Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-10 00:00:00

[PERSON] та [PERSON] звернулись в суд з позовом до [PERSON], [PERSON], ПАТ "ТЕРРА БАНК", третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: ПП "СПІРУС ВЕСТ" про захист права власності. Позивачі свої позовні вимоги мотивують тим, що 27 грудня 2012 року між ПАТ "ТЕРРА БАНК" та ПП "СПІРУС ВЕСТ" було укладено кредитний договір №КЛ 27122012. У відповідності до п. 1.1 вказаного кредитного договору Банк відкриває Позичальнику відновлювальну кредитну лінію з загальним лімітом в сумі 620 000 доларів США, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом в межах строку кредитування. Відповідно п.2.1 кредитного договору (згідно змін, внесених Додатковою угодою №6 від 31.12.2013року до кредитного договору №КЛ 27122012 від 27.12.2012 року) - заставою майнових прав на грошові кошти, які належать [PERSON] в сумі 1 000000 гривень, що розміщені на вкладному (депозитному) рахунку [NUMBER] в ПАТ "ТЕРРА БАНК" у відповідності з умовами договору банківського вкладу (депозиту) №ДДЛ-ІІ40ІЗ:980 від 31 грудня 2013 року, укладеного між Банком та [PERSON] та заставою майнових прав на грошові кошти, які належать [PERSON] в сумі 1500000 гривень, що розміщені на вкладному (депозитному) рахунку [NUMBER] в ПАТ "ТЕРРА БАНК" у відповідності з умовами договору банківського вкладу (депозиту) №ДДЛ-114023:980 від 31.12.2013 року, укладеного між Банком та [PERSON] Зазначають, що дані договори застави майнових прав на грошові кошти на рахунках банківських вкладів (депозитів) є недійсними та такими, що не можуть забезпечувати зобов'язань ПП "СПІРУС ВЕСТ" за кредитним договором, а також породжувати інших правових наслідків. Вказують, що дані майнові права які стали предметом застави є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя та передані в заставу без згоди інших співвласників майнових прав. Враховуючи наведене, позивач [PERSON] просила суд визнати за нею право на 1/2 частину майнових прав за Договором банківського вкладу №ДДЛ- 114013:980 від 31 грудня 2013 року, укладеного між [PERSON] та ПАТ "ТЕРРА БАНК" на суму 1000000 гривень, позивач [PERSON] просив визнати за ним право на ? частину майнових прав за Договором банківського вкладу № ДДЛ-114023:980 від 31 грудня 2013 року, укладеного між [PERSON] та ПАТ "ТЕРРА БАНК" на суму 1500 000 гривень. А також просили визнати недійсними договір застави майнових прав №ДЗ311220013/2 від 31 грудня 2013 року, укладений між [PERSON] та ПАТ "ТЕРРА БАНК" та договір застави майнових прав №ДЗ 31122013 від 31 грудня 2013 року, укладений між [PERSON] та ПАТ "ТЕРРА БАНК". В судове засіданні представник позивачів не з'явилась, подала суду заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримує з підстав зазначених в позовній заяві. Відповідачі в судове засідання не з'явились, хоча належним чином були повідомлені про час та місце розгляду справи Представник третьої особи на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору в судове засідання не з'явився подав суду заяву про розгляд справи у його відсутності, не заперечував щодо задоволення позову. За погодженням з представником позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 224 ЦПК України. Дослідивши письмові докази по справі, суд прийшов до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що 31 грудня 2013 року між [PERSON] та ПАТ "ТЕРРА БАНК" укладено договір банківського вкладу №ДДЛ-114013:980, строком дії до 10.01.2015 року на суму 1000000 гривень. Крім того, 31 грудня 2013 року між [PERSON] та ПАТ "ТЕРРА БАНК" укладено договір банківського вкладу №ДДЛ-114023:980, строком дії до 10.01.2015 року на суму 1 500 000 гривень. Також судом встановлено, що 27 грудня 2012 року між ПАТ "ТЕРРА БАНК" та ПП "СПІРУС ВЕСТ" було укладено кредитний договір №КЛ 27122012. У відповідності до п. 1.1 вказаного кредитного договору Банк відкриває Позичальнику відновлювальну кредитну лінію з загальним лімітом в сумі 620 000 доларів США, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом в межах строку кредитування. 31 грудня 2013 року між [PERSON] та ПАТ "ТЕРРА БАНК" було укладено договір застави майнових прав №ДЗ 31122013/2. У відповідності до п.2.1. такого правочину предметом застави за цим договором є майнові права, які належать Заставодавцю за договором банківського вкладу №ДДЛ-114013:980 від 31 грудня 2013 року, укладеним між Заставодавцем та ПАТ "ТЕРРА БАНК" строком дії до 10.01.2015 року на суму 1000000 гривень. 