Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-31 00:00:00

27 лютого 2015 року позивач звернувся до суду з зазначеним позовом. В обґрунтування позову позивач посилається на те, що 18 грудня 2013 року представниками ПОКВПТГ "Полтаватеплоенерго" проведено перевірку фактичного стану системи опалення нежитлового приміщення по [ADDRESS], власником якого є відповідач. Перевіркою було встановлено, що всі прилади опалення, які були підключені до стояків внутрішньобудинкової системи теплопостачання демонтовані, транзитні стояки в кількості 6 штук не ізольовані. Приміщення відповідача э вбудовано-прибудованим ы його частина розташована на першому поверсі житлового будинку. При введенні приміщення в експлуатацію система опалення не була змінена та на сьогодні нежитлове приміщення має спільну систему опалення з житловим будинком. Позивачем було підготовлено Додаткову угоду № 3 до Договору № 1707 на відпуск теплової енергії у вигляді гарячої води, який було укладено з відповідачем 30 грудня 2010 року, з розрахунком кількості теплової енергії, яка надходить від неізольованих транзитних трубопроводів, та 06 серпня 2014 року направлено два примірника на адресу відповідача. Відповідач отримав пакет документів 07 серпня 2014 року. На теперішній час додаткова угода відповідачем не підписана. У відповідності до вимог ст.652 ЦК України позивач просить внести зміни до договору № 17707 на відпуск теплової енергії у вигляді гарячої води від 30 грудня 2010 року в редакції ПОКВПТГ "Полтаватеплоенерго", викладені в проекті додаткової угоди № 3 з додатком "Розрахунок кількості теплової енергії, яка надходить від неізольованих транзитних трубопроводів загальнобудинкової системи опалення нежитлового приміщення по [ADDRESS]", та запропоновані до укладення згідно пропозиції за вих.№ 30.1-01/2103 від 06 серпня 2014 року. У судовому засіданні представник позивача підтримала позовні вимоги та просила позов задовольнити. Відповідач з позовом не погодився. суду надав пояснення про те, що позивачем так і не встановлено дійсний розмір площі нежитлового приміщення, відсутній прилад обліку, стояки йому не належать. Крім того, строк дії договору закінчився 31 грудня 2015 року, що є підставою для закриття провадження у справі, так як відсутній предмет спору. Заслухавши пояснення представника позивача, відповідача, дослідивши матеріали справи, суд вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно зі ст.1 Закону України "Про теплопостачання" споживач теплової енергії - фізична або юридична особа, яка використовує теплову енергію на підставі договору. Теплова енергія - товарна продукція, що виробляється на об'єктах сфери теплопостачання для опалення, підігріву питної води, інших господарських і технологічних потреб споживачів, призначена для купівлі-продажу. Згідно з ч.3 ст.60 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлені ці обставини. Так, рішенням апеляційного суду Полтавської області від 19 лютого 2015 року у справі за позовом Полтавського обласного комунального виробничого підприємства теплового господарства "Полтаватеплоенерго" до [PERSON] про зобов'язання вчинити певну дію встановлено, що [PERSON] є власником 7/25 часток вбудовано-прибудованого нежитлового приміщення за адресою : [ADDRESS]. 30 грудня 2010 року між позивачем та відповідачем укладено Договір № 1707 на відпуск теплової енергії у вигляді гарячої води, за умовами якого теплопостачальна організація взяла на себе постачання тепловою енергією у вигляді гарячої води з метою забезпечення опалення приміщень споживача до межі розподілу будівлі за вищевказаною адресою ( а.с.12-13). Пунктом 14 Договору передбачено оплата за опалення на підставі тарифів, виходячи з площі приміщення для споживачів 3 групи ( а.с.12-13). Згідно з актом перевірки системи теплопостачання від 18 грудня 2013 року при перевірці системи опалення нежитлового приміщення, розташованого в м.Полтаві, [ADDRESS], встановлено, що всі прилади опалення, які були підключені до стояків внутрішньобудинкової системи теплопостачання, демонтовані, транзитні стояки у кількості шести штук неізольовані, металеві. Відключення даного приміщення від системи централізованого опалення виконано самовільно. ( а.с.11). 06 серпня 2014 року відповідачу позивачем було направлено для підписання Додаткова угода № 3 до Договору № 1707 на відпуск теплової енергії у вигляді гарячої води ( а.с.16), згідно з якою внесені зміни до договору : - абзац 1 п.14 розділу "Облік теплової енергії" викладено в наступній редакції : " Кількість теплової енергії, яка надходить від неізольованих транзитних трубопроводів загальнобудинкової системи опалення нежитлового приміщення з 18.12.2013 р. складає 2,34 Гкал/оп.пер., згідно Додатку № 1, який є невід'ємною частиною даного договору"; - абзаци 2,3,4,5 п.14 виключити з 18.12.2013р.; - абзац 2 п.15 розділу "Розрахунки за користування тепловою енергією" викладено в наступній редакції : " Оплата вартості теплової енергії, яка надходить від неізольованих транзитних трубопроводів загальнобудинкової системи опалення до нежитлового приміщення проводиться плановим платежем до останнього числа розрахункового місяця"; - абзац 3 п.15 розділу "Розрахунки за користування тепловою енергією" виключити з 18.12.2013р. Додаткова угода № 3 з розрахунком була отримана відповідачем 07 серпня 2014 року ( а.с.18). Проте відповідач відмовився від укладення додаткової угоди № 3. Відповідно до ч.2 ст.24 Закону України "Про теплопостачання" основними обов'язками споживача теплової енергії є, зокрема, своєчасне укладення договору з теплопостачальною організацією на постачання теплової енергії. Згідно зі ст.19 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію. Відповідно до ч.1 ст.714 ЦК України за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов'язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов'язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання. Згідно з Правилами утримання жилих будинків та прибудинкових територій, затверджених наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства від 17 травня 2005 року № 76, внутрішньобудинкові системи - мережі, арматура на них, прилади та обладнання, засоби обліку та регулювання споживання житлово-комунальних послуг, які розміщені в межах будинку, споруди, системи протипожежного захисту. Відповідно до п.5.24 ДБН В.2.2-15-2005 вбудовані у житлові будинки нежитлові приміщення повинні обладнуватися окремими від житлової частини будинку системами або відгалуженнями систем зі своїми приладами обліку теплоспоживання. У судовому засіданні встановлено, що відповідач відключився від централізованої системи теплопостачання та в приміщенні залишилися тільки транзитні трубопроводи загальнобудинкової (внутрішньобудинкової) системи опалення будинку, що підтверджується актом перевірки системи теплопостачання від 16 вересня 2015 року ( а.с.62), проти чого не заперечував відповідач в судовому засіданні, заперечуючи їх кількість. Неукладення Додаткової угоди № 3 є порушенням прав позивача на отримання плати за використану відповідачем теплову енергію, яка надається через транзитні трубопроводи загальнобудинкової (внутрішньобудинкової) системи опалення будинку, які не ізольовані, через що теплопостачальна організація несе втрати теплової енергії. Частиною 2 ст.652 ЦК України передбачено якщо сторони не досягли згоди щодо приведення у відповідність з обставинами, які істотно змінилися, договір може бути змінений за рішенням суду на вимогу заінтересованої сторони. Враховуючи, що сторони не досягли згоди щодо приведення договору у відповідність з обставинами, що істотно змінилися, а тому суд вважає внести зміни до Договору на відпуск теплової енергії № 1707 від 30 грудня 2010 року, викладені в проекті Додаткової годи № 3 з розрахунком. Посилання відповідача на ту обставину, що позивачем не встановлена площа нежитлового приміщення суд вважає необґрунтованим, оскільки згідно з формулою, зазначеною у розрахунку кількості теплової енергії, яка надходить від неізольованих транзитних трубопроводів загальнобудинкової системи опалення нежитлового приміщення по [ADDRESS], який є додатком до Додаткової угоди № 3, такий показник як площа приміщення, у даному розрахунку не застосовується та не впливає на кількість теплової енергії і оплату за неї. У судовому засіданні відповідач посилався на те, що строк дії договору закінчився, він звернувся до позивача із заявою про відмову від послуг, а тому Додаткова угода не може бути укладена. Суд не погоджується з твердженням відповідача з наступних підстав. Пунктом Договору № 1707 на відпуск теплової енергії у вигляді гарячої води від 30 грудня 2010 року передбачено, що договір укладений на період : а) для опалення з 01 січня 2011 року по 31 грудня 2015 року; б) в частині розрахунків до їх повного завершення. Договір вважається продовженим на кожен наступний рік, якщо за місяць до закінчення строку його дії про припинення дії договору не буде письмово заявлено однією із сторін. Згідно з п.24 цього Договору розірвання договору з ініціативи споживача проводиться за узгодженням сторін і за наявності технічної можливості на вимогу споживача за умови попередження теплопостачальної організації за один місяць і проведення, зі згоди теплопостачальної організації заходів по відключенню систем. Як вбачається зі скарги відповідач від 27 листопада 2015 року, адресованої позивачу, відповідач посилався на порушення його прав власника і споживача та зазначив, що з часу подання скарги він припиняє всі відносини з відповідачем. Проте, узгодження між сторонами не відбулося, відповідач здійснив самовільне відключення від централізованої системи опалення, в приміщенні відповідача знаходяться транзитні стояки, які відповідач відмовився ізолювати, заходи по відключенню систем ним не здійснені, розрахунки не завершені та позивач звернувся до суду з позовом про внесення змін до Договору № 1707 щодо проведення розрахунків, а тому договір не може вважатися розірваним та таким, що припинив свою дію. Згідно зі ст.88 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню на користь позивача понесені ним судові витрати по сплаті судового збору у сумі 243,60 грн. На підставі наведеного,

Outcome: approved