Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-21 00:00:00

29 жовтня 2021 року позивач [PERSON] звернувся до суду із позовною заявою до приватного нотаріуса Синельниківського районного нотаріального округу Дніпропетровської області Мирної А.М. про визнання дій нотаріуса протиправними. І. Стислий виклад позиції позивача. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що [INFO] помер його батько - [PERSON] . 13 липня 2020 року ним було подано заяву відповідачу про прийняття спадщини, як єдиним спадкоємцем першої черги за законом, було заведено спадкову справу №85/2020 щодо майна померлого. Також, із заявою про прийняття спадщини звернулася його рідна тітка [PERSON] , якій 12 серпня 2020 року було відмовлено відповідачем у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом у зв`язку із наявністю спадкоємця першої черги. [PERSON] та [PERSON] звернулися до Першотравенського міського суду Дніпропетровської області із позовом про усунення позивача від права на спадкування. Рішенням суду від 15 лютого 2021 року в задоволенні їх позовних вимог було відмовлено. Постановою Дніпровського апеляційного суду від 22 червня 2021 року апеляційну скаргу [PERSON] та [PERSON] було залишено без задоволення, рішення суду від 15 лютого 2021 року - без змін, таким чином, рішення суду першої інстанції набрало законної сили 22 червня 2021 року. На сьогоднішній день відсутнє будь-яке рішення вищої інстанції про зупинення дії рішень судів першої та апеляційної інстанції, вони набрали чинності. Після отримань рішень судів першої та апеляційної інстанції він усно двічі звертався до відповідача з проханням видати йому свідоцтво про право на спадщину за законом, однак отримав усну відмову та йому було пояснено, що доки суд касаційної інстанції не розгляне справу, свідоцтво йому не видасть. У відповідача відсутні будь-які підстави для відмови позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом. Після письмового звернення із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину, нотаріус не провів жодної нотаріальної дії: не видав відповідне свідоцтво, не виніс постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, якщо вважає заяву необґрунтованою. Просить визнати дії відповідача в частині невидачі позивачу свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті його батька - [PERSON] , [INFO] , померлого [INFO] , яка складається з трикімнатної квартири [ADDRESS] та у невидачі йому аргументованої постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії, - неправомірними (такими, що не відповідають вимогам чинного законодавства); стягнути з відповідача на його користь судові витрати по справі. ІІ. Заяви (клопотання) учасників справи. Позивач в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи в його відсутність, позовні вимоги підтримав, просить їх задовільнити. Відповідач в судове засідання не з`явилася, надала суду заяву про розгляд справи в її відсутність, відзив на позовну заяву у встановлений судом строк не надала. Інших клопотань, в порядку ст.222 ЦПК України, учасниками справи суду не надано, підстави для вирішення справи шляхом укладення мирової угоди відсутні. ІІІ. Процесуальні дії у справі. 01 листопада 2021 ухвалою суду відкрите загальне позовне провадження у даній справі, призначено підготовче судове засідання на 22 листопада 2021 року, відповідачу запропоновано подати суду відзив на позовну заяву. Крім того, в ухвалі про відкриття провадження по справі було витребувано у приватного нотаріуса Синельниківського районного нотаріального округу Дніпропетровської області Мирної А.М. належним чином завірену копію спадкової справи щодо майна померлого [INFO] [PERSON] . Ухвалою Першотравенського міського суду Дніпропетровської області від 22 листопада 2021 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду на 22 листопада 2021 року, оскільки сторони подали заяви про розгляд справи в їх відсутність. ІV. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин. Судом встановлено,батьками [PERSON] , [INFO] , є [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження [NUMBER] від 29 листопада 2000 року. Копією свідоцтва про смерть [NUMBER] від 10 липня 2020 року підтверджується, що [PERSON] помер [INFO] . Матеріалами спадкової справи, копія якої надана суду відповідачем, підтверджується, що 13 липня 2020 року до приватного нотаріуса Першотравенського міського нотаріального округу Мирної А.М. надійшла заява [PERSON] про прийняття спадщини, що відкрилася після смерті його батька - [PERSON] , як спадкоємця першої черги за законом. Заведено спадкову справу №85/2020. Інформацією з Державеного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності №276693550 від 26 вересня 2021 року підтверджується, що квартира [ADDRESS] на праві спільної часткової власності по 1/2 частці кожному, належить [PERSON] та [PERSON] , останній помер [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть [NUMBER] від 14 серпня 2012 року. 15 липня 2020 року [PERSON] звернулася до відповідача із заявою про прийняття спадщини за законом, що відкрилася після смерті її брата - [PERSON] , як спадкоємця другої черги. Постановою відповідача про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 12 серпня 2020 року підтверджується, що [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після [PERSON] у зв`язку із наявністю спадкоємців першої черги. 