Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-16 00:00:00

14.02.2018 року позивачі [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] звернулися до суду з позовними вимогами, якими (з урахуванням уточнень) просять суд: визнати за ними право на приватизацію квартири за адресою: [ADDRESS]; зобов'язати виконавчий комітет Ізмаїльської міської ради Одеської області усунути перешкоди в реалізації їхнього права на приватизацію житла квартири за адресою: [ADDRESS]. В обґрунтування позовних вимог зазначають, що вони зареєстровані та проживають в [INFO] та іншого житла не мають.На підставі договору найму від 22 січня 1971 р., який було укладено між наймачем [PERSON] та адміністрацією ЖЕК №2, в особі керівника [PERSON], було надано житло, а саме квартиру [ADDRESS], площею 28,4 кв.м. Після виділення наймачу [PERSON] квартири за іншою адресою, квартира [ADDRESS] залишилася за його сином [PERSON] та його сім'єю, що підтверджено листом командуючого Краснознаменного черноморского флота від 08 червня 1990 року № К - 601.З метою приватизації квартири [ADDRESS], вони звернулися до виконавчого комітету Ізмаїльської міської ради, та їм було відмовлено у приватизації займаної квартири, у зв'язку з ненаданням повного переліку документів, а саме ордеру.Вважають зазначене рішення таким, що порушує їх право на безоплатне одержання у приватну власність займаного житла, оскільки вони на законних підставах користуються квартирою, зареєстровані за її адресою, до теперішнього часу не використали своє право на безкоштовну передачу житла, у звязку з чим мають право на приватизацію вказаної квартири. Позивачі у судовому засіданні уточнені позовні вимоги підтримали та просили їх задовольнити. Представник відповідача проти задоволення позову заперечував з підстав відсутності ордеру на квартиру. Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані учасниками судового процесу докази в їх сукупності, заслухавши пояснення позивачів та представника відповідача, проаналізувавши положення чинного законодавства, суд дійшов наступного. Судом встановлено, що згідно договору найму житлового приміщення в будинках місцевих Рад депутатів трудівників, державних підприємств та установ, кооперативних та громадських організацій Української ССР від 27.01.1971р. наймачу [PERSON] було надано житло у житловому будинку, а саме квартири [ADDRESS], площею 28,4 кв.м., що підтверджено також актом здачі та прийому квартири від 27.01.1971р. З листа командуючого Краснознаменного черноморского флота від 08 червня 1990 року № К 601 вбачається, що [PERSON] була виділена квартири за іншою адресою, а квартира [ADDRESS] залишилася за його сином [PERSON] та його сім'єю. 14.11.2017 року [PERSON] звернувся до виконавчого комітету Ізмаїльської міської ради із заявою про передачу йому у власність квартири [ADDRESS]. Листом №К-1719 від 20.11.2017р. [PERSON] було відмовлено у передачі у власність вказаної квартири, у звязку з тим, що ним в порушення п. 18 Положення про порядок передачі квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках у власність громадян, не був наданий ордер на квартиру. Згідно довідки комунального підприємства Ізмаїльської міської ради «Житсервіс» №66 від 25.01.2018 року, ордер на квартиру [ADDRESS] відсутній. Згідно довідки КП Ізмаїльської міської ради «Житсервіс» від 26.03.2018р. за №265 в квартирі [ADDRESS] проживають постійно та зареєстровані: [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON]. Згідно свідоцтва про шлюб серії І-ЖД №095705 від 21.11.2008р. [PERSON] змінила своє прізвище на [PERSON]. Згідно інформації Управління житлово-комунального господарства Ізмаїльської міської ради від 26.03.2018р. за №555/03-01 квартира [ADDRESS] належить до комунальної власності територіальної громади м. Ізмаїл. Згідно листа КП «Ізмаїльське МБТІ» №518 від 02.04.2018р. власником обєкта нерухомості за адресою: [ADDRESS] зареєстрована Місцева рада на підставі рішення виконавчого комітету Ізмаїльської міської ради депутатів трудящих №839 від 13.12.1949р. Право на приватизацію квартир з використанням житлових чеків одержують громадяни України, які на законних підставах проживають у них. Відповідно до листа ПАТ «Державний ощадний банк України» ТВБВ №10015/0456 філії Одеського обласного управління №943 від 08.11.2017р. [PERSON], який мешкає за адресою: [ADDRESS], житлові чеки не отримував та власним правом на них в м. Ізмаїлі не користувався. Згідно листа ПАТ «Державний ощадний банк України» ТВБВ №10015/0456 філії Одеського обласного управління №92 від 04.04.2018р. [PERSON], [PERSON], [PERSON], які мешкають за адресою: [ADDRESS], житлові чеки не отримували та власним правом на них в м. Ізмаїлі не користувалися. Отримати копію ордеру на квартиру неможливо, так як оригінал ордеру видавався в одному