Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-26 00:00:00

19 вересня 2018 року позивач звернувся до суду із вищезазначеним позовом, в обґрунтування якого посилався на те, що заявою про приєднання до Договору купівлі-продажу від 20 жовтня 2014 року [PERSON] виразив своє бажання, щодо приєднання до Договору купівлі-продажу на умовах, визначених договором, який розміщений на офіційному веб-сайті Покупця www.planetavto.com.ua. Відповідно до п. 1 Заяви про приєднання, технічні характеристики транспортного засобу, що відчужується: автомобіль 2007 року випуску; марка (модель): Chevrolet Aveo SF69Y ЗНГ; номер кузову: [NUMBER] , колір: темно-сірий; об`єм двигуна: 1 498 см3. Відчужуваний автомобіль належить продавцеві на підставі свідоцтва про державну реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER] . 20 жовтня 2014 року між позивачем та відповідачем підписано Акт приймання-передачі зазначеного вище автомобіля та наступного дня, на виконання умов Договору, позивачем було перераховано на картковий рахунок відповідача 83 000,00 грн., що підтверджується меморіальним ордером № Е1021T21JR від 21 жовтня 2014 року. Отже, позивачем виконано всі свої зобов`язання, передбачені договором купівлі-продажу від 20 жовтня 2014 року. Однак, 29 травня 2018 року позивачу стало відомо, що відповідно до витягу з Державного реєстру обтяжень рухомого майна № 55845211 від 29 травня 2018 року, на вищезазначений автомобіль накладено обтяження у вигляді заборони відчуження, підставою якого є договір застави транспортного засобу 72975 від 25 травня 2007 року в АТ "УкрСиббанк". Тобто на момент укладення між сторонами спірного договору купівлі-продажу автомобіля, останній знаходився під обтяженням, про що відповідач не міг не знати, а тому [PERSON] ввів своїми діями ТОВ "Автокредит Плюс" в оману, чим порушив п. 1.3 укладеного договору. Таким чином, позивач придбавши автомобіль, не має можливості належним чином реалізувати своє право власності, у зв`язку з чим, позивач вимушений звернутися до суду та просить: - розірвати договір купівлі продажу, укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю "Автокредит Плюс" та [PERSON] шляхом підписання заяви про приєднання до договору купівлі продажу від 20 жовтня 2014 року, щодо автомобіля 2007 року випуску, ): Chevrolet Aveo SF69Y ЗНГ; номер кузову: [NUMBER] , колір: темно-сірий; - стягнути з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Автокредит Плюс" грошову суму, сплачену за придбання автомобіля 2007 року випуску, ): Chevrolet Aveo SF69Y ЗНГ; номер кузову: [NUMBER] , колір: темно-сірий, в розмірі 83 000,00 грн.; - стягнути з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Автокредит Плюс" судовий збір в розмірі 1 762,00 грн., а також витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 4 500,00 грн. Ухвалою суду від 21 вересня 2018 року відкрито провадження у справі (а.с. 28-29). Ухвалою суду від 06 грудня 2018 року залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Акціонерне товариство "УкрСиббанк" (а.с. 44-45). Ухвалою суду від 24 січня 2019 року було призначено справу до судового розгляду по суті (а.с. 53-54). У судове засідання представник позивача не з`явився, але надав суду заяву, в якій просив розглядати справу без його участі, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив позов задовольнити, не заперечував проти ухвалення заочного рішення. (а.с. 55). Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, причин неявки суду не повідомив, клопотання про відкладення розгляду справи та відзиву на позовну заяву суду не подавав. Представник третьої особи - Акціонерного товариства "УкрСиббанк" у судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, причин неявки суду не повідомив, клопотання про відкладення розгляду справи суду не подавав. Згідно ч. 4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). За згодою представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. У зв`язку з неявкою осіб, які приймають участь у справі, суд розглядає справу у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Суд, дослідивши надані позивачем докази, приходить до наступного. В судовому засіданні встановлено, що відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу автомобіль марки Chevrolet Aveo SF69Y ЗНГ; номер кузову: [NUMBER] , колір: темно-сірий; об`єм двигуна: 1 498 см3, реєстраційний номер [NUMBER] , належить [PERSON] (а.с. 13-14). Відповідно до заяви про приєднання до договору купівлі продажу 20-10-2014 року фізична особа [PERSON] дав свою згоду на приєднання до договору купівлі продажу на умовах, визначених договором купівлі-продажу, що розміщений на офіційному веб-сайті покупця. Відповідно до п. 3 договору продавець усвідомлює, що за надання ним неправдивої інформації, він самостійно несе відповідальність, згідно чинного законодавства України (а.