Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-27 00:00:00

У листопаді 2014 року [PERSON] (далі - позивач) звернулася до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства "Райффайзен Банк Аваль" (надалі - відповідач1), [PERSON] (далі - відповідач2), у якому просила визнати припиненою поруку [PERSON] за Договором поруки № 96-05/13/329 від 01 липня 2008 року, укладеним між [PERSON] та Публічним акціонерним товариством "Райффайзен Банк Аваль", яким забезпечено зобов'язання [PERSON] за кредитним договором №014/9408/82/73944 від 01 липня 2008 року, укладений між Публічним акціонерним товариством "Райффайзен Банк Аваль" та [PERSON]. Позовні вимоги обґрунтовувала тим, що 01 липня 2008 року між [PERSON] та ПАТ "Райффайзен Банк Аваль" було укладено Договір поруки № 96-05/13/329, яким забезпечувалось виконання зобов'язання [PERSON] за кредитним договором № 014/9408/82/73944 від 01 липня 2008 року. Пунктом 1.3 Договору поруки передбачено, що сума кредиту, яка підлягає поверненню, становить 71 400 доларів США. Однак, згідно розрахунку суми позову ПАТ "Райффайзен Банк Аваль" до [PERSON] за кредитним договором № 014/9408/82/73944 від 01 липня 2008 року відповідачем1 нараховано суму кредиту у розмірі 78 074,41 доларів США. Таким чином, відповідач1 збільшив суму кредиту без згоди поручителя, внаслідок чого було збільшено обсяг відповідальності останнього. На підставі зазначеного позивач звернувся до суду із відповідним позовом. Представник позивача в судовому засіданні позов підтримав у повному обсязі та просив його задовольнити, посилаючись на доводи, викладені у позовній заяві. В судовому засіданні представник відповідача проти задоволення позову заперечував, надавши до суду заяву [PERSON], згідно якої остання надала згоду [PERSON] на підписання додаткової угоди № 96-05/131587 від 30 березня 2009 року до кредитного договору № 014/9408/82/944 від 01 липня 2008 року, зі змістом додаткової угоди ознайомлена, претензій не має. Так, відповідач стверджує, що умовами вказаної додаткової угоди було збільшено суму кредиту, тобто фактично [PERSON] надала свою згоду на зміну зобов'язання. Суд, вислухавши пояснення учасників процесу, дослідивши надані докази, дійшов висновку, що позовні вимоги є такими, що підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Як встановлено судом і це вбачається з матеріалів справи, 01 липня 2008 року між Відкритим акціонерним товариством "Райффайзен Банк Аваль" та [PERSON] укладено кредитний договір №014/9408/82/944, згідно якого кредитор надає позичальнику суму кредиту у розмірі 71 400 доларів США, яку [PERSON] зобов'язується повернути Банку на умовах та в строки, визначені цим Договором. Згідно п. 1.3 Договору поруки № 96-05/13/329, що укладений між [PERSON] та ВАТ "Райффайзен Банк Аваль" 01 липня 2008 року, позивач поручився за виконання [PERSON] зобов'язань згідно кредитного договору №014/9408/82/944 від 01 липня 2008 року, в тому числі щодо повернення суми кредиту у розмірі 71 400 доларів США, сплати процентів за його користування, комісійної винагороди, неустойки (пені, штрафів), в розмірі, строки та у випадках, передбачених Кредитним договором, а також відшкодування можливих збитків та виконання інших умов Кредитного договору в повному обсязі. Зокрема, п. 1.1 Кредитного договору передбачено суму кредиту - 71 400 доларів США. Як вбачається із розрахунку суми позову ПАТ "Райффайзен Банк Аваль" до [PERSON] за кредитним договором № 014/9408/82/73944 від 01 липня 2008 року відповідачем1 нараховано суму кредиту у розмірі 78 074,41 доларів США. Відповідно до ч. 1 ст. 546 ЦК України виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Згідно ч. 1 ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Як передбачено ч. 1 ст. 559 ЦК України порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов'язання, а також у разі зміни зобов'язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності. До припинення поруки призводять такі зміни умов основного зобов'язання без згоди поручителя, які призвели до збільшення обсягу відповідальності останнього. Збільшення відповідальності поручителя внаслідок зміни основного зобов'язання виникає в разі підвищення розміру процентів; відстрочення виконання, що призводить до збільшення періоду, за який нараховуються проценти за користування чужими грошовими коштами; установлення (збільшення розміру) неустойки; встановлення нових умов щодо порядку зміни процентної ставки в бік збільшення тощо. Як роз'яснено в п. 22 постанови пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року № 5 "Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин", відповідно до частини першої статті 559 ЦК припинення договору поруки пов'язується зі зміною забезпеченого зобов'язання за відсутності згоди поручителя на таку зміну та за умови збільшення обсягу відповідальності поручителя. При цьому обсяг зобов'язання поручителя визначається як умовами договору поруки, так і умовами основного договору, яким визначено обсяг зобов'язань боржника, забезпечення виконання яких здійснює поручитель. Проте якщо в договорі поруки передбачено, зокрема, можливість зміни розміру процентів за основним зобов'язанням і строків їх виплати тощо без додаткового повідомлення поручителя та укладення окремої угоди, то ця умова договору стала результатом домовленості сторін (банку і поручителя), а, отже, поручитель дав згоду на зміну основного зобов'язання. Таким чином, сума кредиту була збільшена без згоди [PERSON], внаслідок чого збільшився обсяг її відповідальності як поручителя, а тому підлягає застосуванню ч. 1 ст. 559 ЦК України. Разом з тим, варто зазначити, що посилання відповідача1 на заяву [PERSON] від 30 березня 2009 року, згідно якої остання надала згоду [PERSON] на підписання додаткової угоди № 96-05/131587 від 30 березня 2009 року до кредитного договору № 014/9408/82/944 від 01 липня 2008 року, не можуть братись судом до уваги, адже Банком не надано самої додаткової угоди № 96-05/131587 від 30 березня 2009 року. Таким чином, суду є незрозумілим зміст вказаної додаткової угоди, а тому стверджувати, що [PERSON] надала свою згоду на збільшення суми кредиту, не вбачається за можливе. Так, відовідач1 у порушення вимог ст. 60 ЦПК України не надав до суду належних та допустимих доказів, у розумінні ст. ст. 58, 59 ЦПК України, якими обґрунтовує свої заперечення. З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є законним та обґрунтованими, а позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved