Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-01 00:00:00

Короткий зміст позовних вимог та доводів позивача. [PERSON] звернувся до суду із позовною заявою, яку в подальшому уточнив, до комунального закладу "Приколотнянський ліцей імені Героя Радянського Союзу К.Ф. Ольшанського Вільхуватської сільської ради", третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача: Вільхуватська сільська рада, з вимогами: - визнати протиправним та скасувати наказ керівника комунального закладу "Приколотнянський ліцей ім. Героя Радянського Союзу К.Ф. Ольшанського Вільхуватської сільської ради" № 10-к від 11.06.2021 про звільнення з 30.06.2021 [PERSON] у зв`язку із закінченням строку трудового договору з виплатою компенсації за 56 календарних днів невикористаної щорічної відпустки; - поновити на роботі [PERSON] на посаді вчителя мистецтва; - визнати продовженим на строк три роки контракт з працівником закладу, укладений 12.06.2020 між Комунальним закладом "Приколотнянський ліцей ім. Героя Радянського Союзу К.Ф. Ольшанського Вільхуватської сільської ради" та [PERSON] ; - стягнути з Комунального закладу "Приколотнянський ліцей ім. Героя Радянського Союзу К.Ф. Ольшанського Вільхуватської сільської ради" на користь [PERSON] судові витрати, у тому числі витрати на правову допомогу. Позовна заява мотивована тим, що з 1981 року [PERSON] перебував в трудових відносинах з відповідачем, працюючи на посаді вчителя на підставі безстрокового трудового договору. 12.06.2020 між [PERSON] та КЗ "Приколотнянський ліцей імені Героя Радянського Союзу К.Ф. Ольшанського Вільхуватської сільської ради" було укладено контракт строком до 31.06.2021. Наказом керівника Комунального закладу "Приколотнянський ліцей ім. Героя Радянського Союзу К.Ф. Ольшанського Вільхуватської сільської ради" № 10-к від 11.06.2021 [PERSON] було звільнено у зв`язку із закінченням строку трудового договору з виплатою компенсації за 56 календарних днів невикористаної щорічної відпустки. Наслідком такого незаконного звільнення стало і звільнення [PERSON] з посади керівника вокального ансамблю "Козачата", яким він керував багато років та виростив покоління талановитих дітей. Вважає наказ таким, що прийнятий з порушенням трудового законодавства та без дотримання вимог Галузевої угоди, укладеної 26.05.2021 між Міністерством освіти і науки України, Профспілками працівників освіти і науки України та Всеукраїнським об`єднанням організацій роботодавців у галузі вищої освіти на 2021-2025 роки. Позивач зазначив, що є єдиним вчителем музики та співу, керівником дитячого вокального ансамблю "Козачата", має високі досягнення у галузі розвитку дитячого мистецтва. За час роботи зарекомендував себе як професіонал, митець, має відзнаки своєї роботи, постійно підвищує рівень своєї професійної майстерності, є спеціалістом вищої категорії. Незаконним звільненням позивач був позбавлений права на працю, гарантованого йому нормою прямої дії, в тому числі і певного періоду трудового стажу. На звернення до директора ліцею із заявою про продовження строку дії контракту, отримав лист від 04.06.2021 про відмову у зв`язку із відсутністю педагогічного навантаження за фахом та наявності педагогічних працівників, які будуть викладати предмет, а 25.06.2021 отримав лист від Вільхуватської сільської ради про існування аналізу ключових факторів та наявності надлишкових 36 одиниць педагогічного персоналу (тобто фактично мова йшла про скорочення штату працівників у ліцеї) та відсутність дискримінації за віковою ознакою щодо [PERSON] . Вважає, що відповідачем, в порушення частини 2 статті 3 "Закону про відпуски", частини першої статті 57 Закону України "Про освіту" та пункту 8.3.1 Галузевої угоди на 2020-2021 роки, було відмовлено у наданні відпустки з виплатою допомоги на оздоровлення, а виплачено компенсацію за невикористану відпустку. Просив врахувати, що законодавством України не передбачена можливість розпочати звільнення у зв`язку зі скороченням чисельності або штату працівників, посилаючись на загальну ситуацію, що виникла в Україні, або в конкретному регіоні, якщо роботодавець повинен здійснити вивільнення працівників, він повинен розробити й запровадити низку соціально-економічних заходів щодо пом`якшення цього процесу. Зміна істотних умов праці, пільг, режиму роботи, встановлення або скасування неповного робочого часу тощо, щодо посади, яку займає працівник, і про зміну яких він повинен бути повідомлений не пізніше ніж за два місяці, може бути визнана законною тільки в тому випадку, якщо доведена наявність зміни в організації виробництва і праці, якщо такі зміни не вводяться, роботодавець не має права змінити істотні умови праці. Інші заяви по суті справи. 17.08.2021 від директора комунального закладу "Приколотнянський ліцей імені Героя Радянського Союзу К.Ф. Ольшанського Вільхуватської сільської ради" [PERSON] надійшов відзив на позовну заяву в якому зазначено, що 12.06.2020 між позивачем та відповідачем було укладено контракт строком до 31.06.2021 (в червні місяці 30 днів). Наказом № 10-к від 11.06.2021 [PERSON] був звільнений з посади вчителя мистецтв відповідно до пункту 2 статті 36 КЗпП у зв`язку з закінченням строку трудового договору та пункту 7 контракту з працівником закладу загальної середньої освіти від 12.06.2020 з виплатою компенсації за 56 календарних днів невикористаної відпустки, 30.06.2021 строк дії вказаного контракту закінчився, що і стало підставою для видання наказу про звільнення [PERSON] . З наказом позивач був ознайомлений 30.06.2021. Контракт не містить умови про автоматичну його пролонгацію або переважне право на його поновлення з конкретним працівником. Галузева угода між Міністерством освіти і науки України, Профспілками працівників освіти і науки України та Всеукраїнським об`єднанням організацій роботодавців у галузі вищої освіти на 2021-2025 роки не є нормативно правовим актом обов`язковим до виконання, а носить рекомендаційний характер. 04.06.2021 на адресу позивача відповідачем було направлено лист з повідомленням про те, що контракт укладений між позивачем та відповідачем продовжуватись не буде у зв`язку з відсутністю педагогічного навантаження за фахом та наявності педагогічних працівників, які будуть викладати предмет. Між позивачем та відповідачем був укладений саме контракт, в якому був вказаний термін його дії, по закінченню терміну дії позивача було звільнено у зв`язку із закінченням строку дії трудового договору, тобто відповідач діяв в рамках діючого законодавства та не порушував його при виданні наказу про звільнення. Просить відмовити в задоволенні позовних вимог. 01.10.2021 від представника [PERSON] - адвоката Авілової О.М. надійшла відповідь на відзив в якій зазначено, що доводи, викладені у відзиві на позовну заяву, не спростовують доводів позовної заяви, що свідчить про неоґрунтованість відзиву. Відзив не відповідає вимогам статті 178 Цивільного процесуального кодексу України та поданий з порушенням вимог зазначеного кодексу. Відзив не містить інформації про порушення при звільненні, в тому числі і виплаті компенсації за невикористану відпустку без згоди позивача. Також зазначено про відсутність педагогічного навантаження за фахом та наявність педагогічних працівників, які будуть викладати предмет, жодного доказу на підтвердження цього до відзиву не додано. Окрім того, представник позивача зазначила, що в ліцеї відсутні інші педагогічні працівники, які за фахом та освітою могли б викладати предмет. Відповідно до частини першої та одинадцятої статті 9 Закону України "Про колективні договори та угоди" положення колективного договору поширюється на всіх працівників підприємств незалежно від того, чи є вони членами профспілки, і є обов`язковими як для роботодавця, так і для працівників підприємства. Навчально-виховний процес в навчальному закладі не є обмеженим у часі, а тому контракт не може бути строковим трудовим договором, підписання контракту було нав`язано. Посилалася на лист МОН від 26.03.2021 № 4.5/660-21 "Щодо продовження дії контракту з педпрацівниками пенсіонерами": а саме, щодо строку трудових договорів, що укладаються строком від одного до трьох років, після закінчення строку трудового договору з таким педагогічним працівником можуть укладатися строкові трудові договори відповідно до абз. 3 частини 2 статті 22 Закону України "Про повну загальну середню освіту", закон не визначає кількість разів переукладення таких договорів. Процесуальні дії у справі. Ухвалою від 19.07.2021 позовну заяву залишено без руху, надано позивачу строк для усунення недоліків, позивачем усунуто недоліки у справі. Ухвалою від 28.07.2021 прийнято позовну заяву та відкрито провадження у справі у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи та призначено справу до розгляду у відкритому судовому засіданні в залі суду. 01.10.2021 ухвалою суду прийнято до розгляду уточнену позовну заяву [PERSON] , залучено до участі у справі у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача Вільхуватську сільську раду. Участь у справі сторін та інших учасників справи. У судовому засіданні позивач наполягав на задоволенні позовних вимог, посилаючись на обставини, викладені у позовній заяві. Вважав наказ про звільнення незаконним, посилаючись на те, що його не було попереджено за два місяці до закінчення строку дії контракту про його припинення. Вважав неправомірним наказ і в частині виплати компенсації за невикористану відпустку, оскільки він звертався до директора ліцею із відповідними заявами про надання відпустки, проте, відпустка не була надана. Вказав, що на даний час його предмет викладає вчитель, який не має відповідної освіти. Представник позивача просила задовольнити позов та вказала, що в ліцеї було штучно створено умови задля того, щоб не продовжувати трудові відносини з [PERSON] . Представник відповідача [PERSON] просила відмовити у задоволенні позовних вимог. Пояснила, що з позивачем було укладено саме строковий трудовий договір, про що йому було відомо. Протягом учбового року, на нарадах, нею неодноразово повідомлялося про те, що контракт продовжено не буде. Умови контракту не передбачають повідомлення працівника про його припинення за два місяці саме у письмовому вигляді. Щодо виплати компенсації за невикористану відпустку вказала, що наказ про надання відпустки [PERSON] видавався, проте, він відмовився з ним ознайомлюватися і його було скасовано. Представник третьої особи [PERSON] просив відмовити у задоволенні позовних вимог через їх безпідставність та необґрунтованість. Фактичні обставини, встановлені судом та зміст спірних правовідносин. 12.06.2020 між комунальним закладом "Приколотнянський ліцей ім. Героя Радянського Союзу К. Ф. Ольшанського Великобурлуцької районної ради Харківської області" в особі директора Сологуб Г.М., та [PERSON] , як працівником закладу освіти було укладено контракт строком на один рік, з терміном дії з 01.07.2020 по 31.06.2021 (а. с. 15-19). Наказом № 10-к від 11.06.2021 комунального закладу "Приколотнянський ліцей ім. Героя Радянського Союзу К.Ф. Ольшанського Великобурлуцької районної ради Харківської області" [PERSON] звільнено 30.06.2021 у зв`язку з закінченням строку трудового договору, відповідно пункту 2 статті 36 КЗпП України та пункту 7 контракту з працівником закладу загальної середньої освіти від 12.06.2020 з виплатою компенсації за 56 календарних днів невикористаної щорічної відпустки (а. с. 14). Відповідний запис про звільнення внесено до трудової книжки [PERSON] (а. с. 14). З копій: додатку до диплома № [NUMBER] від 06.05.1976 вбачається, що [PERSON] пройшов навчання заочного відділення на факультеті культосвітньої роботи за спеціалізацією - самодіяльні оркестри народних інструментів Харківського державного інституту культури (а. с. 20), атестаційного листа від 05.04.2012 вбачається, що [PERSON] 05.04.2012 пройшов атестацію педагогічного працівника та отримав рішення атестаційної комісії відділу освіти Великобурлуцької районної державної адміністрації з результатом: відповідає займаній посаді та раніше присвоєній кваліфікаційній категорії "спеціаліст вищої категорії" (а. с. 21), свідоцтва про підвищення кваліфікації від 17.04.2020 серія ПК № 31584378/73/20 вбачається, що [PERSON] з 09.04.2020 по 17.04.2020 пройшов навчання за програмою підвищення кваліфікації за темою "Мистецтво" (а .с. 42), сертифікату від 17.02.2019 вбачається, що [PERSON] успішно пройшов онлайн-курс "Робота вчителів початкових класів з дітьми з особливими освітніми потребами" розрахований на 30 годин (а. с. 43), сертифікату від 22.08.2019 вбачається, що [PERSON] з 20.08.2019 по 22.08.2019 пройшов навчання за програмою "підвищення кваліфікації-спецкурс-тренінг" за темою "Навчання спілкування державною мовою за концепцією НУШ" (а. с. 44), свідоцтва про підвищення кваліфікації від 05.10.20218 серія ПК № 31584378/125/19 вбачається, що [PERSON] з 10.09.2018 по 05.10.2018 пройшов навчання за програмою підвищення кваліфікації за темою "Мистецтво (інтегрований курс)" (а .