Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-05 00:00:00

У серпні 2012\~р. [PERSON] звернулась з вказаним позовом, у якому просить: \~визнати житловий будинок №\~23 по вул.\~Шевченка в с.\~Бистрик Бердичівського району Житомирської області спільною сумісною власністю з [PERSON]; \~розділити спільно нажите майно, визнавши за нею право власності на житловий будинок №\~21 по вул.\~Шевченка в с.\~Бистрик Бердичівського району Житомирської області вартістю 3\~254,00\~грн. та на незакінчений будівництвом житловий будинок №\~121 по вул.\~Гагаріна у с.\~Бистрик Бердичівського району Житомирської області вартістю 84\~133,00\~грн., а житловий будинок №\~23 по вул.\~Шевченка в с.\~Бистрик Бердичівського району Житомирської області вартістю 163\~950\~грн. залишити у власності [PERSON] з компенсацією їй різниці вартості часток. [PERSON] проти позову заперечив, посилаючись на те, що (т.\~1, а.\~с.\~37 38): \~житловий будинок №\~23 по вул.\~Шевченка в с.\~Бистрик Бердичівського району Житомирської області, у тому числі господарські споруди до нього, є лише його власністю, оскільки частину цього будинку він отримав у власність після розірвання шлюбу з [PERSON], а у подальшому один власними силами, без участі [PERSON], здійснив його добудову та будівництво господарських споруд до нього; \~незакінчений будівництвом житловий будинок №\~121 по вул.\~Гагаріна у с.\~Бистрик Бердичівського району Житомирської області він допомагав будувати своєму сину від шлюбу з [PERSON]. У листопаді 2012\~р. [PERSON] звернувся з зазначеним зустрічним позовом, у якому просить (позовні вимоги наведені з урахуванням усної заяви про їх уточнення представника [PERSON], зробленої у судовому засіданні 17.01.2013\~р., згідно якої здійснено відмову від позовних вимог, викладених у пунктах 9 та 10 зустрічної позовної заяви, (т.\~1, а.\~с.\~57 58)): \~визнати житловий будинок №\~8 по вул.\~Котовського у с.\~Бистрик Бердичівського району Житомирської області спільною сумісною власністю з [PERSON]; \~визнати житловий будинок №\~24 по вул.\~Закузьменка у с.\~Слободищие Бердичівського району Житомирської області спільною сумісною власністю з [PERSON]; \~розділити спільно нажите майно між ним та [PERSON] визнавши за ними право власності на 1/2 частину за кожним будинку №\~8 по вул.\~Котовського у с.\~Бистрик Бердичівського району Житомирської області та будинку №\~24 вул.\~Закузьменка у с.\~Слободищие Бердичівського району Житомирської області [PERSON] проти задоволення зустрічного позову заперечила, посилаючись на те, що: \~житловий будинок №\~8 по вул.\~Котовського у с.\~Бистрик Бердичівського району Житомирської області на підставі договору дарування житлового будинку від 29.12.2007\~р., укладеною між нею та [PERSON] за згодою [PERSON], є власністю [PERSON]; \~житлового будинку №\~24 по вул.\~Закузьменка у с.\~Слободищие Бердичівського району Житомирської області фізично не існує, оскільки він є зруйнованим. Судом з'ясовано, що рішенням народного суду Бердичівського району Житомирської області від 02.11.1984\~р. у справі №\~2-255/84р. було, зокрема, розірвано шлюб між [PERSON] та [PERSON], за [PERSON] було визнано право власності на 30/100 ідеальних часток житлового будинку за адресою: Житомирська область, Бердичівський район, с.\~Бистрик, які складаються з житлового приміщення 8 площею 25,8\~кв.\~м, гаража та воріт (т.\~1, а.\~с.\~9). [PERSON] та [PERSON] не заперечується та випливає з матеріалів справи, що на даний час вказаний об'єкт нерухомого майна має адресу: Житомирська область, Бердичівський район, с.\~Бистрик, вул.\~Шевченка, 23, на момент ухвалення рішення народного суду Бердичівського району Житомирської області від 02.11.1984\~р. у справі №\~2-255/84р. за [PERSON] було визнано право власності на приміщення у цьому будинку, які на даний час на плані у технічному паспорті мають позначення 1-3 та 1-4 (т.\~1, а.\~с.\~13), та на гараж, який на даний час на характеристиці будинку, господарських будівель і споруд у технічному паспорті має позначення літер Д1 (т\~1, а.\~с.\~11). [PERSON] та [PERSON] не заперечується та випливає з матеріалів справи, що за період з 1985\~р. по 1990\~р. до будинку за адресою: Житомирська область, Бердичівський район, с.