Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-24 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідачів про стягнення заборгованості за кредитним договором та про звернення стягнення на предмет іпотеки. На обґрунтування своїх вимог посилається на те, що між товариством з обмеженою відповідальністю «Український промисловий банк» та [PERSON] був укладений кредитний договір №1096/ФК-07 від 13 грудня 2007 року, відповідно до умов якого відповідачу було надано кредит в розмірі 134000 гривень 00 копійок зі сплатою 15,5% річних за весь час фактичного користування кредитом на строк з 13 грудня 2007 року по 12 грудня 2022 року, з поверненням кредиту щомісячно частками в розмірі не менше ніж 744 гривні 44 копійки в строк до 20 числа кожного місяця, починаючи з місяця, наступного за місяцем отримання кредиту. Виконання зобов'язань за вказаним кредитним договором було забезпечено іпотекою відповідно до укладеного між ТОВ «Український промисловий банк» та [PERSON], [PERSON] договором іпотеки №1096/Zфкіп-07 від 17 грудня 2007 року, згідно з яким предметом іпотеки є квартира [ADDRESS], яка належить іпотекодавцям на праві спільної часткової власності на підставі свідоцтва про право власності на житло від 24 травня 1996 року. 30 червня 2010 року між ТОВ «Український промисловий банк», АТ «Дельта Банк» та Національним банком України було укладено Договір про передачу активів та кредитних зобов'язань між ТОВ «Український промисловий банк» на користь АТ «Дельта Банк», відповідно до п.4.1 якого в порядку, обсязі та на умовах, визначених договором, ТОВ «Український промисловий банк» та договором ТОВ «Укрпромбанк» відступає АТ «Дельта Банк» права вимоги за кредитними та забезпечувальними договорами, що забезпечують виконання кредитних зобов'язань перед Національним банком України, внаслідок чого АТ «Дельта Банк» замінив ТОВ «Український промисловий банк», як кредитора у зазначених зобов'язаннях та набув права вимоги від боржника повного, належного та реального виконання обов'язків за кредитними та забезпечувальними договорами. Після укладення кредитного договору [PERSON] порушував свої договірні зобов'язання, про що неодноразово повідомлявся, в тому числі й шляхом направлення письмової вимоги про виконання зобов'язань, в зв'язку з чим станом на 09 квітня 2013 року утворилася заборгованість за кредитним договором №1096/ФК-07 від 13 грудня 2007 року в сумі 187147 гривень 42 копійки, яка складається з заборгованості за тілом кредиту в розмірі 119111 гривень 20 копійок та заборгованості за відсотками в розмірі 68 036 гривень 22 копійки. Згідно умов кредитного договору в разі невиконання боржником зобов'язань за договором, в тому числі і в разі порушення строків платежів, банк має право вимагати повного виконання кредиту, сплати процентів, комісій, штрафних санкцій та інших платежів, передбачених цим договором, а також завданих збитків, а позичальник зобов'язаний протягом 30 календарних днів з дати надіслання банком відповідної вимоги повернути кредит та сплатити передбачені договором платежі та спричинені несвоєчасним виконанням зобов'язань за кредитним договором збитки, при цьому, оскільки боржник та іпотекодавець є солідарними боржниками, має право задовольнити свої вимоги за договором в повному обсязі на момент фактичного задоволення за рахунок майна, яке передано в іпотеку, а звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, якщо інше не передбачено законом або договором іпотеки, за умовами якого звернення стягнення та відчуження предмету іпотеки здійснюється відповідно до умов договору та чинного законодавства, в тому числі шляхом продажу на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження. В зв'язку з чим, що виникли підстави для дострокового повернення кредиту, прохали стягнути заборгованість за кредитним договором з боржника [PERSON] в грошовому виразі в загальній сумі 187147 гривень 42 копійки та судові витрати по сплаті судового збору, а в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором звернути стягнення на предмет іпотеки шляхом продажу предмета іпотеки на прилюдних торгах в межах процедури виконавчого провадження. Представник позивача, який належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи (а.с.124), навіть і після визнання явки представника позивача в судове засідання обов'язковою (а.с.101,113), в судове засідання повторно не з'явився. Згідно письмових заяв (а.с.5,107,109,110,117) позовні вимоги підтримав у повному обсязі та прохав їх задовольнити, не заперечував проти заочного розгляду справи в разі неявки відповідачів. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов не визнав та пояснив, надавши суду і письмові заперечення (а.с.50-51), що 16 липня 2007 року ухвалою Солонянського районного суду Дніпропетровської області у справі №0438/1238/2012 провадження 2/0438/227/2012 позов ПАТ «Дельта-Банк» до нього про стягнення заборгованості за кредитним договором був залишений без розгляду. Вважає, що строк позовної давності за укладеним між ним та ТОВ «Укрпромбанк» кредитним договором закінчився в жовтні 2012 року, а перед ПАТ «Дельта-Банк» ніяких договірних зобов'язань не має, оскільки про заміну кредитора йому стало відомо лише з позовної заяви, яка була надана йому судом у даній справі. Ніяких додаткових угод з приводу заміни кредитора він не укладав. Вважав, що як кредитором ТОВ «Укрпромбанк» порушено статті 4.8 та 4.8.2 кредитного договору, так і договору іпотеки в частині повідомлення його належним чином про заміну кредитора у зв'язку з укладанням 30 червня 2010 року договору про передачу активів та кредитних зобов'язань. Крім цього зазначив, що він добросовісно виконував умови кредитного договору та своєчасно здійснював визначені ним платежі, але з липня 2010 року ТОВ «Укрпромбанк» не приймав платежів у рахунок погашення кредитних зобов'язань, при цьому не пред'являв жодних претензій щодо неналежного виконання кредитного договору, а в 2010 році він був викликаний до обласного відділення ТОВ «Укрпробанк», де йому повернули оригінали правовстановлюючих документів на предмет іпотеки. На виконання умов кредитного договору він сплатив 14 888 гривень 80 копійок, в зв'язку з чим сума боргу за кредитним договором становить не 134000 гривень, а 119111 гривень 20 копійок. Просив суд відмовити в задоволенні позову нового кредитора, оскільки він також не повідомляв його в установленому законом порядку про зміну кредитора та з 2010 року не пред'являв до нього будь-яких вимог з приводу повернення спірного кредиту, звернувшись до суду лише 19 червня 2013 року. Відповідачі [PERSON], [PERSON] позов не визнали та прохали відмовити в його з задоволенні, оскільки не мають договірних відносин з позивачем ПАТ «Дельта Банк», а про заміну сторони в договорі іпотеки їх в установленому законом порядку ніхто не повідомляв. Суд, заслухавши пояснення відповідачів, дослідивши докази, що маються у справі, приходить до висновку, що позов не підлягає задоволенню виходячи з наступного. Відповідно до положень ст.ст.10,11,60 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, при цьому доказування не може ґрунтуватися на припущеннях, а кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог чи заперечень, крім випадків встановлених цим законом. Згідно ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 610, ст. 611 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання), а у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, в тому числі припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору, а також сплата неустойки. Згідно ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання, яка обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання і право на яку згідно ст. 550 ЦК України виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов'язання. Відповідно до ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення зміну, або припинення цивільних прав та обов'язків. Зміст договору відповідно до ст. 628 ЦК України становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Однією із різновидностей зобов'язання є кредитний договір, укладений між сторонами відповідно до положень ст.1054 ЦК України, який відповідно до ст. 629 цього Кодексу є обов'язковим до виконання сторонами. Судом встановлено, що 13 грудня 2007 року між товариством з обмеженою відповідальністю "Український промисловий банк" та [PERSON] був укладений кредитний договір №1096/ФК-07 та додатковий договір до нього №1096/1, згідно з умовами якого банк надав йому кредит у розмірі 134000 гривень зі сплатою 15,5% річних за весь час фактичного користування кредитом на строк з 13 грудня 2007 року по 12 грудня 2022 року, а позичальник зобов'язався повернути кредит, сплачуючи згідно графіка (додаток 1 до договору) щомісячно частками в розмірі не менше, ніж 744 гривні 44 копійки в строк до 20 числа кожного місяця, починаючи з місяця, наступного за місяцем отримання кредиту,а також сплачувати за користування кредитом відсотки, комісії та інші передбачені кредитним договором платежі (а.с.6-12,13-14,15). Відповідно до п.4.2.5 та п.6.2, п.6.3 банк має право вимагати дострокового повернення кредиту, сплати процентів, комісій, штрафних санкцій та інших передбачених кредитним договором платежів, а також відшкодування збитків внаслідок невиконання або не належного виконання позичальником або його поручителями умов кредитного договору, а позичальник зобов'язаний протягом 30 календарних днів з дати отримання відповідної вимоги від банку повернути суму заборгованості та кредиту, що залишилась, сплатити проценти, комісії, штрафні санкції та інші платежі, в тому числі в разі порушення строків платежів. Виконання зобов'язань за зазначеним кредитним договором було забезпечено згідно розділу три кредитного договору (а.