Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-12 00:00:00

Ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 12 січня 2017 року підсудність цивільної справи за позовом ПАТ "АБ "Експрес Банк" до [PERSON] про стягнення заборгованості визначено Подільському районному суду м. Києва. В січні 2016 р. позивач звернувся до суду і просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором № 17838/07/К4 від 29.05.2012 р. у розмірі 8 017,77 грн., що виникла станом на 21.12.2016 р. Свої вимоги мотивує тим, що 29 травня 2012 року між ПАТ "АБ "Експрес Банк" та відповідачем був укладений кредитним договором № 17838/07/К4, за умовами якого позивач надав відповідачу на споживчі цілі кошти в розмірі 22 000,0 грн., на строк 24 місяці з 29.05.2012 р. до 29.05.2014 року включно, зі сплатою процентної ставки, яка становила 24,00 % річних. Відповідач по справі зобов'язався прийняти, належним чином використати та повернути позивачу зазначені кредитні кошти у строки, передбачені договором, а також сплатити відповідну плату за користування кредитними коштами і виконати всі інші зобов'язання, визначені договором. Позивач виконав свої зобов'язання та надав відповідачу кредит в обумовленій договором сумі та строк, але відповідач порушив взяті зобов'язання по своєчасній та повній сплаті кредиту, процентів за користування кредитом. Таким чином, станом на 21.12.2016 року у відповідача виникла перед позивачем заборгованість в розмірі 8 017,77 грн., з яких: 1 833,26 грн. - заборгованість за основним боргом; 1 466,6 грн. - заборгованість за процентами; 661,04 грн. - пеня, нарахована в розмірі подвійної облікової ставки НБУ на простроченя строку повернення кредиту; 415,93 грн. пеня, нарахована в розмірі подвійної облікової ставки НБУ на простроченя строку за користування кредитом; 1 440,94 грн. - інфляційні нарахування на суму простроченого кредиту; 2 200,0 грн. - сума штрафу за невиконання умов кредитного договору. Оскільки, відповідач свої зобов'язання перед банком в добровільному порядку не виконав, позивач змушений був звернутися до суду з даним позовом. У судове засідання представник позивача не з'явився, надав письмову заяву, в якій зазначив, що справу просить розглянути без його присутності, підтримує позовні вимоги в повному обсязі, проти винесення заочного рішення не заперечує. З урахуванням ст. 12 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» та у зв'язку з неможливість надсилання будь-яких поштових відправлень, зокрема судових повісток про виклик на адресу учасників судового процесу, які знаходяться на тимчасового окупованих територіях, відповідач про день, місце та час розгляду справи повідомлялася через офіційний веб-сайт Подільського районного суду м. Києва (офіційний веб-портал судова влада України). Повідомлення про причини неявки до суду від відповідача не надходило. У разі повторної неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи (ч. 4 ст. 169 та ст. 224 ЦПК України). Тому суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності відповідача, з ухваленням заочного рішення. Суд, дослідивши письмові докази, оцінивши їх у сукупності, приходить до таких висновків. Як вбачається з матеріалів справи, 29 травня 2012 року між позивачем та відповідачем був укладений кредитний договір на споживчі цілі із зарахуванням грошових коштів на картковий рахунок № 17838/07/К4. За умовами договору позивачем надано відповідачу кредитні кошти врозмірі 22 000,0 грн., на строк 24 місяці з 29.05.2012 р. до 29.05.2014 року включно, зі сплатою процентної ставки, яка становила 24,00 % річних. Відповідач по справі зобов'язався прийняти, належним чином використати та повернути позивачу зазначені кредитні кошти у строки, передбачені договором, а також сплатити відповідну плату за користування кредитними коштами і виконати всі інші зобов'язання, визначені договором. Позивач виконав свої зобов'язання та надав відповідачу кредит в обумовленій договором сумі та строк, факт надання коштів підтверджується випискою по контрактам. Згідно з п. 1.1 Кредитного договору відповідач зобов'язується використати кредит на цілі, визначені Кредитним договором, своєчасно та в повному обсязі сплачувати проценти за користування кредитом, інші платежі, виконати інші свої зобов'язання за кредитним договором, та повернути Позивачу кредит на умовах та в строки (терміни), визначені Кредитним договором. Судом встановлено, що всупереч взятих на себе зобов'язань, відповідачем не погашено у встановлений строк основну заборгованість за Договором, внаслідок чого у нього станом на 21.12.2016 р. сума боргу складає 8 017,77 грн. Відповідно до п. 1.3 Договору відповідач зобов'язався сплачувати щомісяця Позивачу проценти за користування Кредитом в розмірі 24,0%. Згідно п. 1.6, 1.7 Кредитного договору та Додатку № 1 до даного договору відповідачем було сплачено позивачу одноразово комісію за надання кредиту в розмірі 1 870,0 грн. Згідно п. 2.5 Кредитного договору, погашення кредиту позичальником здійснюється