Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-01 00:00:00

ПАТ КБ "Приват Банк" звернулось до Комінтернівського районного суду м. Харкова з позовом до [PERSON], в якому просить стягнути з [PERSON] на користь ПАТ "КБ Приват Банк" заборгованість по кредитному договору № б/н у розмірі 14 148, 34 грн. та судовий збір у розмірі 1 378, 00 грн. В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що 12.08.2010 року між ПАТ КБ "Приват Банк" та [PERSON] укладено договір № Б/Н, у відповідності до умов якого [PERSON] отримала кредит у розмірі 6 000, 00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30, 00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, який відповідає строку дії карти. Згідно умов договору [PERSON] зобов'язалась щомісяця та у визначені строки здійснювати погашення частини суми заборгованості, проценти за користування кредитом та комісію. У порушення умов кредитного договору № Б/Н від 12.08.2010 року про належне, повне і своєчасне виконання зобов'язань, [PERSON] зобов'язання за кредитним договором належним чином не виконує, не сплачує щомісячні платежі в результаті чого станом на 31.10.2016 року [PERSON] має заборгованість в розмірі 14 148, 34 грн., а саме: 5 674, 53 грн. - заборгованість за кредитом; 7 323, 89 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом; 500, 00 грн. - штраф (фіксована частина); 649, 92 грн. - штраф (процентна складова). У судове засідання представник позивача не з'явився, надав до суду заяву, в якій позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив розглядати справу за його відсутності на підставі наявних в матеріалах справи доказів. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні пояснила, що дійсно отримувала кредитну картку, певний період часу здійснювала погашення. Однак, в подальшому стан її здоров'я погіршився, вона вимушена була звільнитись з роботи, а тому не змогла у повній мірі погасити отриманий кредит. Незважаючи на прострочку, вона здійснювала погашення заборгованості, переоформила картку після закінчення строку її дії, однак повністю погасити всю суму не має змоги. Крім того, відповідачем подано заяву про застосування строку позовної давності. Розглянувши матеріали справи, дослідивши надані докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог з огляду на наступне. З матеріалів справи судом встановлено, що 12.08.2010 року між ПАТ КБ "Приват Банк" та [PERSON] укладено договір № Б/Н, у відповідності до умов якого [PERSON] отримала кредит у розмірі 6 000, 00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту зі сплатою відсотків за користування кредитом з кінцевим терміном повернення який відповідає строку дії карти. Згідно умов договору [PERSON] зобов'язалась щомісяця та у визначені строки здійснювати погашення частини суми заборгованості, проценти за користування кредитом та комісію. Згідно ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Приписами ч. 1 ст. 530 ЦК України визначено, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Статтею 1062 ЦК України визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, якщо при цьому були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] належним чином свої зобов'язання не виконувала, у визначені договором строки погашення заборгованості за кредитним договором не здійснила, внаслідок чого у відповідач перед позивачем станом на 31.10.2016 року склалась заборгованість: 5 674, 53 грн. - заборгованість за кредитом; 7 323, 89 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом. В зв'язку з порушенням відповідачем [PERSON] умов договору позивачем нараховано штрафні санкції, а саме: 500, 00 грн. - штраф (фіксована частина); 649, 92 грн. - штраф (процентна складова). При цьому, з матеріалів справи вбачається, що відповідач просить застосувати до позовних вимог наслідки пропуску строку позовної давності. Відповідно до вимог\~ст. 257 ЦК України\~загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки, а згідно приписам п.4\~ст. 267 ЦК України\~сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. За змістом частини першої статті 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Тобто, позовна давність застосовується лише за наявності порушеного права особи. Верховним Судом України у постанові від 17 вересня 2014 року № 6-95цс14 висловлено правову позицію, згідно якої за договором про надання банківських послуг (при отриманні позичальником кредиту у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку), яким установлено не тільки щомісячні платежі погашення кредиту, а й кінцевий строк повного погашення кредиту, перебіг трирічного строку позовної давності (стаття 257 Цивільного кодексу України) стосовно щомісячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі не після закінчення строку дії договору, а після закінчення кінцевого строку повного погашення кредиту (стаття 261 Цивільного кодексу України). При цьому,\~\~згідно ч. ч. 1, 2, 3\~ст. 264 ЦК України\~перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого зобов'язання. Позовна давність переривається у разі пред'явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач. Після\~\~переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується. Правила переривання перебігу позовної давності застосовуються судом незалежно від наявності чи відсутності відповідного клопотання сторін у справі, якщо в останніх є докази, що підтверджують факт такого переривання. До дій, що свідчать про визнання боргу або іншого обов'язку, можуть, з урахуванням конкретних обставин справи, належати, зокрема, часткова сплата боржником або з його згоди іншою особою основного боргу та/або сум санкцій. У судовому засіданні відповідач пояснила, що, незважаючи на прострочку погашення заборгованості, в міру своїх можливостей продовжувала оплату боргу, з розрахунку заборгованості вбачається, що останній платіж нею було здійснено у червні 2016 року. З урахуванням викладеного, суд зазначає, що строк позовної давності перервався, звернувшись до суду з цим позовом, позивач не пропустив строки позовної давності, з огляду на що підстави для застосування наслідків пропуску строку позовної давності відсутні. Враховуючи, що [PERSON] взяті на себе зобов'язання за кредитним договором належним чином не виконує, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги про стягнення з [PERSON] на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк Приват Банк заборгованості за кредитним договором у розмірі 14 148 грн. 34 коп. є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Приймаючи до уваги викладене, позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі. Питання про стягнення судових витрат суд вирішує відповідно до ст. 88 ЦПК України.

Outcome: approved