Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-22 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра», треті особи: Червонозаводський відділ державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції, [PERSON] з позовом про визнання права власності в порядку ст. 60 Закону України «Про виконавче провадження» на житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, який розташований за адресою: [ADDRESS], житловою площею 125,7 кв.м., загальною площею 273,9 кв. м., зазначений в плані під літ. "А-3" та зняття з нього арешт, накладений Червонозаводським ВДВС ХМУЮ згідно з Постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження №37728305 від 23.04.2013 р. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що він є власником житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами, який розташований за адресою: [ADDRESS], що підтверджується договором купівлі-продажу від 08.02.2013 р. та витягом з державного реєстру прав на нерухоме майно. При реалізації прав, як власника даного будинку, позивач дізнався що Червонозаводським відділом державної виконавчої служби ХМУ була винесена Постанова про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження №37728305 від 23.04.2013 р., згідно якої було накладено арешт на житловий будинок з надвірними спорудами за [ADDRESS], житловою площею 125,7 кв.м., загальною площею 273,9 кв. м., зазначений в плані під літ. "А-3". Дана Постанова про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження №37728305 від 23.04.2013 р була винесена в рамках виконавчого провадження №37728305 відносно [PERSON] (адреса: [ADDRESS], РНОКПП: [NUMBER], у межах суми звернення стягнення: 2973002,14 грн.). 15 листопада 2013 р. позивач подав заяву про зняття арешту на майно на ім'я начальника Червонозаводського відділу державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції, в порядку ч.3 ст. 60 Закону України «Про виконавче провадження». Листом від 09.12.13 р. №58191 Червонозаводським відділом державної виконавчої служби ХМУ було відмовлено в звільненні майна з-під арешту та запропоновано звернутися до суду. Позивач вважає, що накладений арешт Червонозаводським відділом державної виконавчої служби ХМУ на житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, який розташований за адресою: [ADDRESS] порушує його права, як законного власника, який має всі необхідні документи та суперечить низці законодавчих актів, зокрема Конституції України, Цивільному кодексу України, Закону України «Про виконавче провадження». Представник позивача [PERSON] у судовому засіданні підтримав позовні вимоги у повному обсязі та просив їх задовольнити, зазначивши, що при накладенні арешту на майно державний виконавець, в порушення вимог Закону України «Про виконавче провадження» не пересвідчився в належності даного майна саме боржнику - [PERSON] та незаконно наклав на нього арешт. Представник відповідача заперечував проти задоволення позовних вимог та просив відмовити в їх задоволенні у повному обсязі, зазначивши, що державний виконавець правомірно наклав арешт на дане майно, так як відповідно до умов договору іпотеки від 23.11.07 р., копія якого була надана виконавчій службі, дане майно належить саме боржникові - [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу від 23.11.2007 р., зареєстрованого в Державному реєстрі право чинів 23.11.07 р. за реєстром №10017. Представник третьої особи Червонозаводського відділу державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції державний виконавець Павлов В.О. проти задоволення позовних вимог не заперечував, зазначивши, що спочатку дане виконавче провадження №37728305 знаходилось у іншого державного виконавця, який і накладував заборону на дане майно, але при цьому не пересвідчившись кому воно належить дійсно. На сьогоднішній день згідно витягів із державних реєстрів дане майно дійсно належить позивачу і жодних заборон, у тому числі обтяжень - іпотек на користь ПАТ «КБ»Надра» за даним майном не числиться. Третя особа [PERSON] у судове засідання не з'явився хоча був повідомлений належним чином. Причини неявки суду не повідомив. Суд, вислухавши представників сторін, вважає за можливе розглядати дану справу без участі третьої особи [PERSON] Суд, вислухавши представників сторін, розглянувши матеріали справи, вважає позовні вимоги законними, обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню. Як встановлено у судовому засіданні та підтверджено матеріалами справи, 18 квітня 2013 р. відповідачем Публічним акціонерним товариством «Комерційний банк «Надра» була подана заява про відкриття виконавчого провадження від 16.04.2013 р. №364 до Червонозаводського відділу державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції. До заяви був наданий оригінал виконавчого листа Шевченківського районного суду м. Києва від 09.04.2010 р. №2-8463/10 про стягнення з [PERSON] на користь ВАТ «КБ «Надра» 2 971 182,14 грн. також була додана копія договору іпотеки від 23.11.2007 р., копія довіреності представника, копія свідоцтва про державну реєстрацію, копію витягу зі статуту ПАТ «КБ»Надра». 