Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-06 00:00:00

У квітні 2018 року [PERSON] звернувся до суду з позовом, у якому просив визнати таким, що не підлягає виконанню, виконавчий напис, вчинений 08 листопада 2017 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Швецем Р.О., зареєстрований в реєстрі за № 19124, про стягнення з нього на користь Публічного акціонерного товариства комерційного банку "ПриватБанк" (далі - ПАТ КБ "ПриватБанк" або Банк) заборгованості за кредитним договором № б/н від 03 лютого 2012 року в розмірі 59083 грн. 52 коп. та витрат на вчинення цього виконавчого напису в розмірі 1800 грн. В обґрунтування позову зазначав, що 03 лютого 2012 року ним у Банку була підписана анкета-заява про приєднання до Умов та Правил банківських послуг у ПАТ КБ "ПриватБанк" та йому Банком була оформлена платіжна картка із встановленим кредитним лімітом, якою він періодично користувався, своєчасно сплачував отримані у кредит грошові кошти та проценти за користування кредитом. У вересні 2009 року після здійснення на нього нападу та пограбування дану платіжну картку у нього викрали, йому були завдані тілесні ушкодження, більше року він проходив тривале лікування та фізично не міг сплачувати платежі по кредитній картці. Будь-яких листів чи претензій щодо виникнення заборгованості за кредитним лімітом Банк йому не направляв та про існування заборгованості його не повідомляв. Також зазначав, що у 2017 році йому через ПАТ КБ "ПриватБанк" за проходження ним військової служби та участь в антитерористичній операції на території Донецької та Луганської областей була перерахувала заробітна плата. Однак Банк, без його відома здійснив зарахування цієї заробітної плати в рахунок погашення суми його заборгованості за кредитним договором № б/н від 03 лютого 2012 року щодо якої між ним і Банком виник сторін. Із постанови державного виконавця Броварського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області про відкриття виконавчого провадження № 55808238 від 15 лютого 2018 року, яку він отримав поштою, йому стало відомо, що 08 листопада 2017 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Швецем Р.О. вчинений виконавчий напис, який зареєстрований в реєстрі за № 19124, про стягнення з нього на користь ПАТ КБ "ПриватБанк" заборгованості за кредитним договором № б/н від 03 лютого 2012 року за 2005 днів, а саме: за період з 03 лютого 2012 року по 31 липня 2017 року, що становить 59083 грн. 52 коп., з яких: 4798 грн. 76 коп. - заборгованість за тілом кредиту, 50495 грн. 07 коп. - заборгованість по процентам, 500 грн. - заборгованість з пені та комісії, 500 грн. - штраф (фіксована частина), 2789 грн. 69 коп. - штраф (відсоток від суми заборгованості); та 1800 грн. - витрат за вчинення виконавчого напису. Після ознайомлення з документами щодо вчинення вказаного вище виконавчого напису, вважає, що він був вчинений з порушенням вимог ст. ст. 87, 88 Закону України "Про нотаріат", глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5, оскільки при вчиненні виконавчого напису нотаріусом не було перевірено безспірність заборгованості боржника перед стягувачем; не надано належних документів для його вчинення; до заяви на вчинення спірного виконавчого напису не було додано кредитного договору та засвідченої виписки з особового рахунку боржника, хоча вони містяться в переліку документів, що додаються до цієї заяви. Крім того, згідно із вимогами п. 3.1 глави 16 розділу ІІ зазначеного Порядку нотаріус вчиняє виконавчі написи за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. Період стягнення суми заборгованості за вказаним виконавчим написом нотаріусом здійснено за період з 03 лютого 2012 року по 31 липня 2017 рік, що перевищує позовну давність три роки для вчинення виконавчого напису. Представник позивача [PERSON] у судовому засіданні позов підтримала, надала пояснення, аналогічні викладеному, просила суд задовольнити позовні вимоги повністю. Відповідач АТ КБ "ПриватБанк" у судове засідання не з`явилося, про дату, час і місце розгляду справи повідомлялося належним чином, про причини неявки суд не повідомило, відзив на позов і заяву про розгляд справи за його відсутності до суду теж не подавало. Третя особа приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Швець Р.О. у судове засідання не з`явився, подав до суду заяву, у якій просив суд розглянути справу за його відсутності. Третя особа Броварський міськрайонний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області у судове засідання не з`явився, його представник старший державний виконавець Сірош А.