с. 45). [PERSON] звертався із заявами 02.06.2021 та 25.06.2021 про надання основної щорічної відпустки, тривалістю 56 календарних днів, з 22.06.2021 по 17.08.2021 з виплатою матеріальної допомоги на оздоровлення та 14.06.2021 із заявою про надання відповіді на його заяву від 02.06.2021. (а. с. 26, 27, 28). На заяву [PERSON] від 20.05.2021 про продовження дії строкового трудового договору, директором КЗ "Приколотнянський ліцей" Сологуб Г. 04.06.2021 вих. № 01-17/106 було надано відповідь про відмову у продовженні строку дії контракту у зв`язку з відсутністю педагогічного навантаження за фахом та наявності педагогічних працівників, які будуть викладати предмет (а. с. 29). На підтвердження відзнак в роботі, підвищення рівня професійної майстерності [PERSON] надано копії дипломів та грамот про нагородження його вихованців та його, як художнього керівника та вчителя музичного мистецтва комунального закладу "Приколотнянський ліцей ім. Героя Радянського Союзу К.Ф. Ольшанського Вільхуватської сільської ради" (а. с. 32-41). Відповідно до довідки Вільхуватської сільської ради від 15.07.2021 № 1332 [PERSON] проживає без реєстрації в [ADDRESS] , з 1981 року по теперішній час (а. с. 97). Зі змісту Галузевої угоди між Міністерством освіти і науки України, профспілками працівників освіти і науки України та Всеукраїнським об`єднанням організацій роботодавців у галузі вищої освіти на 2021-2025 роки вбачається, що відповідно до пункту 1.4 - положення Угоди діють безпосередньо та поширюються на працівників закладів освіти і здобувачів освіти, та які перебувають у сфері дії сторін Угоди, і є обов`язковими для включення до колективних договорів, угод нижчого рівні; відповідно до пункту 1.5 - Гарантії, передбачені Угодою, є мінімальними. Соціальноекономічні пільги та компенсації, які передбачені колективними договорами та угодами не можуть бути нижчими від рівнів, встановлених законодавством, Генеральною та цією угодами. Колективними договорами та угодами для працівників та здобувачів освіти, можуть встановлюватися додаткові порівняно з цією Угодою трудові та соціальні гарантії в межах передбачених кошторисами видатків; відповідно до підпунктів 5.3.25 та 5.3.26 пункту 5.3 Міністерство освіти і науки України рекомендує органам управління освітою, керівникам закладів та установ освіти і науки продовжувати до закінчення строку чинності строкового договору, укладеного на підставі Прикінцевих положень та статті 22 Закону України «Про повну загальну середню освіту», трудовий договір на новий термін, але не менше ніж на три роки, продовжувати строковий трудовий договір на термін щорічної основної відпустки повної тривалості, наданої за заявою педагогічного працівника, відповідно до частини другої статті 3 Закону України «Про відпустки» з виплатою допомоги на оздоровлення та щорічної грошової винагороди за сумлінну працю та зразкове виконання посадових обов`язків відповідно до статті 57 Закону України «Про освіту» (а. с. 46-89). З листа Вільхуватської сільської ради від 16.08.2021 № 02-18/1847 та копії диплому серії ФВ № 720089 від 23.06.1991 вбачається, що у 2021-2022 навчальному році викладач мистецтва у КЗ "Приколотнянський ліцей ім. Героя Радянського Союзу К.Ф. Ольшанського Вільхуватської сільської ради" [PERSON] має вищу педагогічну освіту, у 1991 році закінчила Харківський державний педагогічний інститут ім. Г.С. Сковороди з спеціальністю "Креслення, образотворче мистецтво і праця", було присвоєно кваліфікацію "вчитель образотворчого мистецтва, креслення, і трудового навчання". [PERSON] пройшла навчання у комунальному вищому навчальному закладі "Харківська академія неперервної освіти" за програмою підготовки тренерів-педагогів "Професійна діяльність вчителя мистецтв (учителі мистецтва, музичного мистецтва, образотворчого мистецтва)", у вересні 2021 року отримала відповідний сертифікат (а. с. 150, 157-159). Відповідно тарифікаційного списку на 01.09.2021 КЗ "Приколотнянський ліцей" [PERSON] викладає 7 годин на тиждень (а. с. 150-155). Мотиви, з яких виходив суд, застосовані норми права та висновки суд. Частиною 1\~статті 15 Цивільного кодексу України\~(далі ЦК України) визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до частини 1\~статті 16 Цивільного кодексу України, частини 1\~статті 4 Цивільного процесуального кодексу України\~кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Частинами 1, 3 статті 13 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Відповідно до статей 12, 81 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Статтею 89 Цивільного процесуального кодексу України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Згідно зі статтею 1 Закону України "Про загальну середню освіту" законодавство України про загальну середню освіту базується на Конституції України і складається із Закону України "Про освіту" та інших