Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-10 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача, посилаючись на те, що 07 травня 2014 року близько 11 год. 30 хв. в м.Черкаси по вул. Михайла Грушевського (Котовського) біля будинку № 97 сталась дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля ГАЗ 3307 д/н [NUMBER], належного відповідачу під керуванням водія [PERSON] та автомобіля CІТROEN JUMPY д/н [NUMBER], що належить [PERSON] під керуванням [PERSON] ДТП сталась з вини [PERSON], що підтверджено постановою Соснівського районного суду м.Черкаси від 18.05.2015 року. Цивільно-правова відповідальність власника автомобіля ГАЗ 3307 д/н [NUMBER], застрахована ПАТ «УСК «Гарант-Авто». Внаслідок ДТП позивачу пошкодженням автомобіля, який перебував у його правомірному володінні, була завдана матеріальна та моральна шкода, до цього часу шкода не відшкодована. Моральна шкода полягала у неможливості здійснювати активно підприємницьку діяльність та здійснювати діяльність у якості кандидата у депутати міської ради. Просить суд стягнути з відповідача на його користь 97 772,95 грн. матеріальної шкоди та 30 000 грн. моральної шкоди, всого 127 772,95 грн. та судові витрати по справі. В судовому засіданні позивач та його представники, адвокати Конопатський О.О., Самофал В.І. позовні вимоги підтримали, вказували, що на підставі довіреності власника [PERSON] від 05.04.2012р. автомобіль перебував у володінні позивача на момент ушкодження внаслідок ДТП 07.05.2014р. Згідно з висновком автотоварознавочого дослідження від 18.07.2014р. була визначена вартість 57 679,11 грн. робіт з відновлювального ремонту автомобіля, вказана шкода не відшкодована, хоча позивач звертався до страхової компанії, в якій застрахована цивільно-правова відповідальність відповідача, однак страховиком до даного часу не виплачено страхове відшкодування. 18.06.2015р. спеціалістом-автотоварознавцем проведено на підставі протоколів огляду автомобіля від 18.07.2014р. калькуляцію відновлювальних робіт за цінами на червень 2015 робіт, на підставі якої вартість матеріального збитку згідно розрахунку у позовній заяві складає 97 772,95 грн. та складається з вартості ремонтно-відновлювальних робіт 9512 грн., вартості розхідних матеріалів 10350,69 грн., вартості замінюваних при ремонті запчастин з урахуванням зносу 129850,43*(1,0 - 0,4). В зв'язку з ушкодженням з вини працівника відповідача автомобіля у законному володінні позивача останьому була завдана моральна шкода, яка полягала у моральних стражданнях через неможливість використовувати автомобіль для здійсненні підприємницької діяльності та передвиборчої агітації в якості кандидата в депутати міської ради, також позивач був змушений вживати додаткових зусиль для отримання відшкодування. В подальшому у серпні 2015 року позивач без проведення ремонту відчужив ушкоджений автомобіль за запчастини без зняття з реєстрації за власником [PERSON] по ціні, яку назвати відмовився, після цього в червні 2016 року звернувся до суду з даним позовом. Просили суд позовні вимоги задоволити у повному обсязі. Представники відповідача [PERSON], адвокат Карпенко Д.В., який діяв також в інтересах третьої особи [PERSON] позов не визнали, в наданих суду запереченнях посилались на недоведеність позивачем розміру завданої ушкодженням автомобіля матеріальної шкоди. Вказували, що на час складення калькуляції 18.06.2015р. [PERSON] не мав кваліфікації судового експерта, при проведенні авто товарознавчого дослідження порушена методика, під час оцінки складались два протоколи огляду, не всі вказані у висновку пошкодження автомобіля були отримані внаслідок ДТП з вини відповідача, під час розгляду справи відповідач був позбавлений можливості провести експертизу з дослідження ушкодженого автомобіля в зв'язку з відчуженням його позивачем. Також вказували, що позивач в зв'язку з відчуженням автомобіля без ремонту не поніс витрати на відновлення автомобіля, а суму, за яку відчужив, не підтвердив, отже міг продати за суму, більшу за вартість автомобіля на момент ДТП, таким чином вказували на недоведеність позивачем заявленого до стягнення розміру матеріальної шкоди. Заперечили також доведеність завдання моральної шкоди, просили відмовити у задоволенні позову у повному обсязі. Треті особи в судове засідання не з'явились, про час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином. Заслухавши учасників процесу, дослідивши матеріали справи суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини, які регулюються нормами цивільного законодавства. З матеріалів справи видно, 07 травня 2014 року близько 11 год. 30 хв. в м.Черкаси по вул. Михайла Грушевського (Котовського) біля будинку № 97 сталась дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля ГАЗ 3307 д/н [NUMBER], належного відповідачу під керуванням водія [PERSON] та автомобіля CІТROEN JUMPY д/н [NUMBER], що належить [PERSON] під керуванням [PERSON] ДТП сталась з вини [PERSON], що підтверджено постановою Соснівського районного суду м.