Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-11 00:00:00

\~\~\~\~ Представник позивача звернулася до\~відповідача про визнання договору оренди земельної ділянки недійсним, вказуючи на те, що згідно Державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЯК №941888 від 17 жовтня 2012 року, [PERSON] належить право власності на землю площею 3.2693 га, що призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва та розташована в межах території Кривоозерської сільської ради Кривоозерського району Миколаївської області з кадастровим номером 4823981600:03:000:0396. В 2017 році позивач прийняла рішення про необхідність самостійного ведення обробки землі для отримання врожаю, однак після отримання Витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку їй стало відомо, що відповідач користується землею на підставі договору оренди землі, який позивач не укладала та не підписувала, також не уповноважувала підписувати будь-кого з членів своєї родини, тобто договір укладено проти її волі. В судове засідання представник позивача не з"явилася, надала письмову заяву, згідно якої позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити. Представник відповідача в судове засідання не з"явився, письмовою заявою просив слухати справу без його участі, проти задоволення позову не заперечував. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного. Положеннями ст.215 ЦК України визначено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені ч.ч.1-3, 5,6 ст.203 цього Кодексу \~саме на момент вчинення правочину. Згідно положень ч.3 ст.203 ЦК України\~передбачено, що волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі (загальна умова дійсності правочину). Судом встановлено, що відповідно до Витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку №НВ-4803915902017 від 02 жовтня 2017 року, до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно\~\~\~№111275860 від 22 січня 2018 року позивач [PERSON]А є власником земельної ділянки, площею 3.2693 га, кадастровий номер: 4823981600:03:000:0396, на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯК №941888, виданого 17 жовтня 2012 року за цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована в межах території Кривоозерської сільської ради Кривоозерського району Миколаївської області. Належна позивачу земельна ділянка перебуває в оренді у приватного сільськогосподарського підприємства "Дружба", відповідно до договору оренди землі, укладеного 20 грудня 2013 року, зареєстрованого реєстраційною службою Кривоозерського районного управління юстиції Миколаївської області 19 травня 2014 року за №13121858. За даними висновку спеціаліста №1 від 15 січня 2018 року підписи від імені [PERSON], зображення яких наявні в технічних зображеннях :договору оренди землі від 20 грудня 2013 року, в графі:"Орендодавець" та акту прийому -передачі земельної ділянки від 201 грудня 2013 року, в графі: "Орендодавець" та які було використано в якості зразка при копіюванні - виконаний не гр.[PERSON], а іншою особою. В судовому засіданні доведено, що вищевказаний договір оренди землі власник земельної ділянки [PERSON], як сторона в договорі, не підписувала, не знайомилася з умовами договору щодо об"єкту оренди, строку його дії, розміру орендної плати та порядку її виплати, інших істотних умов, визначених доровором. Згідно положень ч.2 ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вичнений у письмовій формі, ящо він підписаний його стороною. Виняток з цього правила стосується фізичних осіб, які через хворобу або фізичні вади не можуть підписатись власноручно. В такому випадку за дорученням такої особи та в її присутності текст правочину підписує інша особа. При цьому, підпис іншої особи на тексті правочину, щодо якого не вимагається нотаріального посвідчення, має бути засвідчений відповідною посадовою особою за місцем роботи, навчання, проживання або лікування особи, яка його вчиняє. Отже, підпис від імені позивача [PERSON] на спірному договорі вчинено іншою особою без дотримання положень ст.207 ЦК України, а також за відсутності належної довіреності, наданої за вимогами ст.ст.244, 245 ЦК України. Враховуючи наведене, а також обов'язкову наявність в договорі оренди землі певних істотних умов та обов'язкову державну реєстрацію цих договорів, суд вважає, що відсутність особистого підпису сторони в договорі оренди землі свідчить про те, що сторони не узгодили щодо істотних умов договору, передбачені Законом. На підставі викладеного, суд вважає доведеним, що під час укладання спірного договору, його текст було підписано від імені позивача сторонньою особою, яка не мала належних повноважень на вчинення такої дії. А тому, не можна вважати, що сторони досягли усіх істотних умов договору оренди землі, передбачених положеннями ст.15 Закону України "Про оренду землі", що є підставою для визнання спірного договору недійсним. Таким чином, законні права [PERSON] щодо права користування та розпорядження своїм майном на власний розсуд були порушені, тому суд вважає вимоги позивача про визнання спірного договору оренди землі недійсним законними, обгрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. У зв"язку з недійсністю договору оренди землі, укладеного 20 грудня 2013 року, приватне сільськогосподарське підприємство "Дружба" має повернути [PERSON] належну їй на праві власності земельну ділянку, кадастровий номер:\~4823981600:03:000:0396. Відповідно до положень ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача суд стягує понесені нею та документально підтверджені судові витрати у загальному розмірі 19 410 грн.(з яких 960 грн.- витрати по сплаті судового збору, 3300 грн.- витрат, пов'язаних з проведенням почеркознавчого дослідження, 15150 грн. - оплата витрат на правничу допомогу). На підставі зазначеного та

Outcome: approved