шляхом безготівкового перерахування на рахунок, вказаний в п. 2.3 Кредитного договору, та/або шляхом внесення готівкою в касу кредитодавця для зарахування на вказаний рахунок коштів в сумах та в терміни, визначених у Додатку №1. Відповідач зобов*язаний був повернути кредитні кошти за основним договором до 29 травня 2014 року. Згідно зі ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або фінансова установ (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутністю таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. ст. 610, 611 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, одним з яких є сплата неустойки. Статтями 546, 547 ЦК України передбачено, що виконання зобов'язання може забезпечуватись неустойкою. Правочин щодо забезпечення виконання зобов'язання вчиняється у письмовій формі. Відповідно до ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передатикредиторові у разіпорушенняборжникомзобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Умовами Кредитного договору (п. п. 4.3.,6.2, 6.3) сторонни передбачили відповідальність Позичальника за порушення термінів сплати кредиту та процентів за користування кредитом у вигляді сплати пені у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня. Пеня нараховується на суму прострочених платежів із розрахунку фактичної кількості прострочених днів, починаючи з дати виникнення простроченої заборгованості до дати здійснення платежу у повному обсязі. Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Договір є обов'язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦПК України). Відповідно до ст.ст. 623, 625 ЦК України, боржник, який порушив зобов'язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки. Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Зважаючи, що відповідач (позичальник), отримавши кредит та користуючись грошовими коштами, в порушення умов Кредитного договору не виконав своїх зобов'язань щодо вчасного повернення суми кредиту та сплати всіх належних платежів за Кредитним договором, вказані обставини, виходячи з вимог чинного законодавстваУкраїни та положень Кредитного договору, є законною підставою для стягнення з відповідача всієї частини кредиту, що залишилась, процентів за користування кредитом та пені. З матеріалів справи вбачається, що позивачем на виконання умов договору було надано відповідачці кредитні ресурси в повному обсязі, однак, на відміну від позивача, що виконав взяті на себе зобов'язання належним чином, остання, отримавши та використавши кредитні ресурси, свої зобов'язання щодо своєчасного погашення заборгованості за кредитом сплати відсотків не виконала. У зв'язку з чим, станом на 21.12.2016 року у відповідача перед позивачем виникла заборгованість в сумі 8 017,77грн., з них: сума простроченої заборгованості по кредиту - 1 833,26 грн.; сума простроченої заборгованості по нарахованим процентам 1 466,60 грн.; сума пені в розмірі подвійної облікової ставки НБУ за прострочення строку повернення кредиту в сумі - 661,04 грн.; сума пені в розмірі подвійної облікової ставки ПБУ за прострочення строку сплати процентів за користування кредитом в сумі 415,93 грн.; інфляційні нарахування на суму простроченого кредиту 1 440,94 грн.; сума штрафу в розмірі 10% від суми отриманого кредиту за кожний випадок такого невиконання - 2 200,00 грн. Наданий позивачем розрахунок заборгованості відповідає закону та умовам договору. Згідно ст. 257 ЦП України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Постановою Пленуму Вищого спеціалізованого суду по розгляду цивільних і кримінальних справ №7 від 07.02.2014 р. внесені зміни і доповнення у постанову Пленуму № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» від 30.03.2012р. В даній постанові зміни стосувались застосування строку позовної давності у кредитних правовідносинах, так зазначено, що положення п.7 ч.11 ст.11 Закону України «Про захист прав споживачів», де вказано, що кредитодавцю забороняється вимагати повернення споживчого кредиту, строк давності якого минув, стосується поза судового порядку вирішення спору. У зв'язку з цим для застосування строку позовної давності у судовому порядку необхідна заява відповідача про застосування строку позовної давності в порядку ст.267 ЦК України. Відповідно до ст.267 ч.3 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Відповідач, будучи повідомленим про час та місце розгляду справи у встановленому законом порядку, в судові засідання не з'явився, заяву про застосування строку позовної давності, в т.ч. поштою та через канцелярію суду, не подав. На основі повно та всебічно з'ясованих обставин справи, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин, та правові норми, які підлягають застосуванню, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню. Крім того, відповідно до вимог ст.ст.79, 88 ЦПК України з відповідача на користь "АБ "Експрес Банк" витрати по оплаті судового збору в розмірі 1 600,0 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved