Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-08 00:00:00

ПАТ «Приватбанк», надалі Банк, звернувся до суду з позовом до [PERSON], який діє від імені неповнолітніх дітей [PERSON] та [PERSON] та до [PERSON] про виселення. В обґрунтування своїх вимог вказав, що 22.09.2008р. між позивачем та [PERSON] було укладено кредитний договір №ROT0GA0000000745, відповідно до якого [PERSON], отримав 30542,15 доларів США на умовах повернення його частинами зі сплатою процентів за використання кредитних коштів. З метою забезпечення умов кредитного договору між Банком та [PERSON] було укладено договір іпотеки № ROT0GA0000000745 від 22.09.2008 р. Внаслідок невиконання умов кредитного договору [PERSON] 14.01.2014 р. Костопільським районним судом винесено рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки: житловий будинок, загальною площею 68,60, житловою - 34,40 кв.м. в [ADDRESS]. Позивач просить виселити відповідачів та інших осіб, які зареєстровані та/або проживають у даному житловому будинку в судовому порядку. Представник позивача за довіреністю Нестерук В.Ю. подав клопотання про розгляд справи за його відсутності та не заперечував проти винесення заочного рішення. Відповідачі у судове засідання не з'явилися з невідомих суду причин, про день та час розгляду справи були повідомлені своєчасно та належним чином, про причини своєї неявки до судового засідання суд не повідомили. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Матеріалами справи встановлено, що між Банком та відповідачем 22.09.2008р укладено кредитний договір №ROT0GA0000000745, відповідно до якого [PERSON], отримав 30542,15 доларів США на умовах повернення його частинами зі сплатою процентів за використання кредитних коштів. З метою забезпечення умов кредитного договору між Банком та [PERSON] було укладено договір іпотеки № ROT0GA0000000745 від 22.09.2008 р., згідно умов якого останній надав в іпотеку нерухоме майно, а саме: житловий будинок, загальною площею 68,60 кв.м., житловою - 38,40 кв.м., який розташований за адресою: [ADDRESS], який належить відповідачу на праві власності на підставі договору купівлі-продажу. Рішенням Костопільського районного суду Рівненської області від 14 січня 2014 року, звернуто стягнення на предмет іпотеки - житловий будинок, загальною площею 68,60 кв.м., житловою - 38,40 кв.м., який розташований за адресою: [ADDRESS], шляхом продажу вказаного предмета іпотеки ПАТ КБ "Приватбанк". Після прийняття рішення про звернення стягнення на переданий в іпотеку житловий будинок, на адресу відповідача позивачем 04.04.2014р вих№30.1.0.0.2-788 направлялася письмова вимога про виселення, проте відповідач добровільно помешкання не звільнив (а.с. 15-20). У ч. 1 ст. 40 Закону України «Про іпотеку» зазначено, що звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення є підставою для виселення всіх мешканців, за винятком наймачів та членів їх сімей. Виселення проводиться у порядку, встановленому законом. Порядок виселення мешканців з будинку, який є предметом іпотеки передбачений ч.2 і 3 ст.40 Закону України «Про іпотеку», відповідно до якого після прийняття рішення про звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення всі мешканці зобов'язані на письмову вимогу іпотекодержателя або нового власника добровільно звільнити житловий будинок чи житлове приміщення протягом одного місяця з дня отримання цієї вимоги. Якщо мешканці не звільнять житловий будинок або житлове приміщення у встановлений або інший погоджений сторонами строк, добровільно, їх примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду. Аналогічний порядок щодо виселення осіб, що мешкають у житловому будинку, який є предметом іпотеки, встановлений і ч. 3 ст. 109 ЖК України, а саме, виселення із займаного жилого приміщення допускається з підстав, установлених законом. Виселення проводиться добровільно або в судовому порядку. Громадянам, яких виселяють з жилих приміщень при зверненні стягнення на жилі приміщення, що були придбані ними за рахунок кредиту (позики) банку чи іншої особи, повернення якого забезпечене іпотекою відповідного жилого приміщення виселяються без надання іншого приміщення. Звернення стягнення на передане в іпотеку жиле приміщення є підставою для виселення всіх громадян, що мешкають у ньому, за винятками, встановленими законом. Після прийняття кредитором рішення про звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення шляхом позасудового врегулювання на підставі договору всі мешканці зобов'язані на письмову вимогу іпотекодержателя або нового власника добровільно звільнити житловий будинок чи житлове приміщення протягом одного місяця з дня отримання цієї вимоги, якщо сторонами не погоджено більший строк. Якщо громадяни не звільняють жиле приміщення у встановлений або інший погоджений сторонами строк добровільно, їх примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду. З матеріалів справи вбачається, що вимоги зазначені у ч. 3 ст. 109 ЖК України та частинах 2 та 3 ст.40 Закону України «Про іпотеку» позивачем виконані. Разом з тим, відповідно до вимог Закону України "Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті", протягом дії даного закону не може бути примусово стягнуто (відчужене без згоди власника) нерухоме житлове майно, яке вважається предметом застави згідно зі статтею 4 Закону України "Про заставу" та/або предметом іпотеки згідно зі статтею 5 Закону України "Про іпотеку", якщо таке майно виступає як забезпечення зобов'язань громадянина України (позичальника чи майнового поручителя) за споживчими кредитами, наданими йому кредитними установами - резидентами України в іноземній валюті, за умови, що таке нерухоме житлове майно використовується як місце постійного проживання позичальника/майнового поручителя, або є об'єктом незавершеного будівництва нерухомого житлового майна, яке перебуває в іпотеці, за умови, що у позичальника чи майнового поручителя у власності не знаходиться інше нерухоме майно; загальна площа такого нерухомого майна не перевищує 140 кв. метрів для квартири та 250 кв. метрів для житлового будинку. Житловий будинок за адресою: [ADDRESS] є місцем постійного проживання відповідачів, загальна площа його складає 68,60 кв.м., житлова - 38,40 кв.м., даних про наявність у відповідачів іншого нерухомого житлового майна позивач не представив. Слід зазначити, що на правовідносини між сторонами з приводу виселення з спірної квартири, поширюється дія Закону України "Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті", а відтак, в період дії зазначеного закону не може відбуватись звернення стягнення на предмет іпотеки. Правовідносини між сторонами є похідними від передбаченої законом процедури звернення стягнення на предмет іпотеки, а оскільки в період дії Закону України "Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті" нерухоме житлове майно не може бути примусово стягнуте, суд визначає відсутність передбачених законом підстав для усунення перешкод у здійсненні стягнення на іпотечне майно шляхом примусового виселення мешканців з квартири без надання іншого житла. Таким чином, станом на 09 жовтня 2014 року, позовні вимоги Публічного акціонерного товариства "Приватбанк" в особі Рівненської філії про виселення відповідачів, задоволенню не підлягають. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed