Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-20 00:00:00

В березні 2015 року Публічне акціонерне товариство "Державний ощадний банк України" (далі - ПАТ "Державний ощадний банк України") звернувся до суду з позовом, в якому просив стягнути з відповідача - [PERSON] заборгованість за Договором відновлювальної кредитної лінії №1984 від 16.06.2007 яка станом на 31.03.2015 становить 137 522,89 грн., з яких: заборгованість по відсоткам - 85 118,50 грн., пеня - 52 404,39 грн., та вирішити питання стягнення понесених судових витрат, мотивуючи свої вимоги наступним. Так, між Відкритим акціонерним товариством «Державний ощадний банк України», правонаступником якого є ПАТ "Державний ощадний банк України" та відповідачем [PERSON] 16.06.2007 було укладено Договір відновлювальної кредитної лінії №1984, за умовами якого банк надав відповідачу кредит на споживчі цілі в розмірі 400 000,00 грн., зі сплатою відсотків в розмірі 16 % річних на суму залишку заборгованості за кредитом строком на 10 років. Позивач стверджує, що свої зобов`язання виконав на відміну від відповідача. Посилаючись на невиконання зобов`язань, позивач просить суд стягнути заборгованість в судовому порядку, а саме відсотки за користування грошима до моменту погашення відповідачем своїх зобов'язань та пеню за несвоєчасне виконання таких зобов'язань (а.с.1-2) В судовому засіданні представник позивача пояснила, що враховуючи, що зафіксована в рішенні Солом?янського районного суду м. Києва від 12.06.2013 заборгованість відповідача перед позивачем станом на 28.02.2013 становила 271 831,48 грн., з них по тілу кредиту - 254 157,97 грн., а відповідно реалізація предмета іпотеки була здійснена 25.03.2015, позивач має право на стягнення заборгованості по відсоткам та пені, які передбачені умовами укладеного сторонами договору до моменту виконання відповідачем своїх зобов'язань за договором. Відповідач та його представник проти задоволення позову заперечували, наполягаючи на тому, що в зв?язку з тим, що електронні торги, на підставі яких було здійснено реалізацію предмету іпотеки і відповідно сплату позивачу наявної заборгованості відповідача, рішенням суду від 15.06.2015 визнанІ недійсними, наявна фактична на момент розгляду справи в суді заборгованість відповідача перед позивачем дійсно має бути погашена в повному обсязі, але лише після повторного проведення електронних торгів за рахунок реалізації предмету іпотеки, а підстави для стягнення в данному провадженні, вважали, що відсутні. В частині аргументації відповідача та його представника, представник позивача акцентувала увагу суду на тому, що в разі застосування інституту реституції щодо реалізованого предмету іпотеки, жодного правового значення в частині стягнення заборгованості по відсоткам та пені дана обставина не може мати, лише призведе до збільшення часового проміжку, за який позивач відповідно буде наполягати стягнути з відповідача дані кошти. Але таких вимог на сьогоднішній день вони не заявляють. Вона пікреслила, що станом на 25.03.2017 заборгованість у відповідача перед позивачем за відповідним договором сплачена ним не була, отже банк має право просити стягнути відсотки за користування грошима та пеню як штрафні санкції. Заслухавши сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Під час розгляду справи суд вирішує, зокрема, такі питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; чи слід позов задовольнити або в позові відмовити (ст.214 ЦПК України) Відповідно до ст.ст.525, 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ст.610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) Судовим розглядом встановлено, що 16.06.2007 між Відкритим акціонерним товариством «Державний ощадний банк України», правонаступником якого є ПАТ "Державний ощадний банк України" та [PERSON] було укладено Договір відновлювальної кредитної лінії №1984, згідно якого Банк надав відповідачу грошові кошти в сумі 400 000,00 грн., зі сплатою відсотків в розмірі 16 % річних на суму залишку заборгованості за кредитом строком на 10 років. Відповідач свої зобов?язання за кредитним договором з повернення тіла кредиту та відсотків не виконав, а тому позивач звернувся до суду з позовом про звернення стягнення на предмет іпотеки, оскільки основний договір був забезпеений договором іпотеки. 12.06.2013 рішенням Солом?