Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-13 00:00:00

08.10.2014 року [PERSON] звернувся до суду із позовом до [PERSON] про визнання батьківства та внесення змін до актового запису про народження дитини, треті особи - [PERSON], Відділ державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Зміївського районного управління юстиції Харківської області. В обґрунтування позову зазначив, що у березні 2014 року перебуваючі у справах в с. Тимченки Зміївського району Харківської області, вирішив відвідати [PERSON], з якою він перебував влітку та восени 2008 року у відносинах, в тому числі і інтимного характеру. Спілкуючись з [PERSON], він побачив дитину, яка дуже схожа на нього і [PERSON], повідомила, що її донька - [PERSON], є його дитиною і саме він є біологічним батьком. В подальшому вони з [PERSON] стали мешкати однією сім'єю, ведуть спільне господарство, утримають доньку - [PERSON]. Враховуючи, що його донька носить прізвище "[PERSON]", яке є прізвищем колишнього чоловіка [PERSON], по-батькові - "[PERSON]", хоча батьком дитини є він, виходячи з того, що [PERSON] його дитина, позивач вважає, що вона повинна носити його прізвище "[PERSON]" та по-батькові - "[PERSON]". На підставі викладеного, [PERSON] просив визнати його, батьком дитини - [PERSON], [INFO] та внести зміни до актового запису про народження дитини - [PERSON], [INFO], зареєстрованого Тимченківською сільською радою Зміївського району, де змінити відомості про батька з "[PERSON]" на "[PERSON]" та змінити по-батькові дитини з "[PERSON]" на "[PERSON]". У судовому засіданнні позивач [PERSON] підтримав позовні вимоги з підстав викладених у позовній заяві та зазначив, що у 2008 році у справах перебував в с. Тимченки де познайомився з [PERSON] у них виникли почуття, мали місце інтимні стосунки. Потім він поїхав в с. Ленінка Красноградського району де постійно мешкав та втратив будь-який зв'язок з [PERSON] У березні 2014 року він приїхав в с. Тимченки, де зустрів знайомих, які повідомили йому, що [PERSON] має доньку, дуже схожу на нього. В подальшому при спілкуванні з [PERSON] вона дійсно повідомила його про те, що батьком дитини є саме він. Вони стали мешкати разом, мають з дитиною теплі стосунки, вона вважає його батьком. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився, до суду надав заяву про визнання позову у повному обсязі, справу просив розглядати за його відсутності. У судовому засіданні третя особа [PERSON], позовні вимоги [PERSON], визнала у повному обсязі, не заперечувала проти того, що батьком [PERSON] є позивач та пояснила, що після близьких стосунків з [PERSON] у 2008 році вона завагітніла. З чоловіком на той час відносини у них зіпсувались і у березні 2009 року до народження дитини, шлюб між ними було розірвано. При реєстрації народження доньки, їй було роз'яснено, що оскільки вона перебувала на час вагітності у зареєстрованому шлюбі з [PERSON], у свідоцтві про народження, батьком дитини буде зазначено саме його. При цьому [PERSON] з самого початку вагітності знав, що це не його дитини та будь-яких відносин з донькою ніколи не пітримував. З огляду на те, що [PERSON] після стосунків, що склалися у них у 2008 році поїхав, не телефонував, вона вважала, що він не бажає будь-яким чиним спілкуватися з нею, а тому повідомляти його про свою вагітність вважала не доречним. Про те, що [PERSON] дитина [PERSON], вона повідомила йому у березні 2014 році при їх зустрічі. Представник третьої особи відділу державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Зміївського районного управління юстиції Харківської області у судове засідання не з'явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності та заперечення проти позову, посилаючись на те що державна реєстрація народження [PERSON], проведена відповідно до ст. 133 СК України, а позов про визначення батьківства підлягає розгляду судом, якщо запис про батька дитини вчинено відповідно до ч. 1 ст. 135 Сімейного Кодексу України, що відповідає положенням ч. 4 ст. 128 Сімейного Кодексу України. Оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд дійшов наступного. [INFO] року народилася [PERSON], що підтверджується копією Свідоцтва про народження, серія [NUMBER], актовий запис № 06, зареєстрованого Тимченківською сільською радою Зміївського району Харківської області. Батьками дитини зазначені - [PERSON] та [PERSON] (а.