В. подала до суду заяву, у якій просила суд розглянути справу за її відсутності. Заслухавши пояснення сторони позивача, дослідивши матеріали справи, суд встановив такі факти і відповідні їм правовідносини та дійшов наступних висновків. Судом встановлено, що 03 лютого 2012 року позивачем [PERSON] (далі - Клієнт) була підписана анкета-заява про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПАТ КБ "ПриватБанк", яке з 21 травня 2018 року змінило свою назву на Акціонерне товариство комерційний банк "ПриватБанк" (далі - АТ КБ "ПриватБанк" або Банк). На підставі цієї анкети-заяви Банк відкрив Клієнту картковий рахунок та випустив йому платіжну картку "Кредитка "Універсальна". Із даної анкети-заяви не вбачається строк надання Банком кредиту, розмір процентів, що нараховуються на суму кредиту, та встановлений Банком кредитний ліміт. 08 листопада 2017 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Швецем Р.О. був вчинений виконавчий напис, за яким запропоновано стягнути з [PERSON] на користь ПАТ КБ "ПриватБанк" несплачену в строк заборгованість за кредитним договором № б/н від 03 лютого 2012 року, що складає 59083 грн. 52 коп., з яких: 4798 грн. 76 коп. - сума заборгованості за тілом кредиту, 50495 грн. 07 коп. - заборгованість за процентами, 500 грн. - заборгованість з пені та комісії, 500 грн. - штраф (фіксована частина), 2789 грн. 69 коп. - штраф (відсоток від суми заборгованості); та 1800 грн. - витрат за вчинення нотаріусом виконавчого напису. Строк, за який провадилося стягнення суми заборгованості, складає 2005 днів за період з 03 лютого 2012 року по 31 липня 2017 року. Правовідносини, що виникли між сторонами, регулюються ЦК України та Законом України "Про нотаріат" від 02 вересня 1993 року № 3425-XII, а також Порядком вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, зокрема главою 16 розділу ІІ, затвердженим наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5 (далі - Порядок № 296/5). Згідно із ст. 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України "Про нотаріат" нотаріат в Україні це система органів і посадових осіб, на які покладено обов`язок посвідчувати права, а також факти, що мають юридичне значення, та вчиняти інші нотаріальні дії, передбачені цим Законом, з метою надання їм юридичної вірогідності. За змістом положень п. 19 ч. 1 ст. 34 Закону України "Про нотаріат" виконавчий напис є нотаріальною дією, що вчиняють нотаріуси. Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. У ч. 1 ст. 87 Закону України "Про нотаріат", п. 1.1 глави 16 розділу ІІ Порядку № 296/5 встановлено, що для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Згідно із ч. 2 ст. 87 Закону України "Про нотаріат", п. 1.2 глави 16 розділу ІІ Порядку № 296/5 перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 (далі - Перелік № 1172). Відповідно до п. 2 Переліку № 1172 для одержання виконавчого напису про стягнення заборгованості за кредитними договорами, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями, додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Із поданої Банком приватному нотаріусу Швецю Р.О. заяви про вчинення виконавчого напису видно, що у переліку додатків до цієї заяви вказаний кредитний договір (копія). Разом з тим, із копій документів, на підставі яких був вчинений спірний виконавчий напис № 19124 від 08 листопада 2017 року, вбачається, що до вказаної вище заяви на вчинення виконавчого напису Банком додана анкета-заява [PERSON] від 03 лютого 2012 року про його приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг. У цій анкеті-заяві вказано, що вона разом із Пам`яткою Клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами банку становлять між [PERSON] і Банком договір про надання банківських послуг. Виходячи із змісту даної анкети-заяви [PERSON] про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПАТ КБ "ПриватБанк" за відсутності Пам`ятки Клієнта, Умов та Правил надання банківських послуг, а також Тарифів банку сама по собі анкета-заяв не може вважатися укладеним сторонами договором про надання банківських послуг. Суд встановив, що відповідач ПАТ КБ "ПриватБанк" до заяви на вчинення виконавчого напису Пам`ятку Клієнта, Умови та Правила надання банківських послуг, а також Тарифи банку нотаріусу не надавало. Всупереч вимогам п. 2 зазначеного Переліку № 1172 на підтвердження заборгованості позивача [PERSON] за кредитним договором № б/н від 03 лютого 2012 року Банк надав нотаріусу розрахунок заборгованості за цим договором станом на 31 липня 2017 року, а не виписку з рахунку боржника [PERSON] із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Дослідивши розрахунок суми заборгованості, долучений Банком до заяви на вчинення виконавчого напису нотаріусом, судом встановлено, що у вказаному розрахунку заборгованості відсутні відомості про те, яким чином