Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-12 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду із заявою про встановлення факту постійного проживання на території України. В обґрунтування своєї заяви посилається на те, що він народився [INFO] в поселенні Такачі Бекабадського району Ташкенської області Узбецької РСР . З 28.04.1986 року і по теперішній час проживає в с. Дивне, Новотроїцького району, Херсонської області. У1981 році він отримав паспорт громадянина СРСР в Узбецькій РСР, але його втратив. Після звернення до Державної міграційної служби у Херсонській області отримав відмову, через неможливість встановити його належність до громадянства України. Просить встановити факт його постійного проживання на території України з 28.04.1986 року по 24.08.1991 року. У судовому засіданні заявник та його представник адвокат Зайцев К.М. заяву підтримали, просили її задовольнити. Допитаний в якості свідка заявник показала, що з 1986 року він постійно без виїзду за межі України проживав на її території в с. Дивне Новотроїцького району Херсонської області. Займався сільгоспроботами, розводив корів та здавав молоко, з цього і жив. Паспорт громадянина СРСР втратив, ще в 1992 році. На даний час має майже сімдесят років, хоче отримати громадянство, оформити пенсію. Питанням отримання громадянства України він займається на протязі більш як десяти років, мав рішення про задоволення його вимог, яке скасовано апеляційною інстанцією, у зв`язку з порушенням порядку отримання громадянства України. З документів має військовий квиток та свідоцтво про народження. За час перебування на території України офіційно ніде не працював, так як не мав паспорту. З 1986 року і по теперішній час проживає в с. Дивне Новотроїцького району Херсонської області. Представник заінтересованої особи Риженко В.М. в судовому засіданні проти заявлених вимог не заперечував, вирішення заявлених вимог поклав на розсуд суду. Свідки [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , які є односельцями заявника, в судовому засіданні підтвердили, що заявник приїхав до них в село Дивне в 1986 році та постійно проживає на території України без виїзду за її кордон і по теперішній час проживає в с. Дивне Новотроїцького району Херсонської області. Суд, заслухавши пояснення сторін, покази свідків, перевіривши фактичні обставини справи, дослідивши докази в їх сукупності, прийшов до висновку, що заява підлягає задоволенню за таких підстав. Судом встановлено, що [PERSON] постійно проживав на території України станом на 24 серпня 1991 року (13. 11. 1991 року) на дату набрання чинності\~Закону України "Про громадянство України"\~ і продовжує проживати на даний час, що підтверджується наступними документами, а саме: - актом встановлення особи від 17.12.2016 року, відповідно до якого заявник є [PERSON] /а.п. 58/; - повідомленням Новотроїцького відділу УДМС у Херсонській області про неможливість встановлення належності заявника до громадянства України; - повідомлення Посольства Республіки Узбекистан в Україні від 04.02.2020 року №026/1-201 про те, що [PERSON] , [INFO] прописаним, виписаним не значиться і паспортом громадянина [PERSON] Узбекистан не документувався, у зв`язку з чим зазначена особа не є громадянином Республіки Узбекистан; - по господарськими книгами Дивненської сільської ради Новотроїцького району Херсонської області за 1986-1990 роки, 2016-2020 роки про підтвердження факту проживання [PERSON] , [INFO] на території Динеської сільської ради, де зазначено, що з 28.04.1986 року [PERSON] працює в колгоспі «Україна» огородником, проживає в колгоспному будинку по [ADDRESS] , має присадибну ділянку, за яку йому нараховується та ним сплачується податок за її користування; - довідкою Дивненської сільської ради Новотроїцького району Херсонської області від 10.04.2019 року №136/07-14 про те, що [PERSON] , проживає без реєстрації на території сільської ради з 28.04.1986 року і по теперішній час за адресою [ADDRESS] . Згідно ч.ч.3, 4 ст. 294 ЦПК України, справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Інші особливості розгляду цих справ встановлені цим розділом. Справи окремого провадження суд розглядає за участю заявника і заінтересованих осіб. Відповідно до\~ч.2 ст.315 ЦПК України\~у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Згідно ч.1. ст.316 ЦПК України\~заява фізичної особи про встановлення факту, що має юридичне значення, подається до суду за місцем її проживання. Вимогами\~ст. 1 Закону України «Про громадянство України», громадянство України - правовий зв`язок між фізичною особою і Україною, що знаходить свій вияв у їх взаємних правах та обов`язках. Відповідно до\~ст. 3 Закону України «Про громадянство України»\~громадянами України є: усі громадяни колишнього СРСР, які на момент проголошення незалежності України (24 серпня 1991 року) постійно проживали на території України; особи, незалежно від раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, мовних чи інших ознак, які на момент набрання чинності\~Законом України "Про громадянство України"\~(13 листопада 1991 року) проживали в Україні і не були громадянами інших держав; особи, які прибули в Україну на постійне проживання після 13 листопада 1991 року і яким у паспорті громадянина колишнього СРСР зразка 1974 року органами внутрішніх справ України внесено напис "громадянин України", та діти таких осіб, які прибули разом із батьками в Україну і на момент прибуття в Україну не досягли повноліття, якщо зазначені особи подали заяви про оформлення належності до громадянства України; особи, які набули громадянство України відповідно до законів України та міжнародних договорів України. Особи, зазначені у пункті 1 частини першої цієї статті, є громадянами України з 24 серпня 1991 року, зазначені у пункті 2, - з 13 листопада 1991 року, а у пункті 3, - з моменту внесення відмітки про громадянство України. Згідно п.2 ч.1\~ст. 6 Закону України «Про громадянство України»\~громадянство України набувається за територіальним походженням. Нормами ч.1\~ст. 8 Закону України «Про громадянство України»\~визначено, що особа, яка сама чи хоча б один з її батьків, дід чи баба, рідні (повнорідні та неповнорідні) брат чи сестра, син чи дочка, онук чи онука народилися або постійно проживали до 24 серпня 1991 року на території, яка стала територією України відповідно до\~Закону України "Про правонаступництво України", або яка сама чи хоча б один з її батьків, дід чи баба, рідні (повнорідні та неповнорідні) брат чи сестра народилися або постійно проживали на інших територіях, що входили на момент їх народження або під час їх постійного проживання до складу Української Народної Республіки, Західноукраїнської Народної Республіки, Української Держави, Української Соціалістичної Радянської Республіки, Закарпатської України, Української Радянської Соціалістичної Республіки (УРСР), і є особою без громадянства або іноземцем, який подав зобов`язання припинити іноземне громадянство, та подала заяву про набуття громадянства України, а також її неповнолітні діти реєструються громадянами України. Згідно п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду\~№5\~від 31.03.95\~року «Про\~судову практику\~в справах\~про встановлення\~фактів,\~що мають\~юридичне значення» в порядку окремого\~провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. Відповідно до п.29 Положення про Комісію при Президентові України з питань громадянства затверджено\~Указом Президента\~України від\~27.03.2001\~року №\~215 (в редакції\~Указу Президента України від 27.06.2006 року за №588/2006) для оформлення набуття громадянства України за територіальним походженням особа, дід чи баба якої постійно проживали до 24.08.1991 року на території, що стала територією України відповідно до\~Закону України "Про правонаступництво України", або на інших територіях, що входили під час їх постійного проживання до складу Української Народної Республіки, Західноукраїнської Народної Республіки, Української Держави, Української Соціалістичної Радянської Республіки, Закарпатської України, Української Радянської Соціалістичної Республіки (УРСР) (частина перша статті 8 Закону), подає документи, передбачені п.25 цього Порядку, оригінал довідки (з вклеєною фотокарткою) з Посольства Республіки Узбекистан в Україні з інформацією про те, що [PERSON] не є громадянином Республіки Узбекистан. За змістом п. 44 Положення про Комісію при Президентові України з питань громадянства затверджено\~Указом Президента України від 27.03.2001 № 215(в редакції\~Указу Президента України від 27.06.2006 № 588/2006) у разі відсутності документів, що підтверджують факт постійного проживання чи народження особи до [INFO] на території, яка стала територією України відповідно до\~Закону України "Про правонаступництво України", або на інших територіях, що входили на момент її народження чи під час її постійного проживання до складу Української Народної Республіки, Західноукраїнської Народної Республіки, Української Держави, Української Соціалістичної Радянської Республіки, Закарпатської України, Української Радянської Соціалістичної Республіки (УРСР), для оформлення набуття громадянства України подається відповідне рішення суду. Отже судове рішення може бути документом, що слугуватиме встановленню належності до громадянства України. Перелік юридичних фактів, що підлягають встановленню в судовому порядку є невичерпним і у судовому порядку можуть бути встановленні факти, від яких залежить виникнення, зміна чи припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. При цьому не виключається встановлення факту постійного проживання на території України. Такий висновок міститься у рішення Верховного Суду справа № 363/214/17-ц від 22.08.2018. Встановлення юридичного факту має для заявника юридичне значення, адже від цього залежить набуття громадянства України та можливість отримання паспорта. Судам слід чітко додержуватися вимог зазначених нормативних актів, що регулюють питання громадянства стосовно позасудового порядку вирішення набуття чи прийняття до громадянства України, а також у разі, коли встановлення юридичного факту не тягне для заявника правових наслідків, судам слід закривати провадження у таких справах. Такий висновок міститься у листі Верховного Суду України від 01.01.2012 «Судова практику розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення». Наявні в справі документи підтверджують той факт, що станом на 24.08.1991 року, дата з якою законодавець пов`язує набуття громадянства України, [PERSON] , [INFO] , постійно проживав на території України. Перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів заявника, оцінивши докази, надані заявником, суд доходить висновку, що встановлені у справі обставини підтверджують позицію заявника, покладену в основу заявленої вимоги, а відтак, заявлена вимога підлягає до задоволенню. Згідно ч. 7ст. 294ЦПК України,\~при ухваленні судом рішення судові витрати не відшкодовуються, якщо інше не встановлено законом. На підставі, ст. ст.1,\~3,\~6,\~8 ЗУ «Про громадянство України»,

Outcome: approved