Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-30 00:00:00

Позивач у листопаді 2020 року звернувся до Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області з вищезазначеним позовом (а.с. 1-4), в якому просив суд: - визнати припиненими трудові відносини між ним і Товариством з обмеженою відповідальністю «Альфа-А Плюс» з 21 вересня 2020 року у зв`язку з його звільненням за власним бажанням на підставі ст. 38 КЗпП України; - зобов`язати Виконавчий комітет Нікопольської міської ради виключити з Єдиного державного реєстра юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців, та громадських формувань відомості про нього як керівника Товариства з обмеженою відповідальністю «Альфа-А Плюс» та представника (особи, яка може вчиняти дії від імені юридичної особи, у тому числі підписувати договори). Свої вимоги мотивує наступним. Протоколом № 5 від 24.09.2015 року\~загальних зборів\~учасників Товариства\~з обмеженою\~відповідальністю "Альфа-А\~Плюс"\~його призначено\~директором вказаного товариства. Він приступив\~до виконання\~обов`язків\~директора ТОВ\~"Альфа-А\~Плюс"\~за сумісництвом\~з 25.09.2015 року, що\~підтверджується Наказом\~№-ІІ-к\~від 25.09.2015 року. 25.09.2015 року до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб- підприємців та громадських формувань внесено відомості про ньогояк директора (керівника) ТОВ "Альфа-А Плюс" та особи яка може вчиняти дії від імені юридичної особи, у тому числі підписувати договори, подавати документи для державної реєстрації тощо. З 29.12.2016 року він перейшов до виконання обов`язків директора ТОВ "Альфа-А Плюс" за основним місцем роботи згідно з Наказом № 1-К від 28.12.2016 року. Протягом останнього часу господарська діяльність підприємства не проводиться, у зв`язку з чим він втратив економічну та будь-яку іншу зацікавленість у перебуванні на посаді директора та виявив бажання припинити трудові відносини з ТОВ "Альфа-А Плюс". У серпні 2020 року він написав заяву про звільнення за власним бажанням згідно ч. 1 ст. 38 КЗпП України та ініціював скликання позачергових загальних зборів учасників товариства для вирішення питання його звільнення. Ним 21.08.2020\~року на\~адресу ТОВ\~"Альфа-А\~Плюс"\~та адресу\~єдиного учасника\~ТОВ "Альфа-А\~Плюс"\~ [PERSON] було\~надіслано повідомлення від\~21.08.2020\~року про\~проведення позачергових\~загальних зборів\~учасників ТОВ «Альфа-А Плюс». Відповідно до\~вказаного повідомлення,\~проведення позачергових\~загальних зборів\~учасників ТОВ\~"Альфа-А\~Плюс" було призначено\~на 21\~вересня 2020\~року об\~11\~год.\~00\~хв.\~за адресою:\~ [ADDRESS] \~(адреса\~місцезнаходження ТОВ\~«Альфа-А\~Плюс») з наступним порядком денним: Про звільнення з 21.09.2020 року з посади директора ТОВ "АЛЬФА-А ПЛЮС" [PERSON] на підставі заяви про звільнення за власним бажанням від 21.08.2020 року. Про обрання нового директора з 22.09.2020 року ТОВ "АЛЬФА-А ПЛЮС" та внесення до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань відомостей про нього, як керівника товариства та особи, яка має право вчиняти дії від імені товариства без довіреності. Разом з повідомленням про проведення позачергових загальних зборів учасників ТОВ "Альфа-А Плюс" було надіслано також його заяву від 21.08.2020 року про звільнення з посади директора ТОВ "Альфа-А Плюс" за власним бажанням з 21.09.2020 року на підставі ст. 38 Кодексу законів про працю України. Учасник ТОВ\~"Альфа-А\~Плюс"\~ [PERSON] \~отримав вказані\~документи,\~однак на\~вказану дату\~ проведення позачергових загальних\~зборів учасників\~ТОВ «Альфа-А Плюс» не прибув, про причини неявки не повідомив, про що складено Акт від 21.09.2020 року. На підставі заяви про звільнення від 21.08.2020 року та Акту від 21.09.2020 року в зв`язку з тим, що загальні збори учасників ТОВ "Альфа-А Плюс" не відбулися, видано Наказ № 2-К від 21.09.2020 року про звільнення [PERSON] з посади директора ТОВ "Альфа-А Плюс" з 21.09.2020 року за власним бажанням на підставі ст. 38 Кодексу законів про працю України. 