Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-02 00:00:00

У вересні 2013 року Банк звернувся до суду з позовом до [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, посилаючись на те, що 21 лютого 2008 р. між Закритим акціонерним товариством "Перший Український Міжнародний банк", в особі Філії Закритого акціонерного товариства "Перший Український Міжнародний банк" в м. Донецьку, правонаступником всіх прав та зобов'язань якого є Публічне акціонерне товариство "Перший Український міжнародний банк", та громадянином України [PERSON], був укладений Кредитний договір № 6139579, відповідно до умов якого Позивач зобов'язався надати [PERSON] кредит у розмірі 227 250,00 гривень, а [PERSON] зобов'язався використати кредит за цільовим призначенням, сплатити проценти за користування кредитом та повернути Банку кредит частинами в розмірах, в порядку та в строки, визначені Кредитним договором. Позивач належним чином виконав свої обов'язки за Кредитним договором, відкривши Відповідачу позичковий рахунок та надавши йому обумовлені Кредитним договором грошові кошти у повному обсязі, що підтверджується меморіальним валютним ордером. Відповідачем [PERSON] в свою чергу зобов'язання щодо своєчасного повернення кредиту не виконується, у зв'язку з чим його заборгованість за Кредитним договором № 6139579 від 21.02.2008 р. станом на 09.08.2013р. склала 416 740,31 гривень. З метою забезпечення виконання зобов'язань Відповідача [PERSON] перед Позивачем за Кредитним договором між Банком та [PERSON] був укладений Договір поруки № 6155765 від 21.02.2008 р., відповідно до якого [PERSON] поручилась перед Банком за виконання [PERSON] зобов'язань за Кредитним договором. Позивач просить стягнути солідарно з [PERSON] та з [PERSON] на користь позивача заборгованість за кредитним договором № 6139579 від 21.02.2008 р., договором поруки № 6155765 від 21.02.2008 р. в загальному розмірі: 416 740,31 гривень, а також віднести солідарно на рахунок відповідачів судові витрати. Рішенням Пролетарського районного суду м. Донецька від 18 грудня 2013 року позовні вимоги задоволені частково. Стягнуто солідарно з [PERSON], та з [PERSON], на користь Публічного акціонерного товариства "Перший Український міжнародний банк" заборгованість за кредитним договором № 6139579 від 21.02.2008 року в сумі 362 797 грн. 59 коп. Стягнуто з [PERSON] та з [PERSON] на користь Публічного акціонерного товариства "Перший Український міжнародний банк" судовий збір в розмірі по 1720 грн. 50 коп. з кожного. В апеляційній скарзі Банк посилаються на незаконність та необґрунтованість рішення суду першої інстанції, ухваленого з порушенням норм матеріального та процесуального права. Зокрема вказує, що в порушення зазначених вимог ЦПК України суд першої інстанції задовольняючи частково позовні вимоги не в повному об'ємі дослідив, що кредитний договір діє до повного виконання зобов'язання, а саме в додатку №1 до кредитного договору зазначено, що термін погашення кредиту спливає 21.01.2028р. Згідно довідки про стан та історію заборгованості за кредитним договором №6139579 від 21.02.2008р. останній платіж вчинений Відповідачем 1 - 21.12.2011р. Перебіг позовної давності починається з дня, коли особа визнала або могла дізнатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Виходячи з наведеного, відповідачами визнано заборгованість за кредитним договором шляхом внесення 21 грудня 2011 року грошових коштів у рахунок погашення заборгованості, а тому позовна давність перервалась, відповідно до ст. 264 ЦК України У зв'язку з чим, просить скасувати рішення суду першої інстанції. В засіданні апеляційного суду представник банку просив апеляційну скаргу задовольнити , задовольнивши позовні вимоги в повному обсязі. Відповідачі [PERSON], [PERSON] просили апеляційну скаргу відхилити, рішення суду першої інстанції залишити без змін. Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення сторін, дослідивши матеріали справи і доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, рішення суду скасуванню з ухваленням нового рішення, виходячи з наступного. Судом першої інстанції встановлено, що 21 лютого 2008 р. між Закритим акціонерним товариством "Перший Український Міжнародний банк", в особі Філії Закритого акціонерного товариства "Перший Український Міжнародний банк" в м. Донецьку, правонаступником всіх прав та зобов'язань якого є Публічне акціонерне товариство "Перший Український міжнародний банк", в особі відділення Публічного акціонерного товариства "Перший Український міжнародний банк" в м. Донецьку, та громадянином України [PERSON], був укладений Кредитний договір № 6139579, відповідно до умов якого Позивач зобов'язався надати [PERSON] кредит у розмірі 227 250,00 гривень, а [PERSON] зобов'язався використати кредит за цільовим призначенням, сплатити проценти за користування кредитом та повернути Банку кредит частинами в розмірах, в порядку та в строки, визначені Кредитним договором. Позивач належним чином виконав свої обов'язки за Кредитним договором, відкривши Відповідачу позичковий рахунок та надавши йому обумовлені Кредитним договором грошові кошти у повному обсязі, що підтверджується меморіальним валютним ордером. [PERSON], в свою чергу, зобов'язався використати кредит за цільовим призначенням, сплатити проценти за користування кредитом та повернути Банку кредит в повному обсязі в порядку та у строки, обумовлені Кредитним договором. Вказані обов'язки закріплено, зокрема, у пунктах 1.1, 1.3., 3.1, 3.2 та інших пунктах Кредитного договору. Відсотки, нараховані з моменту видачі кредиту сплачені [PERSON] в повному обсязі по 20.04.2009 року . Відповідно до наданого позивачем розрахунку сума нарахованих та несплачених відсотків за користування кредитом станом на 09.08.2013 р. складає 140 375,09 гривень, що підтверджується розрахунком заборгованості відповідача [PERSON] Відповідачем [PERSON] також не виконується зобов'язання щодо своєчасного повернення кредиту. Станом на 09.08.2013 р. заборгованість [PERSON] за сумою кредиту складає 255 708,20 гривень, що підтверджується розрахунком заборгованості відповідача [PERSON] Пункт 5.2 Кредитного договору встановлює, що у разі порушення [PERSON] зобов'язань з повернення кредиту та/або сплати процентів за користування кредитом, Відповідач зобов'язаний сплатити на користь Позивача пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня, за кожен день прострочення. Загальна сума пені за порушення зобов'язань по поверненню кредиту та сплати процентів за користування кредитом станом на 09.08.2013 р. склала 16 822,63 + 3 736,39 = 20 559,02 гривень, що підтверджується розрахунком заборгованості відповідача [PERSON] Згідно з п. 5.5. Кредитного договору за кожен випадок порушення Позичальником обов'язків, передбачених п.п. 4.3.2. - 4.3.6. Кредитного договору, Позичальник зобов'язаний сплатити на користь Банку штраф у розмірі 1 % (Один процент) від суми одержаного кредиту. На підставі п. 5.5 Кредитного договору Позивачем нараховано [PERSON] штраф за порушення обов'язку, встановленого пп. 4.3.3 Кредитного договору, тобто за невиконання [PERSON] обов'язку не пізніше ніж у місячний термін після 21-го січня кожного року протягом строку дії Кредитного договору надати Позивачу довідку про заробітну плату та інші доходи за період попередніх 4 (чотирьох) місяців, та інформацію необхідну Позивачу для визначення фінансового стану (платоспроможності) Відповідача [PERSON] у розмірі 2 272,50 гривні. Згідно п.5.4. Кредитного договору за кожний випадок порушення Відповідачем обов'язків щодо поновлення дії договорів страхування, Відповідач зобов'язаний сплатити на вимогу Банку на його користь штраф у розмірі 10% (десять відсотків) від мінімальної страхової суми, на яку згідно з вимогами зазначеного пункту Договору має бути укладений договір страхування. Згідно п. 4.3.1. Кредитного договору Відповідач зобов'язаний протягом строку дії Кредитного договору щорічно, до дати закінчення періоду страхування, за який сплачено страховий платіж, поновлювати дію договорів страхування, укладення яких передбачено Кредитним договором, на умовах попередньо погоджених з Позивачем, при цьому страхова сума за договорами страхування, що будуть укладатись на новий строк, має бути не меншою, ніж сума поточної заборгованості. Непогашена заборгованість за сумою штрафу за невиконання умов страхування предметів застави згідно Кредитного договору станом на 09.08.2013 р. склала 27 825,50 гривень, що підтверджується розрахунком заборгованості відповідача [PERSON] З метою забезпечення виконання зобов'язань Відповідача [PERSON] перед Позивачем за Кредитним договором між Банком та [PERSON] був укладений Договір поруки № 6155765 від 21.02.2008 р., відповідно до якого [PERSON] поручилась перед Банком за виконання [PERSON] зобов'язань за Кредитним договором. У зв'язку з невиконанням [PERSON] зобов'язання щодо повернення кредиту та сплати процентів за користування кредитом, на підставі п. 3.1. Договору поруки позивач 04.06.2013р. направив відповідачу [PERSON] рекомендованим листом на адресу, вказану в Договорі поруки, Вимогу вих. № DON-61/1006 від 03.06.2013 р. про виконання зобов'язання, що забезпечене порукою у повному обсязі. Вищезазначена вимога була отримана Відповідачем [PERSON] 15.06.2013 р., про, що свідчить відмітка на поштовому повідомленні. Однак, в порушення п. 3.5.8 Кредитного договору зазначені Вимоги Позивача не були виконані Відповідачем [PERSON] у вказаний строк, у зв'язку з чим у нього виникла прострочена заборгованість перед Банком за основною сумою кредиту в повному обсязі. Сторони встановили як строк дії договору до моменту виконання сторонами в повному обсязі взятих на себе зобов'язань (п. 6.11), так і строки виконання зобов'язань зі щомісячним погашенням платежів, останній з яких у визначеній сумі підлягав виконанню в строк до 21 лютого 2028 року. Таким чином, графіком платежів, який є складовою частиною договору, погашення кредитної заборгованості та строки сплати чергових платежів визначено місяцями. Також, судом першої інстанції встановлено, що відповідач [PERSON] перестав виконувати щомісячні зобов'язання з