Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-11 00:00:00

Представник позивача [PERSON] [PERSON] звернувся до суду з вказаним позовом, який підтримала в судовому засіданні [PERSON], мотивуючи позовні вимоги тим, що 28 травня 2014р. [PERSON], перебуваючи в м. Суми, уклав договір з відповідачем про надання йому юридичних послуг, згідно якого [PERSON] у відповідності до п. 1.1. зобовязувався надати [PERSON] послуги щодо захисту та представництва інтересів в будь-яких органах державної влади, а також в загальних судах загальної юрисдикції України з питання підготовки та збору необхідних документів для перерахунку пенсії відповідно до постанови КМУ № 1210 від 23.11.2011р. У вартість послуг входило отримання розяснення з питання зональності робіт в 30 км зоні. Згідно п. 2.2. зазначеного договору, строк надання послуг повинен був розпочатися з 28 травня 2014р. За договором [PERSON], згідно п.п. «а» п. 5 здійснив передплату в розмірі 4000 гривень у готівковій формі, як передбачено п. 6.1. даного договору. Згідно п. 8.1. договору, договір вважався укладеним та набирав чинності з моменту його підписання сторонами, що і є підтвердженням того, що до підписання договору сума передплати, передбачена п.п. «а» п. 5, проведена в повному обсязі. Укладання договору та передача коштів передплати за договором відбувалася в приміщенні Сумської обласної організації всеукраїнської громадської організації інвалідів «Союз Чорнобиль України», за адресою м. Суми, вул. Горького, 2 в присутності заступника голови, [PERSON] З 28 травня 2014р. відповідач ніякої роботи по виконанню договору не проводив, документи не збирав, ніяких розяснень щодо зональності робіт в 30 км. зоні не надавав та не витребував, до суду не звертався. За весь цей час, позивач неодноразово телефонував відповідачу на номер мобільного телефону і кожен раз отримував відповіді, що той зайнятий іншими справами, чи йому ніколи, чи він лікується. Розірвати договір про надання юридичних послуг на тих умовах, які зазначені в договорі, позивач по справі не має можливості, оскільки вони суттєво ущемляють його інтереси, так як відповідно до п. 7.2. даного договору, в разі відмови Замовника від умов цього Договору та отримання послуг за цим Договором передплата за цим договором Замовнику не повертається, тобто вся сплачена [PERSON] сума переплати в розмірі 4000 гривень повинна залишитися у відповідача за те, що той нічого 2 роки не робив. Крім того позивачу по справі заподіяна моральна шкода в розмірі 5000 гривень, яка виразилася в душевних та фізичних стражданнях, а саме: безсоння, дратівливість, у звязку з чим порушилися нормальні життєві звязки, стосунки з оточуючими, невизначеність в вирішенні пенсійних питань, які повинен був вирішити відповідач по справі, що в свою чергу призвело до того, що позивач по справі втратив спокій Тому просить суд: визнати несправедливими положення договору про надання юридичних послуг від 28.05.2014р., укладеного між [PERSON] та ФОП [PERSON], а саме: положення п. 7.2. «В разі відмови Замовника від умов цього Договору та отримання послуг за цим Договором передплата за цим договором Замовнику не повертається», як такі, що створюють істотний дисбаланс договірних прав та обовязків на шкоду споживача; Визнати несправедливими положення договору про надання юридичних послуг від 28.05.2014р., у звязку із встановленням жорстких обов'язків споживача, тоді як надання послуги обумовлене лише власним розсудом виконавця, як такі, що створюють істотний дисбаланс договірних прав та обовязків на шкоду споживача; Визнати несправедливими положення договору про надання юридичних послуг від 28.05.2014р., у звязку із встановленням обов'язку споживача виконати всі зобов'язання, навіть якщо виконавець не виконає своїх, як такі, що створюють істотний дисбаланс договірних прав та обовязків на шкоду споживача; Визнати, на підставі ч. 3 ст. 203 ЦК України, недійсними положення договору про надання юридичних послуг від 28.05.2014р., укладеного між [PERSON] та ФОП [PERSON], а