\~Бистрик, вул.\~Шевценка, 23, були добудовані приміщення, які на даний час на плані у технічному паспорті мають позначення 1-1, 1-2, 1-3, І, та побудовані господарські будівлі і споруди, які на даний час на характеристиці будинку, господарських будівель і споруд у технічному паспорті мають позначення літер: Бп/д, а, а1, Б, В, Д, Е, К, У1, а у 2007\~р. також було побудовано веранду, яка на даний час на характеристиці будинку, господарських будівель і споруд у технічному паспорті має позначення літер а2 (т.\~1, а. с.\~11, 13). Суд, зважаючи на характеристики об'єкта нерухомого майна, які існували на момент виділення його у власність [PERSON] на підставі рішення народного суду Бердичівського району Житомирської області від 02.11.1984\~р. у справі №\~2-255/84р. (приміщення 8 загальною площею 25,8\~кв.\~м, а також гараж літер Д1) та на ті, які стали існувати у 1990\~р. (приміщення 1-1, 1-2, 1-3, 1-4, 1-5, І площею 57,7\~кв.\~м, господарські будівлі та споруди літер: Бп/д, а, а1, Б, В, Д, Д1, Е, К, У1), приходить до висновку, що за період з 1985\~р. по 1990\~р. за адресою: Житомирська область, Бердичівський район, с.\~Бистрик, вул.\~Шевценка, 23, було створено новий об'єкт нерухомого майна. Свідок [PERSON] дала показання про те, що частину будинку по вул.\~Шевченка-23-А у с.\~Бистрик вона купила у першої дружини [PERSON] [PERSON], у жовтні 1985\~р. На той час [PERSON] та [PERSON] проживали разом, та частина будинку, яка залишилась [PERSON], була вся добудована, було зроблено прибудову, побудовано сарай. Проживали там [PERSON] та [PERSON] разом і була в них вже дочка. Проживали вони разом до 2010\~р. Разом вони ще побудували времянку на подвір'ї за цією ж адресою. По вул.\~Гагаріна у с Бистрик у 1999 2000\~р. вони побудували будинок, але він ще не закінчений. У 1987\~р. у них народилась двійня дітей. На поставлені питання свідок [PERSON] дала такі відповіді: \~гараж вже там (за адресою: Житомирська область, Бердичівський район, с.\~Бистрик, вул.\~Шевченка, 23-А) був при розлученні [PERSON] з першою дружиною [PERSON], а баню будували разом [PERSON] та [PERSON]; \~коли вона купувала хату (частину будинку по вул.\~Шевченка-23 у с.\~Бистрик) з [PERSON] та [PERSON] син останнього [PERSON], не проживав, але іноді приходив до них; \~всі роки разом [PERSON] та [PERSON] вели спільне господарство, у них були коні, свині, корови, бики, велике було господарство; \~по вул.\~Гагаріна, 121, у с.\~Бистрик їм будувати будинок син [PERSON] [PERSON], наскільки вона знає, не допомагав; \~вона була на вул.\~Гагаріна, тому знає, там зроблена коробка будинку, яка накрита; \~хто робив окремий вхід та добудову до будинку по вул.\~Шевченка, 23, не знає, коли вона купляла другу частину цього будинку, вони вже були; \~по вул.\~Шевченка, 21, у с.\~Бистрик їй відомо, що там жила бабуся, там була старенька хатина, коли [PERSON] та [PERSON] її купили, вона не пам'ятає, та хата завалилась, залишилась лише земельна ділянка, зараз там земельна ділянка і повалений будинок; \~будинок по вул.\~Котовського, 8, у с.\~Бистрик Тимощук [PERSON] та [PERSON] купили для дочки, в якому році не пам'ятає; \~про будинок у с.\~Слободище по вул.\~Закузьменка, 24, їй нічого не відомо. Свідок [PERSON] дала показання про те, що [PERSON] та [PERSON] проживали разом з кінця 1984\~р., були не одружені. Вона ще працювала секретарем Бистрицької сільської ради з березня 1985\~р. У червні 1985\~р. у них народилась дитина [PERSON]. Вона реєструвала дитину, встановлювала батьківство. У 1985\~р. [PERSON] розлучився з дружиною [PERSON], прийшов лист на продажу їхньої хати. Вона визвала [PERSON] і повідомила, що там було сказано, що б він сплатив 7\~500,00\~крб. дружині, на що він сказав, що в нього немає грошей. Цей лист надійшов, оскільки [PERSON] був першим покупцем частини будинку, яку продавала його колишня дружина. Він як перший покупець повинен був дати або відмову, або згоду на купівлю. Він відмовився і хату купили інші мешканці с.\~Бистрик. Це хата по вул.\~Шевченка, 23-А. У 1988\~р. у [PERSON] та [PERSON] народилось двоє дітей, [PERSON] запросив її до будинку, вона побачила, що було добудовано веранду та кімната розділена на дві половини. Це будинок на вул.