Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-04 00:00:00

Позивачі [PERSON], [PERSON] звернулися до суду з позовом до Обласного комунального підприємства «Аеропорт Суми» про відшкодування матеріальної шкоди, і остаточно уточнивши свої вимоги мотивують тим, що [PERSON] та [PERSON] являються подружжям. На праві спільної сумісної власності їм належить транспортний засіб, а саме автобус марки Газ, модель Кубань, 1991 року випуску, державний реєстраційний номер [NUMBER]. З позивачем [PERSON] та відповідачем ОКП «Аеропорт Суми» в 2008 році був переукладений договір довгострокового зберігання транспортного засобу №66/08. Відповідно до договору №66/08 на автостоянці ОКП «Аеропорт Суми» знаходиться на зберіганні транспортний засів, а саме автобус марки Газ, модель Кубань, 1991 року випуску, державний реєстраційний номер [NUMBER]. [PERSON] в 2012 році виявив в своєму автобусі пошкодження та розукомплектування. Директор підприємства на письмову претензію не відреагував, матеріальну шкоду добровільно відшкодовувати відмовився. Відповідач відповідно до п. 2.2. договору №66/08 забезпечує зберігання ТЗ у відповідності з вимогами Правил зберігання ТЗ на автостоянках, затверджених постановою КМУ від 22.01.1996 року №115. Згідно п. 4.1. договору відповідач гарантує збереження ТЗ, а у випадках їх зникнення під час зберігання, пошкодження і розукомплектування несе відповідальність згідно чинного законодавства. В результаті неналежного виконання відповідачем обов'язків щодо охорони та зберігання майна-автобуса, позивачі зазнали матеріальних збитків, та просять суд стягнути з ОКП «Аеропорт Суми» на свою користь суму матеріальних збитків в розмірі 7402, 40 грн. та судові витрати. Представник позивачів [PERSON], позивач [PERSON] в судовому засіданні позов підтримали повністю. Позивач [PERSON] надала через свого представника суду письмову заяву, в якій просить слухати справу без її участі, та позовні вимоги просить суд задоволити в повному обсязі. Представник позивачів [PERSON], що діє на підставі довіреності, в судовому засіданні пояснив суду, що 01 грудня 2008 року позивач [PERSON] переуклав договори довгострокового зберігання транспортних засобів з відповідачем ОКП "Аеропорт Суми", так як змінилися тарифи на послуги зберігання. Відповідно до переукладеного договору № 66/08 ОКП "Аеропорт Суми" надавала послуги по зберіганню майна, а саме автобусу марки Газ, модель Кубань, 1991 року випуску, державний реєстраційний номер [NUMBER]. Під час перебування даного автобусу на автостоянці підприємства в період з 2012 по 2013 роки даний автобус був розукомплектований та пошкоджений, а деталі автобусу були викрадені невідомими особами. За цих обставин відповідач порушив не тільки умови договору зберігання, але ще й норми Цивільного кодексу України та Правила зберігання ТЗ на автостоянках, затверджених постановою КМУ від 22.01.1996 р. № 115. За таке порушення відповідач має відповідати згідно чинного законодавства та має відшкодувати позивачу матеріальну шкоду в розмірі 7402 грн. 40 коп., а тому просить суд позов задоволити повністю. Представник відповідача Обласного комунального підприємства «Аеропорт Суми» Відменко В. Е. в судовому засіданні позов не визнала повністю, просила суд відмовити в повному обсязі, надала суду письмові заперечення. В запереченнях зазначається, що позивач [PERSON], як володілець транспортного засобу, відповідно до п. п. 7 п. 25 Правил зберігання ТЗ на автостоянках зобов'язаний у разі виявлення некомплектності ТЗ негайно повідомити про це чергового приймальника і подати з цього питання письмову заяву в 2-х примірниках один з яких з відміткою чергового приймальника про її одержання залишити у себе. Відповідач також зазначає, так як на підприємство від позивача [PERSON] ніяких заяв не надходило про факти викрадення або пошкодження майна, то й позов не підлягає задоволенню, а позовні вимоги є незаконними та необґрунтованими. Суд, вислухавши сторони, свідків, вивчивши матеріали даної цивільної справи, вважає, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню виходячи зі слідуючого: Судом при розгляді справи встановлено, що 01 грудня 2008 року позивач [PERSON] переуклав договори довгострокового зберігання транспортних засобів з відповідачем ОКП "Аеропорт