Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-28 00:00:00

Представник позивача звернулась до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за кредитним договором, мотивуючи тим, що 28.10.2016 [PERSON] (далі - відповідач, позичальник) подав до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» (далі - Первісний кредитор, ТОВ"ФК"ЦФР") Заяву про приєднання до умов отримання кредитів та інших послуг від ТОВ"ФК"ЦФР" та Заяву №2041448618 від 28.10.2016 на отримання кредиту від ТОВ"ФК"ЦФР" (далі - Кредитний договір), підписанням якої підтвердив згоду, що ця заява разом з умовами отримання кредитів та інших послуг від ТОВ"ФК"ЦФР" становлять кредитний договір між ТОВ "ФК`ЦФР" та Відповідачем, як позичальником, а також, що отримав примірник Кредитного договору та погодив отримати шляхом роздрукування з веб-сайту кредитодавця www.kreditmarket.ua умови отримання кредитів від ТОВ"ФК"ЦФР". 30.07.2018 між TOB "ФК "ЦФР" та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (далі - ТОВ "ФК "ЄАПБ", Позивач) укладено Договір відступлення права вимоги № 20180730 (далі - Договір відступлення прав вимоги), у відповідності до умов якого, ТОВ "ФК "ЦФР" передав (відступив) ТОВ "ФК "ЄАПБ" за плату права грошової вимоги (Права Вимоги) до Боржників за Кредитними Договорами, у тому числі щодо відповідача в сумі 18488, 75 грн., з яких: 9135,96 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 824,81 грн. - сума заборгованості за відсотками; 2646,63 грн. - сума заборгованості за щомісячними процентами (платою за управління кредитом); 5881,35 грн. - сума заборгованості за пенею. Ураховуючи те, що відповідач у добровільному порядку не сплачує заборгованість за кредитом, а ні на рахунок первісного кредитора, а ні позивача, хоча отримав відповідну вимогу, вказане стало підставою для звернення до суду із даним позовом. Ухвалою суду від 06.04.2020 відкрито провадження у справі, розгляд справи призначено за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін та визначено відповідачеві строк для подання відзиву. У визначений судом строк відповідач відзиву та заперечень проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін не надав, також не надав зустрічного позову в межах визначеного судом строку, тому суд здійснює розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження у порядку письмового провадження. Суд, вивчивши та дослідивши матеріали цивільної справи, повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши усі зібрані у справі докази, встановив 28.10.2016 [PERSON] , ознайомившись з умовами отримання кредитів та інших послуг від ТОВ «ФК «ЦФР» засвідчив своє волевиявлення на приєднання до умов кредитування у ТОВ «ФК «ЦФР» шляхом підписання Заяви про приєднання до умов отримання кредитів та інших послуг від ТОВ «ФК «ЦФР» (ідентифікаційний код - 35725063) (а.с.5). Відповідно до Заяви №2041448618 від 28.10.2016 на отримання кредиту від ТОВ"ФК"ЦФР" (а.с.6), [PERSON] підтвердив, що ця заява разом з умовами отримання кредитів та інших послуг від ТОВ"ФК"ЦФР" становлять кредитний договір між ним як позичальником та ТОВ "ФК «ЦФР», умови кредитного договору, зокрема умови про сукупну вартість кредиту, ознайомився з кредитним договором і згоден з усіма його умовами, які отримав шляхом роздрукування з веб-сайту кредитодавця www.kreditmarket.ua та зобов`язався їх виконувати. Сторонами у Заяві узгоджено розмір кредиту, початковий процент, щомісячний процент, річний процент, а також щоденну пеню, узгоджено графік платежів (а.с.7). Відповідно до платіжного доручення від 28.10.2016 (а.с.10) ТОВ «ФК «ЦФР» перераховано [PERSON] грошові кошти у розмірі 8300 грн., які відповідно до заяви доручено ТОВ «ФК «ЦФР» перерахувати на рахунок [PERSON] та інші суми (400, 00 грн. та 2 689, 20 грн. ) перераховано іншим отримувачам. Судом встановлено, що 30.07.2018 між TOB "ФК "ЦФР" та ТОВ "ФК "ЄАПБ" укладено Договір відступлення права вимоги № 20180730 відповідно до якого ТОВ "ФК "ЦФР" передає (відступає) ТОВ "ФК "ЄАПБ" за плату, а ТОВ "ФК "ЄАПБ" приймає належні ТОВ "ФК "ЦФР" права грошової вимоги (Права Вимоги) до Боржників за Кредитними Договорами вказаними у Реєстрі Боржників укладеними між ТОВ "ФК "ЦФР" і Боржниками. Згідно Витягу з реєстру боржників до Договору відступлення права вимоги від 30.07.2018 (а.