Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-24 00:00:00

[PERSON] звернулась з позовом до Публічного акціонерного товариства "Міський комерційний банк" про стягнення депозитного вкладу шляхом виплати через касу грошові кошти в розмірі 215 000 грн., а саме: кошти внесені позивачем згідно договору в розмірі 200 000 грн., моральна шкода в сумі 15 000 грн. Свій позов мотивує тим, що між 28 березня 2014 р. між Публічним акціонерним товариством "Міський комерційний банк" та [PERSON] укладений договір строкового банківського вкладу № 2630/21/170227 для розміщення депозиту позивача, відповідач відкрив на її ім'я рахунок № [NUMBER] на строк з 28 березня 2014 р. по 28 червня 2014 р. 23 червня 2014 р. позивачка звернулась до відповідача з вимогою повернути кошти банківського вкладу, але позивачу було відмовлено. Позивачка в судове засідання не з'явилась, надала суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримує. Представник відповідача в судове засідання не з'явився , про слухання справи повідомлений належним чином. Суд вважає можливим розгляд справи на підставі наданих суму документів Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково з наступних підстав. 28 березня 2014 р. між Публічним акціонерним товариством "Міський комерційний банк" та [PERSON] укладений договір строкового банківського вкладу № 2630/21/170227 для розміщення депозиту позивача, відповідач відкрив на її ім'я рахунок № [NUMBER] на строк з 28 березня 2014 р. по 28 червня 2014 р. Позивачка [PERSON] звернулась до відповідача з вимогою повернути кошти банківського вкладу, але їй було відмовлено. Відповідно до ч. 1 ст. 1058 ЦК України, за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором. Згідно положень ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 526 ЦІК України, зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору. Згідно ст. 1060 ЦК України, договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад). Договором може бути передбачено внесення грошової суми на інших умовах її повернення. За договором банківського вкладу незалежно від його виду банк зобов'язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника, крім вкладів, зроблених юридичними особами, на інших умовах повернення, які встановлені договором. Умова договору про відмову від права на одержання вкладу на першу вимогу є нікчемною. Відповідно до ч. 3 ст. 1066 ЦК України, банк не має права визначати та контролювати напрями використання грошових коштів клієнта та встановлювати інші, не передбачені договором або законом, обмеження його права розпоряджатися грошовими коштами на власний розсуд. Згідно до ст. 1074 ЦК України, обмеження прав клієнта щодо розпорядження грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку, не допускається, крім випадків обмеження права розпоряджання рахунком за рішенням суду у випадках, встановлених законом. При цьому, ч. 1 ст. 612 ЦК України передбачено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Таким чином, позовні вимоги [PERSON] про стягнення на її користь з Публічного акціонерного товариства "Міський комерційний банк" грошові кошти в розмірі 200 000 грн. - підлягають задоволенню. Згідно ч. 1 ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: сплата неустойки, відшкодування збитків та моральної шкоди. Отже підлягають задоволенню вимоги щодо стягнення з відповідача на користь позивачки моральної шкоди в розмірі 15 000 грн. Відповідно до ч.3 ст.88 ЦПК України якщо позивача на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Оскільки позивач при подачі позову до суду звільнений від сплати судового збору, рішення прийнято на його користь, тому судовий збір у відповідності до ч.3 ст.88 ЦПК України слід стягнути з відповідача в прибуток держави.

Outcome: approved