саме, положення п. 5.2. де зазначено, що сторони домовилися, що розмір оплати за даним договором не передбачає представництво інтересів в судах загальної юрисдикції, як такі що, в момент вчинення правочину, не відповідали волевиявленню [PERSON] та його внутрішній волі; В порядку п. 2 ч. 6 ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів» визнати договір про надання юридичних послуг від 28.05.2014р., укладений між [PERSON] та ФОП [PERSON] недійсним у цілому; На підставі ч. 1 ст. 216 ЦК України, застосувати правові наслідки недійсності правочину до договору про надання юридичних послуг від 28.05.2014р., укладеного між [PERSON] та ФОП [PERSON], стягнувши з фізичної особи-підприємця [PERSON] (№ платника податків [NUMBER]) на користь [PERSON] (№ платника податків [NUMBER]) 4000 гривень; В порядку ч. 2 ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів» стягнути з фізичної особи-підприємця [PERSON] на користь [PERSON] моральну шкоду в розмірі 5000 гривень. Відповідач, повідомлений належним чином про час та місце судового розгляду справи, в судове засідання не зявився, про причини неявки не повідомив, направив суду заперечення проти задоволення позову, яке обґрунтовує тим, що згідно п. 1.1. Договору про надання юридичних послуг від 28.05.2016 року визначено предмет Договору, а саме: в порядку та на умовах, визначених цим Договором, Виконавець зобов'язується надати Замовнику визначені цим Договором юридичні послуги щодо захисту та представництва інтересів останнього в будь-яких органах державної влади, підприємствах, установах, організаціях всіх форм власності та підпорядкування, а також в загальних судах загальної юрисдикції України з питання підготовки та збору необхідних документів для перерахунку пенсії відповідно до постанови КМ України № 1210 від 23.11.2011 та надання розяснення, щодо зональності роботи в 30 км. зоні, а Замовник зобов'язується оплатити такі послуги. Тобто, предмет Договору чітко визначений сторонами та сторони дійшли згоди щодо даної істотної умови. Відповідно до 5.2. Договору сторони домовились, що розмір оплати за даним договором не передбачає представництво інтересів Замовника в судах загальної юрисдикції. Таким, чином твердження позивача про те, що представництво інтересів [PERSON] в суді є істотною умовою Договору є необгрунтованою. Розділом 3 Договору передбачено, обовязки Виконавця, а саме: своєчасно та якісно надавати юридичні послуги Замовнику згідно цього Договору. При виникненні обставин, що перешкоджають належному виконанню своїх обовязків за цим Договором повідомляти про це Замовника. На письмову вимогу Замовника надавати звіт про виконану роботу та про понесенні витрати. Про те, з моменту укладення Договору, [PERSON] жодного разу не надіслав вимогу про надання звіту про виконану роботу, більше того жодного разу не була надіслана претензія Виконавцю про те, що він порушує умови Договору та не виконує взяті зобовязання згідно договору від 28.05.2016 року. Позивач вважає несправедливою умову Договору про те, що виконавець не несе відповідальності за порушення Договору, якщо Замовник надасть неповну або недостовірну інформації, яка повязана з виконанням даного Договору, вважаючи, що дана умова звільняє виконавця від відповідальності в разі невиконання умов Договору, що не відповідає дійсності. Дана умова Договору фактично повинна стимулювати Замовника надати належним чином засвідчену довіреність на імя виконавця та надати іншу важливу інформацію, яка необхідна виконавцеві щоб належним чином надати послуги виконавцеві. З метою виконання умов Договору від 28.05.2016 року Виконавцем проводяться всі можливі та необхідні дії повязані зі збором необхідних документів для перерахунку пенсії відповідно до постанови КМ України № 1210 від 23.11.2011р. Тому відповідач просить суд відмовити у задоволенні позову [PERSON] до [PERSON] про визнання недійсним договору, стягнення моральної шкоди. Суд, перевіривши матеріали справи, вважає позов таким, що підлягає задоволенню частково, виходячи з наступного: Судом встановлено, що [PERSON] є учасником ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, категорія 1.(а.с.9) 28 травня 2014р. між [PERSON] та ФОП [PERSON] був укладений договір про надання юридичних послуг, згідно якого [PERSON] у відповідності до п. 1.1. зобовязувався надати [PERSON] послуги щодо захисту та представництва інтересів в будь-яких органах державної влади, а також в загальних судах загальної юрисдикції України з питання підготовки та збору необхідних документів для перерахунку пенсії відповідно до постанови КМУ № 1210 від 23.11.2011р. У вартість послуг входило отримання розяснення з питання зональності робіт в 30 км зоні.(а.с. 6-7) 28.05.2014р. [PERSON] видав на імя [PERSON], а також на вимогу відповідача по справі і ще декільком громадянам України, довіреність на представництво його інтересів в органах з питань оформлення та нарахування пенсії, а також вести від його імені цивільні, адміністративні справи, з усіма необхідними для того повноваженнями, які надані законом позивачу, відповідачу та інше. (а.с. 8), яка була скасована заявою [PERSON] 23.08.2016 року (а.с.17) Між сторонами склалися цивільно-правові відносини, що регулюються нормами ЦК України, ЗУ «Про захист прав споживачів». Згідно ч. 1 ст. 628 ЦК України, зміст договору становить умови, що визначені на розсуд сторін і погоджені ними та умови, які є обовязковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до ч. 1 ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Згідно п. 22 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про захист прав споживачів», споживачем виступає фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов'язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов'язків найманого працівника. Згідно ч. 2 ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів», несправедливими є умови, які створюють істотний дисбаланс договірних прав та обовязків на шкоду споживача. Згідно ч. 3 ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів», несправедливими є, зокрема, умови договору про: встановлення жорстких обовязків споживача, тоді як надання послуги обумовлене лише власним розсудом виконавця (п. 3); надання можливості виконавцю не повертати кошти на оплату, здійснену споживачем, у разі відмови споживача укласти або виконати договір, без встановлення права споживача на одержання відповідної компенсації від виконавця, у зв'язку з розірванням або невиконанням ним договору (п. 4); встановлення обов'язку споживача виконати всі зобов'язання, навіть якщо виконавець не виконає своїх (п. 16). В положеннях п.п «а» п. 5.1. Договору від 28.05.2014р. передбачена передплата за даним договором в розмірі 4000 грн., в п. 3.1., 3.2., 3.3., 3.4. та 3.5. Договору також передбачені обовязки Замовника перед Виконавцем, незважаючи на те, чи виконує свої зобов'язання сам Виконавець чи ні. В положеннях п. 7.1.4. Договору зазначено, що Виконавець не несе відповідальності за порушення Договору, якщо Замовник надасть неповну або недостовірну інформацію, яка повязана з виконанням даного Договору, в той час як Замовник не наділений правом не нести відповідальності за невиконання своїх зобов'язань, в тому числі з оплати послуг, в разі неналежного виконання або невиконання взятих на себе зобовязань з боку Виконавця. Крім того в договорі від 28.05.2014р. не встановленні ні конкретні строки виконання запитів, отримання відповідей, ні чіткої відповідальності за неналежне виконання взятих на себе зобовязань, ні графіку конкретних дій. Положеннями п. 7.2. договору від 28.05.2014р. передбачено, що в разі відмови Замовника від умов договору та отримання послуг за цим договором передплата за цим договором Замовнику не повертається. Згідно п. 2 ч. 6 ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів», якщо зміна положення або визнання його недійсним зумовлює зміну інших положень договору, на вимогу споживача, договір може бути визнаним недійсним у цілому. Положеннями ч. 7 ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів» передбачено, що положення, яке було визнане недійсним, вважається таким з моменту укладання договору. Відповідно до ч. 1 ст. 215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою- третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Згідно ч. 5 ст. 203 ЦК України, правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Відповідно до ч. 3 ст. 203 ЦК України, волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Відповідно до вимог ст. 10,11 ЦПК України, суд вирішує справи на засадах змагальності, не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб та в межах позовних вимог, на підставі поданих ними доказів. Відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається я на підставу своїх вимог і заперечень. Згідно ст. 57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. Відповідачем не надано суду належних доказів на підтвердження виконання договору, або на намір його виконання, що свідчить про те, що договір від 28.05.2014р. був укладений з порушенням ч. 3, ч. 5 ст. 203 ЦК України, а ЗУ «Про захист прав споживачів» . Відповідно до ч. 1 ст. 216 ЦК України, у разі недійсності правочину, кожна із сторін зобовязана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину. За таких обставин суд вважає необхідним визнати несправедливими положення договору про надання юридичних послуг від 28.05.2014р., укладеного між [PERSON] та ФОП [PERSON], а саме: положення п. 7.2. «В разі відмови Замовника від умов цього Договору та отримання послуг за цим Договором передплата за цим договором Замовнику не повертається», як такі, що створюють істотний дисбаланс договірних прав та обовязків на шкоду споживача; Визнати несправедливими положення договору про надання юридичних послуг від 28.05.2014р., у звязку із встановленням жорстких обов'язків споживача, тоді як надання послуги обумовлене лише власним розсудом виконавця, як такі, що створюють істотний дисбаланс договірних прав та обовязків на шкоду споживача; Визнати несправедливими положення договору про надання юридичних послуг від 28.05.2014р., у звязку із встановленням обов'язку споживача виконати всі зобов'язання, навіть якщо виконавець не виконає своїх, як такі, що створюють істотний дисбаланс договірних прав та обовязків на шкоду споживача; Визнати недійсними положення договору про надання юридичних послуг від 28.05.2014р., укладеного між [PERSON] та ФОП [PERSON], а саме, положення п. 5.2. де зазначено, що сторони домовилися, що розмір оплати за даним договором не передбачає представництво інтересів в судах загальної юрисдикції, як такі що, в момент вчинення правочину, не відповідали волевиявленню [PERSON] та його внутрішній волі; Визнати договір про надання юридичних послуг від 28.05.2014р., укладений між [PERSON] та ФОП [PERSON] недійсним у цілому; Стягнути з фізичної особи-підприємця [PERSON] (№ платника податків [NUMBER]) на користь [PERSON] (№ платника податків [NUMBER]) 4000 гривень. Відповідно до ч. 2 ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів», споживач, має право на відшкодування моральної шкоди, яка заподіяна йому Виконавцем послуг. Згідно вимог ст.4 п. 5 Закону України "Про захист прав споживачів" передбачено, що споживачі мають право на відшкодування майнової та моральної (немайнової) шкоди, заподіяної небезпечною для життя і здоров"я людей продукцією, у випадках передбачених законодавством. Позивач мотивував вимогу про відшкодування моральної шкоди тим, що в нього погіршився стан здоров"я, порушений звичайний уклад життя, такі вимоги про відшкодування моральної шкоди не встановлені ст. 4 п.5 Закону України "Про захист прав споживача" та позивач на такі обставини не посилався. За таких умов у суду немає законних підстав для задоволення вимог про стягнення моральної шкоди. У відповідності з ст.88 ЦПК України з відповідача на користь держави необхідно стягнути судовий збір в розмірі 3307 грн. 20 коп. (по 551 грн. 20 коп. за кожну задоволену позовну вимогу), оскільки позивач був звільнений від сплати судового збору при подачі позову до суду.

Outcome: partial