Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-08 00:00:00

Позивач звернувся із зазначеним позовом, посилаючись на те, що з метою отримання банківських послуг, відповідно до укладеного договору б/н від 26.05.2012 року, [PERSON] отримав кредит у розмірі 1900.00 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами банку» складає між ним і банком договір про надання банківських послуг. Банк виконав свої зобов`язання перед відповідачем, надавши останньому можливість розпоряджатися кредитними коштами на умовах передбачених договором та в межах встановленого кредитного ліміту. Зазначає, що відповідно до пунктів 2.1.1.2.3, 2.1.1.2.4 договору відповідач дав свою згоду, що кредитний ліміт встановлюється, а також зменшується або збільшується за ініціативою Банку. Відповідач взяті на себе зобов`язання по поверненню кредиту та сплаті відсотків належним чином не виконав. Станом на 31.12.2019 року заборгованість відповідача перед позивачем у загальному розмірі становить 265 254,09 грн., яка складається із: заборгованості за кредитом 1892,45 грн., заборгованості по процентам за користування кредитом 262 661,64 грн., заборгованість за пенею 700,00 грн. Разом з тим, позивач у своїй позові зазначає, що кредитодавець на свій розсуд може вимагати від боржника будь-яку частину суми заборгованості за кредитом, тому просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитом у розмірі 1 892,45 грн. та заборгованість по процентам за користування кредитом за період з 26.05.2012 по 28.03.2019 у розмірі 138 086,51 грн., що разом становить 139 978,96 грн. Цю суму, а також судовий збір у розмірі 2102,00 грн. позивач і просить стягнути з відповідача на свою користь. Розгляд справи проводиться в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Представник позивача в судове засідання не з`явився, просить розглянути справу без його участі, проти заочного розгляду справи не заперечує. Судом ухвалено про розгляд справи без участі представника позивача. Порядок виклику відповідача в судове засідання, передбачений ст.ст.128-130 ЦПК України, дотримано, але до суду не з`явився, причини неявки суду не повідомив, відзив на позов не подав. За таких обставин судом ухвалено про заочний розгляд справи без участі відповідача, відповідно до ст.ст. 280-281 ЦПК України, на підставі наявних доказів. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши письмові докази, суд вважає встановленими такі обставини. 26.05.2012 року [PERSON] підписав анкету-заяву про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг у ПриватБанку (повна назва позивача на даний час - АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК "ПРИВАТБАНК", скорочено АТ КБ «ПРИВАТБАНК»), згідно якої дана заява разом з Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами складають Договір про надання банківських послуг та останньому було надано кредитну картку: 26.05.2012 року № [NUMBER] , термін дії 03/16. Із довідки про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки [PERSON] слідує, що 26.05.2012 року здійснено старт карткового рахунку № [NUMBER] та відбулося встановлення кредитного ліміту 300,00 грн., 26.05.2012 року було збільшено кредитний ліміт до 1900,00 грн. Із виписки по карті відповідача слідує, що останній користувався кредитною карткою: знімав кошти з рахунку, здійснював оплату за товари, поповнював рахунок в терміналі самообслуговування. Із розрахунку позивача вбачається, що відповідач свої зобов`язання за договором належним чином не виконав, внаслідок чого станом на 31.12.2019 року заборгованість відповідача перед позивачем у загальному розмірі становить 265 254,09 грн., яка складається із: заборгованості за кредитом 1 892,45 грн., заборгованості по процентам за користування кредитом 262 661,64 грн., заборгованість за пенею 700,00 грн. Разом з тим, позивач у своєму позові зазначає, що кредитодавець на свій розсуд може вимагати від боржника будь-яку частину суми заборгованості за кредитом, тому просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитом у розмірі 1 892,45 грн. та заборгованість по процентам за користування кредитом за період з 26.05.2012 по 28.03.2019 у розмірі 138 086,51 грн., що разом становить 139 978,96 грн. Викладеним обставинам відповідають правовідносини, що витікають із зобов`язань за кредитним договором. Згідно зі ст.ст. 525, 526 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цивільного законодавства, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається. Частина 1 ст. 611 ЦК України передбачає, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки встановлені договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Згідно зі ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові в розмірах та на умовах, установлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Кредитний договір укладається у письмовій формі (частина першаст.1055 ЦК України). За змістом ст.207 ЦПК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Згідно ч.1 ст.626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до частини першоїст.628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї зі сторін має бути досягнуто згоди (ст.638 ЦК України). Відповідно до ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 цього Кодексу. Докази подаються суду сторонами та іншими учасниками справи. Звертаючись до суду із позовом, АТ КБ "ПРИВАТБАНК" надало копію Анкети - Заяви відповідача від 26.05.2012 року про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку, яка згідно посилань позивача, підписана відповідачем, довідку про умови кредитування з використанням платіжної картки, а також розрахунок заборгованості. Відповідачем не надано заперечень відносно того, що він підписував вищевказану Анкету-Заяву про отримання кредиту, отримував в банку позивача кредитну картку, а також користувався нею, отримуючи від банку кредитні кошти, тобто те, що він отримав від позивача кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку. З наданого позивачем розрахунку заборгованості вбачається, що відповідач отримував кредитні кошти від позивача, а також частково проводив повернення зазначених коштів, що також вказує на наявність кредитних правовідносин між АТ КБ "ПРИВАТБАНК" та [PERSON] . Оскільки доказів про відсутність заборгованості по кредитному договору відповідач суду не надав, суд не вбачає підстав для відмови у задоволенні позовних вимог АТ КБ "ПРИВАТБАНК" в частині стягнення вищевказаної заборгованості за кредитом. Крім того, судом встановлено, що вищевказана Анкета-Заява, на яку посилається позивач, є стандартним бланком, який не містить відомостей про розмір відсотків, комісії, пені та штрафів, порядку користування кредитними коштами. На підтвердження вказаних відомостей позивач посилається на "Умови та правила надання банківських послуг в «ПриватБанку». За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку АТ КБ «ПриватБанк»). Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633,634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. Оскільки Умови та правила надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті позивача (www.privatbank.ua) неодноразово змінювалися самим АТ КБ «ПРИВАТБАНК» у період - з часу виникнення спірних правовідносин (26.05.2012 року) до моменту звернення до суду із вказаним позовом (13.02.2020 року), тобто кредитор міг додати до позовної заяви Витяг з Тарифів та Витяг з Умов у будь-яких редакціях, що найбільш сприятливі для задоволення позову. Також судом встановлено, що надані позивачем Умови не містять підпису відповідача [PERSON] . Позивачем не надано суду належних і допустимих доказів, які б підтверджували той факт, що саме ці Умови є складовою частиною укладеного між сторонами кредитного договору і що саме ці Умови мав на увазі відповідач, підписуючи Анкету-Заяву позичальника та, відповідно, чи брав він на себе зобов`язання зі сплати саме такого, який зазначено в Умовах, розміру відсотків, комісії, пені, штрафів, у разі порушення зобов`язання з повернення кредиту. А тому, відповідно, вказані Умови та правила не можна вважати складовою частиною укладеного між сторонами договору б/н від 26.05.2012 року. Відповідно до ч.3 ст.12 ЦПК України кожна сторона має довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Оскільки позивачем не доведено наявність договірних відносин з відповідачем щодо розміру відсотків, пені, порядку користування кредитними коштами, а тому в частині стягнення з [PERSON] заборгованості по нарахованих процентах та пені слід відмовити. Вказане узгоджується з правовим висновком викладеним в постанові Верховного Суду від 03.07.2019р. у справі № 342/180/17. Тому,

Outcome: partial