Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-21 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом до відповідача про стягнення заборгованості за кредитним договором № б/н від 25.06.2011 року. Обґрунтовуючи свої позовні вимоги, позивач посилається на те, що 25.06.2011 року між АТ КБ "ПРИВАТБАНК" та [PERSON] було укладено кредитний договір № б/н, згідно умов якого останній було відкрито кредитний рахунок та встановлено початковий кредитний ліміт на платіжну картку. Зазначає, що відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою та Тарифами Банку, які викладені на офіційному банківському сайті www.privatbank.ua складає між нею та банком Договір. Оскільки відповідач [PERSON] свої зобов`язання за кредитним договором не виконує, станом на 24.09.2020 року у неї утворилась заборгованість за кредитним договором на загальну суму 11787,19 грн., яка складається з наступного: 8289,96 грн. - заборгованість за тілом кредиту; 1620,17 грн. - заборгованість за відсотками нарахованими на прострочений кредит згідно ст.625 ЦК України; 1877,06 грн. - нарахована пеня, яку він просить стягнути з відповідача, а також судові витрати по справі в розмірі 2102,00 грн. Ухвалою суду від 20 серпня 2021 року по даній справі відкрито провадження та призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження та відповідно до ч.5 ст.279 ЦПК України роз`яснено учасникам справи про її розгляд без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, також було надано строк для подання відповідачем відзиву на позов. З метою належного повідомлення відповідачу [PERSON] було направлено рекомендованим повідомленням за зареєстрованим місцем проживання копію ухвали про відкриття спрощеного позовного провадження, разом із позовною заявою та додатками, які були повернуті до суду з відміткою за закінченням терміну зберігання. З метою належного повідомлення відповідача інформація про розгляд справи судом 21 жовтня 2021 року було розміщено оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України. Станом на 22.11.2021 року відзив на позов до суду не подавала. Вивчивши матеріали справи, суд встановив наступні обставини та визначив відповідно до них правовідносини. 25.06.2011 року між ПАТ КБ "ПРИВАТБАНК", правонаступником якого є АТ КБ «ПриватБанк», та [PERSON] шляхом підписання анкети-заяви було укладено кредитний договір № б/н від 25.06.2011 року, згідно умов якого останній було встановлено кредитний ліміт на платіжну картку. У заяві зазначено, що відповідач згоден з тим, що підписавши анкету-заяву, в повному об`ємі приєднується до Умов та правил надання банківських послуг, які розміщені на офіційному сайті банку за адресою www.privatbank.com.ua, які разом з пам`яткою клієнта і Тарифами складають договір банківського обслуговування, які надані їй для ознайомлення в письмовому вигляді. У подальшому розмір кредитного ліміту збільшився до 2500,00 грн., що підтверджується Довідкою про зміну умов кредитування та обслуговування картрахунку. Користування відповідачем кредитними коштами підтверджується випискою за картковим рахунком за період з 20.10.2014 р. по 02.07.2020 р. Строк дії кредитного договору відповідно до Умов та правила надання банківських послуг встановлюється не пізніше останнього дня місяця, вказаного на платіжній картці. Згідно довідки про видані кредитні картки термін дії картки, виданої відповідачу, становить червень 2018 року. Згідно з наданим банком розрахунком, заборгованість [PERSON] за вказаним кредитним договором станом на 24.09.2020 року становить 11787,19 грн., яка складається з наступного: 8289,96 грн. - заборгованість за тілом кредиту; 1620,17 грн. - заборгованість за відсотками нарахованими на прострочений кредит згідно ст.625 ЦК України; 1877,06 грн. - нарахована пеня. Згідно ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу. Відповідно до ст.611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно зі ст.1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Судом встановлено, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку АТ КБ «ПриватБанк» не повернуті, а також вимоги частини другої статті 530 ЦК України за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав, Банк вправі вимагати захисту своїх прав через суд - шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів. Отже, на думку суду, наявні правові підстави для стягнення в примусовому порядку з боржника суми непогашеного тіла кредиту саме в розмірі 2500,00 грн., оскільки матеріали справи не містять відомостей з посиланням на докази з приводу збільшення відповідачу тіла кредиту до 8289,96 гривень, як того вимагає позивач в позовних вимогах про стягнення заборгованості за тілом кредиту, а тому в решті частини стягнення тіла кредиту в розмірі 5789,96 гривень слід відмовити. З анкети-заяви, яка підписана відповідачем, вбачається, що в ній не міститься інформація про умови кредитування, розмір відсотків та комісій за користування кредитними коштами та порядок їх сплати, також відсутні умови договору про встановлення відповідальності у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення зобов`язання у вигляді грошової суми та її визначеного розміру. Відсутня інформація, яка кредитна картка буде отримана відповідачем та обслуговуватися банком. Банк, пред`являючи вимоги про погашення кредиту, просив, крім тіла кредиту, стягнути заборгованість по відсоткам нарахованим на прострочений кредит згідно ст.625 ЦК України в сумі 1620,17 грн., а також пеню в сумі 1877,06 грн. Позивач, обґрунтовуючи право вимоги в цій частині, в тому числі їх розмір і порядок нарахування, крім самого розрахунку кредитної заборгованості за договором, посилався на Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт "Універсальна" та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в АТ КБ «ПРИВАТБАНК» ресурс: Архів Умов та правил надання банківських послуг розміщені на сайті: www.privatbank.ua як невід`ємні частини спірного договору. При цьому, матеріали справи не містять підтверджень, що саме ці Витяг з Тарифів та Витяг з Умов розумів відповідач та ознайомився і погодився з ними, підписуючи заяву-анкету про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг АТ КБ «ПРИВАТБАНК», а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема й щодо сплати процентів за користування кредитними коштами, штрафних санкцій, саме у зазначеному в документах, що додані банком до позовної заяви, розмірах і порядках нарахування. Крім того, роздруківка із сайту позивача належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування, що підтверджено й у постанові Верховного Суду України від 11 березня 2015 року (провадження № 6-16цс15). Також суд вважає, що Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт "Універсальна" та Витяг з Умов та Правил надання банківських послуг в АТ КБ «ПРИВАТБАНК» ресурс: Архів Умов та правил надання банківських послуг розміщені на сайті: www.privatbank.ua, не містять підпису відповідача, тому їх не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного між сторонами 25.06.2011 року шляхом підписання заяви-анкети. Отже відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді ціну договору, яка встановлена у формі сплати процентів за користування кредитними коштами. За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та Правила банківських послуг, відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами та штрафних санкцій, надані банком Витяг з Тарифів та Витяг з Умов не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин. Вказана правова позиція підтверджена постановою Великої палати Верховного Суду № 342/180/17 від 03 липня 2019 року. Частиною 2 статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Як вбачається з розрахунку заборгованості позивачем нараховано відсотків за прострочений кредит згідно ст.625 ЦК за період з 01.12.2019 року по 29.02.2020 року за ставкою 86,40 % річних, з 01.03.2020 року по 31.07.2020 року за ставкою 43,20 % річних та з 01.08.2020 року по 24.09.2020 року за ставкою 42,00 % річних на суму 1620,17 грн. Разом з тим, в матеріалах справи відсутні докази, що сторони погодили такий розмір процентів. Враховуючи викладене, суд вважає, що в задоволенні позовних вимог в частині стягнення з [PERSON] заборгованості по відсоткам нарахованим на прострочений кредит згідно ст.625 ЦК, а також пені слід відмовити. Відповідно до вимог ст.141 ЦПК України з відповідача слід стягнути на користь позивача понесені останнім судові витрати по сплаті судового збору пропорційно розміру задоволених позовних вимог. На підставі викладеного, суд,

Outcome: partial