нормативно-правових актів та міжнародних договорів України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Статтею 43 Конституції України визначено, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Згідно з частинами першою та третьою статті 21 КЗпП України\~трудовим договором є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов`язується виконувати роботу, визначену цією угодою, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін. Особливою формою трудового договору є контракт, в якому строк його дії, права, обов`язки і відповідальність сторін (в тому числі матеріальна), умови матеріального забезпечення та організації праці працівника, умови розірвання договору, в тому числі дострокового, можуть встановлюватися угодою сторін. Сфера застосування контракту визначається законами України. Відповідно до\~статті 23 КЗпП України\~трудовий договір може бути: 1) безстроковим, що укладається на невизначений строк; 2) на визначений строк, встановлений за погодженням сторін; 3) таким, що укладається на час виконання певної роботи. Строковий трудовий договір укладається у випадках, коли трудові відносини не можуть бути встановлені на невизначений строк з урахуванням характеру наступної роботи, або умов її виконання, або інтересів працівника та в інших випадках, передбачених законодавчими актами. При укладенні трудового договору на визначений строк цей строк встановлюється погодженням сторін і може визначатись як конкретним терміном, так і часом настання певної події. Відповідно до пункту 2 частини першої\~статті 36 КЗпП України\~підставами припинення трудового договору є закінчення його строку (пункти 2 і 3 статті 23), крім випадків, коли трудові відносини фактично тривають і жодна із сторін не поставила вимогу про їх припинення. Припинення трудового договору після закінчення строку не вимагає заяви або якогось волевиявлення працівника. Власник також не зобов`язаний попереджати або в інший спосіб інформувати працівника про майбутнє звільнення за пунктом 2 частини першої\~статті 36 КЗпП України. Закінчення строкового трудового договору (контракту) припиняє трудові відносини тоді, коли вимогу про звільнення заявила одна із сторін трудового договору - працівник чи власник або уповноважений ним орган. При такому волевиявленні однієї зі сторін друга сторона не може перешкодити припиненню трудових відносин. Судом установлено, що 12.06.2020 з позивачем було укладено строковий трудовий договір (контракт) і він займав посаду вчителя мистецтва з 01.07.2020 по 30.06.2021 (пункт 7.1 контракту); волевиявлення на укладення трудового договору підтверджується його підписом у трудовому договорі, в якому зазначений строк його дії; протягом дії договору позивач його умови не оскаржував та не ініціював унесення змін і доповнень до нього; належних і допустимих доказів на підтвердження того, що цей договір він не підписував чи підписував під тиском посадових осіб відповідача, або його волевиявлення на момент укладення не відповідало внутрішній волі, або що він не усвідомлював значення договору чи перебував у хворобливому стані та адекватно не оцінював свої дії, позивач не надав, тому, звільнення позивача відповідно до пункту 2\~статті 36 КЗпП України\~у зв`язку із закінченням строку дії строкового трудового договору є таким, що відповідає вимогам закону та умовам договору. Такі самі висновки викладені в постановах Верховного Суду від 25.10.2021 у справі № 607/3393/18, від 31.07.2020 у справі № 757/34139/18-ц, від\~12.02.2020 у справі № 369/7704/18, від 08.04.2020 у справі № 760/408/19. Доводи позивача про те, що його не було повідомлено про припинення строку дії контракту за два місяці є безпідставними, оскільки [PERSON] за власним волевиявленням уклав з відповідачем трудовий договір з визначеним строком дії, підписавши його, чинним трудовим законодавством України не передбачено обов`язку власника повідомляти працівника про закінчення дії строкового трудового контракту, а умови контракту не передбачають повідомлення працівника саме у письмовій формі. Окрім того, про відсутність наміру у роботодавця продовжити дію контракту позивачу було достеменно відомо, про що свідчить відповідь директора від 04.06.2021 на його звернення від 20.05.2021. Посилання позивача на те, що на даний час уроки мистецтва викладає вчитель, який, у порівнянні з ним, має більш низьку кваліфікацію, суд відхиляє, оскільки, згідно\~статті 42 Кодексу законів про працю України,\~переважне право