Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-18 00:00:00

У жовтні 2018 року позивач звернувся до суду з даним позовом. Свої вимоги мотивувала тим, що 30 серпня 2006 року між АППБ «Аваль» та [PERSON] був укладений договір про надання кредиту у сумі 280 000 дол. США зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 12%, строком до 30 серпня 2026 року. Банк зобов`язання перед відповідачем виконав у повному обсязі. У порушення норм закону та умов договору відповідач свої зобов`язання належним чином не виконав, а саме не здійснював погашення заборгованості за кредитом у встановлені договором строки. У зв`язку з чим [PERSON] має заборгованість в розмірі 46 736 929,94 грн. У якості забезпечення виконання умов кредитного договору, між банком та [PERSON] укладено договір іпотеки. В іпотеку передано земельну ділянку та домоволодіння по [ADDRESS] . У порушення умов договору іпотеки, без згоди іпотекодержателя [PERSON] зареєстрував у будинку: [PERSON] (власник), [PERSON] (дружина), [PERSON] (донька, 2005 року народження), [PERSON] (син, 2008 року народження), [PERSON] (чоловік сестри). Так, за час користування відповідачем предметом іпотеки, [PERSON] не страхував його, не проводив жодного ремонту, стан будинку погіршився: обвалився дах, посипалась штукатурка, сантехнічні споруди всі проржавіли та зруйнувались від корозії, тощо. Вказала, що за договором про відступлення права вимоги вона набула право вимоги за кредитним договором та забезпечувальними договорами, а саме договором іпотеки, та з 11 жовтня 2017 року вона є власником земельної ділянки та домоволодіння по [ADDRESS] . Відповідачами створюються перешкоди в користуванні майном, не бажають звернутись до сільської ради та знятись з реєстраційного обліку. Зазначила, що є судові рішення про позбавлення відповідачів користування житловим приміщенням, про зобов`язання сільську раду розглянути її звернення про зняття відповідачів з реєстраційного обліку. Але дані рішення не виконані. Такими діями відповідачів, їй завдано матеріальної шкоди в розмірі 1 000 000 грн., оскільки вона змушена була сплатити штраф за невиконання договору оренди. Вважає своє право порушеним. Просила суд на підставі ст.ст. 391, 319, 383, 526, 530, 572, 575, 577 ЦК України, Законом України «Про іпотеку», ст.ст. 55, 124 Конституції України, Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод: визнати [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] такими, що втратили право користування домоволодінням за адресою: [ADDRESS] ; усунути [PERSON] перешкоди в користуванні домоволодінням за адресою: [ADDRESS] , шляхом зняття з реєстраційного обліку у відділі державної реєстрації виконавчого комітету Гатненської сільської ради: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] ; усунути [PERSON] перешкоди в користуванні домоволодінням за адресою: [ADDRESS] , шляхом зняття з військового обліку в Києво-Святошинському районному військовому комісаріаті [PERSON] та [PERSON] . У судове засідання представник позивача не з`явився. Подав заяву про розгляд справи в його відсутність, просив задоволити позов. У судове засідання відповідачі [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , представник відділу Державної реєстрації Виконавчого комітету Гатненської сільської ради, представники третіх осіб служби у справах дітей та сім`ї Києво-Святошинської районної державної адміністрації, АТ «Райффайзен БанкАваль», Києво-Святошинський районний військовий комісаріат, Іноземна компанія «Андес Ділд ЛТД» не зявились. Про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Представник ІК «Андес Ділд ЛТД» подали суду заяву про розгляд справи за їх відсутності та підтримали заявлені вимоги. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, виходячи з наступних підстав. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Відповідно до ст. 80 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. При розгляді справи судом встановлено, що 30 серпня 2006 року між АППБ «Аваль» та [PERSON] укладено кредитний договір №014/9441/74/44115, за яким банк надав позичальнику кредит, а позичальник зобов`язувався використати кредит за цільовим призначенням, повернути кредитору суму кредиту, сплатити відсотки за користування кредитним коштами, а також виконати інші зобов`язання, визначені цим договором. У п.1.1, 1.2, 2.1 договору визначено, що кредитор надає кредит в розмірі 280 000 дол. США на строк користування до 30 серпня 2026 року, зі сплатою відсотків у розмірі 12,00% річних, а позичальник зобов`язується повернути наданий кредит і сплатити відсотки та платежі за кредитом, а також комісії на умовах та в строки, встановлені даним договором і виконати свої обов`язки за договором у повному обсязі. У якості забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором, між АППБ «Аваль» та [PERSON] 30 серпня 2006 р. укладено Договір іпотеки, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу - Ковальчуком С.П., зареєстрований в реєстрі за номером 2934. Відповідно до п.1.3. Договору іпотеки, предметом іпотеки виступає нерухоме майно, яке стане власністю Іпотекодавця у майбутньому, а саме: земельна ділянка, кадастровий номер: 3222481600:02:0005, площею: 0,1494 га., цільове призначення: для будівництва та обслуговування житлового будинку, що розташована за адресою: [ADDRESS] та домоволодіння, загальною площею: 430,2 кв.м., житловою: [ADDRESS] . Відповідно до п. 5.1. договору іпотеки у разі порушення основного зобов`язання або умов цього Договору Іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю письмову вимогу про усунення порушення. В цьому документі зазначається, стислий зміст порушених зобов`язань, вимога про виконання порушеного зобов`язання у не менш як тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога Іпотекодержателя залишається без задоволення, Іпотекодержатель вправі розпочати звернення стягнення на предмет іпотеки. Згідно п. 5.5.1 у випадку невиконання іпотекодавцем письмової вимоги іпотекодержателя про усунення порушених зобов`язань за цим або кредитним договором встановлений іпотекодержателем строк, такі вимоги іпотекодержателя задовольняються за рахунок предмета іпотеки. В такому випадку цей договір згідно ст. 36, 37 Закону України «Про іпотеку» вважається договором про задоволення вимог іпотекодержателя, є правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на предмет іпотеки на підставі цього договору іпотеки, який в цьому випадку є правовстановлюючим документом. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). За правилами ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. 15 вересня 2017 року між ПАТ "РАЙФФАЙЗЕН БАНК АВАЛЬ" та ПАТ "КОМЕРЦІЙНИЙ «ІНДУСТРІАЛЬНИЙ БАНК" укладено договір про відступлення права вимоги за кредитним договором №014/9441/74/44115, за яким в порядку та на умовах, визначених Договором, первісний кредитор відступає за плату новому кредитору належні йому права вимоги за кредитним договором, а новий кредитор заміняє первісного кредитора як сторону кредитора у кредитному договорі та приймає на себе всі його права та обов`язки за Кредитним договором. 15 вересня 2017 року: між ПАТ "РАЙФФАЙЗЕН БАНК АВАЛЬ" та ПАТ "КОМЕРЦІЙНИЙ «ІНДУСТРІАЛЬНИЙ БАНК" укладено договір про відступлення права вимоги за договором іпотеки до кредитного договору №014/9441/74/44115 від 30 серпня 2006 року. 15 вересня 2017 року між ПАТ "КОМЕРЦІЙНИЙ ІНДУСТРІАЛЬНИЙ БАНК" та ТОВ "ФІНСТРИМ" укладено договір про відступлення права вимоги за кредитним договором №014/9441/74/44115. 15 вересня 2017 року ПАТ "КОМЕРЦІЙНИЙ ІНДУСТРІАЛЬНИЙ БАНК" та ТОВ "ФІНСТРИМ" укладено договір про відступлення права вимоги за договором іпотеки до кредитного договору №014/9441/74/44115 від 30 серпня 2006 року. 15 вересня 2017 року між ТОВ "ФІНСТРИМ" та громадянкою України [PERSON] укладено договір про відступлення права вимоги за кредитним договором №014/9441/74/44115 від 30 серпня 2006 року. 15 вересня 2017 року між ТОВ "ФІНСТРИМ" та громадянкою України [PERSON] укладено договір про відступлення права вимоги за договором іпотеки до кредитного договору №014/9441/74/44115 від 30 серпня 2006 року. В подальшому державним реєстратором Козловим Ю.В. прийнято рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, внесені записи про право власності на спірний житловий будинок та земельну ділянку за [PERSON] Як вбачається з матеріалів справи, внаслідок укладення договору відступлення права вимоги позивач став новим кредитором щодо зобов`язань [PERSON] перед банком. З огляду на викладене, право позивача як кредитора за зобов`язанням боржника вважається таким, що виникло в момент укладення договору та нотаріального посвідчення договору іпотеки. За ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права; визнання правочину недійсним; припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; примусове виконання обов`язку в натурі; зміна правовідношення; припинення правовідношення; відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди; визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. За ст. 3 ЦПК України кожна особа має право звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до довідки виконавчого комітету Гатненської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області №1198 від 22 вересня 2017 року за адресою: [ADDRESS] , за реєстровані: [PERSON] , 1978 року народження (власник), [PERSON] , 1979 року народження, [PERSON] , 2005 року народження (дочка), [PERSON] , 2009 року народження (син), [PERSON] , 1984 року народження (чоловік сестри). Частиною 1 статті 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно з ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Відповідно до ч. ч. 1, 5, 6, 7 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Згідно з ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Оцінка доказів - завершальний етап процесу доказування. Вона полягає в перевірці судом доброякісності засобів доказування, що має на меті визначити їх доказову силу. \~ \~ \~ \~ Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Статтею 33 Конституції України встановлено, що кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом. Спірні правовідносини регулюються Законом України «Про свободу пересування та вибір місця проживання» від 11.12.2003 №1382-IV з наступними змінами та доповненнями у редакції, яка була чинна на час виникнення спірних правовідносин, Правилами реєстрації місця проживання та Порядку передачі органами реєстрації інформації до Єдиного державного демографічного реєстру затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 02.03.2016 №207. Закон України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" відповідно до Конституції України регулює відносини, пов`язані зі свободою пересування та вільним вибором місця проживання в Україні, що гарантуються Конституцією України і закріплені Загальною декларацією прав людини, Міжнародним пактом про громадянські та політичні права, Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод і протоколами до неї, іншими міжнародними договорами України, а також визначає порядок реалізації свободи пересування та вільного вибору місця проживання і встановлює випадки їх обмеження. Статтею 3 зазначеного Закону встановлено, що місце проживання - житло, розташоване на території адміністративно-територіальної одиниці, в якому особа проживає, а також спеціалізовані соціальні установи, заклади соціального обслуговування та соціального захисту, військові частини; орган реєстрації - виконавчий орган сільської, селищної або міської ради, сільський голова (у разі якщо відповідно до закону виконавчий орган сільської ради не утворено), що здійснює реєстрацію, зняття з реєстрації місця проживання особи на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці, на яку поширюються повноваження відповідної сільської, селищної або міської ради; реєстрація - внесення інформації до реєстру територіальної громади, документів, до яких вносяться відомості про місце проживання/перебування особи, із зазначенням адреси житла/місця перебування із подальшим внесенням відповідної інформації до Єдиного державного демографічного реєстру в установленому Кабінетом Міністрів України порядку. Згідно зі статтею 7 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі заяви особи або її представника, що подається до органу реєстрації; судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою; свідоцтва про смерть; паспорта або паспортного документа, що надійшов з органу державної реєстрації актів цивільного стану, або документа про смерть, виданого компетентним органом іноземної держави, легалізованого в установленому порядку; інших документів, які свідчать про припинення: підстав для перебування на території України іноземців та осіб без громадянства; підстав для проживання або перебування особи у спеціалізованій соціальній, установі, закладі соціального обслуговування та соціального захисту; підстав на право користування житловим приміщенням. У позовній заяві [PERSON] посилалась на рішення Дарницького районного суду м. Києва про визнання відповідачів такими, що втратили право користування житловим будинком за адресою: [ADDRESS] , та рішення адміністративного суду щодо зобов`язання сільську раду вчинити дії. З Єдиного реєстру судових рішень встановлено, що рішенням Київського окружного адміністративного суду від 19 липня 2018 року зобов`язано Гатненську сільську раду Києво-Святошинського району Київської області розглянути заяву [PERSON] від 09.11.2017, яка відправлена Гатненській сільській раді рекомендованим повідомленням № 0100132530003 09.11.2017 та отримана Гатненською сільською радою 15.112017. Зобов`язано Гатненську сільську раду Києво-Святошинського району Київської області розглянути заяву [PERSON] від 21.02.2018 (вхідний № Д-213 від 21.02.2018). Зобов`язано Гатненську сільську раду Києво-Святошинського району Київської області розглянути заяву [PERSON] від 21.02.2018 (вхідний № Д-239 від 26.02.2018) (справа № 810/1311/18). З Єдиного реєстру судових рішень встановлено, що заочним рішенням Дарницького районного суду м.