Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-08 00:00:00

Акціонерне товариство Комерційний банк "ПриватБанк" (далі - ПАТ КБ "ПриватБанк") звернулось до суду з позовом про стягнення з відповідача суми боргу за кредитним договором. Обґрунтовуючи вимоги позивач вказував на те, що між позивачем та відповідачем укладено кредитний договір без номеру від 01.06.2010 року, шляхом підписання відповідачем заяви б/н 01.06.2010 року про отримання банківських послуг. Підписавши вказану заяву відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою» та «Тарифами банку» складає між ним та банком договір, згідно якого відповідач отримав кредит в розмірі 4000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Позивач свої зобов`язання за Договором виконав в повному обсязі , а саме надав відповідачу можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах передбачених Договором та в межах встановленого кредитного ліміту. Але відповідач свої зобов`язання щодо погашення заборгованості за Кредитом, процентами за його використання, по перевитраті платіжного ліміту, а також щодо оплати комісії на умовах, передбачених кредитним договором належним чином не виконував, у зв`язку з чим відповідач станом на 30.062019 року має заборгованість в розмірі 372388,27 грн., з яких: 3900,00 грн. - заборгованість за кредитом; 363111,25 грн. - заборгованість за відсотками за користування кредитом; 5377,02 грн. - заборгованість за пенею та комісією. Але при цьому позивач просить стягнути з відповідача загальну суму 126029,57 грн., яка складається з : 3900,00 грн. - заборгованість за кредитом; 122129,57 грн. - загальний залишок заборгованості за відсотками за період з 01.06.2010 року по 30.05.2018 року. Позивач просить задовольнити його позовні вимоги в повному обсязі та стягнути з відповідача понесені ним судові витрати в розмірі 1921,00 грн. Представник позивача в судове засідання не з`явився, в позовній заяві просив розглянути справу за відсутності представника позивача та в разі неявки в судове засідання відповідача, не заперечував проти винесення заочного рішення по справі. Відповідач в судове засідання не з`явився. Про час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Будь-яких клопотань від відповідача на адресу суду не надходило. Відповідно до ч.1 ст.280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи, що відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, але не з`явився в судове засідання без повідомлення причин та не подав будь-яких заперечень проти позову і позивач не заперечує проти заочного вирішення справи, суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи судом встановлено таке. Між сторонами склалися кредитні правовідносини. Визначення поняття зобов`язання міститься у ч. 1 ст. 509 ЦК України. Відповідно до цієї норми зобов`язання - це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Згідно з нормою ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (ст. 611 ЦК України). Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ч. 1 ст. 626 ЦК України). Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України). Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 ЦК України). Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України). Одним із видів порушення зобов`язання є прострочення - невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк. При цьому в законодавстві визначаються різні поняття як "строк дії договору", так і "строк (термін) виконання зобов`язання" (ст. ст. 530, 631 ЦК України). Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Наслідки прострочення позичальником повернення позики визначено у ст.1050 ЦК України. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу (ч. 2 ст. 1050 ЦК України). Як вбачається із заяви від 01.06.2010 року, відповідач, підписавши вказану заяву просив оформити на його ім.»я кредитку «Універсальна». Зі змісту вказаної заяви також вбачається, що відповідач ознайомився і був згоден з Умовами та Правилами надання банківських послуг, а ткож Тарифами банку, які були йому надані для ознайомлення в письмовому вигляді. Підписавши вказану заяву, відповідач погодився з тим, що вказана заява разом з Пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами складає між ним та банком договір про надання банківських послуг (а.с.12). Факт оформлення та видачі відповідачу кредитної картки «Універсальна» підтверджується вказаною заявою від 01.06.2010 року, з якої вбачається, що вказану карту та ПІН [PERSON] отримала 01.06.2010 року, про що свідчить її підпис у заяві. З довідки про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду» (а.с.13), яка підписана відповідачем вбачається, що [PERSON] було встановлено 2,5 % в місяць за користування кредитом на залишок заборгованості. Довідкою про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна 55 днів пільгового періоду» також підтверджується, що відповідач отримавши відновлювальну кредитну лінію повинен був щомісячно до 25 числа місяця, наступного за звітним, сплачувати 7% заборгованості, але не менше 50 грн та не більше залишку заборгованості. Випискою за рахунком [PERSON] за період з 01.01.1999 по 22.01.2020 підтверджується, користування відповідачем кредитними коштами в розмірі 3900,00 грн. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Згідно з частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку - ПАТ КБ «ПриватБанк»). Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. За вимог ч. 1 та ч. 2 ст. 207 Цивільного кодексу України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Верховний Суд України у справі № 6-16цс15 від 11 березня 2015 року висловив правову позицію з приводу того, що за частинами першою, другою статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Відповідно до ст. 81 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Враховуючи наведене, суд, на підставі досліджених доказів вважає, що в судовому засіданні достовірно встановлено, що відповідачу позивачем був наданий кредит в розмірі 3900,00 грн на умовах, які зазначені в заяві та довідці про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду», які були підписані особисто відповідачем 01.06.2010 року. Що стосується інших умов надання кредитних коштів відповідачу, які викладені в Умовах та правилах надання банківських послуг в ПриватБанку, витяг з яких долучено позивачем в якості доказу, а саме умов щодо овердрафту, щодо односторонніх змін в Умови та правила, які мав вносити банк, щодо обов`язку відповідача слідкувати за витратами коштів в межах платіжного ліміту з метою запобігання виникнення Овердрафту, щодо права Банку списувати з карткового рахунку суми грошових коштів боргових зобов`язань, а також щодо списання грошей з поточного рахунку відповідача в розмірі нарахованих процентів та збільшення розміру кредиту, то з цього приводу суд зазначає таке. Позивач, обґрунтовуючи свій позов посилався на те, що Умови та Правила надання банківських послуг в ПриватБанку є невід`ємною частиною спірного кредитного договору, надавши «Витяг з Умов та правил надання банківських послуг», розміщених на сайті: https://privatbank.ua. Але, при цьому, суд зазначає, що матеріали справи не містять підтверджень, що саме цей витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку розумів відповідач та ознайомився і погодився з ними, підписуючи заяву про надання банківських послуг від 01.06.2010 року. Роздруківка із сайту позивача належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (Банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в Умови та Правила споживчого кредитування. До такого висновку дійшов і Верховний Суд України у постанові від 11 березня 2015 року (провадження № 6-16цс15). Надані позивачем Умови та Правила надання банківських послуг (витяг з них), з огляду на їх мінливий характер, не можна вважати складовою кредитного договору, оскільки вони не підписані позичальником, бо вказані умови встановлюють для [PERSON] нові умови та правила його кредитування, надають можливість банку здійснювати додаткові заходи, які збільшують вартість кредиту, збільшують права та обов`язків кожної із сторін. Враховуючи наведене, суд вважає, що витяг з Умов та Правил надання банківських послуг в ПриватБанку, які містяться в матеріалах даної справи, без підпису відповідача, не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного між сторонами 01.06.2010 року шляхом підписання заяви, а тому відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді умови ніж ті, що зазначені в заяві та довідці про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду». На підтвердження вказаної заборгованості позивачем надано розрахунок заборгованості за договором (а.с.6-10). Станом на 30.06.2019 року заборгованість за кредитом у відповідача становить 372388,27 грн., що складається із наступних сум: 3900,00 грн. - заборгованість за кредитом; 363111,25 грн. - заборгованість за відсотками за користування кредитом; 5377,02 грн. - заборгованість за пенею та комісією. В той же позивач просить стягнути заборгованість в сумі 126029,57 грн., яка складається з: 3900,00 грн. - заборгованість за кредитом; 122129,57 грн. - загальний залишок заборгованості за відсотками за період з 01.06.2010 року по 30.05.2018 року. Суд, відповідно до ст.13 ЦПК України, розглядає справи в межах заявлених вимог. Але суд до розрахунку заборгованості за відсотками за період з 01.06.2010 року по 30.05.2018 року суд відноситься критично, виходячи з такого. Враховуючи, що Довідкою про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна 55 днів пільгового періоду» (а.с.13) відповідачу встановлено базову % ставку за користування кредитом в розмірі 2,5 % в місяць (30% річних) та підписані відповідачем умови кредитування не містять умов, щодо зміни (збільшення) встановленої базової % ставку, суд вважає, що розрахунок заборгованості за відсотками за період з 01.06.2010 року по 30.05.2018 року повинен розраховуватись виходячи з розміру % ставки 30% річних, а не 34,8% та 43,2%, як зазначено в розрахунку. Таким чином розмір процентів за вказаний період становить: До 01.09.2014 року (згідно розрахунку наданого позивачем) - 1516,35 грн, оскільки процентна ставка позивачем бралась за 30%. З 01.09.2014 року по 30.05.2018 року - (3900,00 грн х 30% х 1368 днів прострочення) 4381,89 грн. Зважаючи на викладене, розмір заборгованості за кредитним договором, який підлягає стягненню з відповідача в даному випадку становить неповернуте тіло кредиту в розмірі 3900,00 грн. та залишок заборгованості за відсотками за період з 01.06.2010 року по 30.05.2018 року в розмірі 5898,24 грн. Решта позовних вимог задоволенню не підлягає виходячи з вищевказаного. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд виходить з наступного. Згідно ч. 1ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи вищевказані положення ЦПК України суд вважає, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в сумі 149,45 грн, пропорційно до розміру задоволених позовних вимог (7,78 %). Решту судового збору слід залишити за позивачем.

Outcome: partial