Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-27 00:00:00

Акціонерне товариство "Державний ощадний банк України" в особі філії - Головного управління по м. Києву та Київській області АТ "Ощадбанк", в інтересах якого діє представник Крючков С.С. (довіреність НОІ №777746 від 19 червня 2020 року) звернулося до суду з позовом про стягнення з [PERSON] , заборгованості за кредитним договором № 95176511 від 22 листопада 2019 року в сумі 16407,38 грн. та сплаченого судового збору у сумі 2102 грн. з підстав невиконання відповідачем своїх зобов`язань. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що 22.11.2019 року між АТ «Державний ощадний банк України» в особі ТВБВ №10026/0583 філії - Головного управління по м. Києву та Київській області (далі - Банк та/або Позивач) та [PERSON] був укладений договір № б/н про відкриття та обслуговування рахунку випуск та надання платіжної картки (далі - Договір). Банк взяті на себе зобов`язання виконав, відкрив відповідачу поточний рахунок за тарифним пакетом «Мій комфорт», видав відповідачу [PERSON] платіжну картку типу "Моя Картка", та встановив кредитний ліміт в сумі 5 000 грн. За умовами Договору всі визначення та скорочення в цьому Договорі вживаються у значенні, визначеному Правилами здійснення операцій за рахунками, відкритими фізичним особам у АТ «Ощадбанк», які доводяться шляхом публічного письмового оголошення в установі Банку, a також шляхом розміщення на сайті Банку www.oschadbank.ua. Відповідно до п.п. 4.4., 4.2 Розділу IV ДКБО Договір вважається укладеним (акцептованим Клієнтом в частині надання обраних Клієнтом послуг) з моменту оформлення заяви на приєднання до договору за встановленою банком формою, інших документів, надання яких необхідне за умовами цього Договору, в тому числі документів і відомостей, необхідних для з`ясування особи клієнта, суті діяльності та фінансового стану. Укладаючи цей договір, клієнт та банк приймають на себе всі обов`язки та набувають всіх прав, що передбачені договором. Підписанням Заяви на приєднання Клієнт беззастережно підтверджує, що на момент укладення Договору він ознайомився з повним текстом Договору, в тому числі з додатками до договору, тарифами, повністю зрозумів його зміст та погоджується з усіма умовами договору, та отримав примірник договору. У силу п.4.4. Розділу IV ДКБО приєднуючись до поговору, фізична особа таким чином висловлює свою згоду з тим, що ініціювання банком змін договору не є односторонньою зміною договору, не порушує прав і законних інтересів цієї фізичної особи, не має своїм наслідком- істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду фізичній особі. У своїй Заяві на встановлення відновлюваної кредитної лінії (Кредиту), яка є складовою заяви на приєднання, клієнт просив банк надати йому кредит на споживчі потреби шляхом встановлення відновлюваної кредитної лінії на його кредитним рахунок. Відповідно до умов кредитного договору позивач відкрив відповідачу картковий рахунок № [NUMBER] на умовах тарифного пакету «МІЙ КОМФОРТ» та встановив за погодженням Відповідача на вказаний рахунок кредит у сумі 5 000,00 грн. під 38 % річних. Строк кредитування відповідає строку дії платіжної картки позичальника з можливістю наступної пролонгації на строк дії випущеної нової платіжної картки за бажанням позичальника. Згідно пунктів 1.17. - 1.19. та 1.21. розділу XXII ДКБО Відповідач зобов`язався не пізніше 25 числа кожного місяця сплачувати позивачу проценти, які нараховуються за методом факт/факт на фактично отриману суму кредиту та за строк фактичного користування ним шляхом договірного списання коштів з рахунку. У разі порушення строку сплати платежів за кредитним договором відповідач зобов`язаний сплатити пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ що діяла в період, за який нараховується пеня, за кожен день прострочення, починаючи з дня, відповідна сума мала бути сплачена, до дати фактичної її сплати, але не більше 15 % від суми простроченого платежу. Сукупний розмір неустойки (пені, штрафу) не може перевищувати половини суми кредиту, одержаної позичальником за кредитним договором. Так само, розділом VI ДКБО передбачено обов`язок Відповідача сплачувати на користь вача платежі за розрахунково-касове обслуговування згідно з Тарифами. Підпунктом 1.26. розділу XXII ДКБО обумовлено договірне списання коштів із рахунку відповідача в рахунок виконання останнім узятих на себе зобов`язань за кредитним договором. Будь-яке невиконання клієнтом умов договору породжує у банка право достроково відкликати кредит, а у клієнта створює обов`язок достроково погасити заборгованість за кредитом в повному обсязі та сплатити всі інші платежі, передбачені договором. Згідно п. 1.24. розділу XXII ДКБО банк має право вимагати від клієнта дострокового повернення кредиту, сплати процентів за користування ним та інших платежів за договором, строк сплати яких не настав, та застосувати процедуру звернення стягнення на майно клієнта згідно із законодавством (в т.ч. звернути стягнення на грошові кошти, що розміщені на будь-якому рахунку клієнта), у випадку невиконання або неналежного виконання клієнтом зобов`язань щодо вчасного повернення кредиту (в тому числі сплати суми обов`язкового щомісячного платежу) сплати процентів за користування ним та інших платежів, в тому числі, але не виключно у випадку: 1) затримання сплати клієнтом заборгованості по кредиту (його частини, в тому числі в розмірі обов`язкового щомісячного платежу) та/або перевищення витратного ліміту несанкціонованого овердрафту) та/або процентів, обов`язок сплати яких передбачений заявою на кредит, щонайменше на один календарний місяць; або 2) перевищення сумою заборгованості суми кредиту більш як на десять процентів; або 3) несплати Клієнтом більше однієї виплати за кредитним договорором, яка перевищує п`ять процентів суми Кредиту; або 4) іншого істотного невиконання зобов`язань, внаслідок якого банк має право вимагати дострокового повернення кредиту та сплати інших платежів Відповідно до п. 1.29. розділу XXII ДКБО Строк повернення Кредиту є такім, що своїм настав клієнт зобов`язаний погасити заборгованість за Кредитом у повному обсязі не пізніше наступного робочого дня після настання будь-якого із наступних випадків (обставин): 1) закінчення строку дії платіжної картки та не продовження її дії на новий строк; 2) звільнення з організації, з якою Банком укладено Договір зарплатного проекту (для тарифного пакету «Зарплатний»), - в разі якщо згідно п. 11.1.3. Розділу XX Договору Клієнт в день звільнення звернувся до установи банку з метою закриття рахунку, за яким встановлено Кредит; 3) відмови клієнта від отримання заробітної плати та інших виплат, передбачених чинним законодавством, шляхом їх зарахування на Рахунок (для тарифного пакету «Зарплатний»); 4) відмови від пропозиції банку, що пов`язана зі зміною процентної ставки за користування кредитом; 5) відмови від пропозиції Банку, що пов`язана зі зміною умов кредитування при перевипуску платіжної картки, згідно п.п. 1.14.5.3. цього розділу Договору; 6) ініціювання клієнтом розірвання цього Договору; 7) спливу строку, відведеного законодавством України для погашення позичальником зобов`язань за кредитним договором у разі відкликання Кредиту у випадках, зазначених в п. 1.23. цього розділу договору; 8) прострочення виконання зобов`язань клієнта ставки за цим договором щодо погашення заборгованості (у тому числі за кредитом та/або процентами та/або комісіями) за Кредитним договором на строк понад 58 (п`ятдесят вісім) календарних днів. Позивач виконав свої зобов`язання за Договором, надавши Відповідачу кредит у встановленому Договором розмірі. Натомість Відповідач порушив умови Договору щодо повернення кредиту та сплати процентів у встановлені Договором строки та в порядку, у зв`язку з чим за цим договором виникла прострочена заборгованість. Уклавши з Банком Договір та отримавши грошові кошти на умовах повернення, строковості та платності відповідач порушила свої договірні зобов`язання, що призвело до виникнення заборгованості, яка становить 16 407гривні 38 копійка, та складається з: 14 141 гривень 58 копійок - заборгованості по основному боргу, 2 165 гривнві 03 копійок - загальна сума заборгованості по сплаті відсотків за користування кредитом, 29 гривні 90 копійок - загальноа сума за РКО, 43 гривень 24 копійки - пеня, 56 гривень 38 копійок - 3% річних на суму простроченого кредиту, 14 гривень 49 копійок - 3% річних на суму нарахованих та несплачених процентів. Не виконуючи належним чином зобов`язання, відповідач порушила законні права позивача, що є підставою для позивача звернутися до суду з даним позовом. Також представник позивача у позовній вимогах зазначив, що просить призначити до розгляду дану цивільну справу в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Ухвалою Рокитнянського районного суду Київської області від 29 березня 2021 року зазначена позовна заява прийнята до провадження та призначена до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи. Листом Рокитнянської селищної ради Київської області № 32 від 19 березня 2021 року поінформовано суд про те, що [PERSON] зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . На вказану адресу реєстрації надіслано вище вказану ухвалу суду разом з позовною заявою та була вручена згідно трекінгу поштового відправлення. З огляду на викладене суд приходить до висновку, що відповідач належним чином була повідомлений про дату, час та місце слухання справи. Також йому було належним чином роз`яснено права як відповідача та суть пред`явленого позову. За таких обставин суд буде проводити розгляд справи за наявними письмовими матеріалами. На підставі частини 2 статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Згідно з частиною 1 статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизначених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до частини 1 статті 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до частини 1 статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Суд дослідивши письмові докази по справі, вважає за необхідне позов задовольнити частково, виходячи із наступних підстав. 22.11.2019 року між АТ «Державний ощадний банк України» в особі ТВБВ №10026/0583 філії - Головного управління по м. Києву та Київській області (далі - Банк та/або Позивач) та [PERSON] був укладений договір № б/н про відкриття та обслуговування рахунку випуск та надання платіжної картки (далі - Договір). Банк взяті на себе зобов`язання виконав, відкрив відповідачу поточний рахунок за тарифним пакетом «Мій комфорт», видав відповідачу [PERSON] платіжну картку типу "Моя Картка", та встановив кредитний ліміт. Відповідно до п.п. 4.4., 4.2 Розділу IV ДКБО Договір вважається укладеним (акцептованим Клієнтом в частині надання обраних Клієнтом послуг) з моменту оформлення заяви на приєднання до договору за встановленою банком формою, інших документів, надання яких необхідне за умовами цього Договору, в тому числі документів і відомостей, необхідних для з`ясування особи клієнта, суті діяльності та фінансового стану. Укладаючи цей договір, клієнт та банк приймають на себе всі обов`язки та набувають всіх прав, що передбачені договором. Підписанням Заяви на приєднання Клієнт беззастережно підтверджує, що на момент укладення Договору він ознайомився з повним текстом Договору, в тому числі з додатками до договору, тарифами, повністю зрозумів його зміст та погоджується з усіма умовами договору, та отримав примірник договору. У силу п.4.4. Розділу IV ДКБО приєднуючись до поговору, фізична особа таким чином висловлює свою згоду з тим, що ініціювання банком змін договору не є односторонньою зміною договору, не порушує прав і законних інтересів цієї фізичної особи, не має своїм наслідком- істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду фізичній особі. У своїй Заяві на встановлення відновлюваної кредитної лінії (Кредиту), яка є складовою заяви на приєднання, клієнт просив банк надати йому кредит на споживчі потреби шляхом встановлення відновлюваної кредитної лінії на його кредитним рахунок. Відповідно до умов кредитного договору позивач відкрив відповідачу картковий рахунок на умовах тарифного пакету «МІЙ КОМФОРТ» та встановив за погодженням Відповідача на вказаний рахунок кредит однак в заяві про приєднання не було вказано ні суми кредиту ні процентів1. Строк кредитування відповідає строку дії платіжної картки позичальника з можливістю наступної пролонгації на строк дії випущеної нової платіжної картки за бажанням позичальника. Банком було виконано свої зобов`язання. Уклавши з Банком Договір та отримавши грошові кошти на умовах повернення, строковості та платності відповідач порушила свої договірні зобов`язання, що призвело до виникнення заборгованості, яка становить 16 407гривні 38 копійка, та складається з: 14 141 гривень 58 копійок - заборгованості по основному боргу, 2 165 гривнві 03 копійок - загальна сума заборгованості по сплаті відсотків за користування кредитом, 29 гривні 90 копійок - загальноа сума за РКО, 43 гривень 24 копійки - пеня, 56 гривень 38 копійок - 3% річних на суму простроченого кредиту, 14 гривень 49 копійок - 3% річних на суму нарахованих та несплачених процентів. Відповідач, кредитним договором, погодилась з Умовами та правилами надання банківських послуг та Тарифами банку, які викладені на сайті Банку, складають єдиний документ - Договір комплексного банківського обслуговування фізичних осіб. Відповідно до укладених договорів, відповідачу було надано кредит у сумі 5 000,00 гривень та поінформовано про те, строк внесення щомісячних платежів 25 число місяця, наступного за звітним, датою підписання договору є дата підписання цієї заяви уповноваженими працівником банку. Банком було виконано свої зобов`язання, а саме, на підставі Договору надання банківських послуг, відкрито картковий рахунок та відповідачці надано у користування кредитну картку із встановленим кредитним лімітом. Відповідачк порушив умови договору щодо повернення кредиту та сплати процентів у встановлені договором строки та порядку, у зв`язку з чим виникла прострочена заборгованість по сплаті кредиту та процентів, яка станом на 04.09.2020 року становить 16 407 гривні 38 копійки. Вирішуючи даний спір суд враховує наступні положення чинного законодавства України. Відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Згідно з ч. 1 ст. 628 ЦК України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання. Частиною 1 статті 638 ЦК України визначено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до ч. 1 ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до статті 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом (статтею 611 ЦК України). Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), тобто ухиляючись від сплати заборгованості за кредитом, Відповідач порушує зобов`язання за даним договором. Статтею 599 ЦК України визначено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Згідно ч. 2 ст. 615 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання. Частиною другою статті 625 ЦК України, передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу та проценти від простроченої суми. Згідно зі статтею 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до частини 2 статті 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору (ч. 2 ст. 1054 ЦК України). Відповідно до ст. 1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним. Частина 1 та 2 ст. 633 ЦК України визначають, що публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. Відповідно до ч. 1 ст. 634 ЦК України, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання, його умови розробляє саме підприємець, в даному випадку - АТ «Ощадбанк». Оскільки умови договорів приєднання розробляє банк, то вони повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим, банк повинен підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому, з огляду на зміст ст.ст. 633, 634 ЦК України, можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками (абз. 2 ч. 1 ст. 1046 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Таким чином, у разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначають акти законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначають сторони в самому договорі). В анкеті-заяві про приєднання до умов та правил надання банківських послуг процентна ставка не зазначена. Також у цій анкеті-заяві, яка підписана сторонами, відсутні умови договору про встановлення відповідальності у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення зобов`язання у вигляді грошової суми та її визначеного розміру. Банк, пред`являючи вимоги про погашення кредиту, просить у тому числі, крім тіла кредиту, а саме суми, яку фактично отримав у борг позичальник, стягнути складові його повної вартості, зокрема, заборгованість за простроченими відсотками. При цьому, матеріали справи не містять підтвердження того, що саме цей витяг з тарифів та витяг з умов договору розумів відповідач при отриманні кредиту та особисто ознайомився і погодився з ними, підписуючи заяву-анкету про приєднання до умов та правил надання банківських послуг у АТ «Ощадбанк», а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема, й щодо сплати процентів за користування кредитними коштами та щодо сплати неустойки (пені, штрафів), та, зокрема, саме у зазначеному в цих документах, що додані банком до позовної заяви, розмірах і порядках нарахування. Крім того, роздруківка з сайту позивача належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування, на що звернув увагу Верховний Суд України у своїй постанові від 11.03.2015 (провадження N 6-16цс15). За вказаних обставин, суд вважає, що в даному випадку не можливо застосувати до вказаних правовідносин правила ч. 1 ст. 634 ЦК України, за змістом якої договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, оскільки умови та правила надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті позивача неодноразово змінювалися самим АТ «Ощадбанк» в період з часу виникнення спірних правовідносин до моменту звернення до суду з даним позовом. Тобто кредитор міг додати до позовної заяви витяг з тарифів та витяг з умов у будь-яких редакціях, що найбільш сприятливі для задоволення позову. Тому суд приходить до висновку, що без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу умови та правила надання банківських послуг, відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, пені та штрафів за несвоєчасне погашення кредиту, надані позивачем витяг з тарифів та витяг з умов договору не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного з відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин. Згідно положень ч. 6 ст. 81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Крім того, суд вважає, що обґрунтування наявності обставин повинні здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів, а не припущень, що й буде відповідати встановленому статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.50 року принципу справедливості розгляду справи судом. Наданий позивачем витяг з умов та правил надання банківських послуг, з огляду на їх мінливий характер, не можна вважати складовою кредитного договору й щодо будь-яких інших встановлених ними нових умов та правил, чи можливості використання банком додаткових заходів, які збільшують вартість кредиту, чи щодо прямої вказівки про збільшення прав та обов`язків кожної із сторін, якщо вони не підписані та не визнаються позичальником, а також, якщо ці умови прямо не передбачені, як у даному випадку в анкеті-заяві позичальника, яка безпосередньо підписана останнім, і лише цей факт може свідчити про прийняття позичальником запропонованих йому умов та приєднання як другої сторони до запропонованого договору. Отже, відсутні підстави вважати, що сторони обумовили в письмовому вигляді ціну договору, яка встановлена у формі сплати процентів за користування кредитними коштами, а також відповідальність у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення термінів виконання договірних зобов`язань. Разом з тим, позивач заявив вимогу про стягнення процентів за користування позиченими коштами та інших сум за прострочення виконання грошового зобов`язання, з підстав та у розмірах встановлених актами законодавства, зокрема, статтями 625, 1048 ЦК України. Так, відповідно до вимог статті 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. В Україні визнається і діє принцип верховенства права. Конституція України має найвищу юридичну силу, закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй, що прямо передбачено в статті 8 Конституції України. За змістом ч. 4 ст. 42 Конституції України, держава захищає права споживачів. Згідно з ч. 1 ст. 1 ЦК України, цивільним законодавством регулюються особисті немайнові та майнові відносини (цивільні відносини), засновані на юридичній рівності, вільному волевиявленні, майновій самостійності їх учасників. Основні засади цивільного законодавства визначені у статті 3 ЦК України. Свобода договору є однією із загальних засад цивільного законодавства, що передбачено у п. 3 ч. 1 ст. 3 ЦК України. У частинах 1, 3 статті 509 ЦК України вказано, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (у тому числі сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. У даному випадку договірні правовідносини виникли між банком та фізичною особою споживачем банківських послуг (частина 1 статті 11 Закону України від 12.05.91 N 1023-XII «Про захист прав споживачів» (далі Закон N 1023-XII). Згідно з пунктом 22 частини 1 статті 1 Закону N 1023-XII, споживач - фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов`язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника. У пункті 19 Резолюції Генеральної Асамблеї ООН «Керівні принципи для захисту інтересів споживачів», прийнятій 09.04.85 N 39/248 на 106-му пленарному засіданні Генеральної Асамблеї ООН, зазначено, що споживачі повинні бути захищені від таких контрактних зловживань, як односторонні типові контракти, виключення основних прав в контрактах і незаконні умови кредитування продавцями. З урахуванням основних засад цивільного законодавства та необхідності особливого захисту споживача у кредитних правовідносинах, Велика Палата Верховного Суду зауважила, що пересічний споживач банківських послуг з урахуванням звичайного рівня освіти та правової обізнаності, не може ефективно здійснити свої права бути проінформованим про умови кредитування за конкретним кредитним договором, який укладений у вигляді заяви про надання кредиту та Умов і правил надання банківських послуг, оскільки Умови та правила надання банківських послуг це значний за обсягом документ, що стосується усіх аспектів надання банківських послуг та потребує як значного часу, так і відповідної фахової підготовки для розуміння цих правил тим більше співвідносно з конкретним видом кредитного договору. Тому відсутні підстави вважати, що при укладенні договору з відповідачем АТ «Ощадбанк» дотримався вимог, передбачених ч. 2 ст. 11 Закону N 1023-XII про повідомлення споживача про умови кредитування та узгодження зі споживачем саме тих умов, які вважав узгодженими банк. Інший висновок не відповідав би принципу справедливості, добросовісності та розумності та уможливив покладання на слабшу сторону споживача невиправданий тягар з`ясування змісту кредитного договору. Також, суд враховує, що безпосередньо укладений між сторонами кредитний договір у вигляді анкети-заяви, підписаної сторонами, не містить і строку повернення кредиту (користування ним). Однак, враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку позивачу повернуті частково, а також вимоги частини 2 статті 530 ЦК України, за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав, суд приходить до висновку, що АТ «Ощадбанк» вправі вимагати захисту своїх прав через суд шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів. Виходячи з вищенаведеного суд дійшов до висновку, що необхідно заяву позивача про стягнення заборгованості за кредитним договором - задовольнити частково. Дослідивши надані позивачем докази та встановивши фактичні обставини справи, що мають суттєве значення для правильного вирішення справи, аналізуючи та оцінюючи всі докази по справі в їх сукупності, суд приходить до висновку, що з відповідача, [PERSON] , на користь позивача АТ «Ощадбанк» необхідно стягнути заборгованість за кредитним договором у сумі 14 167,96 грн., яка складається з загальної суми заборгованості в сумі 14 141,58 грн. та розміру 3 процентів річних на суму простроченого кредиту в сумі 56,38 грн., таким чином частково задовольнивши позовні вимоги. Відповідно до частини 1 та 2 статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі задоволення позову, покладаються на відповідача, тому з відповідача [PERSON] на користь позивача підлягають стягненню судові витрати по сплаті судового збору пропорційно до задоволеної частини позовних вимог, що становить 1816,75 гривні. На підставі викладеного,

Outcome: partial