Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-08 00:00:00

Позивач за первісним позовом звернулася до суду з позовом про захист честі, гідності, ділової репутації, відшкодування моральної шкоди та спростування поширених засобами масової інформації недостовірних відомостей до відповідача за первісним позовом, який потім уточнила та доповнила, обґрунтовуючи вимоги тим, що у газеті «Таврійські вісті» [NUMBER] від [INFO] було надруковано статтю під назвою «[INFO]». У вказаній статті, зокрема, міститься наступний текст: «А вот [PERSON] надо бы напомнить, что кинотеатр «[INFO], где по закону за сам бренд «[INFO]» она должна была заплатить немалые деньги, достался ей за сущие копейки. И за тот огромный кусок земли она до сих пор не платит аренду. Очень не хотел плохо говорить о мертвых, но мой отец по улицам с автоматом не бегал, как ее. И как по мановению волшебной палочки магазин для [PERSON] выстроил, дал хороший старт, так сказать. А теперь вот и кинотеатр и детская площадка, где «одинаково комфортно» и детям, и любителям пива. Так имеет ли человек с такой, далеко не безупречной деловой репутацией, право обвинять других в нечестности и лживости, тем более без малейших оснований?». Вважає, що вказана інформація є недостовірною, такою, що не відповідає дійсності і є наклепом з наступних підстав. По-перше, надано недостовірну інформацію про її померлого батька [PERSON], який начеб то носив автоматичну зброю у громадських місцях, порушуючи при цьому законодавство про поводження зі зброєю. Через статтю у газеті повідомив про вчинення злочину її батьком - носіння автоматичної зброї цивільною особою у населеному пункті. Її батько був поважною особою, відомою у селищі як людина чесна, принципова та цілеспрямована. Як за життя її батька, так і після його смерті, вона особисто не чула про нього жодного поганого слова від мешканців селища. Люди з якими він працював, друзі, знайомі розповідають про підтримку і допомогу, небайдуже ставлення до проблем своїх працівників. Вважає, що наведена у статті інформація жодним чином не підтверджена, а тому є відвертим наклепом та зухвалим намаганням зганьбити пам'ять про її померлого батька. Вважає, що не можна звинувачувати людину у вчиненні злочину без достатніх на те підстав, свідомо порушуючи правовий принцип презумпції невинуватості, тим більше звинувачувати людину, яка померла і не зможе спростувати наведену про неї неправдиву інформацію. По-друге, поширено інформацію про придбання нею [INFO], що розташований в [ADDRESS] за істотно заниженою ціною, що взагалі не відповідає дійсності. Фактично вказаний кінотеатр був придбаний [PERSON] за результатами аукціону, що підтверджується протоколом № 1 від 06.12.2011 року про проведення аукціону з продажу майна, що є комунальною власністю територіальної громади Великолепетиської районної ради Херсонської області. Рішення про затвердження висновку про вартість комплексу нежитлових будівель [INFO] та встановлення стартової вартості продажу цього об'єкту, а також рішення про затвердження результатів аукціону та вартості продажу [INFO] приймались на сесіях Великолепетиської районної ради шостого скликання. Відповідач, як депутат Великолепетиської районної ради шостого скликання, не міг не знати про вартість вказаного об'єкту згідно експертної оцінки, яка було затверджена рішенням № 95 від 29.09.2011 року Великолепетиської районної ради та про стартову вартість продажу у сумі 106000,00 гривень, затверджену тим самим рішенням. Також, рішенням Великолепетиської районної ради № 120 від 14.12.2011 року затверджено протокол № 1 від 06.12.2011 року проведення аукціону з продажу майна, що є комунальною власністю територіальної громади Великолепетиської районної ради Херсонської області, в якому визначено кінцеву вартість продажу об'єкту приватизації у сумі 254400,00 гривень. Рішенням Великолепетиської районної ради № 121 від 14.12.2011 року розглянуто заяву [PERSON] та визначено порядок сплати коштів за вказаний об'єкт, при цьому покупець був особисто присутній на засіданні сесії. Вважає цинічним та зухвалим факт, що саме відповідач, будучи депутатом Великолепетиської районної ради і достовірно знаючи, хто і за які кошти придбав [INFO] поширив у друкованому виданні зовсім іншу інформацію. По-третє, поширено інформацію про несплату нею орендної плати за користування земельною ділянкою, що закріплена за [INFO], яку вона на його думку повинна була сплачувати. Виходячи, з того, що вона не є власником [INFO], та на її користь Великолепетиською селищною радою не приймалося жодного рішення про надання її в оренду земельної ділянки на території прилеглій до вказаного [INFO], жодних обов'язків у неї по сплаті орендної плати за вказану ділянку не виникало. Вважає поширену відповідачами відносно неї інформацію про несплату орендної плати за земельну ділянку закріплену за [INFO] очевидно-неправдивою, наклепом. По-четверте, відповідачем, на підставі наведених ним самим неправдивих відомостей зроблено висновки про те, що її ділова репутація якимось чином заплямована. Читачеві не тільки подана недостовірна інформація, а ще і зроблені висновки про те, що ця інформація ганьбить її