Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-25 00:00:00

У грудні 2019 року Публічне акціонерне товариство "Державний ощадний банк України" (далі - ПАТ "Ощадбанк" або Банк) звернулося до суду з позовом, у якому просить стягнути з [PERSON] на його користь заборгованість за кредитним договором № 28039/030117 від 25 травня 2017 року в розмірі 18268 грн. 20 коп. В обґрунтування позову зазначало, що 25 травня 2017 року Банк і [PERSON] (далі - Позичальник, Клієнт) уклали договір № 28039/030117 про відкриття поточного рахунку з використанням електронного платіжного засобу (платіжної картки), за умовами якого Банк відкриває Клієнту рахунок № [NUMBER] у гривнях, на умовах тарифного пакету "Зарплатний", та надає [PERSON] платіжну картку типу VISA Classic та пін-конверт до неї. Банк встановив Клієнту кредит у сумі 25000 грн., строк дії кредиту встановлюється на відповідний період дії платіжної картки, при випуску платіжної картки на новий термін кредит продовжується на строк дії кредитної картки, процента ставка за кредитом є фіксованою, складає 30 % річних і сплачується щомісячно, плата за перевищення витратного ліміту овердрафту складає 30 % річних. Банк взяті на себе зобов`язання за договором № 28039/030117 від 25 травня 2017 року і виконав та надав [PERSON] кредит, у визначеному договором розмірі. Проте відповідач порушив умови договору щодо повернення кредиту та сплати процентів у встановлені строки і порядку, внаслідок чого у нього виникла прострочена заборгованість по сплаті кредиту і процентів. В подальшому у зв`язку з невиконанням відповідачем зобов`язань за договором, позивачем було направлено лист-вимогу на його адресу, щодо наявної заборгованості та проханням її сплатити, однак дана вимога залишилася без реагування. Станом на 28 січня 2020 року [PERSON] має перед ПАТ "Ощадбанк" заборгованість за вказаним договором на суму 18268 грн. 20 коп., з яких: 15350 грн. 00 коп. - загальна сума основної заборгованості, 2533 грн. 81 коп. - сума заборгованості по сплаті відсотків за користування кредитом, 14 грн. 00 коп. - загальна сума заборгованості за РКО, 289 грн. 08 коп. - загальна сума нарахованої пені, 52 грн. 14 коп. - сума втрат від інфляції на суму простроченого кредиту, 00 грн. 00 коп. - сума втрат від інфляції на суму нарахованих та несплачених процентів, 13 грн. 88 коп. - 3% річних на суму простроченого кредиту та 15 грн. 29 коп. - 3 % річних на суму нарахованих та несплачених процентів. Представник позивача Крючков С.С. у судове засідання не з`явився, подав до суду заяву, у якій просив суд розглянути справу за його відсутності, позовні вимоги підтримує повністю. Проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач [PERSON] повторно у судове засідання не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлялась належним чином, про причини неявки суд вона не повідомила, відзив на позов та заяву про розгляд справи за її відсутності до суду не подавла. За змістом ч. 4 ст. 223, ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо відповідач, будучи належним чином повідомленим про дату, час і місце розгляду справи, повторно у судове засідання не з`явився без поважних причин або без повідомлення причин неявки та не подав відзив на позов, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Провівши заочний розгляд справи, дослідивши матеріали справи, суд встановив такі факти і відповідні їм правовідносини та дійшов наступних висновків. 25 травня 2017 року [PERSON] підписала заяву про приєднання № 28039/030117 до договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб та відкриття поточного рахунку з використанням електронного платіжного засобу (платіжної картки) та заяву на встановлення відновлювальної кредитної лінії (Кредиту), згідно якої їй було встановлено кредитний ліміт в сумі 25000,00 грн. з відсотковою ставкою 30% річних. Банк взяті на себе зобов`язання за договором № 28039/030117 від 25 травня 2017 року і виконав та надав [PERSON] кредит, у визначеному договором розмірі. Проте відповідач порушив умови договору щодо повернення кредиту та сплати процентів у встановлені строки і порядку, внаслідок чого у неї виникла прострочена заборгованість по сплаті кредиту і процентів. Згідно п.п. 3.4.1-3.4.2 заяви про приєднання № 28039/030117 до договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб та відкриття поточного рахунку з використанням електронного платіжного засобу (платіжної картки) банк відкрив клієнту поточний рахунок на умовах тарифного пакету "Зарплатний" та надав клієнту платіжну картку типу VISA Classic та пін-конверт до неї. Відповідно до п. 6.8 заяви про приєднання № 28039/030117 до договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб та відкриття поточного рахунку з використанням електронного платіжного засобу (платіжної картки) датою укладення кредитного договору є дата підписання цієї заяви уповноваженим працівником банку; датою надання кредиту (частини кредиту) є дата використання клієнтом кредитного ліміту (кредитних коштів), але не раніше дати першого зарахування заробітної плати. Як вбачається з п. 6.10 вищевказаної заяви клієнт підтверджує, що до підписання заяви банк ознайомив її з орієнтовною сукупною вартістю кредиту. Згідно з п. 1.18 розділу ХХІІ Договору комплексного банківського обслуговування (далі - ДКБО) погашення заборгованості за картковим рахунком, в тому числі за кредитом та нарахованими процентами, здійснюється шляхом договірного списання коштів з карткового рахунку клієнта відповідно до цього договору, у тому числі за рахунок коштів за послугою "Мобільні заощадження" та коштів, що визначені клієнтом для здійснення розрахунків за товари та послуги в мережі інтернет з використанням реквізитів віртуальної картки. У разі недостатності (відсутності) коштів на картковому рахунку клієнт зобов`язаний внести кошти на такий рахунок безготівковим шляхом або готівкою до каси банку. У відповідності до п.1.21 розділу ХХІ ДКБО будь-яке невиконання клієнтом договору породжує у банка право достроково відкликати кредит, а у клієнта створює обов`язок достроково погасити заборгованість за кредитом в повному обсязі та сплатити всі інші платежі, передбачені договором. Відповідно до п.1.23 розділу ХХІ ДКБО, якщо банк на підставі договору вимагає здійснення внесків (платежів), строк сплати яких не настав, або повернення кредиту, такі внески (платежі) або повернення кредиту мають бути здійсненні клієнтом протягом 30 (тридцяти) календарних днів з дня одержання повідомлення про таку вимогу від банку. Якщо протягом цього періоду клієнт усуне порушення умов договору, вимога банку втрачає чинність. 27 жовтня 2017 року за № 100.19-07/32686/125 позивач направив на адресу відповідача вимогу про дострокове погашення заборгованості по кредиту. Згідно з п.9.1 ДКБО розділу ІХ, за невиконання або несвоєчасне, не в повному обсязі виконання клієнтом будь-якого грошового зобов`язання перед банком у розмірі та в строки, передбачені договором, банк має право нараховувати на суми прострочених платежів та стягувати пеню за кожен день прострочення, починаючи з дня, коли відповідна сума мала бути сплачена, до дати фактичної її сплати, у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діє у період, за який нараховується пеня, якщо інше не передбачено договором. Станом на 28 січня 2019 року [PERSON] має перед ПАТ "Ощадбанк" заборгованість за вказаним договором на суму 18268 грн. 20 коп., з яких: 15350 грн. 00 коп. - загальна сума основної заборгованості, 2533 грн. 81 коп. - сума заборгованості по сплаті відсотків за користування кредитом, 14 грн. 00 коп. - загальна сума заборгованості за РКО, 289 грн. 08 коп. - загальна сума нарахованої пені, 52 грн. 14 коп. - сума втрат від інфляції на суму простроченого кредиту, 00 грн. - сума втрат від інфляції на суму нарахованих та несплачених процентів, 13 грн. 88 коп. - 3% річних на суму простроченого кредиту та 15 грн. 29 коп. - 3 % річних на суму нарахованих та несплачених процентів. У ст. 526 ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Згідно із ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. За змістом ч. 1 ст. 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. У ст. 638 ЦК України встановлено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Згідно із ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. У ч. 1 ст. 610 ЦК України визначено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно із п. 3 ч. 1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки. Відповідно ч. 1 ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. За змістом ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. У ч. 2 ст. 625 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Згідно із ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст. 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Положеннями ст. 611 ЦК передбачено, що в разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Зокрема, статтею 625 ЦК врегульовано правові наслідки порушення грошового зобов`язання, які мають особливості. Так, відповідно до наведеної норми боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3 % річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Формулювання ст. 625 ЦК, коли нарахування процентів тісно пов`язується із застосуванням індексу інфляції, орієнтує на компенсаційний, а не штрафний характер відповідних процентів, а тому 3 % річних не є неустойкою у розумінні положень ст. 549 ЦК і ст.230 ГК. Приписи ст. 625 ЦК про розмір процентів, що підлягають стягненню за порушення грошового зобов`язання, є диспозитивними та застосовуються, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Отже, три проценти річних від простроченої суми за весь час прострочення застосовуються у випадку, якщо сторони в договорі не передбачили іншого розміру процентів річних. В договорі укладеному між Публічним акціонерним товариством "Державний ощадний банк України" та [PERSON] за № 28039/030117 від 25 травня 2017, відсутній встановлений договором розмір процентів, тому суд відмовляє у задоволенні вимог в частині стягнення 3% річних за прострочення сум заборгованості за кредитним договором та 3% річних на суму нарахованих та несплачених процентів, які складають 29 грн. 17 коп. Оцінивши досліджені у судовому засіданні докази в їх сукупності, враховуючи, що [PERSON] не належним чином виконувала свої зобов`язання за кредитним договором від 25 травня 2017 року та прострочила виконання грошового зобов`язання, суд дійшов висновку, що позовні вимоги ПАТ "Ощадбанк" є обґрунтованими в частині стягнення 15350 грн. 00 коп. - загальної суми основної заборгованості, 2533 грн. 81 коп. - суми заборгованості по сплаті відсотків за користування кредитом, 14 грн. 00 коп. - загальної суми заборгованості за РКО, 289 грн. 08 коп. - загальної суми нарахованої пені, 52 грн. 14 коп. - суми втрат від інфляції на суму простроченого кредиту, тому з відповідача на користь позивача підлягають стягненню заборгованість за вказаним договором. В частині стягнення з відповідача 3 % річних від прострочених сум заборгованості за кредитним договором та 3 % річних на суму нарахованих та несплачених процентів, підстав для задоволення вказаних вимог, суд не знайшов, оскільки в договорі не прописано розмір відсотків, що суперечить вимогам діючого законодавства. Відповідно до ч.1ст.141 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Як вбачається з матеріалів справи, позивачем при подачі позову до суду було сплачено судовий збір в розмірі 1921 грн. Враховуючи вимоги ч.1 ст.141 ЦПК України, суд вважає за доцільне, стягнути з відповідача на користь позивача понесені ним судові витрати в сумі 1921,0 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial