Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-29 00:00:00

Публічне акціонерне товариство "Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк" (далі - Позивач) звернулось до суду з позовом до [PERSON], третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Товариство з обмеженою відповідальністю «Авіто Дніпро» про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що відповідно до укладеного Кредитного договору про відкриття невідновлювальної кредитної лінії № 160/02-10 від 28.07.2010 року (далі - кредитний договір) Публічне акціонерне товариство "Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк" надало Товариству з обмеженою відповідальністю «Авіто Дніпро» (далі - позичальник, третя особа) кредит у розмірі 22 000 000 (двадцять два мільйони) грн. 00 коп. у вигляді встановленого кредитного ліміту строком до 13.06.2013 року зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 22,00 % річних та сплатою комісії за управління та обслуговування кредитної лінії у розмірі 0,5 % річних. В якості забезпечення зобов'язань позичальника за кредитним договором між Публічним акціонерним товариством "Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк" та [PERSON] (далі - Відповідач) було укладено Договір поруки № 163/15-10 від 28.07.2010 року, відповідно до умов якого, останній прийняв на себе зобов'язання відповідати в повному обсязі за повне та своєчасне виконання позичальником всіх боргових зобов'язань перед позивачем за вказаним кредитним договором. Таким чином, позивач свої зобов'язання по кредитному договору виконав в повному обсязі, кредит надав, однак третя особа свої зобов'язання не виконала, допустили прострочення виконання кредитних зобов'язань, внаслідок чого за таким господарським товариством, станом на 01.02.2011 року утворилась заборгованість у загальному розмірі 22 839 582 грн. 50 коп. У зв'язку з виникненням заборгованості по оплаті передбачених кредитним договором платежів позивач неодноразово повідомляв позичальника та поручителя про факт виникнення заборгованості та її розмір, однак на даний час кредитна заборгованість відповідачем та позичальником не погашена. У зв'язку з тим, що відповідач добровільно здійснювати погашення заборгованості не бажає, позивач змушений звернутись до суду із даним позовом та просити суд стягнути з відповідача [PERSON], як поручителя за кредитним договором, на свою користь суми заборгованості у розмірі 22 839 582 грн. 50 коп. та вирішити питання щодо розподілу судових витрат по справі. Представник Публічного акціонерного товариства «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» в судовому засіданні підтримав позовні вимоги, в обґрунтування своїх вимог, посилався на обставини що викладені у позовній заяві. Після відновлення провадження по справі у судове засідання з приводу завершення розгляду справи та проведення судових дебатів не з'явився, надав суду заяву про завершення розгляду справи без його участі, де позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити. Відповідач [PERSON] та його представник у судове засідання не з'явилися, про день та час розгляду справи повідомлялись належним чином. Оскільки суд, оцінюючи такі дії у їх сукупності із іншими випадками щодо зловживання стороною відповідача та його представником своїми процесуальними правами, що підтверджується окремою ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 09 грудня 2014 року (т.3 а.с.166) у спосіб подання заяв про відкладення розгляду справи, багаторазове, а також систематичне звернення до апеляційного суду із безпідставними заявами щодо вирішення окремих процесуальних питань, вважає, що в даному випадку має місце продовження зловживання такими особами, що беруть участь у справі, своїми процесуальними правами, та яке за своїм змістом спрямоване виключно на штучне затягування розгляду справи по суті, що прямо суперечить вимогам ч.3 ст. 27 ЦПК України, Окремо суд заважує, що відповідно до вимог ч. 2 ст. 169 ЦПК України неявка представника в судове засідання без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки не є перешкодою для розгляду справи. Згідно вимог ст. 1 Цивільного процесуального кодексу України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд, враховуючи ту обставину, що судом надавалась можливість сторонам та їх представникам представити суду усі докази, на які вони матимуть посилатись в обґрунтування своїх вимог та заперечень, та роз'яснювалось значення принципу диспозитивності цивільного судочинства, обов'язок сторін подати суду відповідні докази,

Outcome: partial