05.10.2020 року [PERSON] було надіслано лист-повідомлення, яким останнього було повідомлено про фактичне припинення трудових відносин між ТОВ "Альфа-А Плюс" та ним з 22.09.2020 року. В цьому ж листі [PERSON] було повідомлено з`явитися за адресою товариства протягом трьох робочих днів з моменту отримання даного листа для передачі документації та печатки ТОВ "Альфа-А Плюс" у відання учасника. Однак даний лист [PERSON] отримано не було. Таким чином, вважає, що він вчинив всі необхідні дії, з дотриманням вимог законодавста, для свого звільнення з посади директора ТОВ «Альфа-А Плюс», а ТОВ «Альфа-А Плюс» не виконало вимоги трудового законодавства, не здійснило будь-яких дій, спрямованих на вирішення питання про його звільнення з посади директора. На даний час він позбавлений можливості у встановлений законодавством спосіб припинити свої повноваження як директора ТОВ ''Альфа-А Плюс'', у зв`язку з бездіяльністю ТОВ «Альфа-А Плюс» в особі єдиного учасника [PERSON] , що є грубим порушенням його трудових прав на звільнення та обрання іншого місця роботи на власний розсуд. Крім того,\~згідно відомостей\~Єдиного державного\~реєстру юридичних\~осіб,\~фізичних осіб\~-підприємців\~та громадських\~формувань про\~ТОВ «Альфа-А\~Плюс» (код\~ЄДРПОУ 35957240)\~у рядку\~"відомості\~про керівника\~юридичної особи,\~про інших\~осіб,\~які можуть\~вчиняти дії\~від імені\~юридичної особи,\~у тому\~числі підписувати\~договори,\~подавати документи\~для державної\~реєстрації тощо:\~прізвище,\~ім`я,\~по батькові\~(за\~наявності),\~дані про\~наявність обмежень\~щодо представництва\~юридичної особи"\~міститься інформація:\~ [PERSON] 25.09.2015\~(без\~обмежень)\~-\~керівник;\~Левандовський Віктор\~Леонідович (Повноваження:\~Вчиняти дії\~від імені\~юридичної особи,\~у тому\~числі підписувати\~договори тощо\~(згідно\~статуту)\~ представник. Наявність вищезазначеної\~інформації в\~ЄДРПОУ,\~позбавляє [PERSON] \~вільно обирати\~нове робоче\~місце, зокрема займати посади, пов`язані з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування. У зв`язку з чим, він змушений звернутись до суду за захистом своїх трудових прав. Ухвалою про відкриття провадження від 30.03.2021 року позовна заява прийнята до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, що відповідає вимогам ст. 279 ЦПК України. Відповідачу був наданий строк 15 днів з дня отримання ним такої ухвали суду, на подачу відзиву на позовну заяву (а.с.71-72). Згідно поштового повідомлення про вручення поштового відправлення, відповідач ТОВ "АЛЬФА-А ПЛЮС" отримало ухвалу суду про відкриття провадження у справі 16.04.2021 року (а.с. 119). Відповідач не скористався правом на відзив. Також позивачем на адресу Виконавчого комітету Нікопольської міської ради був направлений позов з додатками (а.с.138-139). Виконавчий комітет Нікопольської міської ради не скористався правом на відзив. Згідно ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає можливим вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів та ухвалити рішення. Відповідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. В тому числі, суд враховує вимоги ст. 80 ЦПК України, зокрема достатність доказів для вирішення справи, наданих до суду. Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється за відсутністю сторін, що відповідає положенням ч.2\~ст.247 ЦПК України. Суд вивчивши матеріали справи, приходить до наступного. Як встановлено\~судом,\~21.07.2008\~року проведено\~державну реєстрацію\~Товариства з\~обмеженою відповідальністю\~ «Альфа-А Плюс», що підтверджується копією виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (а.с.99). Протоколом загальних зборів учасників ТОВ «Альфа-А Плюс» 24.09.2015 року № 5 затверджено Статут Товариства з\~обмеженою відповідальністю\~ «Альфа-А Плюс», призначено [PERSON] директором товариства (а.с. 94-100). Наказом № ІІ-к від 25.09.2015 року прийнято [PERSON] на посаду директора ТОВ «Альфа-А Плюс» за сумісництвом з 25.05.2015 року (а.с.101). 25.09.2015 року до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань внесено відомості про ньогояк директора (керівника) ТОВ "Альфа-А Плюс" та особи яка може вчиняти дії від імені юридичної особи, у тому числі підписувати договори, подавати документи для державної реєстрації тощо. З 29.12.2016 року [PERSON] перейшов до виконання обов`язків директора ТОВ "Альфа-А Плюс" за основним місцем роботи згідно з Наказом № 1-К від 28.12.2016 року (а.с. 102). У серпні 2020 року [PERSON] написав заяву про звільнення за власним бажанням згідно ч. 1 ст. 38 КЗпП України та ініціював скликання позачергових загальних зборів учасників товариства для вирішення питання його звільнення. Згідно п.