ділову репутацію. Вважає, що метою поширення відповідачем саме таких відомостей через друковане видання є формування у мешканців селища Велика Лепетиха та Великолепетиського району негативного ставлення до неї як людини та підприємця, та як наслідок відтоку клієнтів з магазину «[INFO]». Вважає, що вищезазначена поширена відповідачем інформація є недостовірною, її поширення ганьбить її честь, гідність, ділову репутацію та завдало їй моральної шкоди. Відповідно до статей 21, 32 Конституції України, статей 270-272, 275, 297, 299 чинного Цивільного кодексу України та статті 48 Закону України «Про інформацію», вона має право на повагу до своєї честі, гідності та ділової репутації, які є недоторканими, і для захисту яких має право звернутись із позовом до суду. Згідно зі статтею 269 Цивільного кодексу України, вона не може бути позбавлена цих прав або відмовитися від них. Вважає, що розповсюджена відповідачем вищезазначена інформація про неї є негативною, а частиною 3 статті 277 чинного Цивільного кодексу України встановлено презумпцію недостовірності поширюваної негативної інформації про фізичну особу, - негативна інформація, поширена про особу, вважається недостовірною, якщо особа, яка її поширила, не доведе протилежного. Вважає, що внаслідок поширення такої неправдивої інформації відповідачем завдано їй моральну шкоду, розмір якої вона реально оцінює в 25000,00 грн. Правовою підставою відшкодування відповідачем завданої їй моральної шкоди є положення статті 23 Цивільного кодексу України. Просить суд: визнати недостовірною, такою, що не відповідає дійсності, порушує її права та свободи, ганьбить її честь, гідність та ділову репутацію інформацію, опубліковану у статті "[INFO]" та поширену [INFO] у номері [NUMBER] суспільно-політичної газети Великолепетиського району Херсонської області "Таврійські вісті; зобов'язати [PERSON] за власний рахунок спростувати недостовірну інформацію, поширену ним [INFO] в статті "[INFO]" від [INFO] у [NUMBER] суспільно-політичної газети Великолепетиського району Херсонської області "Таврійські вісті", у спосіб найбільш близький до способу її поширення, шляхом публікації його офіційного вибачення перед нею про те, що ним поширена недостовірна, така, що не відповідає дійсності, порушує її права та свободи, ганьбить її честь, гідність та ділову репутацію інформація, яка була опублікована у вищезазначеній статті у строк не пізніше п'ятнадцяти днів з дня набрання рішенням суду законної сили, на першій шпальті цієї ж газети; стягнути з [PERSON] на її користь кошти у розмірі 25 000 грн. у якості компенсації за завдану їй моральну шкоду та суму у розмірі 250 грн. сплаченого нею судового збору за подання даного позову до суду. Позивач за зустрічним позовом [PERSON] звернувся із позовом про захист честі, гідності, ділової репутації, відшкодування моральної шкоди та спростування поширених засобами масової інформації недостовірних відомостей до відповідача [PERSON], обґрунтовуючи його тим, що у газеті «Таврійські вісті» [NUMBER] від [INFO] було надруковано статтю [PERSON] під назвою «[INFO]» в якій вона дає відповідь та висловлює свою думку щодо його статті у вказаній газеті [NUMBER] від [INFO]. Вважає, що [PERSON] поширила відносно нього недостовірну інформацію, яка не відповідає дійсності та є наклепом. Так, пояснюючи факт придбання родиною [PERSON] будівлі [INFO] та сплати орендної плати за земельні ділянки, що знаходяться у їх користуванні, [PERSON] в статті вказала: «Також дуже цікавим є твердження про несплату ним за земельну ділянку під [INFO] та придбання бренда «[INFO]» за «сущие копейки». Це може пояснюватись лише одним, що [PERSON] рідко буває присутнім на засіданнях сесії районної ради, коли вирішуються питання, що не зачіпають його особисті інтереси.». Вважає, що вказана інформацію є недостовірною і такою що ставить під сумнів належне виконання ним депутатських повноважень, принижує його гідність та репутацію відповідальної людини. Усім відомо, що він займається підприємницькою діяльністю і ця робота займає більшу частину його часу. Але, як депутат Великолепетиської районної ради він приймає активну участь в житті депутатського корпусу та у роботі сесій районної ради. Починаючи з 2012 року він був присутній на більшості засідань і не має зауважень щодо неявки на засідання сесії районної ради без поважних причин. Як депутат, він завжди знайомився з матеріалами засідань сесій районної ради на яких він був відсутній. Йому відомі матеріали щодо надання родині [PERSON] земельних ділянок в оренду та факт придбання будівлі [INFO]. Також в статті [PERSON] вказує: «Ось такі подвійні стандарти: комусь продають земельну ділянку втричі дешевше, ніж вона коштує, комусь встановлюють ставку орендної плати в розмірі 3% при розташуванні на ній об'єктів торгівлі, а комусь приписують комерційне використання земельної ділянки там, де розташований непрацюючий об'єкт та дитячий майданчик.» І далі: «Звісно таких підприємців і депутатів як [PERSON] влаштовує існуюча влада та не має жодного бажання щось змінювати, тому з'являються статті на кшталт «[INFO]», «[INFO]», «[INFO]». З останньою наведу цитату: «Власник подякував владі за