Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-12 00:00:00

Публічним акціонерним товариством "Альфа-Банк" подано позов про стягнення з [PERSON] заборгованості за кредитним договором № 490053969 від 24.12.2007 року в розмірі 740771,97 грн. Представник позивача в судове засідання не з'явився, подав суду заяву про розгляд справи без його участі, вимоги підтримав в повному обсязі. Не заперечував проти ухвалення заочного рішення. Відповідач про час і місце розгляду справи повідомлявся. Копія ухвали про відкриття провадження у справі, копія позовної заяви з доданими до неї копіями документів, а також судова повістка у даній справі, повернуті на адресу суду з відміткою "за закінченням терміну зберігання". Вказана кореспонденція направлена на адресу відповідача, зазначену у позовній заяві та за якою відповідача зареєстровано за відомостями адресно-довідкового підрозділу ГУДМС УДМС України в Кіровоградській області. Третя особа, [PERSON] в судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належно та вчасно. Причини неявки суду не повідомив, заяв про розгляд справи за його відсутності не надавав. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням статті 224 Цивільного процесуального кодексу України. Справа розглядається на підставі доказів наявних в матеріалах справи. Розглянувши матеріали справи, оцінивши наявні в матеріалах справи та досліджені в судовому засіданні докази, суд встановив наступне. Між ЗАТ "Альфа-Банк" та [PERSON], укладено договір № 490053969 від 24.12.2007 року, за яким відповідач отримав кредит у розмірі 14841,58 дол. США зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 14,5 % річних, з кінцевим терміном повернення 24.12.2014 року, що узгоджено сторонами в п.п. 2.1.-2.3. кредитного договору. ЗАТ «Альфа-Банк» 19.08.2009 року було приведено у відповідність до Закону України «Про акціонерні товариства» назву організаційно-правової форми, шляхом перейменування ЗАТ «Альфа-Банк» в ПАТ «Альфа-Банк». Статтею 1054 Цивільного кодексу України визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Позивач виконав свої зобов'язання за Договором в повному обсязі, що підтверджується матеріалами справи. Відповідач належним чином не виконав повернення кредиту та відсотків за його користування в терміни, передбачені договором, не забезпечив, внаслідок чого перед позивачем станом на 03.02.2014 року виникла заборгованість по кредиту в сумі 13450,33 дол. США, заборгованості по сплаті відсотків в сумі 7088,97 дол. США. На даний час кредитна заборгованість відповідачем не погашена. Відповідно до вимог статті 526 Цивільного кодексу України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. За статтею 530 Цивільного кодексу України зобов'язання повинні виконуватись в установлений законом або договором строк. Статтями 1049, 1054 Цивільного кодексу України, встановлено, що позичальник зобов'язаний повернути кредитору надані грошові кошти (кредит) та сплатити проценти у строки та на умовах, встановлених договором. Докази виконання відповідачем в повному обсязі прийнятих на себе зобов'язань за договором в матеріалах справи відсутні. Позивач також просить стягнути з відповідача пеню в розмірі 576601,35 грн., яка виникла внаслідок прострочення виконання зобов'язань за кредитним договором. Пунктом 3.4. частини 2 кредитного договору передбачено, що в разі невиконання чи несвоєчасного виконання зобов'язання в частині повернення кредиту та/або сплати процентів, комісій згідно умов цього договору, позичальник зобов'язаний сплатити банку пеню в розмірі 1 % від простроченої суми за кожний день прострочення. У відповідності до приписів частини першої статті 546 Цивільного кодексу України виконання зобов'язання може забезпечуватися, зокрема, неустойкою. Статтею 549 Цивільного кодексу України встановлено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. В силу статті 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Статтею 611 Цивільного кодексу України передбачено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки. В забезпечення виконання зобов'язань позичальника, яким є [PERSON], що випливають з кредитного договору, відповідно до ст. 553 ЦК України, 24.12.2007 року позивач та [PERSON] уклали договір поруки № 490053969-П. Відповідно до ст. 554 ЦК України, у разі порушення боржником зобов'язання. Забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солдарні боржники, якщо договором не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Відповідно до п. 3.1. договору поруки, боржник та поручитель відповідають перед банком за порушення обов'язків, перелічених у ст. 2 цього договору, як солідарні боржники. Поручитель відповідає перед банком у тому ж обсязі, що і боржник. Пунктом 3.3. договору поруки, поручитель має право вимагати обов'язки, зазначені у п. 2.1. цього договору, або їх частину достроково та за відсутності передбачених основним договором або законодавством України підстав для дострокової вимоги їх виконання банком у випадку, якщо боржник зробив письмову заяву про свою неспроможність виконати їх належним чином. Статтею 509 ЦК України передбачено, що зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Враховуючи вищевказане, суд вважає, що позов підлягає задоволенню у повному обсязі. Відповідно до ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтвердженні судові витрати. На підставі викладеного та

Outcome: approved