Банком здійснено розрахунок заборгованості по штрафам (фіксована частина) в розмірі 500 грн. та по штрафам (відсоток від суми заборгованості) у розмірі 2789 грн. 69 коп. Дані суми вказані у виконавчому написі нотаріуса та підлягають стягненню з боржника, що не може свідчити про безспірність заборгованості. Пленум Верховного Суду України у п. 13 постанови № 2 від 31 січня 1992 року "Про судову практику в справах за скаргами на нотаріальні дії або відмову в їх вчиненні" роз`яснив, що при вирішення справ пов`язаних з оскарженням відмови у видачі виконавчого напису або його видачею, судам слід мати на увазі, що відповідно до статей 34, 36, 87, 88 Закону України "Про нотаріат" виконавчий напис може бути вчинено нотаріусом і за умови, що наявність безспірної заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем підтверджується документами, передбаченими переліком, документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Також у цьому ж п. 13 зазначеної постанови Пленум Верховного Суду України звернув увагу на тому, що виконавчий напис може бути вчинено нотаріусом лише за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у випадках, коли законом встановлено інший строк давності - не минув цей строк. Враховуючи встановлені вище обставини, суд вважає, що приватний нотаріус Шець Р.О. при вчиненні 08 листопада 2017 року оспорюваного позивачем виконавчого напису за № 19124 не витребував належних документів для вчинення цього виконавчого напису, не переконався належним чином у безспірності суми заборгованості, що підлягає стягненню з [PERSON] на користь ПАТ КБ "ПриватБанк" за цим виконавчим написом, чим порушив норми Закону України "Про нотаріат", Порядку № 296/5 та Переліку № 1172. За змістом ч. ч. 1, 3 ст. 12, ч. ч. 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. У ч. 1 ст. 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідач АТ КБ "ПриватБанк" на спростування, зазначених у позовній заяві позивачем [PERSON] обставин, будь-яких доказів суду не надав. Згідно із підпунктом 3.1 п. 3 глави 16 розділу II Порядку № 296/5 нотаріус вчиняє виконавчі написи за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Відповідно до підпунктів 3.3, 3.4 п. 3 глави 16 розділу ІІ вказаного Порядку № 296/5 якщо для вимоги, за якою вчиняється виконавчий напис, законом установлено інший строк давності, виконавчий напис вчиняється у межах цього строку. Строки, протягом яких може бути вчинено виконавчий напис, обчислюються з дня, коли у стягувача виникло право примусового стягнення боргу. За змістом ст. ст. 256, 257 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. У ч. ч. 1, 2 ст. 258 ЦК України передбачено, що для окремих видів вимог законом може встановлюватися спеціальна позовна давність: скорочена або більш тривала порівняно із загальною позовною давністю. Позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). Згідно із вимогами ч. 4 ст. 267 ЦК України сплив позовної давності є підставою для відмови у позові. Відповідно до ст. 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок. За змістом ч. ч. 1, 5 ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. За зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. Зі змісту оспорюваного виконавчого напису вбачається, що стягнення з [PERSON] на користь Банку заборгованості здійснюється за кредитним договором № б/н від 03 лютого 2012 року за період з 03 лютого 2012 року по 31 липня 2017 рік, тобто охоплює період тривалістю більше трьох років з дня виникнення права вимоги. У порушення зазначених норм права нотаріус не перевірив строк у межах якого Банк звернувся до нього із заявою про вчинення виконавчого напису. Можливість поновлення нотаріусом строку на пред`явлення стягувачем грошової вимоги до боржника ні Законом України "Про нотаріат", ні Порядком № 296/5 не передбачено. Доказів щодо зміни строків позовної давності, встановлених ст. ст. 256, 257, 258 ЦК України, відповідачем суду теж не надано. Оцінивши досліджені у судовому засіданні докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що вчинений 08 листопада 2017 року за заявою ПАТ КБ "ПриватБанк" приватним нотаріусом Швецем Р.О. виконавчий напис за № 19124 про стягнення з позивача [PERSON] на користь відповідача Банку суми заборгованості за кредитним договором № б/н від 03 лютого 2012 року в розмірі 59083 грн. 52 коп. та витрат за вчинення цього виконавчого напису в розмірі 1800 грн. не відповідає вимогам закону, тому даний виконавчий напис суд визнає таким, що не підлягає виконанню. Також відповідно до вимог ч. 1 ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачений при подачі позову судовий збір у розмірі 704 грн. 80 коп. На підставі викладеного,

Outcome: approved