Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-28 00:00:00

У листопаді 2017 року позивач товариство з обмеженою відповідальністю "Споживчий центр" (далі - ТОВ "Споживчий центр") звернулося до суду в порядку цивільного судочинства з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовував тим, що 21 грудня 2016 року між ТОВ "Споживчий центр" та [PERSON] укладено кредитний договір №21.12.2016-000000822, згідно з умовами якого кредитодавець надав позичальнику кредит у сумі 2000,00 грн на строк 14 календарних днів з дати видачі кредиту. Плата за користування кредитом - 560,00 грн. ТОВ "Споживчий центр" стверджувало, що [PERSON] своєчасно не повернув кредит не сплатив обумовлену у договорі плату за користування кредитними коштами та пеню за неналежне виконання зобов'язань за договором. Зважаючи на те, що позичальник не дотримується умов кредитного договору від 21 грудня 2016 року №21.12.2016-000000822, ТОВ "Споживчий центр" просило суд стягнути з відповідача заборгованість за вказаним договором у сумі 7680,00 грн, у тому числі заборгованість зі сплати кредиту (основного боргу) у сумі 2000,00 грн, плату за користування кредитними коштами у сумі 560,00 грн, пеню за неналежне виконання зобов'язань за договором у сумі 5120,00 грн. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги свого довірителя підтримала з підстав, наведених у позовній заяві, просила суд їх задовольнити. Відповідач у судовому засіданні пояснив, що кредитні кошти у сумі 2000,00 грн він отримав, але у зв'язку з скрутним матеріальним становищем не може повернути кредит. Також [PERSON] просив суд зменшити розмір нарахованої позивачем пені за неналежне виконання зобов'язань за договором у зв'язку з тим, що він особою з інвалідністю, не працює, його доходи є незначними. У своїх запереченнях проти позову, поданих до суду 21 грудня 2017 року, відповідач зазначив, що кошти, отримані в кредит, він передав [PERSON] для лікування [PERSON] Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши матеріали справи, зібрані у справі докази, суд дійшов такого висновку. За приписами ч. 1, ч. 2 ст. 639 ЦК України договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Згідно з ч. 1 ст. 1054 ЦК України кредитодавець зобов'язується за кредитним договором надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. З матеріалів справи вбачається, що 21 грудня 2016 року ТОВ "Споживчий центр" та [PERSON] уклали кредитний договір №21.12.2016-000000822, за умовами якого кредитодавець зобов'язався надати позичальнику кредит окремими траншами. Надання траншів здійснюється на підставі заявок, які надаються позичальником кредитодавцю. Надання траншу є погодженням заявки (а. с. 5-6). 14 січня 2017 року сторони погодили та підписали підтвердження заявки до кредитного договору від 21 грудня 2016 року №21.12.2016-000000822, відповідно до положень якої ТОВ "Споживчий центр" взяло на себе обов'язок надати [PERSON] кредит траншем у сумі 2000,00 грн на строк 14 календарних днів з дати видачі кредиту. Плата за користування кредитом - 560,00 грн (а. с. 7-8). Договір є обов'язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України). За змістом ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. ТОВ "Споживчий центр" належно виконало умови кредитного договору, надавши [PERSON] кредитні кошти у сумі 2000,00 грн. Наведені обставини підтверджуються видатковим касовим ордером від 14 січня 2017 року (а. с. 9). За положеннями ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі) у строк та в порядку, що встановлені договором. Ст. 530 ЦК України визначено, що, якщо у зобов'язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Згідно з п. 1.3. кредитного договору позичальник зобов'язався повернути кредит протягом 14 днів з дати видачі кредиту. Однак [PERSON] належним чином не виконав взяті на себе за кредитним договором від 21 грудня 2016 року №21.12.2016-000000822 зобов'язання, своєчасно не повернув кредит, не сплатив обумовлену у договорі плату за користування кредитними коштами Згідно зі ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). За приписами ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якшо він не приступив до виконання зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. За змістом ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення. Ч. 1 ст. 550 ЦК України визначено, що право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов'язання. Згідно з п. 5.4. кредитного договору від 21 грудня 2016 року №21.12.2016-000000822 за порушення строків повернення кредиту та плати за користування ним позичальник сплачує кредитору додатково до встановленої плати за користування кредитом пеню у розрахунку 2% за кожен день прострочення платежу. Пеня за неналежне виконання позичальником зобов'язань за кредитним договором складає 14592,00 грн, однак позивачем заявлено вимогу про стягнення пені у сумі 5120,00 грн. Пеня нарахована ТОВ "Споживчий центр" у межах річного строку до моменту пред'явлення ним позову. У разі, якщо розмір неустойки перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення, суд може його зменшити (ч. 3 ст. 551 ЦК України). Істотними обставинами в розумінні ч. 3 ст. 551 ЦК України можна вважати, зокрема, ступінь виконання зобов'язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов'язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу (наприклад, відсутність негативних наслідків для позивача через прострочення виконання зобов'язання). Згідно з правовим висновком Верховного Суду України, викладеним у постанові від 04 вересня 2014 року (справа №6-100цс14), ч. 3 ст. 551 ЦК України з урахуванням положень ст. 3 ЦК України щодо загальних засад цивільного законодавства та ч. 4 ст. 10 ЦПК України (у редакції, чинній на момент винесення постанови) щодо обов'язку суду сприяти сторонам у здійсненні їхніх прав дає право суду зменшити розмір неустойки за умови, що він значно перевищує розмір збитків. Зважаючи на те, що розмір неустойки значно перевищує розмір боргового зобов'язання ураховуючи, що відповідач є особою з інвалідністю, на час розгляду справи він не працює, беручи до уваги розмір заборгованості порівняно з сумою кредиту, виходячи з засад справедливості, добросовісності та розумності, суд дійшов висновку про необхідність зменшити розмір пені до 1500,00 грн (про можливість урахування наведених обставин для вирішення питання про зменшення нарахованої неустойки зазначив Верховний Суд у постанові від 07 березня 2018 року у справі №552/5900/15-ц (№ 61-6520св18)). Згідно з ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Повно та всебічно дослідивши обставини справи, оцінивши зібрані докази у сукупності, суд вважає, що позов слід задовольнити частково, стягнути з [PERSON] на користь ТОВ "Споживчий центр" заборгованість за кредитним договором від 21 грудня 2016 року №21.12.2016-000000822 у сумі 4060,00 грн, у тому числі заборгованість зі сплати кредиту (основного боргу) у сумі 2000,00 грн, плату за користування кредитними коштами у сумі 560,00 грн, пеню за неналежне виконання зобов'язань за договором у сумі 1500,00 грн. Відповідно до ст. 141 ЦПК України суд присуджує з відповідача на користь позивача судовий збір пропорційно до задоволених вимог у сумі 845,83 грн (4060,00 грн / 7680,00 грн х 1600,00 грн = 845,83 грн). З огляду на вищенаведене, відповідно до ст. ст. 15, 16, 526, 530, 533, 536, 549, 550, 551, 553, 554, 610, 625, 1049, 1050, 1054, 1055 Цивільного кодексу України, та,

Outcome: partial