янського районного суду м. Києва позов ПАТ "Державний ощадний банк України" до [PERSON], [PERSON] про звернення стягнення на предмет іпотеки та виселення зі зняттям з реєстраційного обліку було задоволено частково, звернуто стягнення на предмет іпотеки - трикімнатну квартиру №16, загальною площею 57,50 кв.м., житловою площею 42,3 кв.м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS], яка належить на праві власності [PERSON] та [PERSON] в рівних частинах на підставі договору купівлі-продажу квартири від 23.08.2001, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Криворучком В.П. та зареєстрованого в реєстрі за №3307, зареєстрованого 10.09.2001 в Комунальному підприємстві «Київське міське бюро технічної інвентаризації» в реєстровій книзі №д.356-68 за реєстровим №5260 передану в іпотеку відповідно до іпотечного договору №2847 від 16.06.2007 Публічному акціонерному товариству «Державний ощадний банк України» у рахунок погашення заборгованості [PERSON] перед Публічним акціонерним товариством «Державний ощадний банк України» в особі територіально відокремленого без балансового відділення №10026/01 філії Головного управління по м. Києву та Київській області АТ «Ощадбанк» за договором відновлювальної кредитної лінії №1984 від 16.06.2007 в розмірі 269 885,17 грн., з яких заборгованість по кредиту - 254 157,97 грн., за відсотками - 10 904,26 грн., пеня в сумі 4 822,94 грн.; визначено спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів, встановивши початкову ціну предмета іпотеки для його подальшої реалізації на рівні не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб?єктом оціночної діяльності (незалежним експертом) на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій при виконанні рішення суду; стягнуто в рівних частинах з [PERSON], [PERSON] на користь Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі територіально відокремленого без балансового відділення №10026/01 філії Головного управління по м. Києву та Київської області АТ «Ощадбанк» судовий збір в сумі 2 698,85 грн. В решті позову відмовлено (а.с.66-68) Рішенням Апеляційного суду міста Києва від 28.11.2013 апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі територіально відокремленого без балансового відділення №10026/01 філії Головного управління по м. Києву та Київської області АТ «Ощадбанк» задоволено частково, рішення Солом?янського районного суду м. Києва від 12.06.2013 скасовано в частині визначення розміру пені та постановлено в цій частині нове рішення, за яким: визначено розмір пені в сумі 6 769,25 грн. та визначено загальний розмір заборгованості у розмірі 271 831,48 грн., з яких сума основного боргу - 254 157,97 грн.; а також стягнуто з [PERSON] та [PERSON] в рівних частинах на користь Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі територіально відокремленого без балансового відділення №10026/01 філії Головного управління по м. Києву та Київської області АТ «Ощадбанк» судовий збір у розмірі 107,15 грн. з кожного (а.с.69-70) Відповідно до ч. 1 ст. 14 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов'язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. 24.01.2014 по даній справі позивачу було видано два виконавчі листи. Державним виконавцем було організовано проведення електронних торгів відповідно до вимог ст..62 Закону України Про виконавче провадження« та Тимчасового порядку реалізації арештованого майна шляхом проведення електронних торгів, затвердженого наказом Міністерства юстиції України №656/5 від 16.04.2014, Закону України «Про іпотеку» та 10.12.2014 Державним підприємством «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України була здійснена реалізація заставного майна, про що відповідно складені акти (а.с.73-74) 25.03.2015 на рахунок позивача були зараховані грошові кошти від реалізації предмета іпотеки в розмірі 271 831,48 грн., чим заборгованість відповідача була погашена в повному обсязі (а.с.63), а решта коштів (залишок) 27.03.2015 в розмірі 156 670,34 грн. на рахунок відповідача [PERSON] (а.с.75), що також було підтверджено сторонами в судовому засіданні. Як вбачається з представленого позивачем розрахунку фактичне виконання відповідачем своїх зобов`язань з повернення тіла кредиту та відсотків були виконані 25.03.2015, і в силу укладеного між сторонами договору, позивачем до моменту отримання грошових коштів продовжувалось нарахування відсотків та пені, оскільки умовами того ж самого договору (п.6.3) строк позовної давності було збільшено до трьох років для всіх грошових зобов?