Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-10 00:00:00

Публічне акціонерне товариство «Райффайзен Банк Аваль» 28 лютого 2014 року звернулося до суду із позовом до [PERSON] про звернення стягнення на предмет іпотеки, та просили звернути стягнення на предмет іпотеки - житловий будинок літ. «А» з належними до нього господарськими та побутовими будівлями та спорудами, житловою площею 47,4 кв. м., загальною площею 88,1 кв.м., туалет літ. «Б», душ літ. «В», майстерня літ. «Г», гараж літ. «Д», огорожа №2,3, водопровід №4, мостіння 1, сарай літ. «Є» у стадії будівництва, який розташований по [ADDRESS] та належить [PERSON], шляхом продажу предмету іпотеки на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження за ціною, не нижчою за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб'єктом оціночної діяльності або незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій та задовольнити за рахунок предмету іпотеки майнові вимоги Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль»» по кредитному договору №014/24/1487 від 7 серпня 2007 року у розмірі 44 412.35 доларів США, що еквівалентно 354 987 грн. 91 коп.). Виселити [PERSON] з житлового будинку, розташованого по [ADDRESS]. Задоволити за рахунок предмету іпотеки витрати Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» по сплаті судового збору у розмірі 3549 грн. 88 коп. В обґрунтування позовних вимог ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» посилався на невиконання [PERSON] кредитного договору, укладеного з ним 7 серпня 2007 року по поверненню наданого їй кредиту у розмірі 44 660 доларів США в строки та в порядку, встановленому договором, внаслідок чого, станом на 3 січня 2013 року, утворилася заборгованість за кредитним договором в розмірі 44 412,35 дол. США, що еквівалентно 354 987 грн. 91 коп. Оскільки виконання зазначеного договору забезпечено за рахунок іпотечного майна, житлового будинку належного на праві власності [PERSON], наданого нею в іпотеку на підставі договору, укладеного з банком 8 серпня 2007 року, позивач просив, у рахунок погашення заборгованості за кредитним договором, звернути стягнення на іпотечне майно. В ході розгляду справи, 16 червня 2014 року представник позивача надав суду доповнення до позовних вимог, а саме збільшив суму заборгованості [PERSON] перед банком за кредитним договором №014/24/1487 від 7 серпня 2007 року та просив задовольнити за рахунок предмету іпотеки майнові вимоги Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль»» по кредитному договору №014/24/1487 від 7 серпня 2007 року у розмірі 49268.29 доларів США ( що еквівалентно 577185 грн. 06 коп. 9 жовтня 2014 року представник позивача подав до суду заяву про залишення позовних вимог в частині виселення [PERSON] з житлового будинку, розташованого по [ADDRESS] без розгляду, в іншій частині позовних вимог, просив позов задовольнити. Згідно ухвали Білозерського районного суду Херсонської області від 9 жовтня 2014 року, позовні вимоги Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» в частині виселення [PERSON] з житлового будинку, розташованого по [ADDRESS] залишено без розгляду. В ході судового засідання представник відповідачки [PERSON] - [PERSON], позовні вимоги не визнав, суду пояснив, що вимоги банку про звернення стягнення на предмет іпотеки є незаконними, а тому задоволенню не підлягають. Представик третьої особи: [PERSON] - [PERSON] в судовому засіданні зазначила, що вимоги банку є незаконними, а тому в позові просила відмовити. Суд, заслухав сторони, вивчив надані суду докази, вважає, що в задоволенні позову слід відмовити, виходячи зі слідуючого. В судовому засіданні було встановлено, що : відповідно до укладеного договору № 014/24/1487 від 7 серпня 2007 року відповідачка [PERSON] отримала в банку кредит у сумі 44660 доларів США, з кінцевим погашенням кредиту до 17 грудня 2024 року, зі сплатою процентів в розмірі 13,0 % річних. Крім того, сторонами, на забезпечення виконання кредитного договору 7 серпня 2007 року, між банком та відповідачкою [PERSON] було укладено договір іпотеки, предметом якого є нерухоме майно у вигляді житлового будинку, розташованого по [ADDRESS], що належить [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу від 8 серпня 2007 року. Крім того, між банком та [PERSON] 7 серпня 2014 року був укладений договір поруки до кредитного договору № 014/24/1487 від 7 серпня 2007 року, відповідно до якого, останній зобов'язався перед банком відповідати по борговим зобов'язанням боржника [PERSON]. Із наданого позивачем розрахунку вбачається, що відповідачка [PERSON] не виконує умови кредитного договору