с. 10). Відповідно до акту приймання передання [PERSON] та Товариство з обмеженою відповідальністю "Автокредит Плюс" склали цей акт про те, що на виконання договору купівлі продажу № Б/Н від 20-10-2014 року продавець продає, а покупець приймає автомобіль марки Chevrolet Aveo SF69Y ЗНГ; номер кузову: [NUMBER] , колір: темно-сірий; об`єм двигуна: 1 498 см3, реєстраційний номер [NUMBER] (а.с. 11). Згідно меморіального ордеру № E1021T21JR від 21 жовтня 2014 року ТОВ "Автокредит Плюс" сплатило [PERSON] . 83 000,00 грн. за автомобіль кузов [NUMBER] , згідно договору купівлі-продажу № Б/Н від 20-10-2014 (а.с.12). Відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, 30 жовтня 2014 року за ТОВ "Автокредит Плюс" зареєстровано автомобіль марки Chevrolet Aveo (а.с. 16). Згідно витягу з Державного реєстру обтяжень рухомого майна № 57415020 від 02 листопада 2018 року, 22 лютого 2013 року на автомобіль Chevrolet Aveo, 2007 року випуску, номер кузову: [NUMBER] , накладено обтяження у вигляді заборони відчуження (а.с. 34-36). Згідно зі ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст.12 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставі своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Відповідно до ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 673 ЦК України передбачено, що продавець повинен передати покупцеві товар, якість якого відповідає умовам договору купівлі-продажу. У разі відсутності в договорі купівлі-продажу умов щодо якості товару продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, придатний для мети, з якою товар такого роду звичайно використовується. Відповідно до ст. 651 ЦК України передбачено, що договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. Згідно ст. 678 ЦК України зазначено, що у разі істотного порушення вимог щодо якості товару (виявлення недоліків, які не можна усунути, недоліків, усунення яких пов`язане з непропорційними витратами або затратами часу, недоліків, які виявилися неодноразово чи з`явилися знову після їх усунення) покупець має право за своїм вибором: 1) відмовитися від договору і вимагати повернення сплаченої за товар грошової суми; 2) вимагати заміни товару. Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно із ст.77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Таким чином, суд приходить до висновку про задоволення вимог позивача у частині розірвання договору та стягнення сплаченої за товар грошової суми. Що стосується вимоги позивача про відшкодування судових витрат, понесених позивачем у зв`язку з розглядом справи, вона підлягає задоволенню у зв`язку з наступним. Відповідно до ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат розуміють: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, у тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Тобто, законодавець пов`язує можливість відшкодування витрат на професійну правничу допомогу із здійсненням даних витрат стороною у справі. Верховний Суд у своїй постанові від 03 травня 2018 року в справі № 372/1010/16-ц дійшов висновку, що якщо стороною буде документально доведено, що нею понесені витрати на правову допомогу, а саме, надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні таких витрат, стороні накористь якої ухвалено судове рішення. Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, відзначено в п. 95 Рішення у справі Баришевський проти України від 26.02.2015 року, п. п. 34-36 Рішення у справі Гімайдуліна і інших проти України від 10.12.2009 року, п. 88 Рішення у справі Меріт проти України від 30.03.2004 року, заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише в разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим. Як вбачається з матеріалів цивільної справи, понесення ТОВ "Автокредит Плюс" вказаних витрат на правничу професійну допомогу в розмірі 4 500,00 грн. підтверджується: договором про надання правової допомоги № 02/07/01/18 від 02 липня 2018 року, Додатковою угодою № 2 від 03 серпня 2018 року до Договору про надання правової допомоги № 02/07/01/18 від 02 липня 2018 року, актом приймання-передачі виконаних робіт від 06 вересня 2018 року за договором про надання правової допомоги № 02/07/01/18 від 02 липня 2018 року та платіжним дорученням № 896 від 06 вересня 2018 року (а.с. 19, 20-21, 22, 24). Позивачем доведено понесені ним витрати на правову допомогу у розмірі 4 500,00 грн., і в цій частині підлягають задоволенню. Таким чином, суд приходить до висновку про правомірність заявлених вимог позивача та про задоволення останніх в повному обсязі. Вирішуючи питання розподілу судових витрат, з огляду на те, що позовні вимоги позивача задоволено в повному обсязі, то на підставіст.141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача сплачений судовий збір у розмірі 1 762,00 грн., що підтверджено платіжним дорученням № 898 від 06 вересня 2018 року (а.с. 1). На підставі викладеного,

Outcome: approved