Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-02 00:00:00

Акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (далі - АТ КБ «ПриватБанк» ) звернулось до суду з позовною заявою до [PERSON] , про стягнення боргу за кредитним договором № б/н від 18.01.2018 року у розмірі 14126,06 грн. та стягнення судових витрат по справі. В обгрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 27 травня 2017 року між АТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] був підписаний кредитний договір № б/н, за яким останньому було надано кредитну карточку. Відповідно до укладеного кредитного договору б/н [PERSON] 18.01.2018 року була відкрита відновлювальна кредитна лінія, шляхом встановлення кредитного ліміту на кредитній карточці 14000.00 грн. Процентна ставка в межах пільгового періоду становила 0,01%, а за межами пільгового періоду, в редакції умов та правил до кредитного договору, що почала діяти з 01.03.2019 року, відповідно до п.2.1.1.2.12, у разі, починаючи з 181-го дня з моменту порушення зобов`язань клієнта з погашення кредиту, останній зобов`язується сплатити на користь банку заборгованість по кредиту, а також проценти від суми неповернутого в строк кредиту, які становлять 86,4% для картки "Універсальна" і 84,0% "Універсальна Голд" . Щодо встановлення та зміни кредитного ліміту Банк керувався п.2.1.1.2.3, п.2.1.1.2.4 договору, де зазначено, що клієнт дав свою згоду, щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту та його зміну за рішенням та ініціативою банку. Підписання даного договору є прямою і безумовною згодою позичальника щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту, встановленого банком, відповідно до п.2.1.1.2.4 умов та правил надання банківських послуг. Відповідач при підписанні анкети-заяви підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг", "Тарифами банку", які викладені на банківському сайті, складає між ним та банком договір, про що свідчить підпис його у заяві. Позивач свої зобов`язання за кредитним договором виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому кредитним договором. Відповідач не надавав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договору. У зв`язку з зазначеними порушеннями зобов`язань за кредитним договором відповідач станом на 14.07.2020 року має заборгованість 14126,06 грн., яка складається з наступного: -9754,31 грн. - заборгованість за простроченим тілом кредиту; -4371,75 грн.- заборгованість за простроченими відсотками. Оскільки позичальник заборгованість не сплатив, то позивач просить суд стягнути заборгованість по кредиту, а також судові витрати по справі. Представник позивача також звернувся до суду з клопотанням про розгляд справи за відсутності позивача. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти заочного розгляду справи та винесення заочного рішення не заперечує. /а.с.71/. Відповідач [PERSON] позовні вимоги визнав повністю, згідний, щоб з нього було стягнуто заборгованість по кредиту в розмірі 14126,06 грн. та судові витрати по справі. Відзиву на позов не подав. Суду пояснив, що вчасно сплачував кредит, однак в силу сімейних обставин останнім часом змінився його майновий стан, він немає постійної роботи та доходів, тому не зміг погашати кредит. Заслухавши пояснення відповідача, дослідивши наявні матеріали справи, суд дійшов до наступних висновків. Згідно ч.ч.1,4 ст. 206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Судом вирішено справу в межах заявлених позивачем позовних вимог. В ході розгляду справи сторони (їх представники) заяв та/чи клопотань не подавали. Судом не вирішувалося питання про забезпечення доказів, не вживалися заходи забезпечення позову, зупинення і поновлення провадження тощо. Під час розгляду справи в суді встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надавати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Судом встановлено, що 27 травня 2017 року між АТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] був підписаний кредитний договір № б/н, за яким останньому було надано кредитну карточку. Відповідно до укладеного кредитного договору б/н [PERSON] 18.01.2018 року була відкрита відновлювальна кредитна лінія, шляхом встановлення кредитного ліміту на кредитній карточці 14000.00 грн. /а.с.11-15/. Щодо зміни кредитного ліміту банк керується п.2.1.1.2.3, п.2.1.1.2.4 умов та правил надання банківських послуг, де зазначено, що клієнт дає згоду, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням банку, і клієнт дає право банку в будь-який момент змінити (зменшити або збільшити) кредитний ліміт. Підписання даного договору є прямою і безумовною згодою позичальника щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту, встановленого банком, відповідно до п.2.1.1.2.4 умов та правил надання банківських послуг. Своїм підписом відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами банківських послуг» та «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті, складають між ним та банком кредитний договір /а.с.13-61/. Як зазначив позивач у позовній заяві свої зобов`язання за кредитним договором виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому кредитним договором. Відповідно до п.2.1.1.5.5 договору позичальник зобов`язується погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим договором. У порушення умов договору відповідач зобов"язання за вказаним договором належним чином не виконав. Зазначені обставини підтверджуються розрахунком заборгованості (а.с.7-9). Розрахунок заборгованності за кредитним договором станом на 14.07.2020 року має заборгованість 14126,06 грн., яка складається з наступного: -9754,31 грн. - заборгованість за простроченим тілом кредиту; -4371,75 грн.- заборгованість за простроченими відсотками. Згідно ч.1 ст. 526 ЦК України зобов"язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Відповідно до ч.2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов"язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася та сплати процентів. Таким чином з матеріалів справи вбачається, що [PERSON] своїх зобов`язань перед банком відповідно до умов кредитного договору № б/н від 18.01.2018 року не виконав. Дані обставини також підвердив сам відповідач під час розгляду справи в суді, визнавши позовні вимоги повністю. Отже, суд рахує що позовні вимоги позивача є обгрунтованими та підлягають задоволенню повністю та відповідно вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь Банку заборгованість по кредиту в розмірі 14126,06 грн. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, суд вирішує питання щодо судових витрат. Про те, що позивачем понесено витрати у вигляді сплати судового збору в розмірі 2102,00 грн. підтверджує платіжне доручення від 10.08.2020 року. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України понесені позивачем судові витрати, суд покладає на відповідачку [PERSON] (а.с. 1). Відповідно до ст.ст.509, 526, 530, 610, 629, 1049-1050,1054 ЦК України,

Outcome: approved