\~1.4. Статуту ТОВ\~"Альфа-А\~Плюс"\~та інформації\~з Єдиного\~державного реєстру\~юридичних осіб,\~фіичних осіб-підприємців\~та громадських\~формувань - єдиним засновником\~(учасником)\~ТОВ ''Альфа-А\~Плюс" є [PERSON] з часткою 100%\~статутного капіталу у відповідному розмірі. Частиною 13\~статті 39\~Закону Увраїни\~"Про\~товариства з\~обмеженою та\~додатковою відповідальністю"\~встановлено,\~що повноваження одноосібного\~виконавчого органу чи\~голови колегіального\~виконавчого органу можуть бути\~припинені або\~він може\~бути тимчасово\~відсторонений від\~виконання своїх\~повноважень лише шляхом\~обрання нового\~одноосібного виконавчого\~органу чи\~голови колегіального\~виконавчого органу\~або тимчасових\~виконувачів їхніх\~обов`язків.\~У разі припинення повноважень\~одноосібного виконавчого\~органу або\~члена колегіального\~виконавчого органу договір із цією особою вважається припиненим. Згідно частини 2\~статті 65\~Господарського кодексу\~України, власник здійснює свої права шодо управління підприємством безпосередньо або через уповноважені ним органи відповідно до статуту підприємства чи інших установчих документів. Як передбачено Статутом ТОВ "Альфа-А Плюс" Вищим органом Товариства є загальні збори його учасників або призначених ними представників (п. 8.1). Відповідно до пп. 8.3.9. п.8.3 Статуту ТОВ "Альфа-А Плюс", до виключної компетенції загальних зборів учасників Товариства належить призначення на посаду та припинення повноважень Директора Товариства. Загальні збори\~учасників скликаються\~виконавчим органом\~товариства (ч.І ст. 32 Закону України "Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю"). Згідно пп.\~8.6.1.\~Статуту ТОВ\~"Альфа-А\~Плюс"\~загальні збори\~учасників скликаються\~Головою Товариства двічі на рік. Виконавчий орган\~товариства скликає\~загальні збори\~учасників шляхом надсилання повідомлення\~про це\~кожному учаснику товариства (ч. 2 ст. 32 Закону України "Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю"). Відповідно до\~ч.\~3\~ст.\~32\~Закону Уьфаши\~"Про\~товариства з\~обмеженою та\~додатковою відповідальністю" виконавчий орган\~товариства зобов`язаний\~повідомити учасників\~про загальні\~збори не менше\~ніж за\~30\~днів до\~запланованої дати їх проведення. Такий же термін повідомлення встановлено Статутом ТОВ "Альфа-А Плюс" (п.8.4.1.) Повідомлення,\~передбачене частиною\~третьою цієї\~статті, надсилається поштовим\~відправленням з описом\~вкладення (ч. 4 ст. 32 Закону України "Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю"). У повідомленні\~про загальні\~збори учасників зазначаються дата,\~час,\~місце проведення,\~порядок денний (ч. 5 ст. 32 Закону України "Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю"). Загальні збори учасників проводяться за місцезнаходженням товариства, якщо інше не встановлено статутом товариства (ч. 7 ст. 33 Закону Уіфаїни "Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю"). Загальні збори\~учасників передбачають\~спільну присутність учасників товариства в\~одному місці\~для обговорення\~питань порядку\~денного (ч. 3 ст. 33 Закону України "Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю"). На загальних зборах учасників, що\~проводяться відповідно\~до частини\~третьої цієї\~статті, ведеться протокол,\~у якому\~фіксуються перебіг\~загальних зборів\~учасників та\~прийняті рішення. Протокол підписує голова загальних зборів учасників або інша уповноважена зборами особа. Кожен учасник товариства, який взяв участь у загальних зборах учасників, може підписати протокол (ч. 4 ст. 33 Закону України "Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю"). Частиною 1\~статті 37\~Закону Украши\~"Про\~товариства з\~обмеженою та\~додатковою відповідальністю'*\~встановлено,\~що у товаристві,\~що має\~одного учасника,\~рішення з\~питань,\~що належать\~до компетенції\~загальних зборів\~учасників, приймаються таким учасником товариства одноособово та оформлюються письмовим рішенням такого учасника. На виконання\~вищезазначених вимог\~законодавства,\~21.08.2020\~р.\~ [PERSON] \~на адресу\~ТОВ "Альфа-А\~Плюс"\~та адресу\~єдиного учасника\~ТОВ "Альфа-А\~Плюс"\~ [PERSON] було\~надіслано Повідомлення від\~21.08.2020\~року.\~про проведення\~позачергових загальних\~зборів учасників\~ТОВ «Альфа-А Плюс» (а.с. 103). Відповідно до\~вказаного повідомлення,\~проведення позачергових\~загальних зборів\~учасників ТОВ\~"Альфа-А\~Плюс" було призначено\~на 21\~вересня 2020\~року об\~11\~год.\~00\~хв.