\~Шевченка, 23-А. Будували [PERSON] та [PERSON] далі хліва, літню кухню, огороджувались, вона все це бачила. Не за рік це робилось. Роки три мабуть, з 1985\~р. по 1988\~р. На поставлені питання свідок [PERSON] дала такі відповіді: \~вона бачила, як [PERSON] підвозив цеглу у 1985 1987\~рр. \~[PERSON] продала свою хату з першим чоловіком у 1985\~р. чи у 1986\~р., або, мабуть, пізніше, у 1987\~р. чи 1988\~р., у 1987\~р., ще тоді вони судились за цю хату; \~чи приїжджав до [PERSON] та [PERSON] син останнього [PERSON], вона не знає; \~казали, що сину [PERSON] [PERSON], [PERSON] та [PERSON] побудували якусь цегляну хату, коробку, на якій вулиці вона не знає; \~[PERSON] та [PERSON], як їй відомо зі слів їхньої дочки, розійшлися у 2010\~р.; \~по вул.\~Шевченка, поруч коло них (вул.\~Шевченка, 23), у [PERSON] та [PERSON] ще є стара хатина, коли її купили не знає, у якому зараз стані ця хатина не знає; \~син [PERSON] [PERSON], з [PERSON] та [PERSON] постійно не проживав, вона не бачила що б він проживав, вона знає, що він проживав з матір'ю, та дочка [PERSON] теж; \~[PERSON] та [PERSON] проживали зі своїми дітьми; \~[PERSON] та [PERSON] спочатку почали проживати разом у хаті [PERSON], бо з хати [PERSON] їх вигнала дружина останнього, проживали там не постійно, у червні 1985\~р вони вже проживали по вул.\~Шевченка, [PERSON] було відчужено кімнату, вони у ній і проживали; про інше нерухоме майно [PERSON] та [PERSON] вона не знає; \~по вул.\~Котовського, 8, живе [PERSON] та її дочка, звідки ця хата не знає. Свідок [PERSON] дав показання про те, що з першою дружино [PERSON] розвівся десь у 1984 1985\~р. Він та інші родичі у 1985\~р. робили [PERSON] веранду, сарай і погріб у с.\~Бстрик, вулицю не знає. Весною зробили веранду, після веранди зробили погріб і сарай. Півсела помагали робити. Сестри готували обід. [PERSON] проживав сам, нікого коло нього він не бачив. Робилось це у хаті, де [PERSON] раніше жив, [PERSON] лишилась кімната. Він з іншими зробив веранду. Матеріали для веранди купував [PERSON]. На поставлені питання свідок [PERSON] дав такі відповіді: \~чи є у [PERSON] інші будинки чи земельні ділянки не знає; \~не знає, що [PERSON] проживав з [PERSON] з 1984\~р.; \~коли народились діти у [PERSON] та [PERSON] не знає; \~він, коли допомагав будувати, [PERSON] не бачив; \~на будівництві робили три швагри, він, брат, друзі його; \~у подальшому ще паркан помагали робити, поднавеси, паркан у 1986\~р., яму помагали робити, на подвір'ї асфальт помагали робити десь у 1987\~р., більше нічого не допомагав. Свідок [PERSON] дала показання про те, що вона всю дорогу братові допомагає. З 1985\~р. [PERSON] відбила [PERSON] від жінки. У 1985\~р [PERSON] добудовував коридор, погріб і сарай, вони всі помогали: зяті, сестри її рідні. [PERSON] не було на будівництві. У 1988\~р. [PERSON] прийшла жити до [PERSON] і заборонила ходити. На поставлені питання свідок [PERSON] дала такі відповіді: \~по вул.\~Шевченка, 23, вся їхня рідня будувала, [PERSON] та її рідні не було; \~на той час [PERSON] не проживав разом з [PERSON]; \~не знає, в якому році у [PERSON] та [PERSON] народилась дочка [PERSON], як вона народилась, [PERSON] та [PERSON] ще не жили разом. Свідок [PERSON] дав показання про те, що з [PERSON] в нього гарні стосунки давно. [PERSON] проживав з [PERSON], потім розійшовся. Не може згадати, до якого року вони проживали. Коли він допомагав [PERSON], [PERSON] вже не жила. [PERSON] будував хліва, погріб, там де він зараз проживає, у с.\~Бистрик, вулицю не знає. Коло хати літню кухню, сарай, погріб будував. В той час [PERSON] не з ким не проживав. Це було десь 1985\~р. [PERSON] допомагало багато хлопців. Він після роботи приїжджав, пісок помагав возити, воду привозив. Будівництво велось десь у 1985\~р. На поставлені питання свідок [PERSON] дав такі відповіді: \~що ще є у [PERSON], крім хати, де той живе, йому не відомо; \~з якого часу [PERSON] почав жити з другою дружиною ([PERSON]) не знає; \~коли народилась дочка [PERSON], з ким жив [PERSON], не знає, але жив він дома; \~у якому році народилась [PERSON] не знає; \~від колишньої дружини після поділу хати [PERSON] дісталась одна кімната; \~літню кухню [PERSON] будував у 1985\~р., був сам, був без жінок, коли будувалась кухня, [PERSON] проживала в селі на окраїні. Після 1985\~р. на наступний рік він приїжджав, [PERSON] вже була. Що там у подальшому будувалось він не знає; \~може він тільки хліва допомагав будувати у 1985\~р.; \~про інше майно, яке стосується предмету спору, йому нічого не відомо. Свідок [PERSON] дав пояснення про те, що він знайомий з родиною [PERSON] та [PERSON] з 1985\~р. Весь час їхні родини дружили. Його родина часто бувала у них гостях і навпаки. [PERSON] та [PERSON] займались будівництвом, мали багате господарство. Добудовували веранду, ставили вікна та двері у хаті у с.