Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-26 00:00:00

ПАТ КБ «ПриватБанк» звернувся до суду із зазначеним позовом, посилаючись на ті обставини, що відповідно 11.09.2007 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON], було укладено кредитний договір №DNВ0АN02000071 згідно з яким позивач надав [PERSON] кредит в розмірі 43160,58 грн. В забезпечення виконання зобов'язання за кредитним договором ПАТ КБ "Приватбанк" та [PERSON] уклали договір застави автотранспорту № DNB0AN02000071 від 11.09.2007 року, відповідно до умов якого [PERSON] передав в заставу ПАТ КБ "Приватбанк" автомобіль ВАЗ210700-20 № кузова/шасі [NUMBER] реєстраційний номер [NUMBER]. В 2010 році до Васильківського районного суду Дніпропетровської області звернулася з позовом [PERSON] до [PERSON] про визнання права власності на 1/2 частину спільної сумісної власності. Також від позивачки надійшла заява про забезпечення позову, в поданій заяві позивач просить накласти арешт на майно, а саме: автомобіль ВАЗ210700-20 № кузова/шасі [NUMBER] реєстраційний номер [NUMBER] який зареєстрований за [PERSON]. Заява була задоволена та накладено арешт на вищевказаний автомобіль. Просили скасувати ухвалу від 17.02.2010 року №2-143/10, звільнити з-під арешту майно належне на праві власності [PERSON] а саме: автомобіль ВАЗ210700-20 № кузова/шасі [NUMBER] реєстраційний номер [NUMBER]. Стягнути з відповідача судові витрати. Сторони в судове засідання не з'явилися. До розгляду справи по суті представник позивача подав заяву, в якій просить розглядати справу у його відсутність, позовні вимоги підтримав. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилася, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить да наступного. Судом встановлено, що між ПАТ комерційний банк «ПриватБанк» 11.09.2007 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON], було укладено кредитний договір №DNВ0АN02000071 згідно з яким позивач надав [PERSON] кредит в розмірі 43160,58 грн на купівлю автомобіля. (а.с.8). В забезпечення виконання зобов'язанняь за кредитним договором ПАТ КБ "Приватбанк" та [PERSON] уклали договір застави автотранспорту № DNB0AN02000071 від 11.09.2007 року, відповідно до умов якого [PERSON] передав в заставу ПАТ КБ "Приватбанк" автомобіль ВАЗ210700-20 № кузова/шасі [NUMBER] реєстраційний номер [NUMBER].(а.с.9-12). В 2010 році до Васильківського районного суду Дніпропетровської області звернулася з позовом [PERSON] до [PERSON] про визнання права власності на 1/2 частину спільної сумісної власності. Також від позивачки надійшла заява про забезпечення позову, в поданій заяві позивач просить накласти арешт на майно а саме: автомобіль ВАЗ210700-20 № кузова/шасі [NUMBER] реєстраційний номер [NUMBER] який зареєстрований за [PERSON]. Згідно ухвали суду від 17.02.2010 року заява була задоволена та накладено арешт на вищевказаний автомобіль. Відповідно до ст.60 Закону України «Про виконавче провадження» - особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй може звернутися до суду з позовом при визнання права на майно і про звільнення майна з-під арешту. Статтею 54 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено право заставодержателя звернутися до суду про звільнення заставленого майна з-під арешту. Відповідно до вимог ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень; докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Вивчивши надані сторонами докази, даючи їм оцінку у їх сукупності, суд приходить до висновку про те, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Право застави у ПАТ КБ "ПриватБанк" виникло в день укладення кредитного договору "Авто в кредит" з [PERSON], тобто 11.09.2007року (а.с.5-12). Ухвала про забезпечення позову №2-143/10 видана 17 лютого 2010року (а.с.4). Згідно ст.14 Закону України "Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень" - пріоритет зареєстрованих обтяжень визначається у черговості їх реєстрації. Обтяжувач з вищим пріорітетом має переважне право на звернення стягнення на предмет обтяження. Позивач не надав суду доказів, що саме він має вищий пріоритет і переважне право на звернення стягнення на предмет обтяження. Крім того, не надав доказів наявності заборгованості третьої особи [PERSON] перед банком. На підставі наведеного, суд приходить до висновку, що позивачем не обґрунтовані позовні вимоги в повному обсязі, тому суд не має підстав для задоволення позову. На підставі вищевикладеного, та

Outcome: dismissed