Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-13 00:00:00

Представник позивача за довіреністю звернувся до суду із зазначеною позовною заявою, яку уточнив 03 листопада 2014 року та в обґрунтування якої вказував на те, що 22 травня 2008 року між ВАТ "Банк" Фінанси та Кредит", реорганізованим у ПАТ "Банк "Фінанси та Кредит" та мМіндою [PERSON] був укладений договір № 040-Р/022311 про відкриття карткового рахунку і використання платіжної картки (Договір-1). Згідно п. 1.1. позивач відкрив відповідачеві картковий рахунок № 4476 0701 0015 2677 і надав відповідну платіжну карту Visa Electron, що підтверджується копією розписки відповідача. Пунктом 4.6.2 Договору-1 передбачено списання з вказаної картки сум комісійної винагороди згідно з тарифами, які додані до цього договору. 26 травня 2008 року між позивачем та відповідачем був укладений договір про відкриття відновлювальної кредитної лінінї № 263/08-ФЛ (Договір-2), згідно якого позивач надав відповідачу в тимчасове користування на умовах забезпеченності, зворотності, терміновості, платності кредитні ресурси шляхом відкриття відновлювальної кредитної лінії на картковий рахунок , передбачений Договором-1, з розміром кредитного ліміту в сумі 12 000 грн, зі сплатою процентів. Відповідач зобов"язався повністю повернути отримані кошти в строк до 05 березня 2010 року. Пунктом 4.1. Договору-2 передбачено, що відповідач сплачує позивачу впроценти розмірі 2,2 % річних протягом 22 днів, починаючи з дати здійснення кожної операції по картрахунку з використанням картки та кредитних ресурсів в рамках поновлювальної кредитної лінії та в розмірі -22 % річних у період, починаючи з 23 дняпісля здійснення кожної операції по картрахунку з використання картки та кредитних ресурсів в рамках поновлювальної кредитної лінінї до момента повного погашення виданих кредитних ресурсів. Згідно п. 4.3 проценти сплачуються щомісячно в день нарахування процентів шляхом списання відповідної суми грошових коштів з картрахунку відповідача, в тому числі і за рахунок встановленого кредитного ліміту. У випадку, якщо в результаті такого списання буде перевищений розмір встановленого кредитного ліміту, відповідач зобов"язаний погасити до 15 числа місяця, наступного за поточним, заборгованість шляхом внесення коштів на відповідний картрахунок. Згідно п. 6.1 Договору-2 за прострочення повернення кредитних ресурсів або сплати процентів відповідач сплачує позивачеві пеню з розрахунку 1 % від простроченої суми за кожен день прострочення. Однак вдповідачем належним чином не виконуються умови вказаного договору - не своєчасно та не в повному обсязі здійснює зарахування коштів на погашення заборгованості по відсотках. 23 листопада 2011 року Бабушкінський районний суд м. Дніпропетровська ухвалив рішення, яким позовні вимоги АТ "Банк "Фінанси та Кредит" задоволені, стягнуто з відповідача заборгованість, яка складає 13 723, 89 грн. Таким чином. обставини укладення кредитного договору, його умови, надання кредитних коштів не потребують доказуванню. Однак саме по собі ухвалення рішення не припиняє зобов"язальних правовідносин та не звільняє боржника від відповідальнеості за невиконання грошового зобов"язання, що підтверджується положеннями ст.ст. 526, 599, ч. 2 ст. 1050, ч. 2 ст. 625 ЦК України. Таким чином, ухвалене рішення суду від 23 листопада 2011 року не свідчить про припинення договірних правовідносин сторін та не позбавляє банк права на отримання процентів за користування кредитом і пені, передбачених договором за несвоєчасну сплату кредиту. На думку позивача, обов"язок боржника сплачувати проценти за користування кредитом припиняється лише при повному погашенні заборгованості за кредитним договором, чого боржником зроблено не було, а тому, посилаючись на ст.ст. 526, 527, 549, 554, 625, 1054 ЦК України, просить стягнути з відповідача заборгованість за користування кредитом з 23 листопада 2010 року по 28 жовтня 2014 року в розмірі 141 451, 48 грн, що підтверджується розрахунком заборгованості, та сплачений судовий збір у розмірі 1 414, 51 грн. В судове засідання 14 липня 2015 року представник позивача не з"явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, що підтверджується розпискою про отримання повістки в матеріалах справи (а.