Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-29 00:00:00

Представник позивача - ПАТ КБ «ПриватБанк» - звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовував тим, що між ЗАТ КБ "ПриватБанк" та [PERSON] було укладено кредитний договір від 08.05.2007 року № IFIWFB06790234, відповідно до умов якого позивачем надано [PERSON] кредит на споживчі потреби у сумі 1140,00 грн. строком на 6 (шість) місяців з 28.10.2006 року по 28.04.2007 року зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 0,42 % щомісячно (або 5,04 % на рік) на суму залишку заборгованості за кредитом. Сплата кредиту здійснювалась шляхом сплати щомісячних платежів у сумі 227,04 грн. для погашення заборгованості за кредитом, яка складається з заборгованості за кредитом, відсотків, винагороди, комісій, а також інших витрат згідно з Умовами. Відповідно до Умов надання споживчого кредиту фізичним особам («Розстрочка») (Стандарт) сторони встановили строк позовної давності за вимогами стягнення кредиту та інших платежів за кредитним договором тривалістю у 5 років. [PERSON] одержав та використав за цільовим призначенням кредитні кошти у сумі 1140,00 грн., але прийняті на себе за договором кредиту зобов'язання щодо своєчасного його погашення не виконував, допустив виникнення заборгованості станом на 13.03.2013 року в розмірі 18977,73 грн., яка складається з наступного: 5056,29 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 136,80 грн. - заборгованість по комісії за користуванням кредитом; 12404,75 - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором; 500 грн. - штраф (фіксована частина); 879,89 грн. - штраф (процентна складова). Просить стягнути з відповідача загальну суму боргу за договором кредиту в розмірі 18977,73 грн., а також понесені судові витрати. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, причин неявки суду не повідомив. Про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений шляхом опублікування оголошення в газеті «Галичина», в порядку ч. 9 ст. 74 ЦПК України. Представник позивача в судове засідання не з'явився, проте подав письмову заяву про те, що позов підтримує у повному обсязі, просив його задовольнити. Тому, виходячи зі змісту ч. 1 ст. 224 ЦПК України, з врахуванням того, що відповідач про причини неявки не повідомив, а позивач подав достатньо матеріалів, які свідчать про взаємовідносини сторін, суд вважає, що можна провести заочний розгляд справи. Судом встановлено, що спір між сторонами виник з приводу порушеного права на належне виконання умов кредитного договору шляхом стягнення заборгованості за кредитним договором. Дослідивши письмові докази по справі, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що між ЗАТ КБ "ПриватБанк", правонаступником якого є ПАТ КБ "ПриватБанк", та [PERSON] укладено кредитний договір від 28.10.2006 року № IFIWFB06790234, відповідно до умов якого позивачем надано [PERSON] кредит на споживчі потреби у сумі 1140,00 грн. строком на 6 (шість) місяців з 28.10.2006 року по 28.04.2007 року зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 0,42% щомісячно на суму залишку заборгованості за кредитом, щомісячної винагороди за надання фінансового інструменту у розмірі 34,20 грн. та єдиноразової винагороди за надання фінансового інструменту у розмірі 0,0 грн. в обмін на зобов'язання позичальника з повернення кредиту, сплати відсотків, винагороди, комісії в зазначені в Заяві та Умовах надання споживчого кредиту фізичним особам («Розстрочка») (Стандарт) (а.с. 6). Сплата кредиту повинна була здійснюватись шляхом сплати щомісячних платежів у сумі 227,04 грн. для погашення заборгованості за кредитом, яка складається з заборгованості за кредитом, відсотків, винагороди, комісій, а також інших витрат згідно з Умовами. Відповідно до Умов надання споживчого кредиту фізичним особам («Розстрочка») (Стандарт), сторони встановили строк позовної давності за вимогами стягнення кредиту та інших платежів за кредитним договором тривалістю у 5 років для погашення заборгованості за кредитом, яка складається з заборгованості за кредитом, відсотків, винагороди, комісій, а також інших витрат згідно з Умовами (а.с. 7-10). Для виконання зобов'язань банк відкрив позичальнику рахунок для зарахування коштів, спрямованих на погашення заборгованості за кредитом. Своїм підписом відповідач підтвердив свою згоду на те, договір між сторонами складається із заяви позичальника [PERSON] від 28.10.2006 р. та Умов надання споживчого кредиту фізичним особа («Розстрочка») (Стандарт). Пунктом 5 Умов передбачена відповідальність сторін, в т.ч. при порушенні клієнтом строків платежів по будь-якому із грошових зобов'язань, передбачених договором, більше як на 30 днів, позичальник зобов'язаний сплатити банку штраф у розмірі 500 грн. та 5 відсотків від суми заборгованості, а також пеню в розмірі 0,15% від суми простроченого платежу, але не менше 1 гривні за кожний день прострочки. Відповідач прийняті на себе за договором кредиту зобов'язання щодо своєчасного його погашення не виконав та відповідно до розрахунку позивача допустив виникнення заборгованості станом на 13.03.2014 року в розмірі 18977,73 грн., яка складається з наступного: 5056,29 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 136,80 грн. - заборгованість по комісії за користуванням кредитом; 12404,75 - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором; 500 грн. - штраф (фіксована частина); 879,89 грн. - штраф (процентна складова). Будь-яких доказів, які б спростовували проведений позивачем розрахунок заборгованості [PERSON] за вказаним Кредитним договором, відповідачем по справі суду не представлено. Згідно з статтею 629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами. За ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Згідно з ч.1 ст.1054 ЦК України кредитодавець зобов'язується за кредитним договором надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов'язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди. Відповідно до ч. 1 ст. 612 цього Кодексу боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Ст. 549 ЦК України передбачено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. За приписами ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі) у строк та в порядку, що встановлені договором. Ст. 530 ЦК України визначено, що, якщо у зобов'язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Згідно з ст.ст. 10, 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст.ст. 58, 60 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Доказування не може ґрунтується на припущеннях. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі, щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. З огляду на викладене, з врахуванням того, що позивач подав достатньо матеріалів, які свідчать про взаємовідносини сторін та наявність заборгованості за кредитним договором від 28.10.2006 року, та те, що відповідач не подав суду жодних доказів, які би спростували позовні вимоги, суд дійшов висновку, що позовна вимога про стягнення з відповідача заборгованості за вищевказаним кредитним договором є обґрунтованою та підлягає задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Тому з відповідача також слід стягнути на користь позивача понесені ним судові витрати за подання до суду позовної заяви. На підставі викладеного, відповідно 261, 526, 611, 612, 631, 634, 1050, 1054 ЦК України, ст.ст. 10, 11, 57-60, 88, 208-209, 212-215, 224-226 ЦПК України, суд, -

Outcome: approved