погашення кредиту з 22 грудня 2008 року, а з повернення кредиту Позивач звернувся 05 вересня 2013 року, включивши до позовних вимог як всю заборговану суму, так і майбутні платежі. Задовольняючи позовні вимоги частково, суд першої інстанції виходив з того, що оскільки умовами договору (графіком погашення кредиту) встановлені окремі самостійні зобов'язання, які деталізують обов'язок боржника повернути весь борг частинами та встановлюють самостійну відповідальність за невиконання цього обов'язку, то право кредитора вважається порушеним з моменту недотримання боржником строку погашення кожного чергового траншу, а відтак і початок перебігу позовної давності за кожний черговий платіж починається з моменту порушення строку його погашення. Таким чином, оскільки за умовами договору погашення кредиту та процентів повинно здійснюватись позичальником частинами кожного 21 числа місяця, початок позовної давності для стягнення цих платежів необхідно обчислювати з моменту (місяця, дня) невиконання позичальником кожного із цих зобов'язань. Відповідно до п. 3.5.7 кредитного договору банк набуває право вимагати від позичальника дострокового повернення всього кредиту або кредиту разом із розрахованими процентами у разі, зокрема, затримання сплати частини кредиту та/або сплати процентів за користування кредитом. Крім того, відповідно до ч.2 ст.258 ЦК України до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені) застосовується позовна давність в один рік. Відповідно до стаття 266 ЦК України передбачає, що зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно тощо). За таких обставин включення для обрахування пені прострочених платежів, які мали місце поза межами позовної давності до основної вимоги, не ґрунтується на вимогах закону. Аналіз норм ст. 266, ч. 2 ст. 258 ЦК України дає підстави для висновку про те, що стягнення неустойки (пені, штрафу) обмежується останніми 12 місяцями перед зверненням кредитора до суду, а починається з дня (місяця), з якого вона нараховується, у межах строку позовної давності за основною вимогою. Але, з такими висновками суду першої інстанції повністю погодитись не можливо. Так, з наданої Банком виписки з карткового рахунку вбачається, що відповідачем [PERSON] , починаючи з квітня 2009 року по 21 грудня 2011 року частково виконувались зобов'язання за кредитним договором і у рахунок погашення його заборгованості перед Банком сплачувались певні суми, які були меншими, ніж передбачені Кредитним договором. Відповідач [PERSON] визнав в суді, що не сплачував борг за вказаним договором в повному обсязі через відсутність фінансової можливості. Останній платіж ним зроблений 21 грудня 2011 року. Відповідно до ч. 1 ст. 264 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особи дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов'язку. Вказана стаття встановлює підстави, за наявності яких починається новий перебіг строку позовної давності, незалежно від строку, який сплив до часу виникнення цих обставин, за умови якщо до виникнення цих підстав не сплив строк позовної давності. Після того як термін позовної давності був перерваний, починається новий відлік строку. З матеріалів справи вбачається, що Банк звернувся до суду з позовом 06.09.2013 року, а оскільки останній внесок відповідачем грошової суми в рахунок погашення заборгованості по кредиту відбувся 21 грудня 2011 року, позивач звернувся до суду в межах трирічного строку позовної давності (ст. 257 ЦК України). Згідно ст. 526 Цивільного Кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 629 Цивільного Кодексу України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Частиною ч. 1 ст. 1054 того ж Закону передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. У відповідності зі ст. 536 Цивільного кодексу України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти, розмір яких встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Згідно ст. 611 Цивільного Кодексу України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором, або законом, зокрема у вигляді сплати неустойки. Відповідно до ст. 549 Цивільного Кодексу України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Позивач надав суду розрахунок заборгованості [PERSON] перед Банком, з якого видно, що і пеня за порушення умов кредитного договору ним розрахована за період з 9 вересня 2012 року по 9 серпня 2013 року, тобто в межах річного строку позовної давності. Отже, апеляційний суд приходить до висновку про обґрунтованість усіх позовних вимог Банку. Розглядаючи справу, суд першої інстанції зробив висновки, які не відповідають обставинам справи, неправильно застосував норми матеріального права, не повно з'ясував обставини, що мають значення для справи, що відповідно до частини 1 статті 309 ЦПК України є підставою для скасування рішення суду і ухвалення нового рішення. Тому рішення суду першої інстанції як незаконне підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про задоволення позовних вимог в повному обсязі. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Outcome: approved