Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-15 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому зазначає, що 25.06.2008 року між публічним акціонерним товариством комерційний банк «ПриватБанк», (далі ПАТ КБ "ПриватБанк") та [PERSON] укладено кредитний договір № б/н, згідно якого остання отримала у позивача кредит у розмірі 500,00 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг, правилами користування платіжною карткою та Тарифами банку складає між ним та Банком Договір, що підтверджується підписом у заяві. Зазначеним договором передбачено порядок та умови погашення кредиту, погашення заборгованості по кредиту, сплата нарахованих в період користування кредитом відсотків, комісії за користування кредитом та інших витрат. ПАТ КБ «ПриватБанк» свої зобов'язання за договором виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому договором. Відповідач не надавав своєчасно Банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов Договору. У зв'язку з неналежним виконанням зобов'язань за кредитним договором відповідач станом на 28.05.2018 року має заборгованість в сумі 50820,43 грн., яка складається з: 5674,92 грн. - заборгованість за кредитом; 2577,08 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 39910,31 грн. - заборгованість за пенею та комісією; 250,00 грн. - штраф (фіксована частина); 2408,12 грн. - штраф (процентна складова). У зв'язку з цим, позивач просив суд стягнути з відповідача заборгованість за кредитом в сумі 50820,43 грн., а також стягнути з відповідача судові витрати, а саме суму судового збору 1762,00 грн. Заяв та клопотань по справі від учасників процесу до суду не надходило. В судове засідання представник позивача не з'явився, надав заяву, в якій просить розглянути справу за відсутності представника ПАТ КБ "ПриватБанк", на задоволенні позовних вимог наполягає, не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач у судове засідання не з?явився, відповідно до ч. 8 ст. 128 ЦПК України належним чином був повідомлений про дату, час та місце розгляду справи; не повідомив суд про причину своєї неявки; відзив на позов не надав. Згідно ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання;відповідач не з'явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи викладене та згідно ст.ст. 280, 281 ЦПК України, зі згоди позивача, суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Крім того, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд знаходить позовні вимоги обґрунтованими і такими, що підлягають частковому задоволенню. Судом встановлено, що 25.06.2008 року між ПАТ КБ "ПриватБанк" та [PERSON] укладений кредитний договір № б/н, за яким відповідач отримав кредит у розмірі 500,00 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок, згідно копії заяви позичальника, Умов та правил надання банківських послуг, обумовивши пунктами 2.1.1.2.3, 2.1.1.2.4 Умов і правил надання банківських послуг, право банку на зміну (збільшення або зменшення) кредитного ліміту в будь-який момент (а.с. 9, 10, 11-25). Відповідно до п. 2.1.1.2.1 Умов і правил надання банківських послуг, банк видає клієнту картку, її вид та строк дії визначений в заяві і в пам'ятці клієнта, підписанням якого клієнт і банк укладають договір про надання банківських послуг; датою укладання договору є дата отримання картки, що зазначена в заяві. Згідно п. 2.1.1.5.5 Умов та правил надання банківських послуг позичальник зобов'язався погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим договором. При розгляді справи встановлено, що позивач виконав свої зобов'язання перед відповідачем і надав відповідачу платіжну картку «Універсальна», збільшивши згодом кредитний ліміт. Однак, відповідачем зобов'язання за договором належним чином не виконувались, у зв'язку з чим виникла заборгованість перед позивачем, згідно розрахунку заборгованості за договором (а.с. 5-6, 7-8), в розмірі 50820,43 грн., яка складається із: 5674,92 грн. - заборгованості за кредитом; 2577,08 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 39910,31 грн - заборгованість за пенею та комісією, а також штрафів у розмірі 2658,12 грн, з яких відповідно до п. 2.1.1.7.6 умов та правил надання банківських послуг: 250,00 грн. - штраф (фіксована частина) і 2408,12 грн. - штраф (процентна складова). В силу ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Доказів належного виконання зобов'язань по сплаті кредиту відповідачем надано не було. Таким чином, суд вважає, що з відповідача має бути стягнута сума заборгованості по кредиту за кредитним договором б/н від 25.06.2008 року, а саме 5674,92 грн. - заборгованість за кредитом; 2577,08 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом. Щодо вимог позивача про стягнення з відповідача на його користь пені та штрафів суд виходить з наступного. Відповідно до п. 2.1.1.7.6 умов укладеного договору при порушенні позичальником строків платежів по якомусь з грошових зобов'язань, передбачених цим договором, більш, ніж на 30 днів, позичальник зобов'язаний сплатити банку штраф в розмірі 250 грн. + 5% від суми позову. Відповідно до статті 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (частина друга статті 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (частина третя статті 549 ЦК України). За положеннями статті 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Враховуючи вищевикладене, та відповідно до ст. 549 ЦК України, штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення строків виконання грошових зобов'язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у ст. 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. Як вбачається з матеріалів справи, що умовами кредитного договору від 25 червня 2008 року, укладеного між сторонами, фактично закріплена подвійна цивільна відповідальність позичальника одного виду за одне та за одне й те саме порушення, оскільки відповідач повинен сплатити на користь банку за порушення строків виконання грошових зобов'язань за кредитним договором, як два штрафи, так й нараховану суму пені. На підставі переліченого суд не вбачає правових підстав для задоволення вимог банку в частині стягнення з відповідача фіксованої суми штрафу в розмірі 250 грн. та відсоткового штрафу в розмірі 2408,12 грн., за кредитним договором від 25 червня 2008 року, оскільки два штрафи являють собою подвійну цивільно-правову відповідальність одного виду за одне й те саме правопорушення, при наявності такої відповідальності, як пеня, за те саме порушення умов даного договору. Проте, суд вважає необхідним стягнути з відповідача розмір нарахованої пені та комісії у розмірі 39910,31 гривень. На підставі ч. 1 ст. 141 ЦПК України, суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивача пропорційно до розміру задоволених позовних вимог суму судового збору в розмірі 1669 грн. 84 коп..

Outcome: partial