підтримку в реалізації проекту. Тобто це найперший доказ того, що у будівництві та відкритті супермаркету підприємцю [PERSON] було надано «зелене світло». І знов [PERSON] надає недостовірну інформацію читачу. Так, що стосується земельної ділянки під магазин «[INFO]», то вона надана відповідно діючого земельного законодавства. Ставка орендної плати за земельну ділянку складала 12% від нормативної грошової оцінки землі до 16.10.2013 року. На даний час вказана земельна ділянка під магазин викуплена згідно експертної оцінки розробленої фірмою «СПЕКТР», що має ліцензію на проведення відповідних робіт. Таким чином, [PERSON] даною недостовірною інформацією принижує його ділову репутацію серед мешканців району, та ставить під сумнів його професіоналізм підприємця. Щодо вислову про «зелене світло» та подяк владі за підтримку в реалізації проекту, то це пряме звинувачення його у корупційних діяннях. Тобто земельну ділянку в оренду, а потім у власність він отримав в результаті преференцій з боку діючої влади району. Ці стверджування повністю дискредитують його ділові якості, принижують його честь і гідність та не відповідають дійсності. Ніяких доказів позивач по цій інформації газеті не надав. Продовжуючи звинувачувати його у корупційних діяннях з владними структурами району, [PERSON] пише: «Звісно, набагато зручніше буде і надалі «співпрацювати» з теперішньою владою, яка неодмінно до виборів перефарбується і придумає нові лозунги, адже саме ця влада вже котрий рік «закриває очі» на численні порушення трудового законодавства на хлібопекарні, що належить [PERSON]. А про ділову репутацію, людяність та благородство вона вирішила запитати працівників пекарні ФГ «Лена», що вже стогнуть від нелюдських умов праці та мізерної платні, що вони отримують. Особливо цікавої стала для нього розповідь [PERSON], яка працювала на цьому підприємстві 12 років». Далі [PERSON] наводить факти, що за зміну на підприємстві печуть хліба з 30-40 мішків борошна, все це треба в ручну переважити, перенести. А за роботу працівники отримують лише 40,00 гривень за зміну. І як доказ вказує, що мінімальна платня станом на січень 2014 року складає 1218,00 грн. Далі [PERSON] пише: «При цьому працівників зачиняють у цеху і не випускають протягом цієї зміни, обґрунтовуючи такі заходи запобіганням крадіжок хліба. Оформлені працівники на половину ставки, хоча з розрахунку відпрацьованих на тиждень годин працюють повний робочий тиждень. Часто-густо навіть зароблені гроші неможливо отримати, тому що панам не сподобалось якісь випічки, і незважаючи на те, що всю партію хліба магазини розбирають - ніхто не відмовляється, люди зарплатню все одно не отримують». Вказані так звані факти порушення трудового законодавства на ФГ «Лена» не мають свого підтвердження і є звичайною брехнею. Дійсно, працівники ФГ «Лена» працюють неповний робочий день. Це пов'язано з тим, що зменшилися обсяги виробництва та погіршився фінансовий стан господарства. Рішення про скорочення зарплатні стосується тільки тих працівників, які не мають 100% зайнятості на виробництві і це рішення прийнято на загальних зборах працівників ФГ «Лена». Щодо інших порушень трудового законодавства, ці питання перевірялися в грудні 2012 року Державною службою гірничого нагляду та промислової безпеки України, про що було складено відповідний припис. Грубих порушень виявлено не було. Інші «порушення трудового законодавства», які «виявила» у статті [PERSON] на підприємстві не допускаються. Робітниця [PERSON] дійсно працювала на ФГ «Лена» пекарем, але не 12 років, як вказує [PERSON], а з 21 серпня 2009 року по 06 березня 2011 року, до моменту виходу на пенсію. Тобто вказана особа на підприємстві не працює три роки. Вказані у статті [PERSON] не перевірені, вигадані факти порушення трудового законодавства, звинувачення її у невиконанні належним чином депутатських повноважень та у використанні свого положення для отримання преференцій у владних структурах, які нібито характеризують його з негативної сторони, фактично є наклепом, умисним приниженням її гідності, знущанням над його діловою репутацією як депутата, підприємця і людини. Вважає, що він, як депутат Великолепетиської районної ради, підприємець і як людина має право на захист своєї честі, гідності, ділової репутації, а також спростуванню поширених в засобах масової інформації недостовірних відомостей відносно нього. Згідно до ст. 269 Цивільного кодексу України, його не можна позбавити цих прав, а відповідно ст. 277 Цивільного кодексу України - негативна інформація, поширена про особу, вважається недостовірною, якщо особа, яка її поширила, не доведе протилежне. Відповідно до ст. 23 Цивільного кодексу України - особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у приниженні честі та гідності фізичної особи, також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Заподіяну моральну шкоду оцінює на суму 25000,00 грн. Також, відповідно ст. 277 Цивільного кодексу України маю право на спростування недостовірної інформації, що поширена в статті« [INFO]..» газети «Таврійські вісті» від [INFO]. Просить суд визнати недостовірною, такою, що не відповідає дійсності, порушує його права та свободу, ганьбить його честь, гідність та ділову репутацію інформацію, опубліковану у статті «[INFO]» газети «Таврійські вісті» від [INFO] [NUMBER] Великолепетиського району Херсонської області; зобов'язати [PERSON] за власний рахунок спростувати недостовірну інформацію, що поширена нею [INFO] в статті «[INFO]» в [NUMBER] суспільно-політичної газети Великолепетиського району Херсонської області «Таврійські вісті» у спосіб найбільш близький до способу її поширення, шляхом публікації її офіційного вибачення перед ним про те, що нею поширена недостовірна інформація, що не відповідає дійсності, порушує його права та свободу, ганьбить його честь, гідність та ділову репутацію; стягнути з [PERSON] на його користь 25000,00 грн. за завдану моральну шкоду та 250,00 грн. судового збору. У відкритому судовому засіданні позивач за первісним позовом [PERSON] свій позов підтримала, зустрічний позов не визнала, просила суд визнати недостовірною, такою, що не відповідає дійсності, порушує її права та свободи, ганьбить її честь, гідність та ділову репутацію інформацію, опубліковану у статті "[INFO]" та поширену [INFO] у номері [NUMBER] суспільно-політичної газети Великолепетиського району Херсонської області "Таврійські вісті"; зобов'язати [PERSON] за власний рахунок спростувати недостовірну інформацію, поширену ним [INFO] в статті "[INFO]" від [INFO] у [NUMBER] суспільно-політичної газети Великолепетиського району Херсонської області "Таврійські вісті", у спосіб найбільш близький до способу її поширення, шляхом публікації його офіційного вибачення перед нею про те, що ним поширена недостовірна, така, що не відповідає дійсності, порушує її права та свободи, ганьбить її честь, гідність та ділову репутацію інформація, яка була опублікована у вищезазначеній статті у строк не пізніше п'ятнадцята днів з дня набрання рішенням суду законної сили, на першій шпальті цієї ж газети; стягнути з [PERSON] на її користь кошти у розмірі 25000 гривень у якості компенсації за завдану їй моральну шкоду та суму у розмірі 250 сплаченого нею судового збору за подання даного позову до суду, та відмовити у задоволенні зустрічного позову [PERSON] про захист честі, гідності, ділової репутації, поширених засобами масової інформації недостовірних відомостей та відшкодування моральної шкоди. У відкритому судовому засіданні представник позивач за зустрічним позовом [PERSON] первісний позов не визнав, зустрічний позов підтримав та просив суд визнати недостовірною, такою, що не відповідає дійсності, порушує його права та свободу, ганьбить його честь, гідність та ділову репутацію інформацію, опубліковану у статті «[INFO]..» газети «Таврійські вісті» від [INFO] [NUMBER] Великолепетиського району Херсонської області; зобов'язати [PERSON] за власний рахунок спростувати недостовірну інформацію, що поширена нею [INFO] в статті «[INFO]» в [NUMBER] суспільно-політичної газети Великолепетиського району Херсонської області «Таврійські вісті» у спосіб найбільш близький до способу її поширення, шляхом публікації її офіційного вибачення перед [PERSON] про те, що нею поширена недостовірна інформація, що не відповідає дійсності, порушує його права та свободу, ганьбить його честь, гідність та ділову репутацію; стягнути з [PERSON] на його користь 25000,00 грн. за завдану моральну шкоду та 250,00 грн. судового збору, та відмовити у задоволенні позову [PERSON] про захист честі, гідності, ділової репутації, відшкодування моральної шкоди та спростування поширених засобами масової інформації недостовірних відомостей. У відкритому судовому засіданні свідок [PERSON] пояснила, що починаючи з березня 2012 р. [PERSON] особисто займалася усіма питаннями по землі під [INFO]. З березня 2012 року вона особисто просила виділити додатково 13 соток землі у зеленій зоні біля [INFO]. 04 квітня 2012 р. відбулася сесія селищної ради на якій були присутні [PERSON] та [PERSON] Розмову вела повністю [PERSON], яка на сесії запевняла депутатів, що вона переймаючись коштами бюджету просить 13 соток і буде сплачувати 12 % за оренду. Потім [PERSON] задали питання, чому вона виступаєте на сесії, хто ж все таки власник [INFO], бо це ж повинен власник робити такі заяви, на що вона відповіла власником є [PERSON] Після промови [PERSON] сесія вирішила виділити 13 соток для ведення підприємницької діяльності. З 01.06.2012 року поставили палатку «Оболонь» та дитяче кафе - почалась підприємницька діяльність, там почали транслювати Євро 2012, продавати стільці по 5 грн., пиво, а кошти в бюджет надходили мізерні. В 2013 році [PERSON] знову почала звертатися до голови адміністрації, голови рай ради, була навіть на зборах коли приїздив депутат Верховної Ради та задавала питання чого вона сплачує 12%, а не 3% бо кінотеатр не працює там іде реконструкція та ніякої підприємницької діяльності не має. Потім сесії селищної ради було вирішено питання, щоб скласти комісію та піти подивитись яка проводиться реконструкція і чи взагалі вона проводиться, але комісію з депутатів туди не пустили. Тому не відомо чи відбувається реконструкція [INFO] , однак [PERSON] просить 3% орендної плати. У відкритому судовому засіданні свідок [PERSON] пояснила, що фактично з 2000 по 2012 роки вона працювала пекарем ФОП «[PERSON]» та ФГ «Лена», робота здійснювалася позмінно - з 08:00 год. до 08:00 год. наступного дня, після кожної робочої зміни дві доби відпочинку. Умовами праці на вказаному підприємстві вона була не задоволена, оскільки доводилося вночі виконувати важку фізичну роботу, під час робочої зміни охоронці зачиняли приміщення, що було небезпечним. Вважає, що її заробітна плата у розмірі 700-800 гривень була заниженою та не відповідала тяжким умовам праці. У відкритому судовому засіданні свідок [PERSON] пояснив, що він являється чоловіком [PERSON] Він обурений статтею, надрукованою у газеті «Таврійські вісті» [NUMBER] від [INFO], під назвою «[INFO]», оскільки він придбав комплекс нежитлових будівель [INFO] за результатами аукціону, затвердженого рішенням Великолепетиської районної ради № 120 від 14.12.2011 року, яким затверджено протокол № 1 від 06.12.2011 року проведення аукціону з продажу майна, що є комунальною власністю територіальної громади Великолепетиської районної ради Херсонської області, в якому визначено кінцеву вартість продажу об'єкту приватизації у сумі 254400,00 гривень, хоча згідно експертної оцінки, яка було затверджена рішенням № 95 від 29.09.2011 року Великолепетиської районної ради, вартість продажу становить 106000,00 гривень, що була стартовою вартістю вказаного аукціону. Право власності на комплекс нежитлових будівель [INFO] перебуває на стадії узгодження, тому він не повинен сплачувати орендну плату у розмірі 12 %. На даний час він проходить службу в Збройних силах України та згідно законодавства не має права отримувати прибутки від підприємницької діяльності і взагалі ніколи не був підприємцем. Вважає принизливим поширення інформації про [PERSON], який начебто носив автоматичну зброю. У відкритому судовому засіданні свідок [PERSON] пояснив, що він з 2007 по 2013 роки працював механіком у ФОП «[PERSON]», умовами праці на підприємстві був задоволений та не чув нарікань від інших. Приблизно сім років тому, під час сільськогосподарських робіт поблизу аеродрому на відстані двох метрів бачив у покійного [PERSON] автоматичну зброю. У відкритому судовому засіданні свідок [PERSON] пояснив, що вперше зустрів покійного [PERSON] в смт. Велика Лепетиха, коли останній запитав у нього місце де можна придбати букет квітів. У ході розмови з [PERSON] на передньому пасажирському сидінні його автомобіля помітив зброю, візуально схожу на укорочену версію автомата Калашникова. Також бачив у барсетці [PERSON] пістолет. З даного приводу до правоохоронних органів не звертався, про наявність дозволів у [PERSON] на носіння вогнепальної зброї йому не відомо. З 2004 року по теперішній час він неофіційно працює у [PERSON], особисто для нього [PERSON] є хорошою людиною, оскільки останній надавав йому роботу та кошти на лікування дружини. Вислухавши пояснення сторін, свідків та дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає, що первісний позов [PERSON] задоволенню не підлягає, оскільки дійсно [PERSON] у газеті «Таврійські вісті» [NUMBER] від [INFO] було написано статтю під назвою «[INFO]». [PERSON] звернула увагу на наступний текст: «А вот [PERSON] надо бы напомнить, что кинотеатр «[INFO], где по закону за сам бренд «[INFO]» она должна была заплатить немалые деньги, достался ей за сущие копейки. И за тот огромный кусок земли она до сих пор не платит аренду. Очень не хотел плохо говорить о мертвых, но мой отец по улицам с автоматом не бегал, как ее. И как по мановению волшебной палочки магазин для [PERSON] выстроил, дал хороший старт, так сказать. А теперь вот и кинотеатр и детская площадка, где «одинаково комфортно» и детям, и любителям пива. Так имеет ли человек с такой, далеко не безупречной деловой репутацией, право обвинять других в нечестности и лживости, тем более без малейших оснований?». Згідно до рішення дванадцятої сесії Великолепетиської районної ради шостого скликання «Про затвердження висновку про вартість комплексу [INFO]» № 95 від 29.09.2011 року, вартість комплексу [INFO], розташованого по [ADDRESS], станом на 26 серпня 2011 року, становить 106000,00 гривень. Вирішено здійснити відчуження комплексу [INFO] шляхом продажу на відкритому аукціоні. Згідно до рішення чотирнадцятої сесії Великолепетиської районної ради шостого скликання «Про затвердження протоколу проведення аукціону з продажу комплексу [INFO], розташованого в [ADDRESS]» №120 від 14.12.2011 року, - вирішили затвердити протокол №1 від 06 грудня 2011 року щодо проведення аукціону з продажу комплексу [INFO], розташованого по [ADDRESS], за ціною 254400,00 гривень. Згідно до рішення чотирнадцятої сесії Великолепетиської районної ради шостого скликання «Про заяву [PERSON] стосовно продовження терміну оплати за комплекс [INFO]» №121 від 14.12.2011 року, вирішили дозволити [PERSON], з моменту нотаріального посвідчення договору купівлі-продажу комплексу [INFO] до 16 січня 2012 року, внести оплату у сумі 10600,00 гривень, продовжити термін оплати у сумі 113800,00 гривень ще на 30 календарних днів до 16 лютого 2012 року. Згідно відповіді Великолепетиської селищної ради адвокату [PERSON] від 16.04.2014 року стосовно