Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-03 00:00:00

Позивач ПАТ КБ "Приватбанк" 02.10.2013 року звернулось до суду із позовною заявою до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором на загальну суму 39227,87грн. та стягнення судових витрат. В обґрунтування своїх вимог покликається на те, що 19.11.2007 року ПАТ КБ "Приватбанк" та [PERSON] уклали Кредитний договір № б/н (надалі Кредитний договір). Відповідно до Кредитного договору позивач зобов'язується надати відповідачу овердрафт за допомогою платіжної картки на загальну суму 5000,00грн. Відповідач зобов'язався погашати кредит та відсотки за користування кредитом в розмірах та терміни, встановлені умовами кредитного договору. Однак своїх зобов'язань по своєчасному поверненню кредиту, а саме по сплаті поточних платежів по кредиту та нарахованих відсотках відповідач не виконує. В судовому засіданні представник позивача позов підтримав повністю, покликаючись на вказані у позовній заяві обставини. Просить позов задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином рекомендованим листом. Відомостей про причину його неявки немає. Зі згоди представника позивача, суд у відповідності до вимог ст.ст.169, 224 ЦПК України вважає за можливе заслухати справу у відсутності відповідача та постановити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Заслухавши пояснення представника позивача, з'ясувавши дійсні обставини справи, права та обов'язки сторін, дослідивши зібрані по справі докази, суд приходить до висновку, що позов не підлягає до задоволення. Судом встановлено, що 19.11.2007 року ПАТ КБ "Приватбанк" та [PERSON] уклали Кредитний договір № б/н. Згідно цього Договору позивач зобов'язується надати відповідачу овердрафт за допомогою платіжної картки на загальну суму 5000,00грн. для розрахунків за товари чи послуги, що придбаваються ним у суб'єктів господарювання, та інших операцій, що не заборонені діючим законодавством. Відповідно до п.23 с.1 Закону України "Про захист прав споживачів" кошти, які надані кредитодавцем (банком або іншою фінансовою установою) споживачеві на придбання продукції є споживчим кредитом. Таким чином, [PERSON] отримав споживчий кредит. За умовами Кредитного договору [PERSON] зобов'язався щомісяця в строки, визначені Правилами, здійснювати погашення частини суми заборгованості за кредитною лінією, яка виникла за попередній звітний місяць, а також здійснювати погашення в повному обсязі заборгованості за овердрафтом, яка виникла за попередній звітний місяць, сплачувати всю суму процентів, нарахованих за користування кредитною лінією та/або овердрафтом за попередній звітній місяць, та всю суму пені, яка нарахована за попередній звітній місяць у разі порушення строків сплати заборгованості та процентів за користування кредитною лінією та/або овердрафтом. Умовами і правилами надання банківських послуг передбачено обов'язок позичальника погасити кредит не пізніше останнього дгя місяця, вказаного у платіжній картці. Банку надано право вимагати дострокового виконання забов'язання в разі порушення боржником умов договору. Відповідач не провів жодного платежу протягом року дії платіжної картки на погашення заборгованості. Згідно доданого розрахунку [PERSON] не вніс жодного платежу на карточку у період з 19.11.2007 р. по 19.11.2008р. (а.с.4-8) Відповідно до ст.257 ЦК України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Відповідно до ч.1 ст.261 ЦК України, перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Отже, оскільки відповідачем після отримання кредиту не було проведено жодного платежу на його погашення, відтак порушено обов'язок погашення кредиту частинами, у Банку виникло право вимагати дострокового повернення кредиту до закінчення строку дії платіжної картки. Про порушення своїх прав Банку достовірно було відомо з часу прострочення чергових платежів. Також судом встановлено, що з позовом до суду про стягнення з [PERSON] суми неповернутого кредиту та процентів за користування ним ПАТ "Дельта Банк" звернулося в жовтні 2013 року. Пунктом 7 ч.11 ст.11 Закону України "Про захист прав споживачів" кредитодавцю забороняється вимагати повернення споживчого кредиту, строк якого минув. Таким чином, позивач безпідставно вимагає повернення заборгованості по кредиту в розмірі 5000грн.,заборгованості по відсотках за користування кредитом в сумі 19958,69грн., заборгованості по комісії за користування кредитом в розмірі 11925,00грн., штрафних санкцій в розмірі 500грн. та 1844,18грн. за Кредитним договором № б/н від 19.11.2007 року. Відповідно до ч.4 ст.267 ЦК України, сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд робить висновок, що позов не підлягає задоволенню.

Outcome: dismissed