язань позичальника. Відтак утворилася заборгованість, яка станом на 25.03.2015 становить: борг по відсоткам за користування кредитом - 850118,50 грн. та пені 52 404,39 грн., загальна сума складає 137 522,89 грн. (а.с.63-65) Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають із підстав, встановлених ст. 11 цього Кодексу, зокрема: договорів та інших правочинів (ч. 2 ст. 509 ЦК України) Зобов'язання перестає діяти в разі його припинення з підстав, передбачених договором або законом (ч. 1 ст. 598 ЦК України). Підстави припинення зобов'язань зазначені в ст. ст. 599, 600, 601, 604 - 609 ЦК України та не передбачають можливість припинення зобов'язання у зв'язку з ухваленням судом рішення про задоволення вимог кредитора. За відсутності інших підстав припинення зобов'язання, передбачених договором або законом, зобов'язання припиняється його виконанням, проведеним належним чином (ст. 599 ЦК України). Належним виконанням зобов'язання є виконання, прийняте кредитором, у результаті якого припиняються права та обов'язки сторін зобов'язання. Щодо тверджень відповідача та його представника відносно безпідставності позовних вимог в зв?язку з визнанням електронних торгів недійсними, слід зазначити наступне. Так, не погоджуючись з результатами проведених електронних торгів, вбачаючи в ряді дій певні порушення відповідач звернувся до суду з позовом про визнання електронних торгів такими, що не відбулися, визнання недійсними акту про проведення електронних торгів та свідоцтва про право власності на частину квартири. Рішенням Солом?янського районного суду м. Києва від 15.06.2015 позов [PERSON] було задоволено, визнано недійсними електронні торги, що відбулися 10.12.2014, з реалізації арештованого майна - ? частини квартири [ADDRESS], що належить [PERSON]; визнано недійсним акт про проведення електронних торгів з реалізації арештованого нерухомого майна від 24.12.2014 - ? частини квартири [ADDRESS], що належить [PERSON]; визнано недійсним свідоцтво про придбання [PERSON] ? частини квартири [ADDRESS] з електронних торгів від 26.12.2014, зареєстроване в реєстрі нотаріальних дій за №2001 (а.с.113-116) Ухвалою Апеляційного суду міста Києва від 08.12.2015 апеляційну скаргу [PERSON] було відхилено, а рішення Солом?янського районного суду м. Києва від 15.06.2015 залишено без змін (а.с.117-118) Як вже зазначалося судом раніше, зобов'язання перестає діяти в разі його припинення з підстав, передбачених договором або законом (ч. 1 ст. 598 ЦК України). Підстави припинення зобов'язань зазначені в ст. ст. 599, 600, 601, 604 - 609 ЦК України та не передбачають можливість припинення зобов'язання у зв'язку з ухваленням судом рішення про задоволення вимог кредитора. За відсутності інших підстав припинення зобов'язання, передбачених договором або законом, зобов'язання припиняється його виконанням, проведеним належним чином (ст. 599 ЦК України) Належним виконанням зобов'язання є виконання, прийняте кредитором, у результаті якого припиняються права та обов'язки сторін зобов'язання. Саме фактичне погашення заборгованості було здійснено 25.03.2015, за своєю суттю визнання недійсними електронних торгів, які відбулися 10.12.2014, не виключає обов?язку відповідача по погашенню решти заборгованості, а саме бажання щодо її погашення шляхом перерахунку коштів позивачу після проведення повторної оцінки та реалізації арештованого майна не має під собою жодної правової основи, оскільки факт її наявності ніким не оспорюється і це безпосереднє право позивача звертатись з відповідним позовом до суду. З предствленого позивачем розрахунку вбачається, що відсотки за користування грошовими коштами нараховуются на суму боргу в 254 157,97 грн., яка встановлена вищенаведеними рішеннями судів. Зафіксована така заборгованість була станом на 18.02.2013 (а.с.63) Нарахування відсотків до моменту виконання сторонами своїх зобов'язань передбачено умовами укладеного між сторонами договору. Відповідно до ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до ЦПК України, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. В свою чергу, статтею 60 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу, яка в частині 1 вказує на підстави звільнення від доказування, зокрема, обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що вимоги позивача є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі. Згідно зі ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума сплаченого ним судового збору. На підставі викладеного та

Outcome: approved