19 жовтня 2020 року [PERSON] подано заяву відповідачу з проханням не видавати свідоцтво про право на спадщину. 11 листопада 2020 року [PERSON] , [PERSON] подали до Першотравенського міського суду Дніпропетровської області позовну заяву до відповідача [PERSON] про усунення особи від права на спадкування. Копією рішення Першотравенського міського суду Дніпропетровської області №186/1485/20 від 15 лютого 2020 року підтверджується, що в задоволенні позовних вимог [PERSON] , [PERSON] до [PERSON] про усунення особи від права спадкування - відмовлено. У примірнику вказаного рішення суду, що міститься в матеріалах спадкової справи, наданої на запит суду відповідачем, зазначено, що рішення суду набрало чинності 22 червня 2021 року. Копією постанови Дніпровського апеляційного суду від 22 червня 2021 року підтверджується, що апеляційну скаргу [PERSON] , [PERSON] залишено без задоволення, рішення Першотравенського міського суду Дніпропетровської області від 15 лютого 2021 року - залишено без змін. 12 серпня 2021 року [PERSON] звернулася до відповідача із заявою, в якій зазначила, що в зв`язку із зверненням до касаційного суду просить свідоцтво про право на спадщину не видавати. 20 серпня 2021 року [PERSON] та [PERSON] звернулися з касаційною скаргою на постанову Дніпровського апеляційного суду від 22 червня 2021 року до Верховного Суду. 20 серпня 2021 року, як вбачається з матеріалів спадкової справи, [PERSON] та [PERSON] подано до Верховного Суду також заяву про забезпечення позову шляхом зупинення дії постанови Дніпровського апеляційного суду від 22 червня 2021 року до винесення касаційним судом рішення по справі. 27 вересня 2021 року позивач звернувся до відповідача із заявою про вчинення нотаріальної дії (видачу свідоцтва про право на спадщину за законом), в якій просить видати йому свідоцтво про право на спадщину за законом, а в разі незгоди з вимогами заяви - надати аргументовану відмову у вчиненні нотаріальної дії. Відповідь на вказану заяву позивача відсутня. Копією ухвали Верховного Суду від 09 вересня 2021 року підтверджується, що касаційну скаргу [PERSON] та [PERSON] на постанову Дніпровського апеляційного суду від 22 червня 2021 року залишено без руху. Із загальнодоступного сайту "Судова влада України" вбачається, що цивільну справу за касаційною скаргою [PERSON] та [PERSON] на постанову Дніпровського апеляційного суду від 22 червня 2021 року передано на розгляд, рішення по справі, станом на 22 листопада 2021 року - не прийнято, не вирішено й питання про забезпечення позову шляхом зупинення виконання рішень першої та апеляційної інстанції в справі №186/1485/20. V. Оцінка суду. Відповідно до ст.ст.12,81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи, і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Частиною 1 ст.13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Спірні правовідносини у цій справі регулюються ЦК України із застосуванням норм Закону України «Про нотаріат». Згідно ст.ст.1216,1217 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно ст.1223 ЦК України у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Статтею 1258 ЦК України передбачено, що спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Згідно ст.1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно ст.1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Згідно ст.1298 ЦК України свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям після закінчення шести місяців з часу відкриття спадщини. Статтями 1300 та 1301 ЦК України передбачено, що на вимогу одного із спадкоємців за рішенням суду можуть бути внесені зміни до свідоцтва про право на спадщину. У випадках, встановлених частинами першою і другою цієї статті, нотаріус видає спадкоємцям нові свідоцтва про право на спадщину. Свідоцтво про право на спадщину визнається недійсним за рішенням суду, якщо буде встановлено, що особа, якій воно видане, не мала права на спадкування, а також в інших випадках, встановлених законом. Згідно ст.5 Закону України "Про нотаріат" нотаріус зобов`язаний сприяти фізичним та юридичним особам у здійсненні їх прав та захисті законних інтересів, роз`яснювати права і обов`язки, попереджати про наслідки вчинюваних нотаріальних дій для того, щоб юридична необізнаність не могла бути використана їм на шкоду. Нотаріальні дії повинні вчинятись відповідно до встановлених для нотаріуса або посадової особи, яка вчиняє нотаріальні дії, компетенцією і порядком їх вчинення. Підстави для відмови у вчиненні нотаріальних дій, нотаріусом або посадовою особою, яка вчиняє нотаріальні дії, визначені статтею 49 Закону України «Про нотаріат». Відповідно до частини першої статті 49 Закону України «Про нотаріат» в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, передбачено, що нотаріус або посадова особа, яка вчиняє нотаріальні дії, відмовляє у вчиненні нотаріальної дії, якщо: 1) вчинення такої дії суперечить законодавству України; 2) не подано відомості (інформацію) та документи, необхідні для вчинення нотаріальної дії; 3) дія підлягає вчиненню іншим нотаріусом або посадовою особою, яка вчиняє нотаріальні дії; 4) є сумніви у тому, що фізична особа, яка звернулася за вчиненням нотаріальної дії, усвідомлює значення, зміст, правові наслідки цієї дії або ця особа діє під впливом насильства; 5) з проханням про вчинення нотаріальної дії звернулась особа, яка в установленому порядку визнана недієздатною, або уповноважений представник не має необхідних повноважень; 6) правочин, що укладається від імені юридичної особи, суперечить цілям, зазначеним у їх статуті чи положенні, або виходить за межі їх діяльності; 7) особа, яка звернулася з проханням про вчинення нотаріальної дії, не внесла плату за її вчинення; 8) особа, яка звернулася з проханням про вчинення нотаріальної дії, не внесла встановлені законодавством платежі, пов`язані з її вчиненням; 8-1) особа, яка звернулася з проханням про вчинення нотаріальної дії щодо відчуження належного їй майна, внесена до Єдиного реєстру боржників, зокрема за виконавчими провадженнями про стягнення аліментів за наявності заборгованості з відповідних платежів понад три місяці; 9) в інших випадках, передбачених законом. Згідно з частиною третьою статті 49 Закону України «Про нотаріат» нотаріусу або посадовій особі, яка вчиняє нотаріальні дії, забороняється безпідставно відмовляти у вчиненні нотаріальних дій. Аналіз вищезазначених норм права свідчить, що нотаріус зобов`язаний мотивувати свої дії, направлені на відмову у вчиненні нотаріальної дії. При цьому, нотаріусу заборонено лише безпідставно відмовляти у вчиненні нотаріальної дії. На вимогу особи, якій відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, нотаріус або посадова особа, яка вчиняє нотаріальні дії, зобов`язані викласти причини відмови в письмовій формі і роз`яснити порядок її оскарження. Про відмову у вчиненні нотаріальної дії нотаріус протягом трьох робочих днів виносить відповідну постанову. Згідно ст.384 ЦПК України постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття. Як встановлено судом, позивач, як спадкоємець першої черги за законом, своєчасно звернувся до відповідача із заявою про прийняття спадщини, що відкрилася після смерті його батька - [PERSON] . Свідоцтво про право на спадщину за законом не видавалося позивачу в зв`язку із зверненням [PERSON] та [PERSON] до Першотравенського міського суду Дніпропетровської області із позовною заявою до [PERSON] про усунення його від права на спадкування. Рішення Першотравенського міського суду Дніпропетровської області від 15 лютого 2021 року набрало законної сили 22 червня 2021 року. Оскарження рішення суду в касаційній інстанції не зупиняє його виконання. На час розгляду даної справи судом, а так само й на момент звернення позивача до нотаріуса із заявою про вчинення нотаріальної дії - видачу свідоцтва про спадщину, матеріали справи не містять доказів того, що виконання рішення Першотравенського міського суду Дніпропетровської області №186/1485/20 від 15 лютого 2021 року, залишеного без змін постановою Дніпровського апеляційного суду від 22 червня 2021 року, зупинене. 27 вересня 2021 року позивачем направлено відповідачу заяву про вчинення нотаріальної дії (видачу свідоцтва про право на спадщину за законом), яка отримана відповідачем, але її вимоги проігноровані - матеріали цивільної справи та спадкової справи не містять ані свідоцтва про право на спадщину, виданого позивачу, ані відмови відповідача у видачі такого свідоцтва з обґрунтуванням правових підстав відмови у вчиненні нотаріальної дії. Тлумачення статті 50 Закону України «Про нотаріат» свідчить, що слід розмежовувати оскарження: 1) нотаріальної дії, 2) відмови у вчиненні нотаріальної дії; 3) нотаріального акта. У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 19 березня 2018 року у справі № 754/16825/15-ц (провадження № 61-3156св18) викладено висновок, що суд не може зобов`язати нотаріальну контору видати свідоцтво про право на спадщину, оскільки такі дії вчиняються нотаріусом відповідно до Закону України «Про нотаріат». У постанові від 10 квітня 2019 року у справі № 161/9939/17 (провадження № 61-40053св18) Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду зазначив, що суд не може підміняти орган, до повноважень якого належить прийняття рішення, яке є предметом оскарження, приймати замість нього своє рішення та давати вказівки, які б свідчили про вирішення питань, які належать до компетенції такого суб`єкта. Тобто суд не може зобов`язувати нотаріуса вчиняти дії щодо вирішення питань, які безпосередньо належать до його компетенції. Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду №473/1878/19 від 01 березня 2021 року. Таким чином, суд вважає, що дії (бездіяльність) відповідача, яка полягає у невидачі позивачу свідоцтва про право на спадщину за законом або у невидачі постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії не відповідають вимогам Закону України "Про нотаріат" та є неправомірними. VІ. Розподіл судових витрат між сторонами. У відповідності до ст.141 ЦПК України у зв`язку із задоволенням позову з відповідача підлягає стягненню на користь позивача судовий збір в сумі 908 гривень, сплачений позивачем при пред`явленні позову. На підставі викладеного,

Outcome: approved