Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-07 00:00:00

В провадженні Оболонського районного суду м. Києва перебуває цивільна справа за позовом ПАТ «УкрСиббанк» до ТОВ «Виробничо-Поліграфічне підприємство «Оберіг», [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. В судовому засіданні представник відповідачів заявив клопотання про закриття провадження у справі в частині пред»явлення позову до ТОВ «Виробничо-Поліграфічне підприємство «Оберіг». Представник зазначив, що позивачем пред»явлено вимоги до відповідачів за правилами різних видів судочинства, а саме: позов, пред»явлений до ТОВ «Виробничо-Поліграфічне підприємство «Оберіг» належить розглядати в порядку господарського судочинства. Представник ПАТ «УкрСиббанк» просив відмовити в задоволенні клопотання . Вислухавши думку учасників судового процесу, дослідивши письмові докази, суд дійшов наступного висновку. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 205 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства. Ст. 15 ЦПК України визначено, що суди розглядають в порядку цивільного судочинства справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також з інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства. Зі змісту позовної заяви, вбачається, що позивач ПАТ "УкрСиббанк" просить суд стягнути солідарно з позичальника ТОВ "Виробничо-поліграфічне підприємство "Оберіг та поручителя [PERSON] заборгованість за договором про надання споживчого кредиту від 27 червня 2007 року №11175935000 та договором поруки від 27 червня 2007року №.124216. Оскільки у спорах, що виникають із кредитних правовідносин, сторонами є як юридичні, так і фізичні особи та з урахуванням вимог ст. ст. 15- 16, ч. 2 ст. 118 ЦПК України при визначенні судової юрисдикції суди мають виходити з того, що такі справи підлягають розгляду в порядку цивільного судочинства у разі, якщо однією зі сторін є фізична особа, а вимоги взаємопов'язані між собою і окремий їх розгляд неможливий. Зокрема, це можуть бути позови банку (іншої фінансової установи) до фізичної особи - позичальника і до юридичної особи - поручителя чи навпаки, які виникли з одних і тих самих правовідносин - отримання кредиту. Договір поруки має додатковий (акцесорний) до основного зобов'язання - кредитного договору - характер і укладається саме для забезпечення виконання останнього, а поручитель згідно з ч.1 ст. 554 ЦК України відповідає перед кредитором, за загальним правилом, солідарно із позичальником, якщо договором поруки не встановлено його додаткову (субсидіарну) відповідальність. Неможливість окремого розгляду цих договорів може бути пов'язана, зокрема, із визначенням суми заборгованості, способу виконання зобов'язання та іншими умовами договорів (наведене правова позиція висловлена Пленумом Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у постанові від 30 березня 2012 року №5"Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин"). Так, як у даній справі відповідачами є юридична та фізична особа, позивачем заявлено вимоги про стягнення заборгованості за кредитним договором з позичальника і поручителя в солідарному порядку, окремий розгляд цих договорів є неможливим, суд вважає, що дана справа повинна розглядатись за правилами цивільного судочинства. За таких обставин,

Outcome: dismissed