Суми", так як змінилися тарифи на послуги зберігання. Відповідно до свідоцтво про реєстрацію ТЗ, серія [NUMBER] власник автобусу марки ГАЗ, моделі Кубань являється позивач [PERSON], дружина позивача [PERSON]. Даний позов подано до суду співпозивачами з тих підстав, що автобус Кубань марки Газ являється спільною сумісною власністю подружжя, відповідно до діючого шлюбу. [PERSON] в 2012 році, точну дату він не пам»ятає, виявив пошкодження переднього правого лобового скла в автобусі ГАЗ Кубань, реєстраційний номер [NUMBER]. Зазначений автобус знаходиться більше десяти років на зберіганні на автостоянці ОКП "Аеропорт Суми". З 2008 року автобус Газ Кубань з автостоянки не виїжджав, так як позивач не користувався даним автобусом. В останній раз, коли автобус ГАЗ Кубань заїжджав на автостоянку в 2008 році ОКП "Аеропорт Суми" ніякого пошкодження не було, лобове праве скло було ціле, та інші деталі автобусу були укомплектовані та не пошкоджені. В судовому засідані даний факт підтвердили свідки, водії позивача [PERSON] та [PERSON]. Вони разом з позивачем заїжджали на автобусі на автостоянку, та ставили автобус на місце № 194 на стоянці. Відповідач ОКП "Аеропорт Суми" відповідно до договору № 66/08 п. 2.2. забезпечує зберігання ТЗ у відповідності з вимогами Правил зберігання ТЗ на автостоянках, затверджених постановою КМУ від 22.01.1996 року №115. Згідно п. 4.1. договору "Аеропорт" гарантує збереження ТЗ, а у випадках їх зникнення під час зберігання, пошкодження і розукомплектування несе відповідальність згідно чинного законодавства. За клопотанням представника позивачів для встановлення точної суми матеріальних збитків 30.01.2014 року була проведена автотоварознавча експертиза. Суд ухвалою від 25.12.2013 року доручив провести судову автотоварознавчу експертизу Сумському відділенню при Харківському науково-дослідному інституті судових експертних ім.. М. С. Бокаріусу, в м. Суми. Експерт [PERSON] надав суду висновок автотоварознавчої експертизи № 30, під час судового засідання надав усні доповнення, пояснення стосовно свого висновку та відповів на поставлені питання сторін спору та суду. Відповідно до висновку автотоварознавчої експертизи №30 вартість матеріального збитку, завданого власнику автобусу Газ модель Кубань, 1991 року випуску, держ. номер [NUMBER] становить 7402, 40 грн. Суд встановив, що договір № 66/08 від 01 грудня 2008 року про довгострокове зберігання ТЗ на автостоянці ОКП "Аеропорт Суми" на час подачі даної позовної заяви, та на час подання уточнених заяв не розірвано між [PERSON] та відповідачем. Позивач користується послугами і на даний час, автобус знаходиться на автостоянці. Матеріальну шкоду позивачам директор ОКП «Аеропорт Суми» в добровільному порядку не відшкодував. 01.07.2013 року позивач звернувся до директора ОКП "Аеропорт Суми" Журавля М. А. з письмовою претензією щодо відшкодування матеріальної шкоди, яка була завдана [PERSON] неналежним виконанням обов»язків щодо зберігання ТЗ на автостоянці. [PERSON] отримав відповідь на претензію від ОКП № 34-217 від 30.07.2013 року, в якій зазначається, що автостоянка ОКП "Аеропорт Суми" в особі директора вважає вимоги [PERSON] щодо відшкодування матеріальної шкоди, які викладені в претензії є незаконними та необґрунтованими, так як позивач [PERSON] на підприємство не подавав заяви про факти викрадення або пошкодження майна. З даної відповіддю та з запереченням проти позову суд не погоджується, так як факт не подачі володільцем ТЗ повідомлення про некомплектність транспортного засобу на автостоянку черговому приймальнику не звільняє останнього від відповідальності перед володільцем ТЗ, який виявив пошкодження, зникнення транспортного засобу. Згідно п. 4.1. договору відповідач гарантує збереження ТЗ, а у випадках їх зникнення під час зберігання, пошкодження і розукомплектування несе відповідальність згідно чинного законодавства. Поняття некомплектність транспортного засобу в правилах зберігання ТЗ на автостоянках, розуміється як виявлення володільцем ТЗ факту викрадення, або недостачі приладів та обладнання, які не передбачені заводом-виробником, та не входять до комплектності ТЗ (телевізор, магнітофон, холодильник та інше майно). Але пошкоджені та розукомплектовані деталі автобусу є невід»ємною частиною транспортного