Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-19 00:00:00

Публічне акціонерне товариство "Дельта Банк" звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позовні вимоги обгрунтовані тим, що 25 липня 2013 року між Банком та відповідачем укладено кредитну угоду шляхом акцептування Банком пропозиції клієнта відповідно до умов заяви № 001-02507-250713. Позивач виконав взяті на себе зобов'язання, відкривши відповідачу картковий рахунок із встановленням ліміту кредитної лінії у розмірі 14500 грн. Відповідач скористалась кредитом, проте не виконує належним чином свої зобов'язання за договором, у зв'язку з чим станом на 27 червня 2014 року виникла заборгованість на загальну суму 21008.36 грн., з них: 12054.31 грн. - тіло кредиту, 1831.15 грн. - прострочене тіло кредиту, 1673.32 грн. - заборгованість за відсотками, 5449.58 грн. - заборгованість за комісіями. Просить стягнути з [PERSON] на користь ПАТ "Дельта Банк" заборгованість за кредитною лінією у сумі 21008.36 грн. та судовий збір в розмірі 243.60 грн. Представник позивача Духота І.В. у судове засідання не з'явився, однак у позовній заяві вказував, що позов підтримує повністю з підстав, викладених у позовній заяві, не заперечує проти заочного розгляду справи та просив справу розглядати за його відсутності. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явилася, про причини неявки суд не повідомила, заяву про розгляд справи за її відсутності не подавала, хоч була вчасно і належним чином повідомлена про дату, час та місце розгляду справи, що стверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення. Зі згоди позивача та відповідно до вимог ст. 224 ЦПК України суд проводить заочний розгляд даної справи на підставі наявних у справі доказів. Враховуючи, що в дане судове засідання не з'явилися всі особи, які беруть участь у справі, то фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підставний та підлягає до задоволення. При цьому суд виходив з наступного. Судом встановлено, що 25 липня 2013 року між ПАТ "Дельта Банк" та [PERSON] укладено кредитну угоду відповідно до умов заяви № 001-02507-250713 (далі - договір), згідно із умовами якої банк відкрив відповідачу картковий рахунок з використанням платіжної картки в національній валюті України - гривні, із встановленням ліміту кредитної лінії в розмірі 14500 грн. на день укладення договору (а.с.3). У відповідності до п.п. 1, 2.1 частини 3 заяви (пропозиції) договір укладається на умовах, визначених у пропозиції, та відповідно до Правил банківського обслуговування фізичних осіб у ПАТ "Дельта Банк" і Тарифів Банку, що є невід'ємною частиною пропозиції. Моментом укладення договору, тобто, прийняття Банком пропозиції заявника, є дата відкриття Банком рахунку (а.с.3). На підставі п.2.4 частини 3 договору кредитування рахунку в межах кредитної лінії здійснюється протягом строку, визначеного у п.2.4 частини 2 пропозиції (364 календарних дні). Кожен наступний ліміт кредитної лінії надається після спливу строку надання попередньої, на умовах, погоджених сторонами у пропозиції, та не потребує підписання додаткових угод до пропозиції. Із п. 2.5 договору слідує, що відповідач до підписання пропозиції була ознайомлена у письмовій формі з інформацією про умови кредитування рахунку (у формі встановлення ліміту кредитної лінії) та орієнтовну сукупну вартість кредиту, відповідно до законодавства України. Таким чином, відповідачу [PERSON] було відкрито картковий рахунок із встановленням ліміту кредитної лінії у розмірі 14500 грн., яким остання скористалась, проте взяті на себе за кредитним договором зобов'язання належним чином не виконала, у зв'язку з чим у неї станом на 27 червня 2014 року виникла заборгованість у розмірі 21008.36 грн., з них: 12054.31 грн. - тіло кредиту, 1831.15 грн. - прострочене тіло кредиту, 1673.32 грн. - заборгованість за відсотками, 5449.58 грн. - заборгованість за комісіями. Частина 1 ст. 1054 ЦК України визначає, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредити) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ч.2 ст.638 ЦК України договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Відповідно до ст. ст. 525, 526, 530 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, при чому зобов'язання має виконуватися належним чином і у встановлений строк відповідно до умов договору. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Стаття 629 ЦК України встановлює, що договір є обов'язковим до виконання сторонами. Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про наявність в даному випадку передбачених законом підстав для стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором, оскільки остання порушила його умови, що виразилося у неналежному виконанні договірних зобов'язань, а саме - в простроченні платежів згідно з умовами договору та неповерненні кредитних коштів у визначений договором строк. Відповідно до ст. 88 ЦПК України суд стягує з відповідача в користь позивача 243.60 грн. в повернення витрат по сплаті судового збору. На підставі викладеного, ст.ст. 526, 530, 1054 ЦК України та

Outcome: approved