с. 77). Відповідач в судове засідання не з"явилась, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена. Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, просив долучити до матеріалів справи пластикову картку ПАТ "Фінанси та Кредит" Visa Electron № 4476 0701 0015 2677 та відмовити у задоволенні позову у звязку з виконанням відповідачем рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 23 листопада 2011 року та спливом строку позовної давності як щодо повернення процентів за користування кредитом, так і щодо вимог кредитора про стягнення пені. Суд, вислухавши представника відповідача, дослідивши докази, викладені в письмових матеріалах справи, давши їм належну оцінку, вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 22 травня 2008 року між ПАТ "Банк "Фінанси та Кредит" та [PERSON] було укладено кредитний договір № 040-Р/022311 про відкриття карткового рахунку і використання платіжної картки, що підтверджується копією договору (а.с. 8, 9). 26 травня 2008 року між ВАТ "Банк "Фінанси та Кредит" та відповідачем укладений договір про відкриття відновлювальної кредитної лінінї № 263/08-ФЛ, що підтверджується копією договора (а.с. 5-7). Згідно п. 2.1. Договору № 263/08-ФЛ від 26 травня 2008 року, банк надає боржнику у тимчасове користування на умовах забезпеченості, зворотності, терміновості, платності кредитні ресурси шляхом відкриття на картковий рахунок боржника, на якому обліковуються операції, вчинені з використанням карти Visa Electron № 4476 0701 0015 2677, кредитної лінії з розміром кредитного ліміта в сумі 12 000 грн з виплатою процентів в розмірі процентних ставок, передбаченихх договором (а.с. 5, зворот). Відповідно до рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 23 листопада 2011 року у справі № 2-1670/11 позовні вимоги ПАТ "Банк "Фінанси та Кредит" задоволені в повному обсязі, стягнуто з [PERSON] на користь ПАТ "Банк "Фінанси та Кредит" заборгованість за кредитним договором № 263/08/ФЛ/18 від 26 травня 2008 року станом на 22 листопада 2010 року у сумі 13 723, 89 грн, судовий збір у розмірі 137, 24 грн, витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи у розмірі 120 грн, усього 13 981, 13 грн. Згідно даного рішення стягнута сума заборгованості включає заборгованість за кредитом - 11 769, 37 грн, заборгованість по сплаті відсотків у сумі 22, 14 грн, заборгованість по нарахованій пені у сумі 1 932, 38 грн. (а.с. 16). Відповідно до копії постанови про закінчення виконавчого провадження від 15 травня 2013 року, виконавчий документ № 2-1670/2011, виданий 18 вересня 2012 року, виконано фактично у повному обсязі (а. 17). Матеріалами справи встановлено, що відповідач [PERSON] востаннє здійснила проплату в рахунок погашення заборгованості по кредиту на виконання рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 23 листопада 2015 року у березні 2013 року, що підтверджується розрахунками сум заборгованості (а.с. 14, 52) та що в подальшому зумовило закінчення виконавчого провадження. Сума донарахованої заборгованості за кредитним договором № 63/08-ФЛ від 26 травня 2008 року за період з 23 листопада 2010 року по 28 жовтня 2014 року складає 141\~451, 48 грн., що включає 11\~906, 20 грн заборгованості простроченої (несанкціонованої) за кредитом, 26242, 33 грн нарахованих відсотків по простроченій (несанкціонованій) заборгованості та 103\~187, 64 грн пені (а.с. 52, 53) Відповідно до статті 629 ЦК України, договір є обов'язковим до його виконання. Згідно вимог чинного законодавства України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та у встановлений у зобов'язанні строк (термін) його виконання (ст.ст. 526, 527, 530 ЦК України). Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов'язання, згідно положень статті 625 ЦК України. Статтею 525 ЦК України встановлено заборону односторонньої відмови від зобов'язання або односторонньої зміни його умов, якщо інше не встановлено договором або законом. Таким чином, відповідач зобов'язаний виконувати кредитний договір у відповідності до його умов та законодавства. У відповідності до статті 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Згідно з ч.1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Разом з цим статтею 256 ЦК України визначено поняття позовної давності, згідно якої позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина четверта статті 267 ЦК України). Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України). По справі відсутні докази щодо існування погодженої сторонами іншої тривалості строку позовної давності відповідно до ст. 259 ЦК України. Для окремих видів вимог законом встановлена спеціальна позовна давність. Зокрема, частина друга статті 258 ЦК України передбачає, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). Відповідно до статті 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок. За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України). Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. Згідно п. 2.3. Договору № 263/08-ФЛ від 26 травня 2008 року картка VisaElectron № 4476 0701 0015 2677 надана Банком Боржникові на підставі Договору про відкриття карткового рахунку, надання та використання платіжної картки № 263/08-ФЛ від 26 травня 2008 року (а.с. 5,зворот). Згідно відомостей на власне платіжній картці строк її дії встановлений до травня 2010 року. Відповідно до п. 3.2 Договору № 263/08-ФЛ від 26 травня 2008 року Боржник зобовязується повернути кредитні ресурси, отримані за даним договором та сплатити проценти до 05 березня 2010 року. Відповідно до абзацу другого п. 3.2.1. зазначеного договору Боржник зобовязується щомісяця в строк до 30 числа поточного місяця зявлятися до Банку та отримувати виписку по картрахунку Боржника із зазначенням суми поточної заборгованості, яка виникла у Боржника. Як розяснив у своїй постанові від 19.03.2014 року Верховний Суд України, рішення якого є обовязковими для всіх судів України в силу ст. 360-7 ЦПК України (справа № 614 цс 14) за таким договором, що визначає щомісячні платежі погашення кредиту та кінцевий строк повного погашення кредиту перебіг позовної давності (ст. 257 ЦК України) щодо місячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі зі спливом останнього дня місяця дії картки (ст. 261 ЦК України), а не закінченням строку дії договору. Судом встановлено, що строк дії картки, виданої відповідачу при укладенні спірного кредитного договору від 26 травня 2008 року закінчився в травні 2010 року. Доказів того, що після закінчення зазначеного строку дії картки [PERSON] отримувала нову картку матеріали справи не містять. Позивачем наданий розрахунок заборгованості відповідача (а.с. 52, 53), однак не надано пояснень щодо того, чому при фактичному виконанні відповідачем рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 23 листопада 2011 року, яким зокрема стягнуто з відповідача [PERSON] заборгованість за кредитним договором, тобто тіло коредиту, позивач знову включає до свого розрахунку тіло кредиту та на якій підставі позивачем в розрахунку зарахування сум, сплачених відповідачем на виконання рішення суду, включене до складу погашення нарахованих відсотків по простроченій (несанкціонованій) заборгованості. Отже, враховуючи положення ст. 257 ЦК України, позивач мав право звернутися до суду з вимогою про повернення відповідачем відсотків по простроченій заборгованості та пені, які виникли у період добровільного виконання відповідачем рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 23 листопада 2011 року до повного виконання такого рішення, однак скористався таким правом лише 23 квітня 2014 року, тобто поза межами строку позовної давності. Позивач - ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» не заявив суду клопотання щодо поновлення строку позовної давності. З матеріалів справи не вбачається підстав для поновлення строку з поважних причин. Позивач продовжував щомісячно нараховувати проценти та пеню за прострочення зобов'язання по поверненню кредитних коштів після виконання відповідачем рішення суду від 23 листопада 2011 року, що свідчить про обізнаність позивача про порушення своїх прав. Відповідно до ч. 4 ст. 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Згідно ст. 266 ЦК України зі спливом позовної давності до основної вимоги, позовна давність спливає і до додаткової вимоги - стягнення неустойки, звернення стягнення на заставлене майно тощо. Відповідно до ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Аналізуючи перелічені вище докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що в задоволенні позову слід відмовити у повному обсязі.

Outcome: dismissed