Черкаси від 18.05.2015 року, залишеною без зміни постановою апеляційного суду Черкаської області від 15.06.2015р., про закриття справи за ст.38 КУпАП. Вказаною постановою встановлено, що водій [PERSON] при виконанні правого повороту в порушення ПДР України не переконався у безпеці маневру, на зайняв своєчасно відповідного крайнього положення на проїзній частині та скоїв зіткнення з автомобілем під керуванням позивача, що рухався у попутному напрямку з правої сторони, внаслідок чого останній наїхав на перешкоду (електроопору). Згідно ст.61 ЦПК України вирок або постанова у справі про адміністративне правопорушення, що набрали законної сили, обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Внаслідок ДТП був пошкоджений автомобіль CІТROEN JUMPY д/н [NUMBER], належний [PERSON] відповідно до свідоцтва про реєстрацію серії САК 481939, виданого Черкаським ВРЕР при УДАІ УМВС України в Черкаській області 24.02.2012р. Згідно доручення 15 квітня 2012 року [PERSON] уповноважив позивача на представництво його інтересів в усіх органах і устнаовах, підприємствах і організаціях незалежно від підпорядкування і форм власності з питань, пов'язаних з вчиненням правочинів щодо користування, експлуатації та продажу автомобіля за ціну та на умовах за його розсудом, в тому числі знімати автомобіль з обліку, одержувати страхове відшкодування в якості потерпілого, здійснювати представництво інтересів власника в суді. Відповідно до довідки ЄДРПОУ позивач є керівником приватного підприємства "Будгазпром", видами діяльності якого будівництво місцевих трубопроводів, ліній зв'язку з та енергопостачання та інші. Згідно посвідченням від 28.04.2014р. позивач був зареєстрований кандидатом у депутати до Черкаської міської ради на позачергових виборах 25.05.2014р. Цивільно-правова відповідальність власника автомобіля ГАЗ 3307 д/н [NUMBER], застрахована ПАТ «УСК «Гарант-Авто» згідно з полісом АІ/0235366 терміном дії з 19.04.2014р. до 18.04.2015р. 08.05.2014р. позивач звернувся до страхової компанії ПАТ "УСК "Гарант-авто" з заявою про виплату страхового відшкодування. Відповідно до висновку експертного товарознавчого дослідження № 78/14 від 18.07.2014р., складеного за замовленням позивача експертом [PERSON] на підставі свідоцтва про кваліфікацію № 35 від 20.04.2012р., виданого Міністерством юстиції України, внаслідок отримання пошкоджень автомобіль CІТROEN JUMPY д/н [NUMBER] потребує відновлювального ремонту, матеріальна шкода власника становить 57679,11 грн., яка складається з вартості ремонтних робіт 9512 грн., матеріалів 8324,41 грн., вартості заміни деталей з урахуванням зносу 66404,51*(1,0-0,40)=39 842,706 грн. Ринкова вартість автомобіля на момент ушкодження визначена в розмірі 135680,97 грн. Протоколи огляду складались 19.06.2014р. та 08.07.2014р. у присутності позивача, представника відповідача та страхової компанії, які підписали протоколи без зауважень. як вбачається з картки експерта [PERSON] було видане свідоцтво експерта № 35 від 28.05.1999р., термін дії якого неодноразово проводовжувався. Згідно з рішенням ЦЕКК № 28 від 20.04.2012р. термін дії свідоцтва № 35 продовжено до 20.04.2015р. 18.06.2015р. спеціалістом-автотоварознавцем [PERSON] проведено на підставі протоколів огляду автомобіля у 2014р. калькуляцію відновлювальних робіт за цінами на червень 2015 робіт, на підставі якої вартість матеріального збитку згідно наведеного у позовній заяві розрахунку становить 97 772,95 грн. та складається з вартості ремонтно-відновлювальних робіт 9512 грн., вартості розхідних матеріалів 10350,69 грн., вартості замінюваних при ремонті запчастин з урахуванням зносу 129850,43*(1,0 - 0,4). До даного часу страхове відшкодування не виплачене та не надана відповідача у виплаті страхового відшкодування, у зв'язку з чим позивач у червня 2016 року звернувся до суду з даним позовом до підприємства в зв'язку з завданням шкоди його працівником. В ході розгляду справи відповідачем завлялось клопотання про проведення експертизи для визначення матеріальної шкоди, завданої позивачу внаслідок ушкодження автомобіля, однак в зв'язку з відмовою позивача надати для дослідження ушкоджений автомобіль судова експертиза не призначалась. Як пояснив позивач в судовому засіданні, через кілька місяців після калькуляції 18.06.2015р., приблизно у серпні 2015 року, автомобіль CІТROEN JUMPY д/н [NUMBER] ним був відчужений на запчастини без проведення ремонту та без зняття з реєстрації, по ціні, яку назвати відмовився. Відповідно до ст.1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Суд виходить з того, що водій [PERSON] на підставі наказу № 64/1 від 15 червня 2011 року був прийнятий на роботу водієм ТОВ "Тальнівський завод "Мінводи", отже на момент ДТП керував належним відповідачем автомобілем під час перебування у трудових відносинах з відповідачем, тому відповідач є особою, відповідальною за завдану шкоду внаслідок ДТП з вини його працівника. Відповідно до ст. 396 ЦК України правила про захист права власності, які встановлені главою 29 ЦК України, поширюються на речові права власності на чуже майно. Якщо порушення речового права на чуже майно, з вини третіх осіб, завдало певних майнових збитків особі, якій належить це право, то ця особа може звернутися за захистом належних їй прав на підставі ст. 396 ЦК України. Згідно правової позиції Верховного Суду України від 20.01.2016р. у справі № 6-2808цс15 право потерпілого на відшкодування шкоди її заподіювачем є абсолютним і суд не вправі відмовити в такому позові з тих підстав, що