Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-08 00:00:00

Звернувшись до суду з даним позовом та уточнивши свої вимоги, ПАТ КБ "ПриватБанк" зазначає, що 16 травня 2007 року між ПАТ КБ "ПриватБанк" та [PERSON] був укладений кредитний договір № DNL0GK00006645, відповідно до п. 1.1 якого банк надав відповідачу кредит у вигляді непоновлювальної лінії у розмірі 80160 доларів США на строк до 16.05.2037 року, а [PERSON] зобов'язався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами. В забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором 16 травня 2007 року ПАТ КБ "ПриватБанк" та [PERSON] уклали договір іпотеки № DNL0GK00006645, відповідно до якого відповідач передав в іпотеку банку нерухоме майно - квартиру загальною площею 67,5 кв.м. житловою 40,4 кв.м., яка розташована за адресою: [ADDRESS]. Відповідач свої зобов'язання за кредитним договором належним чином не виконує. Рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 26 серпня 2015 року за позовом ПАТ КБ "ПриватБанк" звернуто стягнення на вищевказаний предмет іпотеки. Умовами укладеного договору іпотеки передбачено право іпотекодавця на реєстрацію у предметі іпотеки будь-яких осіб лише при умові отримання від іпотекодержателя письмової згоди на такі дії. Відповідно до п. 18.12 договору іпотеки іпотекодавець зобов'язаний не надавати документи у відповідні держоргани з метою реєстрації будь-яких осіб у предметі іпотеки без письмової згоди на це іпотекодержателя та нотаріального посвідчення згоди цих осіб на їх виселення в разі звернення стягнення на предмет іпотеки. Отже, реєстрація будь-яких осіб у предметі іпотеки без згоди іпотекодержателя є порушенням умов цивільно-правового договору та статті 629 ЦК України і зняття таких осіб з реєстраційного обліку є захистом прав іпотекодержателя, яке повинно відбуватися на підставі рішення суду. Згідно з довідкою ОСББ "Тверська-9" від 09.12.2015 року відповідачем була здійснена неправомірна реєстрація фізичних осіб у предметі іпотеки за адресою: [ADDRESS], а саме: 21.02.2008 року був зареєстрований сам відповідач, 24.07.2007 року [PERSON] та [PERSON], 30 квітня 2014 року [PERSON] та [PERSON]. Відповідно до ст. 156 ЖК України члени сім'ї власника житлового будинку (квартири), які проживають разом із ним, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квратири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. При вселенні членів сім'ї відповідача існувало положення договору про неприпустимість вселення третіх осіб без погодження з іпотекодержателем. Таким чином, відповідачі разом з їх неповнолітніми дітьми як такі, що були зареєстровані у житловому приміщенні з порушенням вимог законодавства, підлягають виселенню та зняттю з реєстрації у предметі іпотеки. За цих підстав ПАТ КБ "ПриватБанк" просить припинити дії, які порушують право сторони договору шляхом визнання дій [PERSON] щодо реєстрації у предметі іпотеки за адресою: [ADDRESS] своєї дружини [PERSON] та дітей [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], неправомірними та вчиненими з порушенням умов законодавства та з порушенням умов іпотечного договору; позбавити права користування житловим приміщенням та виселити зі зняттям з реєстраційного обліку в органі, до повноважень якого входить питання реєстрації фізичних осіб, неправомірно зареєстрованих осіб: [PERSON], [PERSON] та неповнолітніх [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], з предмета іпотеки, що розташований за адресою: [ADDRESS]. Представник позивача ПАТ КБ "ПриватБанк" у судове засідання не з'явився, надав заяву про розгляд справи в його відсутність, в якій позов підтримав у повному обсязі та просив його задовольнити. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] у судове засідання не з'явилися, про час і місце судового розгляду повідомлялися за своїм зареєстрованим місцем проживання, про причину неявки не повідомили, у зв'язку з чим суд вирішує справу на підставі наявних даних і доказів у відсутності відповідачів у заочному порядку. Представник третьої особи - органу опіки та піклування Індустріальної районної у місті Дніпрі ради - служби у справах дітей у судове засідання не з'явився, надав заяву, в якій просив справу розглянути в його відсутність та ухвалити рішення в інтересах дітей. Суд, з'ясувавши всі обставини справи та перевіривши їх доказами, приходить до висновку, що позовні вимоги ПАТ КБ "ПриватБанк" не підлягають задоволенню. Судом встановлено, що 16 травня 2007 року між ЗАТ КБ "ПриватБанк" та [PERSON] був укладений кредитний договір, відповідно до якого банк надав відповідачу кредит на купівлю квартири в розмірі 80160 доларів США зі сплатою відсотків за користування кредитом 0,84 % на місяць на суму залишку заборгованості на строк до 16 травня 2037 року. В забезпечення виконання зобов'язань за даним кредитним договором 16 травня 2007 року між банком і [PERSON] був укладений договір іпотеки № DNL0GK00006645 від 16.05.2007 року, згідно з яким відповідач передав в іпотеку банку квартиру за адресою: [ADDRESS], яка належить йому на підставі договору купівлі-продажу від 16.05.2007 року, посвідченого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Кретовою Н.Б., реєстраційний номер № 2267. Також судом встановлено, що у зв'язку із неналежним виконання відповідачем взятих на себе зобов'язань за кредитним договором рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 26 серпня 2015 року був частково задоволений позов ПАТ КБ "ПриватБанк" та в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № DNL0GK00006645 від 16.05.2007 року в розмірі 1035192,23 грн. звернуто стягнення на квартиру загальною площею 67,50 кв. м., житловою площею 40,40 кв. м., яка розташована за адресою: [ADDRESS], шляхом продажу вказаного предмета іпотеки ПАТ КБ «ПриватБанк» з укладанням від імені [PERSON] договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою-покупцем, з отриманням витягу з Державного реєстру прав власності, з проведенням дій щодо коригування технічної документації відповідно до поточного стану нерухомості, з проведенням дій щодо оформлення та з отримання дублікатів правовстановлюючих документів на нерухомість у відповідних установах, підприємствах або організаціях незалежно від форм власності та підпорядкування, з можливістю здійснення ПАТ КБ «ПриватБанк» всіх передбачених нормативно-правовими актами держави дій, необхідних для продажу предмету іпотеки. В частині вимог про виселення з предмета іпотеки та зняття з реєстраційного обліку у територіальному органі державної міграційної служби України [PERSON], [PERSON] та неповнолітніх [PERSON], [PERSON], [PERSON] відмовлено. Як вбачається з матеріалів цивільної справи, у предметі іпотеки за адресою: [ADDRESS], зареєстровані: [PERSON] з 21.02.2008 року, його дружина [PERSON] з 24.07.2007 року, син [PERSON], [INFO], який вписаний у форму "А" матері, дочки [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], які прописані в ДМС 30.04.2014 року. Заявляючи позовні вимоги про визнання дій [PERSON] щодо реєстрації у предметі іпотеки за адресою: [ADDRESS] своєї дружини [PERSON] та неповнолітніх дітей [PERSON], [PERSON], [PERSON], неправомірними та такими, що вчинені з порушенням умов законодавства та умов іпотечного договору, а також позбавлення їх права користування житловим приміщенням та виселення з вказаного житла зі зняттям з реєстраційного обліку, ПАТ КБ "ПриватБанк" посилається на те, що їх реєстрація в предметі іпотеки була здійснена без згоди іпотекодержателя, чим порушено умови договору іпотеки, яким іпотекодавцю забороняється надавати документи у відповідні держоргани з метою реєстрації будь-яких осіб у предметі іпотеки без письмової згоди на це іпотекодержателя та нотаріального посвідчення згоди цих осіб на їх виселення в разі звернення стягнення на предмет іпотеки, а тому вони підлягають виселенню та зняттю з реєстрації в предметі іпотеки. Разом із тим, суд вважає, що такі позовні вимоги ПАТ КБ "ПриватБанк" є необґрунтованими з огляду на наступне: Відповідно до частини 1 статті 626 ЦК України договором є домовленість двох і більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Статтею 627 ЦК України передбачено, що відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. За змістом статті 1 Закону України "Про іпотеку" іпотекою є вид забезпечення виконання зобов'язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника в порядку, встановленому цим Законом. Згідно статті 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Частиною 2 статті 651 ЦК України визначено, що договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. Отже, діючим законодавством передбачено право сторони договору у разі його істотного порушення іншою стороною та в інших випадках вимагати його зміни або розірвання. Згідно статті 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово. Місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров'я, в якому вона проживає. Місцем проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров'я тощо, в якому вона проживає, якщо інше місце проживання не встановлено за згодою між дитиною та батьками (усиновлювачами, опікуном) або організацією, яка виконує щодо неї функції опікуна. Частиною 1 статті 6 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" встановлено обов'язок громадянин України, а також іноземців та осіб без громадянства, які постійно або тимчасово проживають в Україні, зареєструвати своє місце проживання, а також обов'язок батьків або інших законних представників зареєструвати місце проживання новонародженої дитини. Таким чином, обов'язок реєстрації громадян за місцем свого проживання передбачений законом та не може бути обмежений чи змінений цивільно-правовими угодами, а тому підстави для визнання дії [PERSON] щодо реєстрації місця проживання у належній йому квартирі, яка є предметом іпотеки, в тому числі своєї дружини [PERSON] та неповнолітніх дітей [PERSON], [PERSON] та [PERSON], неправомірними та такими, що вчинені з порушення умов законодавства, відсутні. Крім того, суд вважає, що реєстрація відповідачів та їх неповнолітніх дітей у предметі іпотеки всупереч умовам договору іпотеки не може бути законною підставою для їх виселення та зняття з реєстраційного обліку місця проживання, оскільки в силу закону в разі істотного порушення однією із сторін умов договору інша сторона має право вимагати його зміни або розірвання та законом, як і договором іпотеки, укладеним між ПАТ КБ "ПриватБанк" та [PERSON], не передбачено виселення останнього разом з усіма членами сім'ї в разі реєстрації місця проживання в предметі іпотеки. Також слід відзначити, що відповідно до частини 1 статті 40 Закону України "Про іпотеку" звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення є підставою для виселення всіх мешканців, за винятком наймачів та членів їх сімей. Виселення проводиться у порядку, встановленому законом. Згідно з частиною 2 статті 109 ЖК України допускається виселення громадян без надання іншого жилого приміщення при зверненні стягнення на жиле приміщення, що було придбане громадянином за рахунок кредиту, повернення якого забезпечене іпотекою відповідного жилого приміщення. Тобто, звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення, які були придбані за рахунок кредиту, повернення якого забезпечене іпотекою, є підставою для виселення всіх мешканців без надання їм іншого житлового приміщення та зняття їх з реєстрації місця проживання відповідно до ст. 7 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні". Між тим, позивачем ПАТ КБ "ПриватБанк" даний позов з підстав, передбачених частиною 1 статті 40 Закону України "Про іпотеку", не заявлявся. Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за звернення фізичних чи юридичних осіб, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Враховуючи наведене, в задоволенні позову ПАТ КБ "ПриватБанк" необхідно відмовити. У зв'язку з відмовою в позові судові витрати відповідно до ст. 88 ЦПК України позивачу не відшкодовуються.

Outcome: dismissed