Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-15 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю «Горинь Агро» звернулося до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Агроорг», [PERSON] про визнання недійсним договору оренди землі б/н від 01 лютого 2016 року. В обгрунтування позовних вимог вказує, що 28 березня 2011 року між ТзОВ "Горинь Агро" та [PERSON] укладено договір № 17 оренди земельної ділянки площею 2,14 га., який зареєстровано 23 травня 2012 року в Управлінні Держкомзему в Корецькому районі. Даний договір укладено строком на 10 (десять) років з дня його державної реєстрації. Вказують, що даний договір є чинним і на даний час, оскільки ніким не оскаржений та невизнаний в судовому порядку недійсним. Незважаючи на діючий договір оренди землі, відповідачі ТзОВ "Агроорг" та [PERSON] уклали договір оренди землі щодо вже орендованої ними земельної ділянки, право оренди земельної ділянки зареєстровано 08 березня 2016 року. Укладення даного договору оренди землі призвело до порушення їхнього права як орендаря щодо користування земельною ділянкою. А тому, просять суд, визнати недійсним договір оренди землі № б/н від 01 лютого 2016 року укладеного між відповідачами про передачу в строкове користування земельної ділянки сільськогосподарського призначення, а також стягнути з відповідачів сплачений судовий збір. Представник позивача Сидорук -Серединська Л.А. в судове засідання не з`явилась. Подала до суду заяву про розгляд справи без її участі, позов підтримала, просила позов задоволити з підстав викладених у ньому. Представник ТзОВ «Агроорг» адвокат Турович О.М. в судове засідання не з`явилася, до суду подала заяву про визнання позову повністю. Відповідач [PERSON] в судові засідання неодноразово не з`являлася, хоча повідомлялася про дату, час та місце розгляду справи як за зареєстрованим місцем проживання, так і за фактичним в с.Світанок Корецького району Рівненської області, проте повістки повертаються з поміткою "за закінченням терміну зберігання". Також виклик відповідача було здійснено шляхом розміщення відповідного повідомлення на веб-порталі «Судової влади України». Дослідивши подані документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи та вирішення її по суті, суд встановив наступні обставини справи та надав їм правову оцінку. 28 березня 2011 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «ГОРИНЬ АГРО» та [PERSON] укладено договір оренди земельної ділянки, згідно якого остання передала позивачу в оренду належну їй на праві власності земельну ділянку площею 2,14 га, кадастровий номер якої 5623086500:03:010:0039, сільськогосподарського призначення, що знаходиться на території Самострілівської сільської ради Корецького району Рівненської області, строком на 10 (десять) років. 23 травня 2012 року даний договір зареєстровано в Управлінні Держкомзему в Корецькому районі Рівненської області, про що вчинено відповідний запис за №562300004002924, тобто строк дії договору укладеного між ТзОВ "Горинь Агро" та [PERSON] на момент укладення оспорюваного позивачем договору оренди землі від 01 лютого 2016 року не закінчився. Відповідно до п. 12.5 Договору, розірвання договору оренди землі в односторонньому порядку не допускається. (аналогічна норма міститься у ст.31 ЗУ "Про оренду землі"). Договір набирає чинності після підписання сторонами та з дня його державної реєстрації (п.14.1 Договору). Крім цього, судом встановлено, що 01 лютого 2016 року між [PERSON] та ТзОВ "Агроорг" укладено договір оренди земельної ділянки 2,14 га, кадастровий номер якої 5623086500:03:010:0039, сільськогосподарського призначення, що знаходиться на території Самострілівської сільської ради Корецького району Рівненської області, строком на 7 (сім) років. Згідно із інформаційної довідки № 150091991 від 18 грудня 2018 року з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта, 08 березня 2018 року проведено державну реєстрацію договору оренди земельної ділянки між ТзОВ «Агроорг» та [PERSON] від 01 лютого 2016 року. Відповідно до договору від 01 лютого 2016 року, [PERSON] передала ТзОВ «Агроорг» в оренду належну їй на праві власності земельну ділянку площею 2,14 га, кадастровий номер якої 5623086500:03:010:0039, сільськогосподарського призначення, що знаходиться на території Самострілівської сільської ради