\~за адресою:\~ [ADDRESS] \~(адреса\~місцезнаходження ТОВ\~«Альфа-А\~Плюс») з наступним порядком денним: Про звільнення з 21.09.2020 року з посади директора ТОВ "АЛЬФА-А ПЛЮС" [PERSON] на підставі заяви про звільнення за власним бажанням від 21.08.2020 року. Про обрання нового директора з 22.09.2020 року ТОВ "АЛЬФА-А ПЛЮС" та внесення до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань відомостей про нього, як керівника товариства та особи, яка має право вчиняти дії від імені товариства без довіреності. Разом з повідомленням про проведення позачергових загальних зборів учасників ТОВ "Альфа-А Плюс" було надіслано також заяву [PERSON] від 21.08.2020 року про звільнення з посади директора ТОВ "Альфа-А Плюс" за власним бажанням з 21.09.2020 року на підставі ст. 38 Кодексу законів про працю України (а.с. 104). На виконання\~вимог ст.\~32\~Закону України\~"Про\~товариства з\~обмеженою та\~додатковою відповідальністю" повідомлення про\~проведення загальних\~зборів та\~заява про\~звільнення на\~адресу адресу\~ТОВ "Альфа-А\~Плюс"\~та адресу\~єдиного учасника\~ [PERSON] було надіслано цінним листом з описом вкладення. Факт направлення листа сторонам підтверджується поштовими описами вкладення до цінних листів та поштовими чеками. Учасник ТОВ "Альфа-А Плюс" [PERSON] отримав вказані документи 31.08.2020 pоку, про що свідчить підпис [PERSON] на рекомендованому повідомленні про вручення та підтверджується інформацією з офіційного сайту "Укрпошта" в розділі відстеження відправлення (а.с. 108-109). 21\~вересня 2020\~року в\~період з\~08:00\~до 17:00\~за адресою:\~ [ADDRESS] на призначені\~виконавчим органом\~загальні збори\~учасників єдиний учасник [PERSON] або його уповноважений представник не прибув, про причини неявки не повідомив, про що складено Акт від 21.09.2020 року (а.с. 111). На підставі заяви про звільнення від 21.08.2020 року та Акту від 21.09.2020 року у зв`язку з тим, що загальні збори учасників ТОВ "Альфа-А Плюс" не відбулися, видано Наказ № 2-К від 21.09.2020 року про звільнення [PERSON] з посади директора ТОВ "Альфа-А Плюс" з 21.09.2020 року за власним бажанням на підставі ст. 38 Кодексу законів про працю України (а.с. 110). 05.10.2020 року єдиному учаснику [PERSON] було надіслано лист-повідомлення, яким останнього було повідомлено про фактичне припинення трудових відносин між ТОВ "Альфа- А Плюс" та [PERSON] з 22.09.2020 року (а.с. 113-114). В цьому ж листі [PERSON] було повідомлено з`явитися за адресою [ADDRESS] , протягом трьох робочих днів з моменту отримання даного листа для передачі документації та печатки ТОВ "Альфа-А Плюс" у відання учасника. Правовідносини, які виникли між сторонами, врегульовані нормами\~Конституції України,\~ЦК України,\~КЗпП України,\~Закону України «Про господарські товариства»,\~Закону України «Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю», Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань». Так, відповідно до ст.ст.8,\~124 Конституції України\~юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір. Звернення до суду для захисту конституційних прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі\~Конституції України\~гарантується. Згідно\~ст.43 Конституції України\~кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Аналогічні положення містить ст.ст.2,\~5-1 КЗпП України. Зі змісту ст.ст.221,\~232,\~233 КЗпП України\~слідує, що районними у місті судами розглядаються трудові спори за заявами керівника підприємства, установи, організації (філіалу, представництва, відділення та іншого відокремленого підрозділу) з питань звільнення. Працівник може звернутися з заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до районного у місті суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права. Відповідно до\~ст.21 КЗпП України\~трудовим договором є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов`язується виконувати роботу, визначену цією угодою, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін. За змістом норми\~ст.22 КЗпП України\~будь-яке пряме або непряме обмеження прав чи встановлення прямих або непрямих переваг при укладенні, зміні та припиненні трудового договору не допускається. Згідно\~ст.36 КЗпП України\~однією із підстав припинення трудового договору є розірвання трудового договору за ініціативою працівника (ст.ст.38,\~39 КЗпП України). В свою чергу, нормою\~ст.38 КЗпП України\~визначено, що працівник має право розірвати трудовий договір, укладений на невизначений строк, попередивши про це власника або уповноважений ним орган письмово за два тижні. У разі, коли заява працівника про звільнення з роботи за власним бажанням зумовлена неможливістю продовжувати роботу (переїзд на нове місце проживання; переведення чоловіка або дружини на роботу в іншу місцевість; вступ до навчального закладу; неможливість проживання у даній місцевості, підтверджена медичним висновком; вагітність; догляд за дитиною до досягнення нею чотирнадцятирічного віку або дитиною з інвалідністю; догляд за хворим членом сім`ї відповідно до медичного висновку або особою з інвалідністю I групи; вихід на пенсію; прийняття на роботу за конкурсом, а також з інших поважних причин), власник або уповноважений ним орган повинен розірвати трудовий договір у строк, про який просить працівник. Положеннями\~ст.47 КЗпП України\~передбачено, що власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові копію наказу (розпорядження) про звільнення, провести з ним розрахунок у строки, зазначені у\~ст.116 КЗпП України, а також на вимогу працівника внести належні записи про звільнення до трудової книжки, що зберігається у працівника. Нормами ст.ст.1,\~3 КЗпП України\~визначено, що законодавство про працю регулює трудові відносини працівників усіх підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, виду діяльності і галузевої належності, а також осіб, які працюють за трудовим договором з фізичними особами. За змістом ст.ст.28-30 Закону України «Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю»,ст.ст.97-99 ЦК України, ст.ст. 1,\~58 Закону України «Про господарські товариства»\~органами товариства з обмеженою відповідальністю (далі\~товариство) є загальні збори учасників, наглядова рада (у разі утворення) та виконавчий орган. Загальні збори учасників є вищим органом товариства, до виключної компетенції якого належать в тому числі обрання одноосібного виконавчого органу товариства або членів колегіального виконавчого органу (всіх чи окремо одного або декількох з них). За змістом норм ст.ст.31-33 Закону України «Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю»,\~ст.61 Закону України «Про господарські товариства»\~загальні збори учасників товариства скликаються у випадках, передбачених законом або статутом товариства, а також з ініціативи виконавчого органу товариства. Виконавчий орган товариства скликає загальні збори учасників шляхом надсилання повідомлення про це кожному учаснику товариства. Виконавчий орган товариства зобов`язаний повідомити учасників товариства не менше ніж за 30 днів до запланованої дати проведення загальних зборів учасників, якщо інший строк невстановлений статутом товариства.\~\~Повідомлення про проведення загальних зборів товариства надсилається поштовим відправленням з описом вкладення. Статутом товариства може бути встановлений інший спосіб повідомлення. Виконавчий орган товариства приймає рішення про включення запропонованих питань до порядку денного загальних зборів учасників. Відповідно до норм\~ст.39 Закону України «Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю»,\~ст.62 Закону України «Про господарські товариства»\~виконавчий орган товариства здійснює управління поточною діяльністю товариства. До компетенції виконавчого органу товариства належить вирішення всіх питань, пов`язаних з управлінням поточною діяльністю товариства, крім питань, що належать до виключної компетенції загальних зборів учасників та наглядової ради товариства (у разі утворення). Виконавчий орган товариства є одноосібним. Назвою одноосібного виконавчого органу є «директор», якщо статутом не передбачена інша назва. Повноваження одноосібного виконавчого органу чи голови колегіального виконавчого органу можуть бути припинені або він може бути тимчасово відсторонений від виконання своїх повноважень лише шляхом обрання нового одноосібного виконавчого органу чи голови колегіального виконавчого органу або тимчасових виконувачів їхніх обов`язків. У разі припинення повноважень одноосібного виконавчого органу або члена колегіального виконавчого органу договір із цією особою вважається припиненим. Статутом товариства може бути передбачено вимогу про обрання нових членів чи тимчасових виконувачів обов`язків для всіх членів колегіального виконавчого органу. Згідно норм ст.