\~Бистрик, адреси не знає, по вул.\~Шевченка, де вони проживали. Це було після 1985\~р. 1987 1988\~рр., точно не пам'ятає. Вони постійно будували, як не одне, то друге. Добудували веранду, ремонт робили, поли клали, вікна, двері ставили. Завершили приблизно роботи по цій хаті у 1990\~р. Потім будували нову хату на новій ділянці у с.\~Бистрик, вулицю не знає, він там був, приїжджав. Будували для сина покійного, [PERSON]. Це були вже 1990-ті\~рр. У цій хаті зроблено коробку, хата не добудована, є дах. На поставлені питання свідок [PERSON] дав такі відповіді: \~добудовували до хати по вул.\~Шевченка веранду, на подвір'ї будували великий сарай, під сараєм є погріб, літня кухня зроблена у сараї, времянка будувалась; \~ще була стара хата по сусідству, де жили [PERSON] та [PERSON], там жила покійна бабуся, вони її купили, вона розвалена там стоїть; \~чи є в [PERSON] та [PERSON] квартири чи будинки, окрім хати у с.\~Бистрик, не знає; \~з 1985\~р. [PERSON] та [PERSON] жили однієї сім'єю; \~з якого року [PERSON] та [PERSON] почали жити разом не знає, коли він приїхав у 1985\~р., вони вже жили; \~ремонті роботи у будинку в основному проводились [PERSON] та [PERSON], старша дитина допомагала, більше нікого не бачив; \~коли він почав приїжджати, то коробка сараю вже була, сарай будували [PERSON] та [PERSON], більше нікого він не бачив; \~времянка, коли він приїхав, вже була, але вони в середині там щось робили, добудовували; \~[PERSON] у той період з сестрами та братом не говорив, після 1985\~р. у межах 1990-х рр., з яких причин невідомо. Сестер [PERSON] він у [PERSON] та [PERSON] ніколи не бачив, чи спілкується [PERSON] з сестрами зараз не знає. Свідок [PERSON] дала показання про те, що у 1985\~р. вона з [PERSON], коли той розвівся, почали робити все заново. Йому припала 1/4 частина хати по вул.\~Шевченка у с.\~Бистрик. Вони почали там все робити. Добудовували до його частини спальню і велику веранду. Були ще її брат, сестри, все робилось своїми силами, своїми родичами. Потім вона поїхала з України, у 1986\~р., а у 1991\~р. повернулась. Зяті сестер чоловіки, допомагали робити [PERSON] у 1991\~р. що потрібно все допомагали. Щось розгрузити, піднести. З боку [PERSON] ніхто ніколи нічого не допомагав. На поставлені питання свідок [PERSON] дала такі відповіді: \~до хати [PERSON] добудовувались спальня, веранда та сараї, це було у 1985 1986\~рр., [PERSON] ні з ким не проживав у цей час; \~вона не знає, з якого року [PERSON] та [PERSON] почали проживати, її не було в Україні; \~у 1985 1986\~рр. з [PERSON] були добір стосунки, вони були дружньою сім'єю; \~перед вул.\~Шевченка, 23, є хатина старенька, по Котовського, 8, теж є хата і ще на крайній вулиці є хата нова, все це у с.\~Бистрик; \~хата біля вул.\~Шевченка, 23, купувалась [PERSON] та [PERSON], це старенька хата; \~ну вул.\~Гагаріна збудували теж хату, по вул.\~Котовського, 8, купили хату, її [PERSON] без відмова [PERSON] подарувала дочці; \~чула, що [PERSON] та [PERSON] щось купили у с.\~Слободище по вул. Закузьменка, але їй особисто не відомо; коли у [PERSON] народились діти не знає, вона їх побачила у 1991\~р., четверо дітей було; \~коли працювали у 1985 1986\~рр., то їсти готувала тільки її мама; \~все побудували з 1985 по 1986\~рр. Свідок [PERSON] дала показання про те, що родину [PERSON] та [PERSON] вона знає з 1981\~р. [PERSON] та [PERSON] стали проживати з 1984\~р. чи 1985\~р., і проживали у с.\~Бистрик, там, де раніше проживав та [PERSON], по вул.\~Шевченка, 23. На той момент половину будинку купили інші господарі, [PERSON] залишилась одна кімната. [PERSON] та [PERSON] прийшли жити у ту одну кімнату, потім вони добудували літню кухню і сарай, зробили ремонт. Добудовували житлові приміщення до цієї кімнати, приблизно чотири таких приміщень добудували. З правої сторони є времянка з господарськими спорудами хлівами, де утримувалось чимале підсобне господарство. Баня була добудована у тому ж ряду. [PERSON] та [PERSON], перед тим, як розійшлись, у будинку міняли вікна, робився капітальний ремонт на вул\~Шевченка, 23, газифікували, міняли планування, двері. На поставлені питання свідок [PERSON] дала такі відповіді: \~[PERSON] та [PERSON] близько 2000\~р. була надана земельна ділянка по вул.\~Гагагріна, там побудований житловий будинок без внутрішніх робіт, коробка, накритий він; \~по вул.\~Шевченка, 21, був будинок [PERSON], старий будинок, але зараз він занедбаний; \~по вул.\~ Котовського проживає дочка [PERSON] [PERSON], та син з дітьми; \~внаслідок робіт, проведених на вул.\~Шевченка, 23, вартість цього майна значно збільшилась; \~чи є в [PERSON] та [PERSON] інше нерухоме майно за межами с.\~Бистрик їй не відомо; \~вона мешкає по вул.\~Шевченка, 15, [PERSON] та [PERSON] по вул.\~Шевченка, 23, тобто їй було очевидно, що це вони будували, крім того, вони товаришували, і до неї в гості приходив [PERSON] і розповідав, що більше цим займається дружина та прийомна дочка [PERSON], що вона за рідну, все допомагає та робить; \~коли вони все це будували у них були нормальні стосунки; \~вона знала, що у [PERSON] були діти від першого шлюбу, що були брати і сестри, але що б хоч хтось допомагав не знає, знає, що на той час у [PERSON] з сестрами була ворожнеча, далеко не дружні стосунки із сестрами; \~на той час, коли була нормальна родина [PERSON] та [PERSON], інші члени сім'ї в не приймали участі у будівництві; \~їй стало відомо, що між [PERSON] та [PERSON] почались конфлікти, десь у 2010\~р. Свідок [PERSON] дала показання про те, що вона з [PERSON] розлучились у листопаді 1984\~р, але вона проживала з [PERSON] до кінця листопада 1984\~р. у хаті у с.\~Бистрик у будинку по вул.\~Шевченка, 23. Розподіл будинку був разом з розлученням. Через півтора два роки вона продала свою половину. У 1985\~р весною [PERSON] почав будувати прибудову до його частини будівлі. Йому допомагали його сестри чоловіки, брат. Восени вже булла накрита веранда та зроблені господарські приміщення. Коли [PERSON] почав жити з [PERSON], не знає. Коли у [PERSON] та [PERSON] народилась дитина не бачила. Суд критично оцінює показання свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON], оскільки вони є родичами [PERSON] та перебувають з ним у добрих стосунках, при цьому перебувають у поганих стосунках з [PERSON], а відтак можуть мати зацікавленість у дачі показань на користь [PERSON]. Також Суд критично оцінює показання свідка [PERSON], оскільки вона є дружиною [PERSON], а відтак може мати зацікавленість у дачі показань на користь [PERSON]. Крім того, показання свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], та показання свідка [PERSON] спростовуються показаннями свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON], яки не є родичами ні [PERSON], ні [PERSON], а також змістом позовної заяви від 22.11.2010\~р. [PERSON], у якій він зазначає, що починаючи з 1984\~р. він з [PERSON] проживали однією сім'єю, вели спільне господарство, мали спільний бюджет, спільними коштами добудували житлову кімнату з кухнею до будинку по вул.\~Шевченка, 23, у якому проживали до 2010\~р. (т.\~2, а.\~с. 128). З показань свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] випливає, що [PERSON] та [PERSON] з 1985\~р. проживали разом у будинку (колгоспному дворі), який на даний час має адресу: Житомирська область, Бердичівський район, с.\~Бистрик, вул.\~Шевченка, 23, де здійснювали будівельні роботи з добудови будинку та побудови нових господарських будівель і споруд. Враховуючи це, встановлені раніше обставини справи, а також те, що у [PERSON] та [PERSON] 08.06.1985\~р. народилась дочка [PERSON], а 07.01.1987\~р. син [PERSON] та дочка [PERSON] (т.\~1, а.\~с.\~63, 64, 65), які разом з [PERSON] з 1986\~р. по 1990\~р. були зареєстровані та проживали за адресою: [INFO], що підтверджується довідкою від 01.12.2010\~р. №\~1037 Виконавчого комітету Бистірцької сільської ради Бердичівського району Житомирської області (т.\~1,\~а.\~с.\~7), Суд приходить до висновку, що з 1984\~р. по 1990\~р. [PERSON] та [PERSON] проживали разом та вели спільне господарство за адресою: Житомирська область, Бердичівський район, с.\~Бистрик, вул.\~Шевченка, 23 (колгоспний двір), під час цього ними було створено новий об'єкт нерухомого майна, до складу якого входили приміщення будинку 1-1, 1-2, 1-3, 1-4, 1-5, І площею 57,7\~кв.\~м, господарські будівлі та споруди літер: Бп/д, а, а1, Б, В, Д, Д1, Е, К, У1. Відповідно до частини першої статті 120 Цивільного кодексу Української РСР, який був чинним, зокрема, з 1985\~р. по 1990\~р., майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності (стаття 112 цього Кодексу). Таким чином житловий будинок за адресою: Житомирська область, Бердичівський район, с.\~Бистрик, вул.\~Шевченка, 23, до складу якого входять приміщення будинку 1-1, 1-2, 1-3, 1-4, 1-5, І площею 57,7\~кв.\~м, а також господарські будівлі та споруди літер: Бп/д, а, а1, Б, В, Д, Д1, Е, К, У1, є спільною сумісною власністю [PERSON] та [PERSON]. [PERSON] (дошлюбне прізвище Антонюк) [PERSON] та [PERSON] одружились 09.05.1995\~р., що підтверджується свідоцтвом серії І-ТП №\~005211 від 09.05.1995\~р. про одруження (т.\~1, а.\~с.\~21). Цей шлюб було розрізано рішенням Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 06.10.2011\~р. у справі №\~2-321/11, яке набрало законної сили (а.\~с.\~4). Як було з'ясовано раніше, у 2007\~р. [PERSON] та [PERSON] побудували веранду за адресою: Житомирська область, Бердичівський район, с.\~Бистрик, вул.\~Шевченка, 23, яка на даний час на характеристиці будинку, господарських будівель і споруд у технічному паспорті має позначення літер а2. Також 06.01.1999\~р. [PERSON] уклала договір купівлі-продажу будинку за адресою: Житомирська область, Бердичівський район, с.\~Бистрик, вул. Шевченка, 21 (т.\~1, а.\~с.\~17). Як випливає з пояснюючої записки до проекту забудови земельної ділянки та пояснень [PERSON] і [PERSON], останньому рішенням від 15.05.1996\~р. Бистрицької сільської ради Бердичівського району Житомирської області (витяг з рішення т.\~1, а.\~с.\~22) було виділено під забудову земельну ділянку площею 0,27\~га по вул.\~Гагаріна, 121, а рішенням від 16.04.1998\~р. Виконавчого комітету Бистрицької сільської ради Бердичівського району Житомирської області було дозволено забудову цієї земельної ділянки (т.\~1, а.\~с.\~157). [PERSON] пояснила, а [PERSON] не заперечив, що на земельній ділянці за адресою: Житомирська область, Бердичівський район, с.\~Бистрик, вул.\~Гагаріна, 121, у подальшому ними під час перебування у шлюбі було побудовано житловий будинок, який не завершений будівництвом. Зазначені обставини підтверджуються довідкою від 13.02.20212\~р. №\~66 Комунального підприємства "Бердичівське міжміське бюро технічної інвентаризації", у якій також вказано, що ступінь завершення будівництва цього будинку становить 40% (а.\~с.\~15). Згідно зі статтею 22 Кодексу законів про шлюб та сім'ю України, який був чинним до 01.01.2004\~р., майно, нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю. Кожен з подружжя має рівні права володіння, користування і розпорядження цим майном. Подружжя користується рівними правами на майно і в тому разі, якщо один з них був зайнятий веденням домашнього господарства, доглядом за дітьми або з інших поважних причин не мав самостійного заробітку. Частиною третьою статті 368 Цивільного кодексу України передбачено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Статтею 60, частиною першою статті 61 Сімейного кодексу України встановлено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Об'єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Таким чином веранда за адресою: Житомирська область, Бердичівський район, с.\~Бистрик, вул.\~Шевченка, 23, яка на даний час на характеристиці будинку, господарських будівель і споруд у технічному паспорті має позначення літер а2, будинок за адресою: Житомирська область, Бердичівський район, с.\~Бистрик, вул.\~Шевченка, 21, та незавершений будівництвом житловий будинок за адресою: Житомирська область, Бердичівський район, с.\~Бистрик, вул.\~Гагаріна, 121, є спільною сумісною власністю [PERSON] та [PERSON]. Частиною першою статті 69 Сімейного кодексу України визначено, що дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Відповідно до статті 70 Сімейного кодексу України у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. При вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім'ї, приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім'ї. За рішенням суду частка майна дружини, чоловіка може бути збільшена, якщо з нею, ним проживають діти, а також непрацездатні повнолітні син, дочка, за умови, що розмір аліментів, які вони одержують, недостатній для забезпечення їхнього фізичного, духовного розвитку та лікування. Згідно зі статтею 71 Сімейного кодексу України майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Речі для професійних занять присуджуються тому з подружжя, хто використовував їх у своїй професійній діяльності. Вартість цих речей враховується при присудженні іншого майна другому з подружжя. Присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених Цивільним кодексом України. Присудження одному з подружжя грошової компенсації можливе за умови попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду. Пунктом 25 постанови від 21.12.2007\~р. №\~11 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" передбачено, що вирішуючи питання про поділ майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, зокрема неподільної речі, суди мають застосовувати положення частин 4, 5 ст.\~71 СК щодо обов'язкової згоди одного з подружжя на отримання грошової компенсації та попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду. За відсутності такої згоди присудження грошової компенсації може мати місце з підстав, передбачених ст.\~365 ЦК, за умови звернення подружжя (одного з них) до суду з таким позовом (ст.\~11 ЦК) та попереднього внесення на депозитний рахунок суду відповідної грошової суми. У разі коли жоден із подружжя не вчинив таких дій, а неподільні речі не можуть бути реально поділені між ними відповідно до їх часток, суд визнає ідеальні частки подружжя в цьому майні без його реального поділу і залишає майно у їх спільній частковій власності. [PERSON] згодна отримати грошову компенсацію при поділі нерухомого майна, яке стосується предмету первісного позову, але [PERSON] проти цього заперечує, попереднього внесення на депозитний рахунок суду необхідної грошової суми не здійснив, доказів можливості реально поділити це майно відповідно до їх часток [PERSON] та [PERSON] не подали, а відтак Суд визначає ідеальні частки [PERSON] та [PERSON] у цьому майні (з урахуванням наведеної вище норми статті 70 Сімейного кодексу України частки є рівними, тобто по 1/2) без його реального поділу та залишає майно у їхній спільній частковій власності. При цьому щодо незавершеного будівництвом житлового будинок за адресою: Житомирська область, Бердичівський район, с.\~Бистрик, вул.\~Гагаріна, 121, Суд враховує висновок Верховного Суду України, які містяться у постановах від 16.12.2015\~р. у справі №\~6-2710цс15, 08.11.2015\~р №\~6-388цс15 та від 27.05.2015\~р. №\~6-159цс15: "…новостворене нерухоме майно набуває юридичного статусу житлового будинку після прийняття його до експлуатації і з моменту державної реєстрації права власності на нього. Однак до цього, не будучи житловим будинку з юридичної точки зору, об'єкт незавершеного будівництва є сукупністю будівельних матеріалів, тобто речей як предметів матеріального світу, щодо яких можуть виникати цивільні права та обов'язки, відтак є майном, яке за умов, передбачених законом, може належати на праві спільної сумісної власності подружжю і з дотриманням будівельних норм і правил підлягати поділу між ними", та зазначає, що поділу підлягає сукупність будівельних матеріалів, які являють собою об'єкт незавершеного будівництва (будинок). Враховуючи викладене, позов [PERSON] підлягає частковому задоволенню. Як випливає з договору дарування житлового будинку від 29.12.2007\~р., житловий будинок за адресою: Житомирська область, Бердичівський район, с.\~Бистрик, вул.\~Котовського, 8, який належав [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Бердичівського районного нотаріального округу [PERSON] 10.10.2002\~р. (копія цього договору т.\~1, а.\~с.\~90), тобто який в силу статті 22 Кодексу законів про шлюб та сім'ю України був спільною сумісною власністю [PERSON] та [PERSON] як такий, що був набутий за час їхнього шлюбу, було подаровано [PERSON] [PERSON] [PERSON] (т.\~1, а.\~с.\~180). При цьому від [PERSON] було отримано згоду на здійснення цього дарування, що підтверджується його заявою від 28.12.2007\~р. (а.\~с.\~94). За таких обставин підстави для визнання житлового будинку за адресою: Житомирська область, Бердичівський район, с.\~Бистрик, вул.\~Котовського, 8, спільною сумісною власністю [PERSON] та [PERSON] та для його поділу відсутні. [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу від 03.02.1998\~р. набула у власність житловий будинок за адресою: Житомирська область, Бердичівський район, с.\~Слободищие, вул.\~Закузьменка, 24 (а.\~17 інвентаризаційної справи №\~20 на будинок №\~24 по вул.\~Закузьменка у с.\~Слободище Бердичівського району Житомирської області). Тобто цей будинок в силу статті 22 Кодексу законів про шлюб та сім'ю України був спільною сумісною власністю [PERSON] та [PERSON] як такий, що був набутий за час їхнього шлюбу. Разом з тим, нотаріально посвідченою заявою від 20.11.2012\~р. [PERSON] відмовилась від права власності на житловий будинок за адресою: Житомирська область, Бердичівський район, с.\~Слободищие, вул.\~Закузьменка, 24, а відтак це її право власності було анульовано, що підтверджується довідкою від 28.11.2012\~р. Комунального підприємства "Бердичівське міжміське бюро технічної інвентаризації" (а.\~19, 21 інвентаризаційної справи №\~20 на будинок №\~24 по вул.\~Закузьменка у с.\~Слободище Бердичівського району Житомирської області). Статтею 347 Цивільного кодексу України встановлено, що особа може відмовитися від права власності на майно, заявивши про це або вчинивши інші дії, які свідчать про її відмову від права власності. У разі відмови від права власності на майно, права на яке не підлягають державній реєстрації, право власності на нього припиняється з моменту вчинення дії, яка свідчить про таку відмову. У разі відмови від права власності на майно, права на яке підлягають державній реєстрації, право власності на нього припиняється з моменту внесення за заявою власника відповідного запису до державного реєстру. Таким чином право власності [PERSON] на житловий будинок за адресою: Житомирська область, Бердичівський район, с.\~Слободищие, вул.\~Закузьменка, 24, припинено. Крім того, як вбачається з висновку експерта за результатами проведення судової будівельно-технічної експертизи від 29.09.2014\~р. №\~423-427/14-21 будинок за адресою: Житомирська область, Бердичівський район, с.\~Слободищие, вул.\~Закузьменка, 24, фізично відсутній (зруйнований) (т.\~1, а.\~с.\~195 224). Частино ж першою статті 349 Цивільного кодексу України визначено, що право власності на майно припиняється в разі його знищення. За таких обставин будинок за адресою: Житомирська область, Бердичівський район, с.\~Слободищие, вул.\~Закузьменка, 24, не може бути визнано спільною сумісною власністю [PERSON] та [PERSON] та поділено між ними. Зважаючи на наведене, Суд приходить до висновку, що у задоволенні зустрічного позову [PERSON] необхідно відмовити. Згідно з частиною першою, пунктами 2 та 4 частини третьої статті 79 Цивільного процесуального кодексу України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. До витрат, пов'язаних з розглядом судової справи, належать: витрати на правову допомогу, витрати, пов'язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів та проведенням судових експертиз. Частиною першою статті 88 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. [PERSON] було сплачено судовий збір у розмірі 1\~256,00\~грн. (т.\~1, а.\~с.\~1), 3\~672,00\~грн. та 5\~000,00\~грн. за проведення судових експертиз (т.\~2, а.\~с.\~129, 131), а також 5\~000,00\~грн. за ведення цивільної справи, 1\~000,00\~грн. за підготовку і складання позовної заяви та 5,000\~00\~грн. за ведення цивільної справи (т.\~2, а.\~с.\~122, 123, 130) адвокатом (т.\~1, а.\~с.\~28, 29). Разом з тим, Суд враховує обсяг та складність позовної заяви, та

Outcome: partial