та, станом на 25 травня 2014 року, за нею рахується заборгованість в сумі 49268.29 доларів США (що еквівалентно 577185 грн. 06 коп.). В судовому засіданні представник відповідачки не заперечував, щодо суми заборгованості. Відповідно до ч.1 ст. 33, ст. 39 Закону України "Про іпотеку", у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки; передбачено звернення стягнення на предмет іпотеки на підставі рішення суду. Однак, суд вважає, що на даний час позов задоволенню не підлягає, виходячи зі слідуючого. Як вбачається із копії кредитного договору, укладеного між сторонами, кредит відповідачці надавався в іноземній валюті. На момент розгляду справи в суді, 7 червня 2014 рок, набрав чинності Закон України "Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті" № 1304-VII від 3 червня 2014 року. Відповідно до п. 1 ч. 1 цього Закону, не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) нерухоме житлове майно, яке вважається предметом застави згідно із статтею ст. 4 Закону України "Про заставу" та/або предметом іпотеки, згідно із статтею 5 Закону України "Про іпотеку", якщо таке майно виступає як забезпечення зобов'язань громадянина України (позичальника або майнового поручителя) за споживчими кредитами, наданими йому кредитними установами - резидентами України в іноземній валюті, та за умови, що: таке нерухоме житлове майно використовується як місце постійного проживання позичальника/майнового поручителя або є об'єктом незавершеного будівництва нерухомого житлового майна, яке перебуває в іпотеці, за умови, що у позичальника або майнового поручителя у власності не знаходиться інше нерухоме житлове майно; загальна площа такого нерухомого житлового майна (об'єкта незавершеного будівництва нерухомого житлового майна) не перевищує 140 кв. метрів для квартири та 250 кв. метрів для житлового будинку. У свою чергу, частиною 4 цього Закону визначено, що протягом дії цього Закону інші закони України з питань майнового забезпечення кредитів діють з урахуванням його норм. Як вбачається із копії домової книги, наданої представником відповідачки, у переданому в іпотеку житловому будинку, розташованому за адресою: [ADDRESS] зареєстровані: відповідачка [PERSON], її чоловік (третя особа в справі) [PERSON] та діти [PERSON], [INFO], [PERSON] [INFO]. Загальна площа даного житлового будинку складає 88,1 кв.м. Відповідно до інформаційної довідки Реєстраційної служби Білозерського районного управління юстиції Херсонської області, сформованої 1 грудня 2014 року, вбачається, що відповідно до відомостей з реєстру прав власності на нерухоме майно, [PERSON] є власником трикімнатної квартири, загальною площею 70,7 кв.м. Однак, факт наявності у відповідачки іншого житла, не може бути підставою для не застосування до спірних правовідносин Закону України "Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті", так як у п. 1 ч.1 вказаного Закону, зазначено, що протягом дії цього закону, не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) нерухоме житлове майно, яке вважається предметом застави або предметом іпотеки, якщо таке майно виступає як забезпечення зобов'язань громадянина України (позичальника або майнового поручителя) за споживчими кредитами, наданими йому кредитними установами в іноземній валюті за умови, що: таке нерухоме житлове майно використовується як місце постійного проживання позичальника/майнового поручителя або об'єктом незавершеного будівництва, за умови, що у позичальника або майнового поручителя у власності не знаходиться інше нерухоме житлове майно, площа такого нерухомого житлового майна не перевищує 140 кв.м. для квартири та 250 кв.м. для житлового будинку. В разі звернення стягнення на предмет іпотеки, в даному випадку будуть порушенні законні інтереси та права малолітніх дітей відповідачки та поручителя [PERSON], які проживають та зареєстровані в житловому будинку, який є предметом іпотеки та використовується ними як місце постійного проживання. Даних про те, що поручитель [PERSON] та малолітні діти мають інше житло, матеріали справи не містять. Відмова з цих підстав у задоволенні позову, не позбавляє іпотекодержателя права на повторне звернення до суду у майбутньому, після набрання чинності законом, який врегульовує питання особливостей погашення основної суми заборгованості, вираженої в іноземній валюті, порядок погашення (урахування) курсової різниці, що виникає у бухгалтерському та/або податковому обліку кредиторів та позичальників, а також порядок списання пені та штрафів, які нараховуються (були нараховані) на таку основну суму заборгованості. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed