Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-14 00:00:00

Позивач звернувся до суду з даним позовом до відповідача, в якому зазначає, що відповідно до Генеральної угоди про реструктизацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт ( далі - Генеральна угода ) , б/н від 16.10.2012 р. [PERSON] ( далі -відповідач ) отримав кредит у розмірі 12552.19 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 18.00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом . Погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку : починаючи з " 1 " по "25" число кожного місяця відповідач надає Банку грошові кошти ( щомісячний платіж ) для погашення заборгованості за Кредитом . Відповідач підтвердив свою згоду на те , що підписана Генеральна угода разом з "Умовами та правилами надання банківських послуг " , Тарифами Банку " .... складають між ним та Банком Кредитний Договір, що підтверджується підписом у заяві. При укладанні Договору сторони керувались ч. 1ст. 634 ЦК України, згідно якої договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. В ст. 599 ЦК України зазначено, що зобовязання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Позивач свої зобовязання за Договором про надання банківських послуг виконав в повному обсязі , а саме надав відповідачу можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах , передбачених Договором та в межах встановленого кредитного ліміту . У порушення норм закону ( ст. 526 ,527,530 , 1054 , 610 ) та умов договору відповідач зобовязання за вказаним договором належним чином не виконав . Відповідно до ч.2 ст. 1054 та ч.2.ст. 1050 ЦК України наслідками порушення боржником зобовязання щодо повернення чергової частини суми кредиту є право заявника достроково вимагати повернення всієї суми кредиту. У звязку з зазначеними порушеннями зобовязань за кредитним договором та з врахуванням внесених коштів на погашення заборгованості , відповідач станом на 14.11.2017 р. має заборгованість 16885.79 грн. , з яких : - 3218.24 грн. заборгованість за кредитом ; - 2104.89 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом ; - 4762.64 грн. заборгованість за пенею та комісією ; - 6800.02 грн. штраф відповідно до п.2.2. Генеральної угоди . Розрахунок суми заборгованості додається ( розрахунок заборгованості відображено з моменту надання та отримання кредитної послуги ) . Просить суд стягнути з відповідача на користь ПАТ КБ «Приватбанк» вищезазначену суму заборгованості та судові витрати у розмірі 1600.00 грн. Заочним рішенням Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області від 29.01.2018 р. вищевказаний позов було задоволено частково , стягнуто з відповідача 14623.15 грн. заборгованості за кредитним договором та стягнуто судові витрати. За заявою відповідача вищевказане рішення було скасовано та призначено до розгляду по суті . Сторони в судове засідання не з"явилися , в своїх заявах просять суд справу розглянути без їхньої участі . Представник позивача позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач позов не визнає , посилається на ту обставину , що позивачем пропущено строк позовної давності. Просить суд в позові відмовити . Вивчивши матеріали справи , суд вважає , що позов не підлягає задоволенню . Судом встановлено, що 16.10.2012 р. сторони дійсно домовились про приєднання до генеральної угоди б/н , у звязку з чим [PERSON] отримав 12552.19 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну карту …. Сторони визначили порядок виникнення правовідносин , порядок внесення змін до умов договору , порядок розрахунків та інші суттєво важливі умови даного договору . У звязку з невиконанням відповідачем кредитних зобовязань, згідно розрахунку позивача суми заборгованості за кредитним договором за відповідачем числиться вищезазначена сума заборгованості . Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 527 ЦК України, боржник зобовязаний виконати свій обовязок, а кредитор прийняти виконання особисто, якщо інше не встановленого договором або законом, не випливає із суті зобовязання чи звичаїв ділового обороту. Згідно ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Таким чином , суд вважає, що позивач достатньо обґрунтував свої позовних вимог і дані вимоги формально підлягають задоволенню В той же час , суд бере до уваги заперечення відповідача щодо застосування позовної давності . Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Згідно ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, встановлені договором. У порушення Умов та правил надання банківських послуг відповідач не сплачуючи своєчасно кредит та відсотки за користування ним допустив станом на 14.11.2017 року заборгованість у розмірі 16885 грн. 79 коп. Як вбачається з долучених позивачем до матеріалів позову розрахунку заборгованості за вищевказаним договором відповідач за період з червня 2014 р. по грудень 2017 року не здійснив жодного платежу на погашення кредиту . Останній платіж 14.06.2014 року був здійснений поза межами загального строку позовної давності. Адже , позивач звернувся до суду з даним позовом тільки 14.12.2017 р. Верховний Суд України у постанові від 29 березня 2017 року по справі № 6-1996 цс 16, вирішуючи питання про усунення розбіжностей у застосуванні норм матеріального права у подібних правовідносинах, виходить з такого: Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Згідно із частиною четвертою ст. 267 цього Кодексу сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України ). Перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України). За зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. За зобов'язаннями, строк виконання яких не визначений або визначений моментом вимоги, перебіг позовної давності починається від дня, коли у кредитора виникає право пред'явити вимогу про виконання зобов'язання. Якщо боржникові надається пільговий строк для виконання такої вимоги, перебіг позовної давності починається зі спливом цього строку (частина п'ята статті 261 ЦК України). За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1054 ЦК України). Строк виконання боржником кожного щомісячного зобов'язання згідно із частиною третьою статті 254 ЦК України спливає у відповідне число останнього місяця строку. Якщо умовами кредитного договору передбачено окремі самостійні зобов'язання боржника про повернення боргу щомісяця частинами та встановлено самостійну відповідальність боржника за невиконання цього обов'язку, то в разі неналежного виконання позичальником цих зобов'язань позовна давність за вимогами кредитора до нього про повернення заборгованих коштів повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення кожного чергового платежу. Таким чином, умовами кредитних договорів установлені окремі самостійні зобов'язання, які деталізують обов'язок боржника повернути весь борг частинами. Отже, право кредитора вважається порушеним з моменту недотримання боржником строку погашення кожного чергового траншу, а відтак і початок перебігу позовної давності за кожний черговий платіж починається з моменту порушення строку його погашення. За положеннями статті 264 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов'язку. Позовна давність переривається у разі пред'явлення особою позову до одного з кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач. Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Переривання позовної давності можливе виключно в межах позовної давності. Таким чином, позов було пред'явлено після спливу строку позовної давності, а тому суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог ПАТ КБ «ПриватБанк». На підставі викладеного ,

Outcome: dismissed