екземплярі та на даний час не зберігся. Статтею 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та іншими міжнародно-правовими документами про права людини закріплено право на житло. Конституцією України також серед основних прав і свобод людини й громадянина проголошено право на житло. У ст. 47 Конституції України передбачено, що кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла, інакше як на підставі закону за рішенням суду. Статтею 345 ЦК України закріплюється право фізичної або юридичної особи набувати право власності на майно у разі приватизації державного та комунального майна у порядку, встановленому законом. Зазначена норма є загальною, оскільки відсилає до спеціального законодавства. Правові основи приватизації державного житлового фонду, його подальшого використання і утримання визначені Законом України від 19 червня 1992 року N 2482-XII "Про приватизацію державного житлового фонду". Законом України від 04 вересня 2008 року N 500-VI "Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків" внесено зміни до Закону України "Про приватизацію державного житлового фонду" та дозволено приватизувати житло в гуртожитках, що перебувають у власності територіальних громад. Законом України від 08 вересня 2011 року N 3716-VI "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вдосконалення правового регулювання забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків" уточнено порядок передання гуртожитків у комунальну власність з метою наступної приватизації житлових приміщень законними мешканцями гуртожитків. Відповідно до\~ч.1 ст.2 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» до об'єктів приватизації належать квартири багатоквартирних будинків, одноквартирні будинки, житлові приміщення у гуртожитках (житлові кімнати, житлові блоки (секції), кімнати у квартирах та одноквартирних будинках, де мешкають два і більше наймачів (далі - квартири (будинки), які використовуються громадянами на умовах найму. Відповідно до п.18 Положення про порядок передачі квартир (будинків), жилих приміщень у гуртожитках у власність громадян, затвердженого Наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 16.12.2009 року № 396, громадянином до органу приватизації подаються: оформлена заява на приватизацію квартири (будинку), жилого приміщення у гуртожитку, кімнати у комунальній квартирі; копію документа, що посвідчує особу; технічний паспорт на квартиру (будинок), жиле приміщення у гуртожитку; довідка про склад сім'ї та займані приміщення; копія ордера про надання жилої площі (копія договору найму жилої площі у гуртожитку); документ, що підтверджує невикористання ним житлових чеків для приватизації державного житлового фонду; копія документа, що підтверджує право на пільгові умови приватизації; заява - згода тимчасово відсутніх членів сім'ї наймача на приватизацію квартири (будинку), жилих приміщень у гуртожитку, кімнат у комунальній квартирі. Згідно до змісту ч. 3 ст. 8 Закону України Про приватизацію державного житлового фонду (надалі - Закон) передача квартир (будинків) у власність громадян здійснюється на підставі рішень відповідних органів приватизації, що приймаються не пізніше місяця з дня одержання зави громадянина. При цьому частина 10 наведеної статті зазначає, що органи приватизації не мають права відмовити мешканцям квартир (будинків) у приватизації займаного ними житла, за винятком випадків, передбачених пунктом 2 статті 2 цього Закону, а саме не підлягають приватизації: квартири - музеї; квартири (будинки), розташовані на території закритих військових поселень, підприємств, установ і організацій, природних та біосферних заповідників, національних парків, ботанічних садів, дендрологічних, зоологічних, регіональних ландшафтних парків, парків - пам'ятників садово-паркового мистецтва, історико-культурних заповідників, музеїв-заповідників; кімнати в гуртожитках; квартири (будинки), які перебувають у аварійному стані; квартири, віднесені у встановленому порядку до числа службових, а також квартири, розташовані в зоні безумовного (обов'язкового) відселення, забрудненій внаслідок аварії на ЧАЕС. Тобто, перелік підстав для відмови в приватизації квартири є вичерпним і розширеному тлумаченню не підлягає. У відповідності зі ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Статтями 15 та 16 ЦК України передбачено право особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Стаття 76 ЦПК України, передбачає, що доказами у справі є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно з ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до вимог ст.ст. 12, 13, 78, 81 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, судом не виявлено обставин, що суперечать закону або порушують права, свободи чи інтереси інших осіб.

Outcome: approved