цивільно-правова відповідальність заподіювача шкоди застрахована. У разі задоволення такого позову заподіювач шкоди не позбавлений можливості пред'явити майнові вимоги до страхової компанії, з якою ним укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності. Згідно ст.60 ЦК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 цього Кодексу. Доказування не може грунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст.22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Згідно з ст.1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення речі. Оцінюючи зібрані у справі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що в судовому засіданні не знайшов підтвердження належними і допустими доказами розмір завданої позивачу матеріальної шкоди ушкодженням автомобіля CІТROEN JUMPY д/н [NUMBER] та в чому конкретно вони полягали - реальних збитках чи упущеній вигоді, виходячи з наступного. Посилання позивача щодо стягнення з відповідача суми матеріальної шкоди в розмірі, що дорівнює вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля згідно калькуляції від 18.06.2015р. спеціаліста-автотоварознавця, суд вважає такими, що не обґрунтовують позовні вимоги, оскільки підставою покладання на особу, відповідальну за завдання шкоди, обов'язку відшкодувати вартість ремонту ушкодженої речі є те, що власник (володілець) ушкодженого майна фактично поніс відповідні витрати або має їх понести для відновлення стану ушкодженого майна. Разом з тим, згідно пояснень позивача, автомобіль, який перебував в його володінні, позивач не відновлював, а продав його в ушкодженому стані на запчастини. Отже відсутні підстави відшкодування позивачу вартості відновлювального ремонту, який ним фактично не здійснювався і не може здійснюватись у зв'язку з вибуттям автомобіля з його фактичного волордіння. Крім того, позивач ціну, за якою ним відчужений зазначений автомобіль, суду не вказав, також ним не була проведена оцінка вартості автомобіля в ушкодженому стані на момент продажу, що не дає можливості суду встановити реальну вартість втраченого майна на підтвердження того, що позивач дійсно зазнав збитків в результаті продажу автомобіля в пошкодженому стані , який значно зменшив ринкову вартість автомобіля. Судом позивачу роз'яснювалось право заявити клопотання про призначення експертизи для визначення ринкової вартості ушкодженого автомобіля для підтвердження реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи, однак позивач вказав, що наміру заявляти таке клопотання не має. Згідно зі ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Оскільки позивачем не надано належних та допустимих доказів щодо розміру завданої йому матеріальної шкоди та в чому конкрентно понесені ним збитки полягали у зв'язку з продажем автомобіля без проведення ремонту за ціною, щодо якої не доведено її зменшений розмір порівняно з вартістю автомобіля на момент пошкодження, суд вважає, що позовні вимоги про відшкодування матеріальної шкоди не підлягають до задоволення. Положеннями ст. 1167 ЦК України визначено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Положеннями ст. 1172 ЦК України юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов'язків. При цьому відповідно до 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна. Пунктом 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.19995 р. «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» з відповідними доповненнями та змінами, роз'яснено, що обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової шкоди) підлягають: наявність такої шкоди, протиправність дій її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправними діяннями заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. В судовому засіданні встановлено, що в результаті ДТП з вини працівника відповідача позивачу завдано моральної шкоди, яка полягає у душевних переживаннях та стражданнях внаслідок істотного порушення нормальних життєвих зв'язків у зв'язку з ушкодженням автомобіля, який перебував у законному володінні позивача та використовувався позивачем для вирішення підприємницьких питань та проведення передвиборчої агітації, внаслідок неможливості здійснювати повноцінне використання автомобіля, позивач змушений був вживати додаткових зусиль щодо відшуковування коштів для ремонту автомобіля та пошуку іншого транспортного засобу для користування, тому суд з урахуванням принципів справедливості та доцільності, з урахуванням того, що тривала невиплата позивачу страхового відшкодування не пов'язана з причинами, що залежать від відповідача, а оскарження в апеляційному порядку третьої особою постанови по справі про адміністративне правопорушення не може розцінюватись як намагання уникнути відповідальності, оскільки є реалізацією гарантованого законом права на апеляційне оскарження та доступ до суду, вважає, що позовні вимоги про стягнення моральної шкоди з відповідача підлягають до задоволення в частині стягнення з відповідача моральної шкоди 5000 грн. Також до стягнення з відповідачів в силу вимог ст. 88 ЦПК України підлягають судові витрати по оплаті судового збору пропорційно задоволених позовних вимог оскільки зазначені судові витрати понесені позивачою, що підтверджено документально копією платіжнго документу.

Outcome: approved