на залишення на роботі надається працівникам лише при скороченні чисельності чи штату працівників у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці, тоді як, позивача було звільнено на підставі пункту 2 частини першої\~статті 36 КЗпП України\~за закінченням строку дії трудового договору. Аналогічний висновок міститься у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 20 березня 2020 року у справі № 592/8399/17 (провадження № 61-36714св18). Щодо доводів [PERSON] в частині неправомірності виплати компенсації за невикористану відпустку та відмови надати відпустку за його заявами, суд зазначає таке. За\~статтею 10 Закону України "Про відпустки"\~конкретний період надання щорічних відпусток у межах, установлених графіком, узгоджується між працівником і власником або уповноваженим ним органом, який зобов`язаний письмово повідомити працівника про дату початку відпустки не пізніше, як за два тижні до встановленого графіком терміну. Щорічні відпустки за бажанням працівника в зручний для нього час надаються: 1) особам віком до вісімнадцяти років; 2) особам з інвалідністю; 3)\~жінкам перед\~відпусткою у\~зв`язку\~з вагітністю\~та пологами\~або після\~неї; 4)\~жінкам,\~які мають\~двох і\~більше дітей\~віком до\~15\~років або\~дитину з\~інвалідністю; 5) одинокій матері (батьку), які виховують дитину без батька (матері); опікунам, піклувальникам або іншим самотнім особам, які фактично виховують одного або більше дітей віком до 15 років за відсутності батьків; 6) дружинам (чоловікам) військовослужбовців; 7) ветеранам праці та особам, які мають особливі трудові заслуги перед Батьківщиною; 8) ветеранам війни, особам, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною, а також особам, на яких поширюється чинність\~Закону України\~"Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту"; 9) батькам - вихователям дитячих будинків сімейного типу; 10) в інших випадках, передбачених законодавством, колективним або трудовим договором. Керівним, педагогічним, науковим, науково-педагогічним працівникам, спеціалістам навчальних закладів щорічні відпустки повної тривалості у перший та наступні робочі роки надаються у період літніх канікул незалежно від часу прийняття їх на роботу. Відповідно до\~частини 1\~статті 24\~Закону України\~"Про\~відпустки"\~у разі звільнення працівника йому виплачується грошова компенсація за всі не використані ним дні щорічної відпустки. Як зазначила\~у судовому\~засіданні представник\~відповідача,\~та не\~заперечувалосяпозивачем, нею було видано наказ про надання відпустки з початку червня 2021 року, проте, [PERSON] відмовився ознайомлюватися із зазначеним наказом, було складено відповідний акт, в подальшому наказ було скасовано. 11.06.2021 нею було видано наказ про звільнення [PERSON] з 30.06.2021 у зв`язку з закінченням строку трудового договору. Посилання позивача на те, що наказ про звільнення було видано без дотримання вимог Галузевої угоди, укладеної 26.05.2021 між Міністерством освіти і науки України, Профспілками працівників освіти і науки України та Всеукраїнським об`єднанням організацій роботодавців у галузі вищої освіти на 2021-2025 роки не приймаються судом, оскільки положення такої галузевої угоди мають рекомендаційний характер для врегулювання спірних правових відносин, не були обов`язковими для ліцею під час укладення досліджуваного строкового контракту. Такі висновки узгоджуються з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 12.03.2020 у справі № 755/11581/18. З підстави наведеного, суд вважає, що звільнення позивача з роботи за пунктом 2 частини 1 статті 36 КЗпП України здійснено відповідачем з дотриманням норм трудового законодавства, та відмовляє у задоволенні позовних вимог у повному обсязі. Обґрунтовуючи судове рішення, суд приймає до уваги вимоги статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" відповідно до якої суди застосовують при розгляді справи Конвенцію та практику Суду як джерело права та висновки Європейського суду з прав людини, зазначені в рішенні у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v. Spain) від 9 грудня 1994 року, серія А, №303А, п.2958, згідно з яким Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення. Розподіл судових витрат між сторонами. Відповідно до статті 141 Цивільного процесуального кодексу України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог у повному обсязі, судові витрати суд залишає за рахунок позивача.

Outcome: dismissed