішення про стягнення грошової суми в іноземній валюті з правовідносин, які виникли при здійсненні валютних операцій, у випадках і в порядку, встановлених законом (частина друга статті 192 ЦК, частина третя статті 533 ЦК; Декрет Кабінету Міністрів України від 19 лютого 1993 року N 15-93 "Про систему валютного регулювання і валютного контролю"). Враховуючи вищевикладене, а також те, що відповідач на час укладання депозитних договорів та ухвалення Заочного рішення мав право на здійснення валютних операцій, між позивачем та відповідачем були укладені депозитні договори в іноземній валюті та позивач вніс на свої депозитні рахунки іноземну валюту, одночасно з цим позивач не заявляв про сплату відсотків за депозитами в національної валюті, а просить стягнути відсотки у тій валюті, в якій гроші були внесені на депозитний рахунок (що є правом позивача), то стягнення відсотків за депозитними вкладами здійснюється у валюті в якій гроші були внесені на депозитний рахунок без визначення еквівалента у національній валюті. Крім того, за Заочним рішенням суду від 12 січня 2015 р. з відповідача на користь позивача також підлягають стягненню на підставі ст.. 625 ЦК України, 557 дол. США 50 - центів США три відсотка річних за несвоєчасне повернення депозитного вкладу по договору №320362 та 195 євро 41-евро центів три відсотка річних за несвоєчасне повернення депозитного вкладу по договору №473206. Проте три відсотка річних, є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобовязання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає в отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, що передбачено ст.. 625 ЦК України; можливість стягнення 3-х відсотків річних в іноземній валюті за депозитними договорами між резидентами України не передбачена нормами діючого законодавства, та сплата зазначених відсотків не віднесена до валютних операцій, тому в силу статті 192 ЦК, частина третя статті 533 ЦК, суми трьох відсотків річних мають бути визначені в українській валюті за курсом, встановленим Національним банком України на день ухвалення рішення. Отже три відсотка річних за несвоєчасне повернення депозитного вкладу по договору №320362 складає 557 дол. США 50 - центів США, що в перерахунку на національну валюту України складає 8785,09 грн. (по курсу НБУ станом на 12.01.2015р. 1575,80 грн. за 100 дол. США); три відсотка річних за несвоєчасне повернення депозитного вкладу по договору №473206 складає 195 євро 41-евро центів, що в перерахунку на національну валюту України складає 3637,54 грн. (по курсу НБУ станом на 12.01.2015р. 1861,49 грн. за 100 Євро). Відповідно до ст. 220 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою осіб, які беруть участь у справі, чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 1) стосовно якої-небудь позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної суми грошових коштів, які підлягають стягненню, майно, яке підлягає передачі, або які дії треба виконати; 3) суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених статтею 367 цього Кодексу; 4) судом не вирішено питання про судові витрати. За такими обставинами суд вважає за необхідне ухвалити додаткове рішення щодо зазначення точної суми трьох відсотків річних в національної валюті, які підлягають стягненню на користь позивача. Одночасно з цим в другому та третьому абзаці Заочного рішенні суду підрахована загальна сума, яка підлягає стягненню за кожним депозитним договором окремо, яка також визначена в валюті вкладу (іноземної). З ухваленням Додаткового рішення та переведенням трьох відсотків річних з іноземної валюти в національну валюту неможливо визначити загальну суму стягнення за депозитними договорами через визначення сум стягнення в різних валютах, тому суд вважає за необхідне виключити з другого та третього абзацу Заочного рішенні суду слова: «а всього 2531 (дві тисячі пятсот тридцять один) дол. США 12 - центів США» та «а всього 728 (сімсот двадцять вісім) євро 91-евро цент», що не змінить Заочне рішення по суті.

Outcome: approved