засобу, автобусу Газ Кубань, які передбачені та виготовлені, встановлені саме заводом-виробником. [PERSON] являється споживачем послуги по довгостроковому зберіганню ТЗ. Дані правовідносини регулює Закон України "Про захист прав споживачів". Цей Закон регулює відносини між споживачами товарів, робіт і послуг та виробниками і продавцями товарів, виконавцями робіт і надавачами послуг різних форм власності, встановлює права споживачів, а також визначає механізм їх захисту та основи реалізації державної політики у сфері захисту прав споживачів. Частиною 1 ст. 942 ЦК України передбачено, що зберігач зобов»язаний вживати усіх заходів, встановлених договором, законом, іншими актами цивільного законодавства, для забезпечення схоронності речі. Згідно п. 27 Правил зберігання транспортних засобів на автостоянках автостоянки гарантують схоронність транспортних засобів, прийнятих на зберігання згідно з цими Правилами, а у разі їх зникнення, розукомплектування чи пошкодження під час зберігання несуть відповідальність, у встановленому законом порядку. Автостоянка ОКП "Аеропорт Суми" порушила вимоги чинного законодавства в частині забезпечення належного зберігання ТЗ, в результаті чого сталося пошкодження, розукомплектування автобусів. В даному випадку автостоянка ОКП "Аеропорт Суми" зобов»язана відшкодувати шкоду позивачам [PERSON] та [PERSON] саме через неналежне виконання умов договору зберігання транспортного засобу та порушення умов як договору зберігання так і приписів Цивільного кодексу України. Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 938 ЦК України зберігач зобов»язаний зберігати річ протягом строку, встановленого у договорі зберігання. Якщо строк зберігання у договорі зберігання не встановлений і не може бути визначений виходячи з його умов, зберігач зобов»язаний зберігати річ до пред»явлення поклажодавцем вимоги про її повернення. За положеннями ст. ст. 936, 937, 977 ЦК України за договором зберігання одна сторона (зберігач) зобов»язується зберігати річ, яка передана їй другою стороною (поклажодавцем), і повернути її поклажодавцеві у схоронності. Договір зберігання між фізичною та юридичною особою укладається у письмовій формі. Судом встановлено, що ОКП "Аеропорт Суми" являється підприємством, яке здійснює господарську діяльність, а саме надає послуги як суб»єкт господарювання, професійний зберігач фізичним та/або юридичним особам щодо зберігання транспортних засобів на автостоянках. Відповідно до статуту ОКП "Аеропорт Суми" (нова редакція) підприємство створено для отримання відповідного прибутку (доходу) в інтересах держави і для задоволення соціальних та економічних потреб. Предметом діяльності ОКП відповідно до п. 2.2 статуту є організація автостоянок, та здійснення будь-якої іншої господарської діяльності, якщо вони не заборонені законом. Відповідно до ст. 936 ЦК договором зберігання, в якому зберігачем є особа, що здійснює зберігання на засадах підприємницької діяльності (професійний зберігач), може бути встановлений обов»язок зберігача зберігати річ, яка буде передана зберігачеві в майбутньому. Ст. 950 ЦК встановлено, що професійний зберігач відповідає за втрату (нестачу) або пошкодження речі, якщо не доведе, що це сталося внаслідок непереборної сили, або через такі властивості речі, про які зберігач, приймаючи її на зберігання, не знав і не міг знати, або внаслідок умислу чи грубої необережності поклажодавця. В ст. 1192 ЦКУ зазначається, що з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов»язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Правовідносини, що склалися між сторонами є договірними і врегульовані договором про довгострокове зберігання транспортних засобів, Правил зберігання ТЗ на автостоянках, та ЦК України. Договір відповідачем ніколи не оспорювався та у порядку, передбаченому ЦК України, недійсним не визнавався. Відповідно норм ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов»язаних з розглядом справи. До витрат, пов»язаних з розглядом судової справи, належать: витрати на правову допомогу; витрати сторін та їх представників, що пов»язані з явкою до суду; витрати, пов»язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів та проведенням судових експертиз; тощо. На підставі викладеного,

Outcome: approved