Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-23 00:00:00

Публічне акціонерне товариство "Всеукраїнський Акціонерний Банк" звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором № 42 від 11.05.2006 року та просить стягнути 25 072,95 грн. заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що 11.05.2006 року між Публічним акціонерним товариством "Всеукраїнський Акціонерний Банк" та [PERSON] був укладений кредитний договір № 42, згідно якого банк надав відповідачеві кредит у розмірі 4 338,42 грн. в порядку і на умовах визначених договором. За користування кредитом відповідач зобов'язувався сплачувати 13 % річних. Відповідно до п.3.3. кредитного договору позичальник зобов'язаний щомісячно повертати частини кредитних коштів, згідно з умовами визначеними п.2.5.1 договору, а саме погашення відповідної частини кредиту, плати за користування, процентів, сплату комісії здійснюється позичальником починаючи з 13.06.2006 року, щомісячно не пізніше 11 числа місяця в сумі не менше ніж 118 доларів США шляхом внесення готівки в касу банку або безготівковим перерахуванням. Проте відповідач порушив свої зобов'язання стосовно щомісячного повернення коштів та має заборгованість за кредитним договором, яка складає 993,05 доларів США., з яких: основний борг - 575,03 доларів США, відсотки за користування кредитом - 418,02 доларів США, пеня - 1 946,96 грн.. У судове засідання представник позивача не з'явився, про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином, подав заяву про розгляд справи у його відсутність (а.с.52). Відповідач у відповідності до ч.5 ст.74 ЦПК України належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи за адресою проживання, зареєстрованою у встановленому законом порядку. Відповідно до ч.4 ст.169 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Враховуючи те, що у справі є достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін, зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи у відсутності відповідача та представника позивача, що відповідає вимогам ст.224 та ч.2 ст.158 ЦПК України. Дослідивши та оцінивши письмові докази у справі в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що між сторонами діють цивільні правовідносини, засновані на договорі. Так, 11.05.2006 року між Публічним акціонерним товариством "Всеукраїнський Акціонерний Банк" та [PERSON] укладений кредитний договір № 42, згідно умов якого банк надав відповідачеві грошові кошти на суму 4 338,42 грн. з кінцевим терміном повернення 11.05.2009 року, зі сплатою 13,00 відсотків річних від суми кредиту, на умовах повернення коштів в порядку та строки, передбаченими умовами договору (а.с.4-9). Згідно ст.ст.526, 527, 530 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Відповідно до ст.ст.610, 611 ЦК України порушенням зобов'язання є невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Статтею 536 ЦК України встановлено, що за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Відповідно до ч.2 ст.1050 ЦК України якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст.1048 ЦК України. За змістом ст.1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідач порушив зобов'язання за кредитним договором та не сплачує кредит та відсотки за користування кредитними коштами, внаслідок чого станом на 24.04.2015 року утворилась заборгованість перед банком складає 25 072,95 грн. (а.с.10-11). Згідно п.27 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.03.2012 року №5 "Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин" положення частини третьої статті 551 ЦК України про зменшення розміру неустойки може бути застосовано судом лише за заявою відповідача; відповідач у судове засідання не з'явився та заяви про зменшення розміру пені не подав, тому підстави для застосування ч.3 ст.551 ЦК України відсутні. Таким чином, в межах заявлених позовних вимог суд приходить до висновку, що позовна вимога про стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за кредитним договором № 42 від 11.05.2006 року у сумі 25 072,95 грн. підлягає задоволенню. Оскільки відповідно до п. 22 ч. 1 ст. 5 Закону України "Про судовий збір" позивач був звільнений від сплати судового збору, суд стягує з [PERSON] на користь держави судовий збір у сумі 243 грн. 60 коп.

Outcome: approved