с.8) іпотекою відповідно до укладеного між ТОВ «Український промисловий банк» та [PERSON], [PERSON] та нотаріально посвідченого державним нотаріусом Солонянської державної нотаріальної контори Дніпропетровської області за реєстровим №5707 договором іпотеки №1096/Zфкіп-07 від 17 грудня 2007 року, згідно з яким предметом іпотеки є квартира [ADDRESS], яка належить іпотекодавцям на праві спільної часткової власності на підставі свідоцтва про право власності на житло від 24 травня 1996 року та виданого ТОВ «Абріс» витягу прав власності на нерухоме майно. Відповідно до розділу 4 договору іпотеки іпотекодержатель набуває права звернути стягнення та реалізувати предмет іпотеки, зокрема, якщо у момент настання строку виконання основного зобов'язання за кредитним договором воно не буде виконано належним чином, а саме: при повному або частковому неповерненні кредиту (чергового платежу) та/або при несплаті або частковій несплаті процентів та/або при несплаті або частковій несплаті штрафних санкцій у встановлені кредитним договором строки (а.с.17). Судом встановлено, що кредитний договір та договір іпотеки нерухомого майна за змістом та формою відповідає вимогам ст.572-577 ЦК України, Закону України «Про заставу» та Закону України «Про іпотеку», які були чинними на період виникнення спірних правовідносин, умови його сторонами на оспорюються, а кожен з зазначених договорів в цілому чи окремі їх положення у встановленому законом порядку недійсними визнані не були. В той жне час, позивачем як іпотекодержателем відповідно до вимог ч.2 ст.577 ЦК України та Закону України «Про іпотеку» не надано суду будь-яких доказів проведення державної реєстрації застави нерухомого майна в Державному реєстрі іпотек та проведена реєстрація обтяжень нерухомого майна в Єдиному реєстрі заборон відчуження об'єктів нерухомого майна. 30 червня 2010 року між ТОВ «Український промисловий банк», ПАТ «Дельта Банк» та Національним банком України було укладено нотаріально посвідчений Договір про передачу активів та кредитних зобов'язань TOB «Український промисловий банк» на користь ПAT «Дельта Банк» від 13 червня 2010 року (а.с.31-35), в тому числі і щодо укладеного 13 грудня 2007 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "Український промисловий банк" та [PERSON] був укладений кредитний договір №1096/ФК-07 (а.с.30), відповідно до п. 4.8 якого сторони договору - Дельта Банк та Укрпромбанк були зобов'язані письмово повідомити боржників про передачу Укрпромбанком Дельта Банку відповідних прав вимоги шляхом направлення їм спільного повідомлення за формою, узгодженою Дельта Банком та Укрпромбанком в усіх істотних аспектах, впродовж п'яти робочих днів з дати укладання цього договору, а відповідно до п.4.8.2. такі повідомлення направляються за рахунок Дельта Банку рекомендованими листами з повідомленням про вручення або цінними листами з описом вкладення (а.с.33). Згідно п.1.7 зазначеного договору визначено, що кредитні та забезпечувальні договори - це кредитні та забезпечувальні договори (договори застави (іпотеки), поруки), укладені Укрпромбанком з боржниками, права вимоги за якими передані в заставу Національному банку і забезпечують виконання Укрпромбанком кредитних зобов'язань перед Національним банком, та підлягають передачі на підставі цього договору, а їх перелік наведений в Додатку № 2 до цього договору. Відповідно до п.4.5 та п.4.7 цього договору Укрпромбанк зобов'язаний передати Дельта Банку оригінали всіх документів, які засвідчують права вимоги за кредитними та забезпечувальними договорами та зобов'язуються вчинити всі необхідні дії для внесення інформації про передачу прав вимог до відповідних державних реєстрів відповідно до чинного законодавства. Статтею 512 ЦК України передбачено, що кредитора у зобов'язані може бути замінений іншою особою в наслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги); правонаступництва; виконання обов'язку боржника поручителем або заставодавцем (майновим поручителем); виконання обов'язку поручителя третьою особою, а також в інших випадках, встановлених законом. Кредитор у зобов'язані не може бути змінений, якщо це встановлено договором або законом. Згідно ст.513 ЦК України правочин щодо заміни кредитора у зобов'язані вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов'язання, право вимоги за яким передається новому кредитору, при цьому правочин щодо заміни кредитора у зобов'язані, яке виникло на підставі правочину, що підлягає державній