Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-14 00:00:00

Позивач, який є правонаступником Закритого акціонерного товариства Комерційний банк "Приватбанк" звернувся до суду з позовом та просить стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за договором кредиту від 26 вересня 2006 року в розмірі 11130,67 гривень. В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що 26 вересня 2006 року між Закритим акціонерним товариством Комерційний банк "Приватбанк" та відповідачем укладено кредитний договір, відповідно до умов якого відповідач отримав кредит у розмірі 2000,00 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, на термін 12 місяців з моменту підписання. Згідно умов договору відповідач зобов'язався погашати заборгованість по кредиту, відсоткам за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених договором; за порушення строків платежів по кожному з грошових зобов'язань передбачених договором, більше ніж на 120 днів відповідач зобов'язався сплатити банку штраф у розмірі 500,00 гривень + 5% від суми позову. Позивач свої зобов'язання виконав та надав відповідачу грошові кошти у розмірі 2000,00 гривень, відповідач зазначені кошти отримав, але свої зобов'язання щодо виплати коштів не виконав, в результаті чого, станом на 10 листопада 2013 року утворилась заборгованість у розмірі 11130,67 гривень, що змусило позивача звернутися до суду з позовом. Представник позивача у судове засідання не з'явився, подав суду заяву, в якій заявлені вимоги підтримав в повному обсязі, просив їх задовольнити та додатково стягнути з відповідача понесені судові витрати у розмірі 99,60 гривень, також просив справу розглядати без його участі, не заперечував проти ухвалення заочного рішення. Відповідач в судове засідання не з'явився, причини неявки суду не повідомив, про день та час розгляду справи повідомлений належним чином, тому суд, за згодою позивача, ухвалив про заочний розгляд справи за відсутності сторін. Суд, дослідивши докази по справі встановив наступні обставини та відповідні до них правовідносини. Судом встановлено, що між Закритим акціонерним товариством Комерційний банк "Приватбанк" та відповідачем 26 вересня 2006 року укладено кредитний договір. Публічне акціонерне товариство Комерційний банк „ПриватБанк" є правонаступником всіх прав та зобов'язань Закритого акціонерного товариства комерційний банк «ПРИВАТБАНК» про що свідчить нова редакція статуту Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк». Відповідно до умов кредитного договоро від 26 вересня 2006 року відповідач отримав кредит у розмірі 2000,00 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, на термін 12 місяців з моменту підписання, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, а відповідач зобов'язався погашати заборгованість по кредиту, відсоткам за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених договором.За порушення строків платежів по кожному з грошових зобов'язань передбачених договором від 26 вересня 2006 року, більше ніж на 120 днів відповідач зобов'язався сплатити банку штраф у розмірі 500,00 гривень + 5% від суми позову. Вказані обставини підтверджені договором кредиту від 26 вересня 2006 року. Позивач кредит у розмірі 2000,00 гривень надав, а відповідач кредит отримав, але свої зобов'язання щодо виплати грошових коштів за договором кредиту не виконує, в результаті чого станом на 10 листопада 2013 року виникла заборгованість у розмірі 11130,67 гривень з яких: - заборгованість за кредитом у розмірі 2000,00 гривень; - заборгованість по процентам за користування кредитом у розмірі 8124,45 гривень; - штраф у розмірі 500,00 гривень; - штраф у розмірі 506,22 гривень, що підтверджена розрахунком заборгованості по кредитному договору від 26 вересня 2006 року. Відповідно до ч. 3 ст. 10; ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. За ч. 1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданими відповідно до ЦПК України, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ч. 1 ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушення умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Частиною 2 ст. 1050 ЦК України передбачено, що якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику (кредит) частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець (кредитор) має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати належних йому процентів. Враховуючи, що відповідач не виконує свої зобов'язання у строки та на умовах, встановлених кредитним договором від 26 вересня 2006 року, а позивач має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати належних йому процентів, суд вважає що сума боргу підлягає стягненню з відповідача у примусовому порядку, а позов підлягає задоволенню в повному обсязі. Позивачем сплачено судовий збір у сумі 243,60 гривень, про що свідчить платіжне доручення № ІНВ90BOНF8 від 20 грудня 2013 року та витрати на оплату відправлення телеграми відповідачу у розмірі 99,60 гривень про що свідчить квитанція № 3499 від 14 березня 2014 року. Судові витрати по справі підлягають стягненню з відповідача на корить позивача згідно вимог ст. 88 ЦПК України.

Outcome: approved