с.20), [PERSON] зазначений у реєстрі, розмір заборгованості 18488, 75 грн. Як убачається із довідки виданої ТОВ "ФК "ЦФР" та повідомлень (а.с.13, 15, 16), [PERSON] повідомлено про те, що право кредитодавця по договору від 28.10.2016 передано ТОВ "ФК "ЄАПБ". З наданого позивачем розрахунку заборгованості, якими він обґрунтовував свої вимоги вбачається, що станом 30.07.2018 заборгованість [PERSON] за кредитом від 28.10.2016 становить в сумі 18488, 75 грн., з яких: 9135,96 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 824,81 грн. - сума заборгованості за відсотками; 2646,63 грн. - сума заборгованості за щомісячними процентами (платою за управління кредитом); 5881,35 грн. - сума заборгованості за пенею, які у добровільному порядку відповідач не сплачує. Відповідно до ст.ст. 1054, 1055 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Відповідно до ст.ст. 599, 526, 527, 530 ЦК України, зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином, зобов`язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Згідно ст.610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідно до змісту ч.1 ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом; розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилась, та сплати процентів, що належать відповідно до ст. 1048 ЦК України. Відповідно до ст. 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Відповідно до положень ч.ч. 1, 2 ст. 614 ЦК України особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом; особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання; відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов`язання. Відповідно ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Ураховуючи викладене, суд дійшов висновку, що відповідач не виконав взяті на себе зобов`язання за кредитним договором, що доведено позивачем належними та допустимими доказами. Таким чином, з урахуванням встановлених в судовому засіданні обставин справи, вимоги позивача в частині стягнення: 9135,96 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 824,81 грн. - сума заборгованості за відсотками; 5881,35 грн. - сума заборгованості за пенею є обґрунтованими та підлягають до задоволення. Вирішуючи вимоги позивача про стягнення із відповідача суми заборгованості за щомісячними процентами (платою за управління кредитом) суд виходить з такого. Верховний Суд України у постанові від 16.11.2016 (справа № 6-1746цс16) вказав, що відповідно до пункту 3.6 Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, затверджених Постановою правління Національного банку України від 10 травня 2007 року №168, банки не мають права встановлювати платежі, які споживач має сплатити на користь банку за дії, які банк здійснює на власну користь (ведення справи, договору, облік заборгованості споживача, тощо), або за дії, які споживач здійснює на користь банку (прийняття платежу від споживача, тощо), або що їх вчиняє банк або споживач з метою встановлення, зміни або припинення правовідносин (укладення кредитного договору, внесення змін до нього, прийняття повідомлення споживача про відкликання згоди на кредитного договору, тощо). Відповідно до Постанови Верховного Суду України від 06.09.2017 (справа № 6-2071цс16), за положеннями абзацу третього частини четвертої статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» кредитодавцю забороняється встановлювати в договорі про надання споживчого кредиту будь-які збори, відсотки, комісії, платежі тощо за дії, які не є послугою у визначенні цього Закону; умова договору про надання споживчого кредиту, яка передбачає здійснення будь-яких платежів за дії, які не є послугою у визначенні цього Закону, є нікчемною. За таких обставин, суд не вбачає правових підстав для стягнення плати за управління кредитом. Таким чином, позов підлягає частковому задоволенню. Питання судових витрат суд вирішує відповідно до Глави 8 ЦПК України.

Outcome: partial