земельної ділянки розташованої під [INFO], рішенням сесії від 10.04.2013 року № 665 наданий дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду. 23.12.2013 року проект був затверджений сесією селищної ради та згідно рішення від 03.02.2014 року № 848 встановлено плату за оренду землі [PERSON] в розмірі 12% від нормативної грошової оцінки землі., однак [PERSON] не погодився з розміром плати посилаючись на те, що він не здійснює підприємницьку діяльність. Станом на 10.04.2014 року за дану земельну ділянку орендна плата не сплачується. Стосовно земельної ділянки під кафе-магазином [PERSON] сплачувалося 12 % від нормативної грошової оцінки землі до 16.10.2013 року. Потім земельна ділянка була продана [PERSON] згідно експертної оцінки, розробленої фірмою «Спектр». Згідно до листа Великолепетиського РВ УМВС України в Херсонській області №42/3792 від 11.04.2012 року, зброя, яка була добровільно здана на зберігання після смерті [PERSON]: 1. WINHESTER, К-12, 1-ств., [NUMBER]- 1995р.в.; газовий пістолет «ВАЛЬТЕР» К-9 мм [NUMBER]; мисливська назрізна МПСКС, К-7.62., [NUMBER]; мисливська нарізна Вулкан-ТК, К-5.45 [NUMBER]; спецзасіб ПМР К-9мм., [NUMBER] знаходяться у кімнаті для зберігання зброї в приміщенні Великолепетиського РВ УМВС України в Херсонській області, щодо вирішення розподілу спадкового майна у натурі. В судовому засіданні свідок [PERSON] підтвердив, що дійсно він являється власником [INFO], який він придбав з аукціону з кінцевою вартістю продажу 254400 грн. Однак згідно статті [PERSON] в газеті «Таврійські вісті» [NUMBER] від [INFO], написано, що кінотеатр «[INFO], где по закону за сам бренд «[INFO]» она должна была заплатить немалые деньги, достался ей за сущие копейки». Згідно п. 19 Постанови Пленуму ВСУ від 27.02.2009 року №1 «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи», вирішуючи питання про визнання поширеної інформації недостовірною, суди повинні визначати характер такої інформації та з'ясовувати, чи є вона фактичним твердженням, чи оціночним судженням. Відповідно до частини другої статті 30 Закону України "Про інформацію" від 02.10.1999 року оціночними судженнями, за винятком образи чи наклепу, є висловлювання, які не містять фактичних даних, зокрема критика, оцінка дій, а також висловлювання, що не можуть бути витлумачені як такі, що містять фактичні дані, з огляду на характер використання мовних засобів, зокрема гіпербол, алегорій, сатири. Оціночні судження не підлягають спростуванню та доведенню їх правдивості. Таким чином, відповідно до статті 277 ЦК України, суд вважає, що не є предметом судового захисту оціночні судження, думки, переконання, критична оцінка певних фактів і недоліків, які, будучи вираженням суб'єктивної думки і поглядів відповідача. Якщо особа вважає, що оціночні судження або думки, поширені в засобі масової інформації, принижують її гідність, честь чи ділову репутацію, а також інші особисті немайнові права, вона вправі скористатися наданим їй частиною першою статті 277 ЦК України та відповідним законодавством правом на відповідь, а також на власне тлумачення справи у тому ж засобі масової інформації з метою обґрунтування безпідставності поширених суджень, надавши їм іншу оцінку. Тому суд вважає, що [PERSON] скористалася своїм правом на відповідь надрукувавши статтю в газеті «Таврійські вісті» [NUMBER] від [INFO] під назвою «[INFO]». Згідно до ч.1 ст. 270 ЦК України, Відповідно до Конституції України фізична особа має право на життя, право на охорону здоров'я, право на безпечне для життя і здоров'я довкілля, право на свободу та особисту недоторканність, право на недоторканність особистого і сімейного життя, право на повагу до гідності та честі, право на таємницю листування, телефонних розмов, телеграфної та іншої кореспонденції, право на недоторканність житла, право на вільний вибір місця проживання та на свободу пересування, право на свободу літературної, художньої, наукової і технічної творчості. Згідно до п. ч.1 ст. 1219 ЦК України, не входять до складу спадщини права та обов'язки, що нерозривно пов'язані з особою спадкодавця, зокрема: особисті немайнові права. На підставі вищевикладеного, суд вважає необґрунтованими вимоги [PERSON] щодо захисту честі, гідності та ділової репутації померлого батька [PERSON] Крім того, суд вважає, що вимоги [PERSON] також спростовані в судовому засіданні письмовими доказами та поясненнями свідків: [PERSON], [PERSON] та [PERSON] Згідно із ст. 23 Цивільного кодексу України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у приниженні честі, гідності фізичної особи, а також її ділової репутації. Відповідно до ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Згідно до п.п. 4, 15, 27 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 1 від 27.02.2009 року «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» під гідністю слід розуміти визнання цінності кожної фізичної особи як унікальної біопсихосоціальної цінності, з честю пов'язується позитивна соціальна оцінка особи в очах оточуючих, яка ґрунтується на відповідності її діянь (поведінки) загальноприйнятим уявленням про добро і зло. Під діловою репутацією розуміється оцінка підприємницької, громадської, професійної чи іншої діяльності, яку здійснює така особа як учасник суспільних відносин. Під поширенням інформації слід розуміти: опублікування її у пресі, передання по радіо, телебаченню чи з використанням інших засобів масової інформації; поширення в мережі Інтернет чи з використанням інших засобів телекомунікаційного зв'язку; викладення в характеристиках, заявах, листах, адресованих іншим особам; повідомлення в публічних виступах, в електронних мережах, а також в іншій формі хоча б одній особі. Недостовірною вважається інформація, яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто містить відомості про події та явища, яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності (неповні або перекручені). Способами захисту гідності, честі чи ділової репутації від поширення недостовірної інформації можуть бути, крім права на відповідь та спростування недостовірної інформації, також і вимоги про відшкодування збитків та моральної шкоди, заподіяної такими порушеннями як фізичній, так і юридичній особі. Зазначені вимоги розглядаються у відповідності до загальних підстав щодо відповідальності за заподіяння шкоди. Згідно до положень ст. 277 ЦК та ст. 10 ЦПК обов'язок довести, що поширена інформація є достовірною, покладається на відповідача, проте позивач має право подати докази недостовірності поширеної інформації. Позивач повинен довести факт поширення інформації відповідачем, а також те, що внаслідок цього було порушено його особисті немайнові права. На підставі вищевикладеного суд вважає, що [PERSON] не надала суду доказів в обґрунтування моральної шкоди, тому суд вважає також відмовити в задоволенні вимог щодо стягнення моральної шкоди в сумі 25 000 грн. Суд вважає, що зустрічний позов [PERSON] задоволенню не підлягає, оскільки дійсно [PERSON] у газеті «Таврійські вісті» [NUMBER] від [INFO] було надруковано статтю під назвою «[INFO]» у якій вона висловлює свою думку щодо статті [NUMBER] від [INFO], у газеті «Таврійські вісті». В якій [PERSON] звернув увагу на наступний текст: «також дуже цікавим є твердження про несплату мною за земельну ділянку під [INFO] та придбання бренда «[INFO]» за «сущие копейки». Це може пояснюватись лише одним, що [PERSON] рідко буває присутнім на засіданнях сесії районної ради, коли вирішуються питання, що не зачіпають його особисті інтереси, «ось такі подвійні стандарти: комусь продають земельну ділянку втричі дешевше, ніж вона коштує, комусь встановлюють ставку орендної плати в розмірі 3% при розташуванні на ній об'єктів торгівлі, а комусь приписують комерційне використання земельної ділянки там, де розташований непрацюючий об'єкт та дитячий майданчик.»; «звісно таких підприємців і депутатів як [PERSON] влаштовує існуюча влада та не має жодного бажання щось змінювати, тому з'являються статті накшталт «[INFO]», « [INFO]», «[INFO]»»; «власник подякував владі за підтримку у реалізації проекту. Тобто це найперший доказ того, що у будівництві та відкритті супермаркету підприємцю [PERSON] було надано «зелене світло»; «звісно, набагато зручніше буде і надалі «співпрацювати» з теперішньою владою, яка неодмінно до виборів перефарбується і придумає нові лозунги, адже саме ця влада вже котрий рік «закриває очі» на численні порушення трудового законодавства на хлібопекарні, що належить [PERSON]. А про ділову репутацію, людяність та благородство вона вирішила запитати працівників пекарні ФГ «Лена», що вже стогнуть від нелюдських умов праці та мізерної платні, що вони отримують. Особливо цікавої стала для нього розповідь [PERSON], яка працювала на цьому підприємстві 12 років»; «при цьому працівників зачиняють у цеху і не випускають протягом цієї зміни, обґрунтовуючи такі заходи запобіганням крадіжок хліба. Оформлені працівники на половину ставки, хоча з розрахунку відпрацьованих на тиждень годин працюють повний робочий тиждень. Часто-густо навіть зароблені гроші неможливо отримати, тому що панам не сподобались якісь випічки, і незважаючи на те, що всю партію хліба магазини розбирають - ніхто не відмовляється, люди зарплатню все одно не отримують». Згідно до рішення сорок другої сесії Великолепетиської районної ради шостого скликання «Про затвердження ставок орендної плати за земельні ділянки на території смт Велика Лепетиха» № 850 від 03.02.2014 року та додатку № 1, - ставки орендної плати за земельні ділянки, розташовані в межах населеного пункту смт. Велика Лепетиха Великолепетиського району Херсонської області, в залежності від призначення становлять від 3% до 12% від нормативної оцінки. Згідно до довідки Великолепетиської районної ради Херсонської області від 14.04.2014 року,- депутат Великолепетиської районної ради Херсонської області шостого скликання [PERSON], у тому, що він дійсно у 2012 році був присутнім на сесіях районної ради із 14, у 2013 році був присутнім на 7 сесіях із 12, у 2014 році був присутнім на 2 сесіях із 3. Згідно до довідки Фермерського господарства «Лена» від 14 квітня 2014 року, - [PERSON] працювала у господарстві пекарем з 21 серпня 2009 року до моменту виходу на пенсію за віком. Згідно копії трудової книжки [PERSON] працювала у господарстві «Лена» та ПП «[PERSON]» пекарем з 2009 року до 09.09.2011 року. Згідно до припису Територіального управління Держгірпромнагляду у Херсонській області від 12 грудня 2012 року №15, здійснено перевірку дотримання вимог законодавчих та нормативно-правових актів охорони праці та промислової безпеки ТОВ «Лена» та виявлено наступні порушення: відсутній перелік посад, які мають право видачі нарядів-допусків; відсутній перелік посад та професій, які звільняються від повторного інструктажу; відсутні програми стажування (дублювання), відсутні накази на допуск до стажування; відсутні накази допуску працівника до самостійної роботи після стажування (дублювання); засоби індивідуального захисту не мають інструкцій з експлуатації; не заведені журнали огляду за безпечною експлуатації; не заведені журнали огляду за безпечною експлуатацією будівель і споруд; не видаються обов'язкові до виконання приписи керівникам структурних підрозділів щодо усунення наявних недоліків; ворота у автомобільних боксах не мають фіксаторів; відсутній наказ про введення в дію положення про службу охорони праці, стрем'янка не пройшла випробування у встановлені строки, відсутній журнал обліку та огляду такелажних механізмів та приладів, дати та результати періодичних оглядів та випробувань не заносяться до журналу обліку такелажних механізмів та приладів; відсутній план роботи служби охорони праці. Суд вважає, що заявлені вимоги позивача щодо перебування його на сесіях селищної ради, вислову «зелене світло» - звинувачення його в корупційних діяннях та сплаті орендної плати не підлягають задоволенню, відповідно до вимог зазначених вище ст. 277 ЦК України та згідно п. 19 Постанови Пленуму ВСУ від 27.02.2009 року №1 «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи», оскільки не є предметом судового захисту оціночні судження, думки, переконання, критична оцінка певних фактів і недоліків, які, будучи вираженням суб'єктивної думки і поглядів відповідача. Також не піддягають задоволенню вимоги [PERSON] щодо порушення трудового законодавства на хлібопекарні, що належить [PERSON], оскільки його доводи спростовуються поясненнями свідка [PERSON] та приписом Територіального управління Держгірпромнагляду у Херсонській області від 12 грудня 2012 року № 15. Судом встановлено, що [PERSON] також являється депутатом Великолепетиської селищної ради Херсонської області, тобто являється публічною особою, а згідно п. 21 Постанови Пленуму ВСУ від 27.02.2009 року №1 «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи». При поширенні недостовірної інформації стосовно приватного життя публічних осіб вирішення справ про захист їх гідності, честі чи ділової репутації має свої особливості. Суди повинні враховувати положення Декларації про свободу політичних дебатів у засобах масової інформації (далі - Декларація), схваленої 12 лютого 2004 року на 872-му засіданні Комітету Міністрів Ради Європи, а також рекомендації, що містяться у Резолюції 1165 (1998) Парламентської Асамблеї Ради Європи про право на недоторканість приватного життя. Зокрема, у названій Резолюції зазначається, що публічними фігурами є особи, які обіймають державні посади і (або) користуються державними ресурсами, а також усі ті, хто відіграє певну роль у суспільному житті (у галузі політики, економіки, мистецтва, соціальній сфері, спорті чи в будь-якій іншій галузі). У статтях 3, 4, 6 Декларації вказується, що оскільки політичні діячі та посадові особи, які обіймають публічні посади або здійснюють публічну владу на місцевому, регіональному, національному чи міжнародному рівнях, вирішили апелювати до довіри громадськості та погодилися "виставити" себе на публічне політичне обговорювання, то вони підлягають ретельному громадському контролю і потенційно можуть зазнати гострої та сильної громадської критики у засобах масової інформації з приводу того, як вони виконували або виконують свої функції. При цьому зазначені діячі та особи не повинні мати більшого захисту своєї репутації та інших прав порівняно з іншими особами. У зв'язку з цим, межа допустимої критики щодо політичного діяча чи іншої публічної особи є значно ширшою, ніж окремої пересічної особи. Публічні особи неминуче відкриваються для прискіпливого висвітлення їх слів та вчинків і повинні це усвідомлювати. На підставі вищевикладеного та відповідно до положень ст. 23 ЦК, ст. 277 ЦК та ст. 10 ЦПК, суд вважає також, що вимоги [PERSON] щодо стягнення моральної шкоди в розмірі 25000 грн. задоволенню не підлягають. У порушення вимог ч. 1 ст. 60 ЦПК України, відповідно до яких, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Позивачами [PERSON] та [PERSON] не надано суду доказів в обґрунтування своїх вимог, тому суд вважає, що їхні позови задоволенню не підлягають. На підставі положень Декларації про свободу політичних дебатів у засобах масової інформації , схваленої 12 лютого 2004 року на 872-му засіданні Комітету Міністрів Ради Європи, п.п. 4,15,19,21,27 Постанови Пленуму Верховного суду України №1 від 27.02.2009 року "Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи", ст. 30 Закону України « Про інформацію» від 02.10.1999 року, ст. ст. 22, 23, 270, 277, 1167, 1219 ЦК України

Outcome: dismissed