23.04.2013 р. старшим державним виконавцем Червонозаводського відділу державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції Голод О.В. винесена постанова про відкриття виконавчого провадження №37728305 та було запропоновано боржнику [PERSON] добровільно оплатити грошові кошти. Також, 23.04.2013 р. старшим державним виконавцем Червонозаводського відділу державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції Голод О.В. була винесена постанова про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, згідно з якою було накладено арешт на житловий будинок з надвірними спорудами за [ADDRESS], житловою площею 125,7 кв.м., загальною площею 273,9 кв. м., зазначений в плані під літ. "А-3" та земельну ділянку, розташовану в [ADDRESS], площа якої 0,1000 га у межах згідно з планом. Як вбачається з інформаційної довідки від 19.08.2013 р. з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно 29.04.2013 р. на підставі постанови Червонозаводського відділу державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 23.04.2013 р. державний реєстратор реєстраційної служби ХМУЮ Харківської області Кот О.О. наклала арешт на будинок, що знаходиться в [ADDRESS], житловою площею 125,7 кв.м., загальною площею 273,9 кв. м., зазначений в плані під літ. "А-3" Рішенням №2114353 державного реєстратора прав на нерухоме майно реєстраційної служби ХМУЮ Харківської області Гарбуз Т.О. було відмовлено Червонозаводському відділу державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції у державній реєстрації арешту нерухомого майна на земельну ділянку, що розташована в [ADDRESS] у зв'язку з поданням заяви після державної реєстрації права власності на таке майно за новим право набувачем. 15.11.2013 р. позивач звернувся з заявою про зняття арешту на майно до начальника Червонозаводського відділу державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції. Листом від 09.12.13 р. №58191 Червонозаводським відділом державної виконавчої служби ХМУ було відмовлено в звільненні майна з-під арешту, у зв'язку з тим, що позивач не є стороною виконавчого провадження та було запропоновано звернутися до суду. Відповідно до ст.316 Цивільного кодексу України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону своєю волею, незалежно від волі інших осіб. У відповідності до ст.321 Цивільного кодексу України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Як передбачено ч.2 ст.386, ч.1 ст.391 Цивільного кодексу України власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Згідно зі ст.392 Цивільного кодексу України власник майна може пред'явити позов про права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до ст.41 Конституції України ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право власності є непорушним. Згідно з п.5 ч.3 ст.11 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець при здійсненні виконавчого провадження має право накладати арешт на майно боржника, опечатувати, вилучати, передавати таке майно на зберігання та реалізовувати його в установленому законодавством порядку. Згідно ст.8 Закону України «Про виконавче провадження» сторонами у виконавчому провадженні є стягувач та боржник. Стягувачем є фізична або юридична особа, на користь чи в інтересах якої видано виконавчий документ. Боржником є фізична або юридична особа визначена виконавчим документом. Загальний порядок звернення стягнення на майно передбачено главою 4 Закону України «Про виконавче провадження». Статтею 52 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилучені та примусовій реалізації. Частиною 2 ст.57 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що арешт на майно боржника може накладатися державним виконавцем шляхом: винесення постанови про арешт коштів та інших цінностей боржника, що знаходяться на рахунках і вкладах чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах; винесення постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження; проведення опису майна боржника і накладення на нього арешту. Системний аналіз наведених норм матеріального права свідчить, що державний виконавець в силу наданих йому повноважень вправі арештувати майно винятково боржника, як зобов'язаної сторони у виконавчому провадженні. Проте, спірний житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, який розташований за адресою: [ADDRESS] належить позивачу, який не є стороною виконавчого провадження. Так, 08 лютого 2013 р. був укладений договір купівлі-продажу житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами, який розташований за адресою: [ADDRESS], житловою площею 125,7 кв.м., загальною площею 273,9 кв. м., зазначений в плані під літ. "А-3", посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Харківської області [PERSON], за реєстром №457 між [PERSON] (Продавець) та [PERSON] (Покупець). Згідно з витягом з Державного реєстру прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 08.02.2013 р. договір купівлі-продажу від 08.02.2013 р. житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами, який розташований за адресою: [ADDRESS], житловою площею 125,7 кв.м., загальною площею 273,9 кв. м., зазначений в плані під літ. "А-3" був зареєстрований за [PERSON], індексний номер: 305041, реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна: 7182363101. Законом України «Про виконавче провадження», зокрема статтею 60 визначено, що особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. Частиною другою вказаної статті встановлено, що у разі прийняття судом рішення про зняття арешту з майна арешт з майна знімається за постановою державного виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. З урахуванням наведених положень Закону, а також визначених у главі 29 Цивільного кодексу України засад захисту права власності особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на майно і про звільнення його з-під арешту. Підставою для накладення арешту на майно позивача Червонозаводським відділом державної виконавчої служби ХМУ стала копія договору іпотеки від 23.11.2007 р., який був укладений між ВАТ «КБ «Надра» (правонаступником якого є ПАТ «Комерційний банк «Надра») та [PERSON] Предметом іпотеки по даному договору був житловий будинок з надвірними спорудами що знаходиться [ADDRESS], житловою площею 125,7 кв.м., загальною площею 273,9 кв. м., зазначений в плані під літ. "А-3". Відповідно до положень Закону України «Про іпотеку» іпотека - вид забезпечення виконання зобов'язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом. Згідно зі ст.. 4 Закону України «Про іпотеку» обтяження нерухомого майна іпотекою підлягає державній реєстрації відповідно до закону. Згідно зі ст. 331 ЦК України, якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. Частиною 3 ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» встановлюють, що право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Права на нерухоме майно та їх обтяження, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Як вбачається з матеріалів справи, а саме з документів наданих виконавчою службою, що станом на 22.11.2013 р. житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, який розташований за адресою: [ADDRESS], житловою площею 125,7 кв.м., загальною площею 273,9 кв. м., зазначений в плані під літ. "А-3" належить та зареєстрований за позивачем - [PERSON]. Також відсутні будь-які відомості про державну реєстрацію обтяження на житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, який розташований за адресою: [ADDRESS], житловою площею 125,7 кв.м., загальною площею 273,9 кв. м., зазначений в плані під літ. "А-3" з боку відповідача - ПАТ «Комерційний банк «Надра». Відповідно до п.4-4 Постанови Пленуму ВСУ від 27.08.1976 р. з наступними змінами «Про судову практику в справах про виключення майна з опису» при ухваленні судового рішення, суд зобов'язаний звертати увагу, чи додержані відповідною посадовою особою вимоги закону про опис майна, в тому числі того, що перебуває у власності боржника з іншими особами, яке не описувалось, а також чи не описано те майно, на яке стягнення не може бути звернене у передбачених законодавством випадках. Встановивши, що описане майно, на яке не може бути звернене стягнення за виконавчими документами або за такими вимогами, суд виключає його з акта опису і арешту незалежно від заявлених позивачем вимог. Системний аналіз наведених норм матеріального права свідчить про порушення державним виконавцем вимог Закону України «Про виконавче провадження» щодо порядку накладення арешту на майно боржника та наявність у позивача права на вчинення дії, спрямованих на захист прав власності, що підтверджується необхідними право встановлювальними документами та наявністю перешкод у виді арешту на розпорядження позивачем своєю власністю свідчить про обґрунтованість позовних вимог. Таким чином, суд приходить до висновку про задоволення позову в частині вимог щодо зняття арешту з житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами, який розташований за адресою: [ADDRESS], житловою площею 125,7 кв.м., загальною площею 273,9 кв. м., зазначений в плані під літ. "А-3", накладений Червонозаводським ВДВС ХМУЮ згідно з Постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження №37728305 від 23.04.2013 р. У задоволенні позову в частині визнання права власності в порядку ст. 60 Закону України «Про виконавче провадження» на житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, який розташований за адресою: [ADDRESS], житловою площею 125,7 кв.м., загальною площею 273,9 кв. м., зазначений в плані під літ. "А-3", суд відмовляє у задоволенні, оскільки на час розгляду справи право власності позивача на вказане домоволодіння зареєстроване належним чином, що підтверджується матеріалами справи, та не заперечувалося сторонами у справі та їх представниками.

Outcome: partial