ст.4, 7, 9 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань» Єдиний державний реєстр створюється з метою забезпечення державних органів та органів місцевого самоврядування, а також учасників цивільного обороту достовірною інформацією про юридичних осіб, громадські формування, що не мають статусу юридичної особи, та фізичних осіб-підприємців з Єдиного державного реєстру. Державна реєстрація базується в тому числі на таких основних принципах як: обов`язковість державної реєстрації в Єдиному державному реєстрі; внесення відомостей до Єдиного державного реєстру виключно на підставі та відповідно до цього Закону в Єдиному державному реєстрі містяться такі відомості про юридичну особу, крім державних органів і органів місцевого самоврядування як юридичних осіб, як: відомості про органи управління юридичної особи; відомості про керівника юридичної особи та про інших осіб (за наявності), які можуть вчиняти дії від імені юридичної особи, у тому числі підписувати договори, подавати документи для державної реєстрації тощо: прізвище, ім`я, по батькові, дата народження, реєстраційний номер облікової картки платника податків або серія та номер паспорта (для фізичних осіб, які мають відмітку в паспорті про право здійснювати платежі за серією та номером паспорта), дані про наявність обмежень щодо представництва юридичної особи. Відповідно до ст.10 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань» якщо документи та відомості, що підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, внесені до нього, такі документи та відомості вважаються достовірними і можуть бути використані у спорі з третьою особою. Якщо відомості, що підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, є недостовірними і були внесені до нього, третя особа може посилатися на них у спорі як на достовірні. Третя особа не може посилатися на них у спорі у разі, якщо вона знала або могла знати про те, що такі відомості є недостовірними. Відомості, що містяться в Єдиному державному реєстрі, використовуються для ідентифікації юридичної особи або її відокремленого підрозділу, громадського формування, що не має статусу юридичної особи, фізичної особи-підприємця, у тому числі під час провадження ними господарської діяльності та відкриття рахунків у банках та інших фінансових установах. Положеннями ст.25 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань» визначено, що державна реєстрація та інші реєстраційні дії проводяться в тому числі на підставі: судових рішень, що набрали законної сили та тягнуть за собою зміну відомостей в Єдиному державному реєстрі, а також що надійшли в електронній формі від суду або державної виконавчої служби відповідно до\~Закону України «Про виконавче провадження»\~щодо: визнання повністю або частково недійсними рішень засновників (учасників) юридичної особи або уповноваженого ними органу; визнання повністю або частково недійсними змін до установчих документів юридичної особи; заборони (скасування заборони) вчинення реєстраційних дій; накладення/зняття арешту корпоративних прав; зобов`язання вчинення реєстраційних дій; скасування реєстраційної дії/запису в Єдиному державному реєстрі; виділу юридичної особи; провадження у справах про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом, прийнятих відповідно до\~Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом»; припинення юридичноїособи,що непов`язано збанкрутством юридичноїособи;\~\~відміни державної реєстрації припинення юридичної особи; припинення підприємницької діяльності фізичної особи-підприємця, що не пов`язано з банкрутством юридичної особи; відміни державної реєстрації припинення підприємницької діяльності фізичної особи-підприємця; відміни в порядку апеляційного/касаційного оскарження судового рішення, на підставі якого вчинено реєстраційну дію; рішень, прийнятих за результатами оскарження в адміністративному порядку відповідно до\~ст.34 цього Закону. При цьому, суд також бере до уваги правову позицію, викладену у постанові Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 24.12.2019 року у справі № 758/1861/18 (провадження № 61-49113св18), за змістом якої: «Написання позивачем заяви про звільнення за власним бажанням, ознайомлення із вказаною заявою усіх учасників товариства, ініціювання позивачем проведення позачергових загальних зборів із винесенням питання звільнення директора на порядок денний, передача печатки, документів