31 грудня 2013 року між [PERSON] та ПАТ "ТЕРРА БАНК" було укладено договір застави майнових прав №ДЗ 31122013. У відповідності до п.2.1. договору предметом застави за цим договором є майнові права, які належать Заставодавцю за договором банківського вкладу №ДДЛ-114023:980 від 31 грудня 2013 року, укладеним між Заставодавцем та ПАТ "ТЕРРА БАНК" строком дії до 10.01.2015 року на суму 1 500 000 гривень. Відповідно до ч.1 ст. 60 Сімейного кодексу України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Пунктом 3 ч. 1 ст. 57 СК України визначено, що особистою приватною власністю дружини (чоловіка) є майно, набуте нею (ним) за час шлюбу, але за кошти, які належали їй (йому) особисто. Відповідно до ч.2 ст. 60 Сімейного кодексу України вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Як вбачається з копії рішення Луцького міськрайонного суду від 02 квітня 2014 року, [PERSON] перебувала в зареєстрованому шлюбі з [PERSON] з 14 вересня 2007 року до 02 квітня 2014 року. Також встановлено, що після розірвання шлюбу [PERSON] змінила прізвище на "[PERSON]". Відповідно до свідоцтва про шлюб, 18 вересня 2005 року між [PERSON] та [PERSON] укладено шлюб. В судовому засіданні встановлено, що договори банківського вкладу ДДЛ-114023:980 та ДДЛ-114013:980 укладені під час перебування в зареєстрованому шлюбі сторонами, на депозитний рахунок буди внесені спільні кошти подружжя. А отже, кошти внесені на депозитний рахунок, на підставі п.2 ст. 60 Сімейного кодексу України, є об'єктом спільної сумісної власності [PERSON] та [PERSON], а також [PERSON] та [PERSON] Частиною 3 статті 65 СК України встановлено, що для укладення одним із подружжя договорів, які потребують нотаріального посвідчення і (або) державної реєстрації, а також договорів стосовно цінного майна, згода другого з подружжя має бути подана письмово. Згідно ч.1 ст. 6 Закону України "Про заставу" майно, що перебуває у спільній власності може бути передано у заставу тільки за згодою всіх співвласників. Згідно ч.4 ст.369 ЦК України правочин щодо розпорядження спільним майном, вчинений одним із співвласників, може бути визнаний судом недійсним за позовом іншого співвласника у разі відсутності у співвласника, який вчинив правочин, необхідних повноважень. Судом встановлено, що 31 грудня 2013 року між [PERSON] та ПАТ "ТЕРРА БАНК" було укладено договір застави майнових прав №ДЗ 31122013/2. У відповідності до п.2.1. договору предметом застави за договором є майнові права, які належать Заставодавцю за договором банківського вкладу №ДДЛ-114013:980 від 31 грудня 2013 року, укладеним між [PERSON] та ПАТ "ТЕРРА БАНК" строком дії до 10.01.2015 року на суму 1000000 гривень. Також встановлено, що 31 грудня 2013 року між [PERSON] та ПАТ "ТЕРРА БАНК" було укладено договір застави майнових прав №ДЗ 31122013. У відповідності до п.2.1. договору предметом застави за ним є майнові права, які належать Заставодавцю за договором банківського вкладу №ДДЛ-114013:980 від 31 грудня 2013 року, укладеним між [PERSON] та ПАТ "ТЕРРА БАНК" строком дії до 10.01.2013 року на суму 1500000 гривень. Як встановлено з матеріалів справи, заяви про згоду на передачу в заставу майнових прав [PERSON] та [PERSON] не подавали. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Зі змісту даної статті вказаного Кодексу слідує, що обов'язок по доказуванню у цивільній справі здійснюється на підставі принципу змагальності, відповідно до якого кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Процес доказування являє собою подання доказів особами, які беруть участь у справі, в розпорядження суду і не може ґрунтуватися на припущеннях. Представник відповідача ПАТ "Терра Банк" в судове засідання, яке неодноразово відкладалось для його виклику, не з'явився та не подав суду заперечень та доказів на спростування вимог позивачів. Крім того, залишилась не виконаною ухвала суду про витребування доказів від 07 жовтня 2014 року, якою ПАТ "Терра Банк" було зобов'язано надати суду матеріали кредитної справи приватного підприємства "Спірус Вест" № КЛ 27122012. На дане порушення суд відреагував винесенням окремої ухвали. А тому суд постановляє рішення по наявних матеріалах та доказах, оскільки неодноразове відкладення розгляду справи призводить до порушення прав позивачів на справедливий та своєчасний розгляд справи. У відповідності до ст.216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю. Відповідно до ч. 1 ст.215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п'ятою та шостою стаття 203 ЦК України. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним оспорюваний правочин. Згідно ст.203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. Згідно ст.63 СК України дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпорядження майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. З огляду на вищевикладене та враховуючи, що відповідачі [PERSON] та [PERSON] передали в заставу майнові права на депозитні вклади, які є об'єктами спільної власності подружжя, яке відповідно до ст. 63 СК України належить подружжю порівно, а тому договір застави майнових прав № ДЗ 31122013 від 31 грудня 2013 року підлягає визнанню недійсним в частині застави ? майнових прав за договором банківського вкладу № ДДЛ-114023:980 від 31 грудня 2013 року, укладеного між [PERSON] та ПАТ "ТЕРРА БАНК" на суму 1500000 гривень, а також договір застави майнових прав № ДЗ 31122013/2 від 31 грудня 2013 року в підлягає визнанню недійсним в частині застави ? майнових прав за договором банківського вкладу № ДДЛ-114013:980 від 31 грудня 2013 року, укладеного між [PERSON] та ПАТ "ТЕРРА БАНК" на суму 1000000 гривень. Також слід визнати за [PERSON] право на ? частину майнових прав за договором банківського вкладу № ДДЛ-114023:980 від 31 грудня 2013 року, укладеного між [PERSON] та ПАТ "ТЕРРА БАНК" на суму 1500000 гривень, а також за [PERSON] право на ? частину майнових прав за договором банківського вкладу № ДДЛ-114013:980 від 31 грудня 2013 року, укладеного між [PERSON] та ПАТ "ТЕРРА БАНК" на суму 1000000 гривень.

Outcome: partial