Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-03 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з цивільним позовом до ПАТ «Укрсоцбанк», треті особи: Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Чуловський Володимир Анатолійович, Білоцерківський районний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції Київської області про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, мотивуючи тим, що 07.08.2017 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Чуловським Володимиром Анатолійовичем вчинено виконавчий напис за №16248, згідно якого запропоновано задовольнити вимоги ПАТ «Укрсоцбанк» у розмірі 842 498,27 грн., яка складається: сума заборгованості за кредитом 341 567,59 гривень, сума заборгованості по відсотках 483 930,68 гривень. Позивач вважає, що виконавчий напис не підлягає виконанню та виданий без підтвердження безспірності вимог банку, тому просив суд визнати його таким, що не підлягає виконанню. В судове засідання позивач не з'явився, подав заяву про розгляд справи без його участі. Представник відповідача подала відзив на позовну заяву в якій вважає, що нотаріусом дотримано порядок вчинення виконавчого напису, тому підстави для задоволення позову відсутні. Третя особа приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Чуковський В.А. в судове засідання не з'явився, про місце, час та дату розгляду справи повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив, ставлення до позову не висловив. Третя особа Білоцерківський РВ ДВС ГТ УЮ Київської області про місце, час та дату розгляду справи повідомлений належним чином, в судове засідання свого представника не направив, ставлення до позову не висловив. Оглянувши та дослідивши наявні в матеріалах справи документи, судом встановлено наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що ПАТ «УкрСоцбанк» звернувся до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Чуловського В.А. із заявою про вчинення виконавчого напису, в якій просив звернути стягнення на предмет іпотеки, дачний будинок, загальною площею 456,6 кв.м., який знаходиться на території Шкарівської сільської ради Білоцерківського району Київської області в садово-городньому товаристві «Джерела», по [ADDRESS] та на земельну ділянку, площею 0,1200 га., кадастровий номер: [NUMBER] за тією ж адресою, за рахунок коштів, отриманих від реалізації предмету іпотеки задовольнити частину вимог стягувача у розмірі заборгованості, що виникла в наслідок неналежного виконання боржником [PERSON] умов Кредитного договору за період з 10 червня 2014 року по 10 березня 2017 року, а саме: у розмірі 842 498,27 грн., яка складається з суми заборгованості за кредитом 341 567,59 гривень та суму заборгованості по відсотках 483 930,68 гривень. 09.10.2017 року державним виконавцем Білоцерківського РВ ДВС ГТУ УЮ у Київській області Левенець Є.С. відкрито виконавче провадження з примусового виконання виконавчого напису №16248 виданого 07.08.2017 року. В той же час, раніше, у квітні 2016 року ПАТ „Укрсоцбанк" звернулося до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області з позовом про стягнення з [PERSON] заборгованості за кредитним договором в розмірі 1142151,15 грн, яка утворилася станом на 20.01.2016 року, 20 вересня 2016 року Білоцерківським міськрайонним судом Київської області було ухвалено рішення по справі №357/4703/16 ц за позовом ПАТ „Укрсоцбанк" до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором №385/58/08-Пі від 11.04.2008 року, яким відмовлено у задоволенні позову. Не погоджуючись з рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області, ПАТ „Укрсоцбанк" подав апеляційну скаргу. 20 грудня 2016 року Ухвалою Апеляційного суду Київської області було відхилено апеляційну скаргу ПАТ „Укрсоцбанк", а рішення першої інстанції залишено без змін. 15 березня 2017 року Вищим спеціалізованим судом України з розгляду цивільних і кримінальних справ було відкрито касаційне провадження за скаргою ПАТ „Укрсоцбанк" на рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області та ухвалу Апеляційного суду Київської області. ВССУ відхилив касаційну скаргу ПАТ „Укрсоцбанк" та залишив в силі рішення попередніх інстанцій. Позивач вважає, що оскільки станом на дату вчинення виконавчого напису, а саме 07.08.2017 року, набрало законної сили рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області, яким ПАТ „Укрсоцбанк" було відмовлено у задоволенні позовних вимог до [PERSON] про стягнення заборгованості, то правові підстави для видачі виконавчого напису нотаріуса з посиланням на безспірність заборгованості були відсутні. Заперечуючи проти доводів позивача у поданому відзиві, представник банку зазначає, що нотаріус під час вчинення виконавчого напису не встановлює права та обов'язки учасників правовідносин, а лише перевіряє наявність необхідних документів, які були надані банком, тому нотаріус правомірно видав виконавчий напис, і підстави для визнання його таким, що не підлягає виконанню відсутні. При вирішенні даного спору суд виходить з наступного. Відповідно до ст.78 Закону України «Про нотаріат», для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Відповідно до ст. 88 Закону України «Про нотаріат», нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Як передбачено п.3.1., 3.2. Глави 16 Розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року №296/5, нотаріус вчиняє виконавчі написи: якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем; за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.99 № 1172. Відповідно до п.2-2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172, для одержання виконавчого напису про стягнення заборгованості за кредитними договорами, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобовязаннями, подаються: оригінал кредитного договору; засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашений заборгованості. Відповідно до роз»яснень наданих судам у п.13 постанови пленуму ВСУ №2 від 31 січня 1992 року «Про судову практику в справах за скаргами на нотаріальні дії або відмову в їх вчиненні», при вирішенні справ, пов'язаних з оскарженням відмови у видачі виконавчого напису або його видачею, судам слід мати на увазі, що відповідно до статей 34, 36, 87, 88 Закону України "Про нотаріат" виконавчий напис може бути вчинено нотаріусом і за умови, що наявність безспірної заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем підтверджується документами, передбаченими затвердженим постановою Ради Міністрів України від 12 жовтня 1976 року N 483 Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів державних нотаріальних контор (з наступними змінами) і що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у випадках, коли законом встановлено інший строк давності - не минув цей строк. ( Абзац перший пункту 13 із змінами, внесеними згідно з Постановами Пленуму Верховного Суду України N 2 ( v0002700-95 ) від 13.01.95, N 12 ( v0012700-96 ) від 01.11.96 ). Судом враховується, що нотаріус при вчиненні виконавчого напису не перевіряє безспірність заборгованості, не встановлює права та обов'язки учасників правовідносин, а лише перевіряє наявність документів з урахуванням положень Переліку, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку. Таким чином, слід встановити, чи банком нотаріусу надано всі необхідні документи, що підтверджують безспірність заборгованості. Зазначена правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 20 травня 2015 року № 6-158цс15, яка, відповідно до ст.360-7 ЦПК України. Відповідно до ст.6 Конвенції „Про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обовязків цивільного характеру. Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов'язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов'язання боржником. Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов'язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Захист прав боржника в процесі вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається в спосіб, передбачений підпунктом 2.3 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку, - шляхом надіслання іпотекодержателем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця. Натомість нотаріус вирішує питання про вчинення виконавчого напису на підставі документів, наданих лише однією стороною, стягувачем, і не зобов'язаний запитувати та одержувати пояснення боржника з приводу заборгованості для підтвердження чи спростування її безспірності. Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. З огляду на наведене та з урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. Тому суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Разом із тим, законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів. Такий правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 05 липня 2017 року у справі № 6-887цс17. В судовому засіданні знайшов своє підтвердження той факт, що рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 20 вересня 2016 року, у справі № 357/4703/17 за позовом ПАТ «Укрсоцбанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором , залишено без задоволення позовні вимоги ПАТ «Укрсоцбанк» про стягнення заборгованості з [PERSON] по договору про надання відновлювальної кредитної лінії №385/58/08- Пі від 11.04.2008 року, з підстав спливу позовної давності за основною та додатковими вимогами. Судом було встановлено, що 12.01.2010 року Банк, надіславши відповідачам вимогу про дострокове погашення кредиту та заборгованості, скористався своїм правом, яке передбачено умовами кредитного договору щодо дострокового стягнення. Оскільки внаслідок пропуску строку позовної давності зникає одна із суттєвих ознак зобов'язання , а саме право кредитора вимагати від боржника виконання його обов'язку, то в цьому разі зобов'язання в розумінні ч.1 ст.509 ЦК України перестає існувати. Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Отже, преюдиційні факти є обов'язковими при вирішенні інших справ та не підлягають доказуванню, оскільки їх істинність встановлено у рішенні, у зв'язку з чим немає необхідності встановлювати їх знову, піддаючи сумніву істинність та стабільність судового акту, який набрав законної сили. Відповідно до ч. 5 ст. 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов'язковими до виконання на всій території України. Надана Банком нотаріусу заява про вчинення виконавчого напису не містить дати та вихідного номеру. До заяви долучено розрахунок заборгованості , який проведений Банком і не згадується про судове рішення про відмову у стягненні заборгованості з [PERSON]. Відповідно до ч. 5 ст. 3, ст. 17 Закону України "Про іпотеку", іпотека має похідний характер від основного зобов'язання і припиняється, зокрема, у разі припинення основного зобов'язання. Під час розгляду справи за позовом ПАТ „Укрсоцбанк" до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором , судом було встановлено, що 12.01.2010 року Банк скористався своїм правом про дострокове повернення кредиту та заборгованості направивши про це письмову вимогу. Тобто, початок перебігу позовної давності розпочався з 01 березня 2010 року. В судовому засіданні також було встановлено, що позичальник 17.02.2009 року востаннє вніс платіж, що підтверджується наданими позивачем розрахунками. Оскільки рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 20 вересня 2016 року, у справі № 357/4703/17 за позовом ПАТ «Укрсоцбанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором ,яке набрало законної сили, встановлено, що позовна давність за основними вимогами до [PERSON], як боржника за кредитним договором №014/10-01/,4/17634 від 14.08.2007 року сплила, а відтак одночасно і припинилась іпотека. За таких обставин, у суду відсутні підстави вважати, що заборгованість позивача перед відповідачем на час винесення оскаржуваного виконавчого напису була безспірною. Враховуючи встановлені по справі обставини та наведені вимоги закону, суд вважає, що позивач належними доказами довів заявлені вимоги, в той час, як запереченя відповідача його доводи не спростовують, тому позов слід задовольнити. Відповідно до ст.141 ЦПК України, до стягнення з відповідача на користь позивача підлягають понесені витрати на сплату судового збору в розмірі 960,00 грн.

Outcome: approved