уповноваженій особі, свідчать про те, що позивачем дотримана процедура звільнення із займаної посади директора товариства. Відповідно до трудового законодавства України, керівник товариства (директор), як будь-який інший працівник, має право звільнитися за власним бажанням, попередивши власника або уповноважений ним орган про таке звільнення письмово за два тижні. Разом з тим особливість звільнення директора полягає в тому, що воно відбувається за рішенням загальних зборів учасників товариства. У випадку відсутності рішення загальних зборів учасників товариства про звільнення керівника, зокрема через неможливість зібрати кворум для проведення загальних зборів, керівнику із метою захисту свої прав надано можливість звернутися до суду із вимогою про визнання трудових відносин припиненими Таким чином, суд приходить до висновку, що [PERSON] вчинив всі необхідні дії, з дотриманням вимог законодавста, для свого звільнення з посади директора ТОВ «Альфа-А Плюс», а саме - завчасно подав відповідну заяву про звільнення за власним бажанням та як виконавчий орган Товариства ініціював проведення загальних зборів учасників ТОВ «Альфа-А Плюс» з внесенням питання про звільнення за власним бажанням та призначення нового директора «Альфа-А Плюс» до їх порядку денного. Однак ТОВ «Альфа-А Плюс» не виконало вимоги трудового законодавства, не здійснило будь-яких дій, спрямованих на вирішення питання про звільнення [PERSON] з посади директора. На даний час [PERSON] позбавлений можливості у встановлений законодавством спосіб припинити повноваження директора ТОВ ''Альфа-А Плюс'', у зв`язку з бездіяльністю ТОВ «Альфа-А Плюс» в особі єдиного учасника [PERSON] , що є грубим порушенням трудових прав [PERSON] на звільнення та обрання іншого місця роботи на власний розсуд. Згідно відомостей\~Єдиного державного\~реєстру юридичних\~осіб,\~фізичних осіб\~-підприємців\~та громадських\~формувань про\~ТОВ «Альфа-А\~Плюс» (код\~ЄДРПОУ 35957240)\~у рядку\~"відомості\~про керівника\~юридичної особи,\~про інших\~осіб,\~які можуть\~вчиняти дії\~від імені\~юридичної особи,\~у тому\~числі підписувати\~договори,\~подавати документи\~для державної\~реєстрації тощо:\~прізвище,\~ім`я,\~по батькові\~(за\~наявності),\~дані про\~наявність обмежень\~щодо представництва\~юридичної особи"\~міститься інформація:\~ [PERSON] 25.09.2015\~(без\~обмежень)\~-\~керівник;\~Левандовський Віктор\~Леонідович (Повноваження:\~Вчиняти дії\~від імені\~юридичної особи,\~у тому\~числі підписувати\~договори тощо\~(згідно\~статуту)\~ представник. Наявність вищезазначеної інформації в ЄДРПОУ, позбавляє [PERSON] вільно обирати нове робоче місце, зокрема займати посади, пов`язані з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування. Відповідно до\~ч. 1 ст. 10 Закону\~України «Про\~державну реєстрацію\~юридичних осіб,\~фізичних осіб\~-\~підприємців та\~громадських формувань»\~№ 755-IV\~від 15.05.2003\~року,\~з наступними\~змінами та\~доповненнями (Закон\~України №\~755\~-\~IV), якщо документи\~та відомості,\~що підлягають\~внесенню до\~Єдиного державного\~реєстру юридичних\~осіб,\~фізичних осіб\~-\~підприємців та\~громадських формувань\~(Єдиний\~державний реєстр),\~внесені до\~нього, такі документи\~та відомості\~вважаються достовірними\~і можуть\~бути використані\~у спорі з третьою особою. У частині\~першій статті\~25\~Закону України\~«Про державну\~реєстрацію юридичних\~осіб,\~фізичних осіб-підприємців\~та громадських\~формувань» визначено,\~що державна\~реєстрація та\~інші реєстраційні дії проводяться на підставі документів, що\~подаються заявником\~для державної\~реєстрації та судових рішень,\~що набрали\~законної сили та тягнуть за собою зміну відомостей в Єдиному державному реєстрі. Суд вважає\~вимоги в\~частині зобов`язання\~Виконавчого комітету\~Нікопольської міської\~ради виключити\~з ЄДРПОУ\~відомості про\~ [PERSON] \~як керівника\~та представника\~Товариства з\~обмеженою відповідальністю\~ «Альфа-А Плюс» є похідними та пов`язаними з його звільненням, а тому такі вимоги також підлягають задоволенню. У відповідності до ч. 6 ст. 81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Позов - це вимога позивача до відповідача, спрямована через суд, про захист порушеного або оспорюваного суб`єктивного права та охоронюваного законом інтересу, яке здійснюється у визначеній законом процесуальній формі. Предмет позову - це певна