Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-19 00:00:00

Представник позивача звернувся в суд з позовом до [PERSON] , третя особа - Відділ державної виконавчої служби Івано-Франківського міського управління юстиції Івано-Франківської області, про звільнення майна з-під арешту. В позові вказував, що 14.03.2006 року між ПАТ КБ "ПриватБанк" та [PERSON] укладено кредитний договір №Е/V06391 , згідно з яким Позивач надав Відповідачу кредит в розмірі 150000,00 (сто п'ятдесят тисяч) грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 23,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 13.03.2009 року. Згідно п. 6 договору іпотеки Відповідач надав в іпотеку нерухоме майно, а саме: будівлю пилорами, заг.пл. 308,80 кв.м., колишнього колгоспу "[INFO]", що знаходиться за адресою: [ADDRESS]. Майно належить Відповідачу на підставі свідоцтва про право власності, виданого виконкомом Міліївської сільської ради Вижницького району Чернівецької області 16.02.2005 року на підставі рішення № 15 від 02.02.2005 року, зареєстрованого у Вижницькому районному бюро технічної інвентаризації 22.02.2005 року в реєстрову книгу №2, сторінка 101, з реєстровим №208 та внесеного до Реєстру прав власності на нерухоме майно 22.02.2005 року за реєстраційним номером об'єкта нерухомого майна 9913052. 01 грудня 2011 року державним виконавцем Валовіним О.В. Івано-Франківського відділу державної виконавчої служби міського управління юстиції згідно постанови про арешт майна боржника по ВП №20632585 від 21.07.2010 року накладено арешт на все нерухоме майно, в тому числі вказану вище нерухомість, що є предметом іпотеки. Вищезазначене обтяження державного виконавця ВДВС Івано-Франківського МУЮ зареєстровано в Державному реєстрі обтяжень нерухомого майна, що підтверджується інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек. Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна за № 30673537 від « 09» грудня 2014 року. В даному випадку договір іпотеки був укладений, як зазначено вище, 14.03.2006 року, а постанова про накладення арешту винесена 21.07.2010 р., тобто пізніше ніж було укладено договір іпотеки. Просив звільнити з-під арешту, накладеного державним виконавцем Івано-Франківського відділу державної виконавчої служби міського управління юстиції Івано-Франківської області згідно постанови про арешт майна боржника по ВП № 20632585 від 21.07.2010 року із припиненням обтяження в Єдиному реєстрі заборон відчуження об»єктів нерухомого майна ,накладеного на нерухоме майно належне на праві власності [PERSON], а саме будівлю пилорами загальною площею 308,80 кв.м. колишнього колгоспу «[INFO]» , що знаходиться за адресою: [ADDRESS]. Заборонити органам ДВС вчиняти будь-які дії, пов'язані з обмеженням ПАТ КБ «ПриватБанк» прав іпотекодержателя щодо будівлі пилорами а саме будівлю пилорами загальною площею 308,80 кв.м. колишнього колгоспу «[INFO]» , що знаходиться за адресою: [ADDRESS]. Стягнути з [PERSON], [INFO], (іден.н.[NUMBER]) жителя [ADDRESS] на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» судовий збір в сумі 243,60 грн., код ЄДРПОУ 14360570, рах. №64993919400001, МФО 305299. Представник позивача в судове засідання не з»явився, хоча належним чином був повідомлений про час та день розгляду справи. Від нього до суду поступила заява в якій позов підтримує в повному обсязі і просить розглядати справу у його відсутність. Відповідач в судове засідання не з'явився, будучи повідомленим про місце, день та годину слухання справи належним чином, причину неявки суду не повідомив. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Представник третьої особи в судове засідання не з»явився належним чином був повідомлениий про місце, день та годину слухання справи, причину неявки суду не повідомив . Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, вважає, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 14.03.2006 року між ПАТ КБ "ПриватБанк" та [PERSON] укладено кредитний договір №Е/V06391 , згідно з яким Позивач надав Відповідачу кредит в розмірі 150000,00 (сто п'ятдесят тисяч) грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 23,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 13.03.2009 року. Згідно п. 6 договору іпотеки Відповідач надав в іпотеку нерухоме майно, а саме: будівлю пилорами, заг.пл. 308,80 кв.м., колишнього колгоспу "[INFO]", що знаходиться за адресою: [ADDRESS]. Майно належить Відповідачу на підставі свідоцтва про право власності, виданого виконкомом Міліївської сільської ради Вижницького району Чернівецької області 16.02.2005 року на підставі рішення № 15 від 02.02.2005 року, зареєстрованого у Вижницькому районному бюро технічної інвентаризації 22.02.2005 року в реєстрову книгу №2, сторінка 101, з реєстровим №208 та внесеного до Реєстру прав власності на нерухоме майно 22.02.2005 року за реєстраційним номером об'єкта нерухомого майна 9913052. 01 грудня 2011 року державним виконавцем Валовіним О.В. Івано-Франківського відділу державної виконавчої служби міського управління юстиції згідно постанови про арешт майна боржника по ВП №20632585 від 21.07.2010 року накладено арешт на все нерухоме майно, в тому числі вказану вище нерухомість, що є предметом іпотеки. Вищезазначене обтяження державного виконавця ВДВС Івано-Франківського МУЮ зареєстровано в Державному реєстрі обтяжень нерухомого майна, що підтверджується інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек. Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна за № 30673537 від 09 грудня 2014 року. Згідно ст.23 ЗУ «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», відповідно до забезпечувального обтяження обтяжувач має право в разі порушення боржником забезпеченого обтяженням зобов'язання або договору, на підставі якого виникло забезпечувальне обтяження, одержати задоволення своєї вимоги за рахунок предмета обтяження в черговості згідно із встановленим пріоритетом. Відповідно до ст.14 ЗУ «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», якщо інше не встановлено цим Законом, зареєстроване обтяження має вищий пріоритет над незареєстрованими обтяженнями. Пріоритет зареєстрованих обтяжень визначається у черговості їх реєстрації, за винятками встановленими цим Законом. Обтяжувачі, які зареєстрували обтяження одного і того ж рухомого майна одночасно, мають рівні права за задоволення своїх вимог. Відповідно до ст.54 ЗУ «Про виконавче провадження», звернення стягнення на заставлене майно в порядку примусового виконання допускається за виконавчими документами для задоволення вимог стягувача - заставодержателя. Для задоволення вимог стягувачів, які не є заставодержателями, стягнення на заставлене майно боржника може бути звернуто у разі: виникнення права застави після винесення судом рішення про стягнення з боржника коштів; якщо вартість предмета застави перевищує розмір заборгованості боржника заставодержателю. Статтею 7 ЗУ «Про виконавче провадження» передбачено, що державний виконавець зобов'язаний використовувати надані йому права у точній відповідності із законом і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів громадян і юридичних осіб. Згідно ст.59 ЗУ «Про виконавче провадження», у незавершеного виконавчого провадження арешт з майна може бути знятий за рішенням суду. Відповідно до ст.52 ЗУ «Про виконавче провадження» виконавець повідомляє заставодержателя не пізніше наступного дня після накладення арешту на майно або тоді, коли йому стало відомо, що арештоване майно боржника знаходиться у заставі, та роз'яснює заставодержателю право на звернення до суду з позовом про звільнення заставленого майна з-під арешту. Відповідно до ст. 575 ЦК України, іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи. Статтею 572 ЦК України встановлює поняття застави. Так, в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов'язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави). Відповідно до ст. 1 ЗУ «Про іпотеку», пріоритет іпотеки - це переважне право однієї особи відносно права іншої особи на те ж саме нерухоме майно. Вищий пріоритет - це пріоритет, встановлений раніше будь-якого іншого пріоритету стосовно одного й того ж нерухомого майна Нижчий пріоритет - пріоритет, встановлений пізніше пріоритету будь-якого іншого пріоритету стосовно одного й того ж нерухомого майна. Стаття 3 ЗУ «Про іпотеку» встановлює виникнення, застосування та пріоритет іпотеки. Відповідно до вказаної норми іпотека виникає на підставі договору, закону або рішення суду. У разі порушення боржником основного зобов'язання відповідно до іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити забезпечені нею вимоги за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими особами, права чи вимоги яких на передане в іпотеку нерухоме майно не зареєстровані у встановленому законом порядку або зареєстровані після державної реєстрації іпотеки. Якщо пріоритет окремого права чи вимоги на передане в іпотеку нерухоме майно виникає відповідно до закону, таке право чи вимога має пріоритет над вимогою іпотекодержателя лише у разі його/її виникнення та реєстрації до моменту державної реєстрації іпотеки. Відповідно до вказаної норми Закону пріоритет права іпотекодержателя на задоволення забезпечених іпотекою вимог за рахунок предмета іпотеки, відносно зареєстрованих у встановленому законом порядку прав чи вимог інших осіб на передане в іпотеку нерухоме майно, виникає з моменту державної реєстрації іпотеки. Зареєстровані права та вимоги на нерухоме майно підлягають задоволенню згідно з їх пріоритетом - у черговості їх державної реєстрації. Згідно ч.1 ст. 7 Закону України «Про іпотеку», за рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобов'язанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором, що визначена на час виконання цієї вимоги, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачене умовами договору, що обумовлює основне зобов'язання. Відповідно до ст. 14 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» пріоритет зареєстрованих обтяжень визначається у черговості їх реєстрації. Обтяжувач з вищим пріоритетом має переважне право на звернення стягнення на предмет обтяження. Згідно ст. 3 Закону України про «Іпотеку» пріоритет права іпотекодержателя на задоволення забезпечених іпотекою вимог за рахунок предмета іпотеки відносно зареєстрованих у встановленому законом порядку прав чи вимог інших осіб на передане в іпотеку нерухоме майно виникає з моменту державної реєстрації іпотеки. Зареєстровані права та вимоги на нерухоме майно підлягають задоволенню згідно з їх пріоритетом - у черговості їх державної реєстрації. Таким чином право задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами боржника у позивача (який став іпотекодержателем) виникло ще у 2006 році, тобто раніше ніж була винесена постанова про накладення арешту на майно відповідача. Із цього випливає, що зареєстроване обтяження у вигляді іпотеки має вищий пріорітет у черговості, а тому позивач, як обтяжувач, має переважне право на можливе подальше звернення стягнення на предмет обтяження, а тому накладений відділом державної виконавчої служби Івано-Франківського міського управління юстиції арешту на нерухоме майно, є перешкодою у реалізації такого права позивача. Враховуючи ту обставину, що наявність запису про арешт автомобіля позбавляє позивача можливості реалізувати свої права, як заставодержателя, позовні вимоги в цій частині є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 60 Закону ВР України, від 21.04.1999, № 606-XIV "Про виконавче провадження" зі змінами та доповненнями передбачено, що по незакінчених виконавчих провадженнях арешт з майна чи коштів може бути знятий за рішенням суду. У разі прийняття судом рішення про звільнення майна з-під арешту, майно звільняється з-під арешту за постановою державного виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. Таким чином, вимоги позивача є обґрунтованими, тому суд визнає їх такими, що підлягають до задоволення. Враховуючи, що позовні вимоги підлягають задоволенню, судові витрати понесені позивачем у вигляді сплати судового збору у розмірі 243 грн. 60 коп. підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. На підставі ст.ст.1, 16, 19 ЗУ «Про заставу», ст.ст.14, 23 ЗУ «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», ст.ст.7, 52, 54, 59 ЗУ «Про виконавче провадження»

Outcome: approved