с. 5) [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі до 13.03.2009 року, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу серії [NUMBER], актовий запис №51, зареєстрованого відділом реєстрації актів цивільного стану Зміївського районного управління юстиції Харківської області. Згідно до ч.1 ст. 121 Сімейного Кодексу України, права та обов'язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому статтями 122 та 125 цього Кодексу. Згідно п. 2 ч. 1 ст. 122 Сімейного Кодексу України, походження дитини від подружжя визначається на підставі Свідоцтва про шлюб та документа закладу охорони здоров'я про народження дружиною дитини. Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 125 Сімейного Кодексу України, якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається за рішенням суду. Частиною 3 статті 128 Сімейного Кодексу України, визначено, що позов про визнання батьківства може бути пред'явлений матір'ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття. Згідно до ст. 129 Сімейного Кодексу України, особа, яка вважає себе батьком дитини, народженої жінкою, яка в момент зачаття або народження дитини перебувала у шлюбі з іншим чоловіком, має право пред'явити до її чоловіка, якщо він записаний батьком дитини, позов про визнання свого батьківства. До вимоги про визнання батьківства застосовується позовна давність в один рік, яка починається від дня, коли особа дізналася або могла дізнатися про своє батьківство. Згідно до п. 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про застосування окремих норм Сімейного Кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" №3 від 15 травня 2006 року, спір про походження дитини від осіб, які не перебувають у шлюбі між собою і не подали в державні органи реєстрації актів цивільного стану спільної заяви про реєстрацію їх як батьків, суд може вирішувати за заявою про визнання батьківства, поданою: одним із батьків; особою котра вважає себе батьком; опікуном (піклувальником) дитини; іншою особою на утриманні якої вона перебуває; самою дитиною, яка досягла повноліття. Відповідно до роз'яснень Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15.05.2006 року "Про застосування окремих норм Сімейного Кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" №3 від 15 травня 2006 року, при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів суд вирішує на підставі будь-яких доказів про це. На підставі заяв осіб, зазначених у статті 126 цього Кодексу, або рішення суду орган державної реєстрації актів цивільного стану вносить відповідні зміни до актового запису про народження, складеного органами державної реєстрації актів цивільного стану України, та видає нове Свідоцтво про народження. В силу ч. 1 ст. 61 ЦПК України, обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. З огляду на те, що батьківство [PERSON] відносно дитини - [PERSON], [INFO], не оспорюється та визнається сторонами, ґрунтуючись на всебічно перевірених судом даних, що підтверджують заявлені вимоги, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог [PERSON] та їх задоволення у повному обсязі. Суд не вбачає підстав для відмови у задоволенні позовних вимог за спливом позовної давності, оскільки судовим розглядом достеменно встановлений факт того, що позивач дізнався про своє батьківство у березні 2014 року, а відповідно в контексті ч. 2 ст. 129 Сімейного Кодексу України, позовну давність слід відраховувати саме з назначеної дати, коли особа дізналася або могла дізнатися про своє батьківство. Стосовно заперечень відділу державної реєстрації актів цивільного стану та посилання на зміст ч. 4 ст. 128 Сімейного Кодексу України, яка передбачає, що позов про визнання батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої статті 135 цього Кодексу , а в даному випадку реєстрації дитини проведена на підставі ст. 133 Сімейного кодексу України, слід наголосити на тому, що зокрема п. 1 ч. 3 ст. 128 Сімейного Кдеку України визначено, що позов про визнання батьківства може бути пред'явлений особою, яка вважає себе батьком дитини. Крім того, Верховний Суд України у Постанові Пленуму №3 від 15.05.2006 року "Про застосування окремих норм Сімейного Кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", звернув увагу на те, що, суд приймає до розгляду заяви про встановлення факту як батьківства, так і материнства, якщо запис про батька (матір) дитини в Книзі реєстрації народжень учинено згідно зі ст. 135 СК. [PERSON] звернувся до суду з заявою про визнання його батьківства відносно [PERSON], [INFO], а не встановленя факту батьківства, як особа, що вважає себе батьком дитини, що узгоджується з вищенаведеним. Таким чином, рішення про задоволення позову не суперечить вимогам закону, не порушує права чи інтереси інших осіб, забезпечує суворе дотримання інтересів дитини та ґрунтується на засадах розумності та справедливості. На підставі викладеного,

Outcome: approved