матеріально - правова вимога позивача до відповідача, яка кореспондує зі способами захисту права, визначеними зокрема,ст. 16 Цивільного кодексу України. Підстава позову - це фактичні обставини, на яких ґрунтується вимога позивача. Вирішуючи спір, суд повинен надати об`єктивну оцінку наявності порушеного права чи інтересу на момент звернення до суду. Відсутність порушеного права є підставою для прийняття судового рішення про відмову в позові. Захист цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення. Згідно\~ч. 1-4\~ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків,встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. У відповідності до ч.1-3 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках,коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена,а також в інших випадках,передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Відповідно до ст.76 ЦПК України,\~доказами є будь-які дані,на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи,та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами :письмовими,речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Статтею 77 ЦПК України\~передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини,що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Згідно зі ст. 80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи,які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Частиною 1\~ст. 81 ЦПК України\~передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до п. 27 Постанови Пленуму ВСУ № 14 від 18 грудня 2009 року «Про судове рішення у цивільній справі», під час судового розгляду предметом доказування є факти, якими обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше юридичне значення для вирішення справи і підлягають встановленню при ухваленні рішення. Як вбачається з положень ч. 1ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Відповідно до ч. 1\~ст. 2 ЦПК України,завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно зі ч. 1\~ст. 4 ЦПК України,кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно зі ст. 1 Протоколу № 1 до\~Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Приймаючи рішення Суд враховує усталену практику Європейського Суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів, де мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, але його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення (див. рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v.Spain) від 9 грудня 1994 року, серія А, № 303А, п. 29). Національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень (див. рішення у справі «Суомінен проти Фінляндії» (Suominen v.Finland), № 37801/97, п. 36, від 1 липня 2003 року). Призначення обґрунтованого рішення полягає в тому, щоб продемонструвати сторонам, що вони були почуті. Крім того, вмотивоване рішення дає стороні можливість оскаржити його та отримати його перегляд вищестоящою інстанцією. Лише за умови винесення обґрунтованого рішення може забезпечуватись публічний контроль здійснення правосуддя (див. рішення у справі «Гірвісаарі проти Фінляндії» (Hirvisaari v.Finland), № 49684/99, п. 30, від 27 вересня 2001 року). Згідно з вимогами ст.\~124,\~129 Конституції України, задачами цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних, прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Основними засадами судочинства є законність, рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, забезпечення доведеності вини, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, гласність судового процесу та його повне фіксування технічними засобами, забезпечення апеляційного та касаційного оскарження та обов`язковість рішень суду до виконання. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). Відповідно до\~ст. 263\~ЦПК\~України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права,бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення,ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства,визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права,викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Аналізуючи вищевикладені доводи, беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносин, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, суд приходить до висновку , що позовні вимоги [PERSON] є обґрунтованими, а тому їх слід задовольнити у повному обсязі. На підставі викладеного,

Outcome: approved