Корецького району Рівненської області, строком на 7 (сім) років. Згідно з ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків (ст. 76 ЦПК України). Відповідно до ч.1 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. За вимогами ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У відповідності до ч.1 ст.202 ЦК України, правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Стаття 203 ЦК України передбачає, що зміст правочину не може суперечити цьому кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Як вольова дія правочин являє собою поєднання волі та волевиявлення. Воля сторін полягає в їхній згоді взяти на себе певні обов`язки, вона повинна бути взаємною, двосторонньою і спрямованою на досягнення певної мети. Згідно із ч.1 ст.215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені ч.ч.1-3, 5, 6 ст.203 цього Кодексу. Відповідно до вимог ст.ст.627, 629 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог ЦК України, інших актів цивільного судочинства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Договір є обов`язковим для виконання сторонами. Статтею 24 Закону України «Про оренду землі» передбачено обов`язок орендодавця не вчиняти дій, які б перешкоджали орендареві користуватися орендованою земельною ділянкою. Відповідно до ст.525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. За правилом ч.1 ст.651 ЦК України розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Аналогічне правило містить і ст.35 Закону України «Про оренду землі». Статтею 27 Закону України «Про оренду землі» забезпечено права орендаря на орендовану ним земельну ділянку нарівні із захистом права власності на земельну ділянку відповідно до закону. Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що на момент укладення оспорюваного договору оренди землі від 01 лютого 2016 року між ТзОВ «Агроорг» та [PERSON] діяв інший договір оренди тієї ж самої земельної ділянки від 28 березня 2011 року, укладений між ТзОВ «Горинь Агро» та [PERSON] . Тобто, укладенням договору оренди між ТзОВ «Агроорг» та [PERSON] , остання в односторонньому порядку відмовилася від виконання умов договору і виконання зобов`язань за договором оренди, раніше укладеним з ТзОВ «Горинь Агро». За таких обставин, суд приходить до висновку, що при укладанні 01 лютого 2016 року оспорюваного договору оренди землі, сторонами недодержані вимоги ст.ст. 203, 215 ЦК України та приписи Закону України «Про оренду землі», оскільки був укладений без попереднього розірвання договору оренди земельної ділянки укладеного між ТзОВ «Горинь Агро» та [PERSON] А тому є всі підстави для визнання договору оренди від 01 лютого 2016 року недійсним. За таких обставин позов підлягає задоволенню. Згідно ч.1, ч.2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог; у разі задоволення позову - на відповідача. Відповідно до ч. 1, 3 ст. 206 ЦПК України, позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. Відповідно до ч. 1 ст. 142 ЦПК України у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. А тому, зважаючи, що представник ТзОВ «Агроорг» адвокат Турович О.М. до початку розгляду справи по суті подала заяву про визнання позову повністю, то позивачу підлягає поверненню з Державного бюджету 440 грн. 50 коп. судового збору, сплаченого за подання позовної заяви. В той же час, за цими ж правилами з відповідача ТзОВ "Агроорг" на користь позивача підлягає стягненню 440 грн. 50 коп. витрат на сплату судового збору, а з відповідача [PERSON] - 881 грн. 00 коп. Ухвалою від 14 лютого 2019 року вжито заходи забезпечення позову шляхом заборони будь-яким особам та/або суб`єктам державної реєстрації прав, державним реєстраторам прав на нерухоме майно вчинювати (здійснювати) будь-які реєстраційні дії та/або вносити будь-які відомості до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, приймати рішення про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень та проводити будь-які інші дії з державної реєстрації прав щодо земельної ділянки з кадастровим номером 5623086500:03:010:0039. А тому за приписами ч. 7 ст. 158 ЦПК України у разі ухвалення судом рішення про задоволення позову заходи забезпечення позову продовжують діяти протягом 90 (дев`яноста) днів з дня набрання рішенням законної сили або можуть бути скасовані за вмотивованим клопотанням учасника справи.

Outcome: approved