Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-24 00:00:00

І. Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача. 1. У вересні 2019 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, обґрунтувавши свої вимоги наступним. Рішенням Слов`янського міськрайонного суду від 02.07.2015 року позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про розірвання договору довічного утримання, було задоволено, а саме: розірвано договір довічного утримання від 11.10.2004 року, та визнано за ним право власності на квартиру [ADDRESS] . Відповідно до довідки за № 2890 від 11.09.2019 року, виданої Комунальним підприємством ЖЕК № 4, в квартирі [ADDRESS] , зареєстровані він та відповідач [PERSON] Однак, згідно акту обстеження матеріально-побутових умов родини за № 334 від 03.09.2019 року, складеним керівником комітету мікрорайону Лісний Кошиль В.В. та підписаним сусідами [PERSON] та [PERSON] , відповідач [PERSON] , [INFO] , 28.10.2004 року зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , але з листопада 2015 року і по теперішній час не живе за цією адресою і місце його знаходження невідоме. Про необхідність зняття з реєстрації в вказаній квартирі відповідач ним повідомлявся, але на цей час з реєстрації місця проживання в спірній квартирі не знятий. У зв`язку з вищевикладеним, просить суд, визнати [PERSON] , [INFO] , РНОКПП: [NUMBER] , таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме квартирою [ADDRESS] . \~2. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про час і місце судового засідання повідомлявся належним чином, причину неявки суду не повідомив (а.с.44). ІІ. Заяви (клопотання) учасників справи. 3. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явився, надав до суду заяву про розгляд справи без його участі, підтримав позовні вимоги. ІІІ. Процесуальні дії у справі. 4. Ухвалою суду від 11.10.2019 року по справі проведено підготовче засідання та призначено справу до судового розгляду (а.с.41). ІV. Фактичні обставини, встановлені Судом та зміст спірних правовідносин. 5. Рішенням Слов`янського міськрайонного суду від 02.07.2015 року позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про розірвання договору довічного утримання, було задоволено (а.с.16-18), а саме: -розірвано договір довічного утримання від 11.10.2004 року, укладений між [PERSON] та [PERSON] , посвідчений 11.10.2004 року приватним нотаріусом Слов`янського міського нотаріального округу Донецької області Мурадовою С.Г., зареєстрований в реєстрі за № 7889; -визнано за [PERSON] право власності на квартиру [ADDRESS] . \~ \~ \~ \~Рішення не оскаржувалось та набуло законної чинності 14.07.2015 року. 6. Відповідно до довідки за № 2890 від 11.09.2019 року, виданої Комунальним підприємством ЖЕК № 4, в квартирі [ADDRESS] , зареєстровані позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] (а.с.13). 7. Згідно акту обстеження матеріально-побутових умов родини за № 334 від 03.09.2019 року (а.с.33), складеним керівником комітету мікрорайону Лісний Кошиль В.В. та підписаним сусідами [PERSON] та [PERSON] , [PERSON] , [INFO] , 28.10.2004 року зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , але з листопада 2015 року і по теперішній час не живе за цією адресою і місце його знаходження невідоме. Комунальні послуги не сплачує, його речей за цією адресою не має. V. Оцінка Суду. 8. Приписами п.1\~ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~встановлено, що кожен при вирішенні питання щодо його цивільних прав та обов`язків … має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. 9. Зокрема, у п.33 рішення ЄСПЛ від 19.02.2009 року у справі "Христов проти України" суд зазначив, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване ч.1 ст.6 Конвенції, слід тлумачити в контексті преамбули Конвенції, яка, зокрема, проголошує верховенство права як складову частину спільної спадщини Договірних держав. 10. Ухвалюючи рішення у даній справі, суд відповідно до вимог\~ст. 17 Закону України "Про виконання та застосування практики Європейського суду з прав людини"\~використовує також практику Європейського суду як джерело права. 11. У п.26 рішення ЄСПЛ у справі "Надточій проти України" та п.23 рішення ЄСПЛ у справі "Гурепка проти України №2" наголошується на принципі рівності сторін - одному із складників ширшої компетенції справедливого судового розгляду, який передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість відстоювати свою позицію у справі в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище порівняно з опонентом. 12. Виходячи з принципу процесуальної рівності сторін і враховуючи обов`язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається, в судовому засіданні досліджено кожний доказ, наданий сторонами на підтвердження своїх вимог або заперечень, який відповідає вимогам належності та допустимості доказів (п.27 Постанови ПВС України від 12.06.2009 року №2 "Про практику застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції"). 13. Статтею 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, яка, відповідно до вимог ч.1\~ст.9 Конституції України, ратифікована Законом від 17.07.1997 року "Про ратифікацію Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини 1950 року, Першого протоколу та протоколів №2,4,7 та 11 Конвенції" і є частиною національного законодавства України, встановлено право на вільне володіння майном. Відповідно до вказаної статті Конвенції кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна, інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.\~\~\~\~ Основною метою ст. 1 Першого протоколу до\~Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~є попередження свавільного захоплення власності, конфіскації, експропріації та інших порушень безперешкодного користування своїм майном. При цьому, в своїх рішеннях Європейський суд з прав людини вказує на необхідність дотримання справедливої рівноваги між інтересами суспільства та необхідністю дотримання фундаментальних прав окремої людини (наприклад, рішення у справі "Спорронг і Льоннрот проти Швеції" від 23 вересня 1982 року, "Новоселецький проти України" від 11 березня 2003 року, "Федоренко проти України" від 1 червня 2006 року). 14. Так, відповідно до ч.4 ст. 41 Конституції України, ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право власності є непорушним. 15. Відповідно до ч.1\~ст.316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. 16. Статтею 317 ЦК України\~встановлено, що власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. 17. Неприпустимість позбавлення права власності, крім випадків встановлених Конституцією України та законом, є однією із загальних засад цивільного законодавства (п.2 ч.1 ст. 3 ЦК України. Непорушність права приватної власності і недопущення протиправного позбавлення власності визначено також серед конституційних основ правопорядку у сфері господарювання (ч.2 ст. 5 Господарського кодексу України). 18. Згідно до ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого майнового права та інтересу. Судовий захист права власності здійснюється шляхом розгляду позовів про визнання права власності, визнання правочину недійсним, припинення дії, яка порушує право власності та іншим способом, що встановлений законом або договором. 19. Відповідно до п. 34 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав від 07.02.2014 року №5, оскільки право власності є абсолютним правом, яке включає право володіння, користування та розпорядження майном, якого ніхто не може бути позбавлений, крім випадків, передбачених законом (стаття 41 Конституції України, статті 316-319 ЦК України). 20. Згідно зі ч. 1, 2 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном за власним розсудом. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. 21. Крім того, у судовому засіданні свідок [PERSON] повідомила що, вона є сусідкою позивача, їй відомо, що [PERSON] мешкав у квартирі [ADDRESS] , однак тривалий час за вказаною адресою не проживає. Крім того, підтвердила, що акт за № 334 від 03.09.2019 року, який складений у її присутності, відповідає дійсності. Свідок [PERSON] в судовому засіданні повідомила, що позивач є її двоюрідним дідусем відповідач по справі [PERSON] зареєстрований в квартирі [PERSON] , однак після розірвання договору довічного утримання, добровільно виїхав з спірної квартири. Крім того, вказала на те, що особисті речі [PERSON] відсутні в квартирі та позивач не чинить відповідачу перешкод у користуванні квартирою. Свідок [PERSON] в судовому засіданні повідомив, що позивач є двоюрідним дідусем його дружини [PERSON] . Відповідач [PERSON] є зареєстрованим в квартирі [PERSON] , однак після розірвання договору довічного утримання, добровільно виїхав з спірної квартири. Крім того, вказав на те, що особисті речі [PERSON] відсутні в квартирі та позивач не чинить відповідачу перешкод у користуванні квартирою. 22. Звертаючись до суду з позовом, [PERSON] надав акт за № 334 від 03.09.2019 року (а.с.33), складений керівником комітету мікрорайону Лісний Кошиль В.В. та підписаний сусідами [PERSON] та [PERSON] , з якого слідує, що [PERSON] , [INFO] , 28.10.2004 року зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , але з листопада 2015 року і по теперішній час не живе за цією адресою і місце його знаходження невідоме. Комунальні послуги не сплачує, його речей за цією адресою не має. 23. У зв`язку з чим, суд приходить до висновку, що відповідач у спірній квартирі не мешкає з листопада 2015 року, [PERSON] не є членом сім`ї позивача, тому наявні підстави для визнання відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням. 24. Таким чином, наведені доводи, аналіз доказів та їх належна оцінка переконують суд в тому, що позов щодо визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням підлягає задоволенню. VІ. Розподіл судових витрат між сторонами. 25. У відповідності зі ст.\~141\~ЦПК України з відповідача також належить стягнути судовий збір на користь держави у розмірі 768 грн. 40 коп.

Outcome: approved