Києва від 14 грудня 2017 року позов [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , Третіх осіб: Гатненська сільська рада, Служба у справах дітей та сім`ї Києво-Святошинської РДА, про стягнення грошових коштів за договором оренди, визнання особи такою що втратила право користування об`єктами нерухомого майна, про усунення перешкод, задоволено частково. Стягнено з [PERSON] (РНОКПП: [NUMBER] ) на користь [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ) суму орендної плати за договором оренди від 20 жовтня 2017 року, укладений між [PERSON] та [PERSON] в розмірі 100 000,00 грн. Визнано [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] ; [PERSON] ; [PERSON] такими, що втратили право користування з 11 жовтня 2017 року наступними об`єктами нерухомого майна: земельна ділянка для будівництва та обслуговування житлового будинку, що розташована за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 0,1494 га, кадастровий номер 3222481600:02:006:005; житловий будинок за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 430,2 кв.м. Усунено перешкоди [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ) у користуванні об`єктами нерухомого майна: земельною ділянкою для будівництва та обслуговування житлового будинку, що розташована за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 0,1494 га, кадастровий номер 3222481600:02:006:005; житловим будинком, розташованим за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 430,2 кв.м., шляхом зняття з реєстраційного обліку [PERSON] , 1978 р.н., дата прописки 2011 року; [PERSON] 1979 р.н., дата прописки 2009 року; [PERSON] 2005 р.н., дата прописки 2009 року; [PERSON] 2008 р.н., дата прописки 2009 року; [PERSON] , 1984 р.н., дата прописки 2010 року, починаючи з 11 жовтня 2017 року. В решті позовних вимог відмовлено (справа № 753/22011/17). Разом з тим, в реєстрі відсутній повний текст рішення по справі № 753/22011/17, тому суд позбавлений можливості перевірити тотожність спорів. Не подали такі відомості й сторони по справі. Позивач звертаючись до суду з даним позовом, не надав суду доказів того, що дані рішення скасовані. Посилання не невиконання відповідачами судових рішень, є підставою для виконання їх в примусовому порядку, а не звернення з аналогічними позовними вимогами, хоч і з інших підстав. \~ \~ \~ \~Не підтверджує позовних вимог про ухилення відповідачів та їх винних дій і поданий витяг з ЄРДР (а.с.24 т.1), оскільки досудове розслідування здійснюється щодо не виконання зобов`язань [PERSON] , встановлених кредитним договором з АППБ «Аваль». Разом з тим, не можливо встановити які саме зобов`язання [PERSON] не виконує. Щодо інших відповідачів відомості взагалі відсутні. Неподано відомостей щодо перебування [PERSON] та [PERSON] на військовому обліку. У зв`язку з недоведеністю позовних вимог, не заявлення клопотань про їх витребування, не повідомлення суду причин неможливості подати такі докази або заявити клопотання про забезпечення доказів, тому в задоволенні позву суд відмовляє. Відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно наявні у справі докази, оцінив їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у сукупності, з`ясувавши усі обставини справи, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, з урахуванням того, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичної особи, суд дійшов висновку про необхідність відмови у задоволенні позову. Обґрунтовуючи своє рішення, суд приймає до уваги вимоги ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», відповідно до якої суди застосовують при розгляді справи Конвенцію та практику Суду як джерело права та висновки Європейського суду з прав людини зазначені в рішенні у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) від 9 грудня 1994 року, серія А, № 303А, п. 2958. Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

Outcome: dismissed