реєстрації, має бути зареєстрований в порядку, встановленому для реєстрації цього правочину, якщо інше не встановлено законом, а відповідно до положень ст.516 цього Кодексу заміна кредитора здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом, а якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов'язанні, то новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків, і в цьому разі виконання боржником свого обов'язку первісному кредитору є належним виконанням. Частиною 2 статті 517 ЦК України передбачено, що боржник має право не виконувати свого зобов'язання новому кредитору до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов'язанні. Положеннями як укладеного 13 грудня 2007 року між товариством з обмеженою відповідальністю "Український промисловий банк" та [PERSON] кредитним договором №1096/ФК-07 (а.с.6-15), так і укладеного між ТОВ «Український промисловий банк» та [PERSON], [PERSON] та нотаріально посвідченого державним нотаріусом Солонянської державної нотаріальної контори Дніпропетровської області за реєстровим №5707 договором іпотеки №1096/Zфкіп-07 від 17 грудня 2007 року (а.с.16-19) не передбачено заборони зміни кредитора. В той же час, позивачем не надано суду будь-яких доказів належного повідомлення відповідача [PERSON] про здійснення заміни кредитора відповідно до вимог як Цивільного кодексу України, так і п.4.8 Договір про передачу активів та кредитних зобов'язань TOB «Український промисловий банк» на користь ПAT «Дельта Банк» від 13 червня 2010 року, як не надано і доказів передачі прав по забезпечувальному договору - укладеного між ТОВ «Український промисловий банк» та [PERSON], [PERSON] договору іпотеки №1096/Zфкіп-07 від 17 грудня 2007 року (а.с.16-19). Таким чином, суд приходить до висновку, що ні первісний кредитор, ні новий кредитор не повідомив належним чином відповідачів про заміну кредитора та не надав відповідачам належних доказів такої заміни. Суд також не приймає в якості доказів передачі права вимоги за кредитним договором №1096/ФК-07 від 17 грудня 2007 року та договором іпотеки №1096/Zфкіп-07 від 17 грудня 2007 року на користь позивача по справі, договір від 30 червня 2010 року (а.с.31-35), оскільки суду надано текст договору лише частково, при цьому з нього не вбачається його предмет, як не наданий в повному обсязі і додаток № 2 до договору, який містить перелік кредитних та забезпечувальних договорів, за якими права вимоги були передані. Згідно до ч.2 ст. 64 ЦПК України письмові докази, як правило, подаються в оригіналі, а якщо подано копію письмового доказу, суд за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, має право вимагати подання оригіналу. В ході судового засідання, яке відбулось 29 жовтня 2013 року, у зв'язку з наданням до позовної заяви в якості доказів копій документів, суд визнав явку представника позивача обов'язковою, проте в послідуючі судові засідання, в тому числі 20 грудня 2013 року, 20 січня та 25 лютого 2014 року представник позивача не з'явився, надавши суду письмові заяви (а.с.107,109,110,117), в яких неодноразово просив розглядати справу у відсутність їх представника, а в разі необхідності надання додаткових доказів або пояснень по справі - розгляд справи відкласти, що є зловживання позивача своїми процесуальними правами. Відповідно до ч.3 ст.213 ЦПК України, обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Враховуючи, що матеріалами справи не підтверджується факт повідомлення переходу (відступу) позивачу права вимоги за кредитним договором №1096/ФК-07 від 17 грудня 2007 року та договором іпотеки №1096/Zфкіп-07 від 17 грудня 2007 року, укладеними між товариством з обмеженою відповідальністю «Український промисловий банк» та [PERSON], [PERSON], [PERSON], суд приходить до висновку, що в задоволенні позову слід відмовити, оскільки сама по собі наявність по розрахункам позивача (а.с.20) заборгованості по кредитному договору в загальній сумі 187147 гривень 42 копійки, яка складається з заборгованості за тілом кредиту в розмірі 119111 гривень 20 копійок та заборгованості за відсотками в розмірі 68 036 гривень 22 копійки, у відповідача [PERSON] яким заперечується право позивача вимагати сплати боргу, та направлення позивачем лише 10 червня 2013 року, тобто майже через три роки після укладення договору про переуступку прав, відповідачам досудової вимоги (а.с.21-26), отримання яких в судовому засіданні заперечували відповідачі, не свідчить про безспірність вимог позивача щодо стягнення заборгованості за кредитним договором та звернення стягнення на предмет іпотеки. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, в разі відмови в задоволенні позову, судові витрати покладаються на позивача. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed