Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-27 00:00:00

У березні 2014 року до суду надійшла позовна заява ПАТ "АКЦЕНТ-БАНК" до [PERSON] "Про стягнення заборгованості", на обґрунтування якої позивач зазначив, що відповідно до укладеного договору № АВ14RX04610049 від 23.12.2007 року [PERSON] 23.12.2007 року отримав кредит у розмірі 2071,19 гривень зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 12,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами надання кредиту фізичним особам «Розстрочка», тарифами складає між ним і банком кредитно-заставний договір. Відповідач був ознайомлений і згоден з умовами надання кредиту фізичним особами «Розстрочка», шляхом надання банком повної інформація про умови кредитування, що підтверджується підписом відповідача в заяві. Згідно умов укладеного договору, він складається з заяви позичальника та умов надання споживчого кредиту фізичним особам. Відповідно до умов договору погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: щомісяця в період сплати, позичальник повинен надавати банку грошові кошти /щомісячний платіж/ для погашення заборгованості за кредитом, яка складається із заборгованості за кредитом, за відсотками, комісією, а також інших витрат згідно умов. У порушення зазначених норм закону та умов договору відповідач зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконав, у зв'язку із чим станом на 27.02.2014 року має заборгованість 15221,17 гривень, яка складається з: 1045,49 гривень - заборгованість за кредитом; 53,49 гривень - заборгованість по процентам за користування кредитом; 680,40 гривень - заборгованість по комісії за користування кредитом; 12240,78 гривень - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором, а також штрафи відповідно до пункту 5.3. Умов та правил надання банківських послуг: 500,00 гривень - фіксована частина; 701,01 гривень - процентна складова. Просили стягнути з відповідача на їх користь заборгованість у розмірі 15221,17 гривень та судові витрати. Представник позивача Чубкова Н. П., що діє на підставі довіреності, у судове засідання не з'явилась, про час та місце розгляду справи була сповіщена своєчасно та належним чином, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності з урахуванням того, що позовні вимоги вона підтримує у повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач [PERSON] у судове засідання також не з'явився, про час та місце розгляду справи був сповіщений судовою повісткою своєчасно та належним чином, про причини своєї неявки суд не повідомив, заяви про відкладення розгляду справи або про її розгляд за його відсутності не надав. Відповідно до частини 1 статті 224 Цивільного процесуального кодексу України у зв'язку із неявкою в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності, суд вирішив можливим справу розглядати на підставі наявних в ній доказів та ухвалити заочне рішення, про що не заперечував представник позивача. Крім того, згідно частини 2 статті 158 Цивільного процесуального кодексу України особи, які беруть участь у справі, мають право заявити клопотання про розгляд справи за їх відсутності. Про наявність такого клопотання у представника позивача у справі свідчить її відповідна заява, зареєстрована за вхідним № 11055/14-вх від 28.05.2014 року/, що міститься в матеріалах справи /а. с. 30/. За таких обставин, приймаючи до уваги те, що підстав для визнання необхідним давання нею особистих пояснень не має, суд вважає за можливе розглянути справу у її відсутність. Повно та всебічно з'ясувавши всі обставини справи, на які позивач посилався як на підставу своїх вимог, перевіривши їх доказами, що досліджені у судовому засіданні й відповідають вимогам закону про їх належність та допустимість, а саме: дослідивши матеріали справи, що містять письмові докази у справі, - суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Так, у ході розгляду справи в межах заявлених вимог та зазначених і доведених обставин, судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини, що мають значення для вирішення справи за суттю. Судом встановлено, що 23.12.2007 року між ПАТ "Акцент-банк" та [PERSON] укладено кредитний договір, відповідно до якого [PERSON] 23.12.2007 року отримав кредит у розмірі у розмірі 2071,19 гривень зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 12,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом /а. с. 6 - 13/. З розрахунку заборгованості, наданого позивачем, убачається, що загальна сума заборгованості за кредитним договором станом на 27.02.2014 року становить 15221,17 гривень, яка складається з: 1045,49 гривень - заборгованість за кредитом; 53,49 гривень - заборгованість по процентам за користування кредитом; 680,40 гривень - заборгованість по комісії за користування кредитом; 12240,78 гривень - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором, а також штрафи відповідно до пункту 5.3. Умов та правил надання банківських послуг: 500,00 гривень - фіксована частина; 701,01 гривень - процентна складова /а. с. 4 - 5/. Під час вирішення спірних правовідносин суд виходить з того, що їх правове регулювання здійснюється нормами чинного Цивільного кодексу України від 16 січня 2003 року. Так, виходячи з положень частини 1 статті 202 Цивільного кодексу України укладений між сторонами по справі кредитний договір, за своєю правовою природою, є правочином, тобто діями особи, спрямованими на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Згідно до частини 1 статті 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Приписи статті 1054 Цивільного кодексу України передбачають, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа /кредитодавець/ зобов'язується надати грошові кошти /кредит/ позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. З огляду на частину 1 статті 629 Цивільного кодексу України - договір є обов'язковим для виконання сторонами. Відповідно до положень частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України укладені між сторонами по справі договори є підставою виникнення цивільних прав та обов'язків. Частиною 1 статті 14 Цивільного кодексу України передбачено, що цивільні обов'язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Крім того, укладений договір є підставою виникнення між сторонами зобов'язань, тобто правовідносин, в яких одна сторона /боржник/ зобов'язана вчинити на користь другої сторони /кредитора/ певну дію /передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо/ або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку /стаття 509 Цивільного кодексу України/. Згідно до положень частини 1 статті 526 Цивільного кодексу України - зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Правові наслідки порушення зобов'язання встановлені положеннями статті 611 Цивільного кодексу України. Так, згідно до зазначеної норми права, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди. Таким чином, аналізуючи наведені вище норми права та надані по справі докази у їх сукупності, суд приходить до висновку про обґрунтованість вимог ПАТ "Акцент-банк" до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором у розмірі 15221,17 гривень. Ухвалюючи рішення та повністю задовольняючи позов ПАТ "Акцент-банк" до [PERSON] "Про стягнення заборгованості", суд вважає за необхідне вирішити згідно підпункту 6 частини 1 статті 214 Цивільного процесуального кодексу України питання про розподіл між сторонами по справі судових витрат. Так, відповідно до вимог частини 1 статті 88 Цивільного процесуального кодексу України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. На виконання вимог частини 5 статті 119 Цивільного процесуального кодексу України до позовної заяви ПАТ "Акцент-банк" додало платіжні документи, що підтверджує сплату судового збору в розмірі 243,60 гривень /а. с. 1/. Правові засади справляння судового збору, платників, об'єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору визначаються Законом України "Про судовий збір" № 3674 - VІ від 08.07.2011 року. Відповідно до змісту частини 1 й підпункту 1 пункту 1 частини 2 статті 4 Закону України "Про судовий збір" за подання до суду позовної заяви майнового характеру справляється судовий збір у розмірі 1% ціни позову, але не менше 0,2 та не більше 3 розмірів мінімальної заробітної плати у місячному розмірі, встановленої законом на 01 січня календарного року, в якому відповідна заява подається до суду. Із зазначеним позовом ПАТ "Акцент-банк" звернулось до суду у 2014 році. Місячний розмір мінімальної заробітної плати в Україні на 01 січня 2014 року встановлений в розмірі 1218,00 гривень відповідно до змісту статті 8 Закону України Про Державний бюджет України на 2014 рік" від 16 січня 2014 року. Відтак, ухвалюючи рішення на користь ПАТ "Акцент-банк", суд дійшов до висновку про необхідність задоволення його позову повністю, стягнувши з відповідача [PERSON] суму заборгованості за кредитним договором в розмірі 15221,17 гривень, а тому на користь позивача пропорційно до розміру задоволених позовних вимог з відповідача слід стягнути витрати на сплату судового збору в сумі 243,60 гривни, виходячи з розрахунку: 15221,17 гривна х 1% = 152,21 гривень, що менше ніж 243,60 гривень. Таким чином, з огляду на наведені норми закону, проаналізувавши всі наявні і досліджені у судовому засіданні докази у їх сукупності, суд доходить до висновку про обґрунтованість вимог ПАТ "Акцент-банк" та можливість задоволення його позову повністю шляхом стягнення з відповідача [PERSON] на користь позивача ПАТ "Акцент-банк" суму заборгованості за кредитними договорами в розмірі 15221,17 гривень та понесених й документально підтверджених судових витрат пропорційно до розміру задоволених позовних вимог в сумі 243,60 гривень. На підставі викладеного,

Outcome: approved