Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-20 00:00:00

Публічне акціонерне товариство комерційний банк "ПриватБанк" звернулося до суду з вищевказаним позовом, посилаючись на те, що 16.01.2013 року між ПАТ КБ "ПриватБанк" та відповідачем було укладено відповідний договір, згідно якого позивач надав відповідачу кредит у розмірі 4 400, 00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, а відповідач прийняв на себе відповідні зобов'язання щодо порядку повернення коштів банку. В порушення своїх зобов'язань за кредитним договором, станом на 30.06.2014 року, [PERSON] заборгував позивачу 8 652, 89 грн., з яких 4 349, 06 - заборгованість за кредитом; 2 365, 60 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 1 050, 00 грн. - заборгованість по комісії за користування кредитом; 500, 00 грн. - штраф (фіксована частина); 388, 23 грн. - штраф (процентна складова). В зв'язку з викладеними обставинами позивач звернувся до суду з даним позовом, яким просив стягнути з відповідача вищевказану суму боргу. В судове засідання представник позивача не з'явився, надав суду заяву, в якій просить розглянути справу у його відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі. В разі неявки відповідача [PERSON] не заперечує проти винесення заочного рішення. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, хоча про час і місце судового розгляду повідомлений належним чином, що підтверджують матеріали справи (а.с. 44). Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, суд вважає, що справу можливо розглянути без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Так, матеріалами справи доведено, що 16.01.2013 року між є ПАТ КБ "ПриватБанк" та відповідачем було укладено кредитний договір б/н, згідно якого позивач надав відповідачу кредит в сумі 4 400, 00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, а відповідач прийняв на себе відповідні зобов'язання щодо порядку повернення коштів банку. Укладення відповідного кредитного договору підтверджується анкетою-заявою на отримання кредитних коштів за підписом відповідача від 16.01.2013 року, якою він погодився з Умовами і правилами надання банківських послуг, а також Тарифами банку (а.с. 11 - 27), що відповідає ст. 634 ЦК України. Відповідач не виконав свої зобов'язання по кредитному договору, а саме згідно розрахунку заборгованості за договором кредиту, враховуючи умови даного договору про несвоєчасне виконання зобов'язань, [PERSON] станом на 30.06.2014 року, заборгував позивачу 8 652, 89 грн., з яких 4 349, 06 - заборгованість за кредитом; 2 365, 60 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 1 050, 00 грн. - заборгованість по комісії за користування кредитом; 500, 00 грн. - штраф (фіксована частина); 388, 23 грн. - штраф (процентна складова) (а.с.8 - 10), який відповідачем не спростований. Згідно ст. 629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами. Згідно ч. 1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Згідно з ст. 526, 530, 623, 624, 625 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином і у встановлений у ньому строк відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, боржник, який порушив зобов'язання, має відшкодувати кредиторові завдані збитки. Тому вимоги позивача про стягнення боргу з відповідача [PERSON] підлягають задоволенню. Відповідно ч. 1 ст. 88 ЦПК України з відповідача слід стягнути понесені позивачем судові витрати, які підтвердженні документально, а саме відповідним платіжним дорученням.

Outcome: approved