Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-10 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до ПАТ «Трускавецькурорт» про відшкодування завданих збитків та моральної шкоди. Позовні вимоги мотивує тим, що 28 квітня 2014 року він поселився в санаторій «Весна» (філія ПрАТ «Трускавецькурорт»), що підтверджується талоном на поселення від 28.04.2014 року. Автомобіль марки MITSUBISHI L200, який перебуває у його володінні, користуванні, розпорядженні згідно довіреності від 20.07.2013 року № 2694 посвідченої приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON], він запаркував на платній охоронюваній автостоянці, оснащеній в'їзними - виїзними воротами з шлагбаумом та камерами спостереження. Дана стоянка знаходиться на території санаторію «Весна» по вул. Суховоля, 33 у м. Трускавці. Цей факт підтверджується чеком на суму 16 гривень від 28.04.2014 року. 30 квітня 2014 року він підійшов до свого автомобіля та побачив значну тріщину на лобовому склі. Відповідно, він викликав працівників правоохоронних органів. У подальшому, слідчим СВ Трускавенького МВ ГУ МВС України у Львівській області Лаврик А.І. було складено протокол огляду місця події, яким встановлено, що місцем огляду є стоянка транспортних засобів санаторію «Весна», що у м. Трускавці по вул. Суховоля, 33. На даній стоянці під основною стіною знаходиться автомобіль марки MITSUBISHI L200 державний реєстраційний номер [NUMBER] чорного кольору, хачбек з додатковим багажником, п'ятидверний, скло тоноване. На зовнішній частині видимих пошкоджень не виявлено, окрім лобового скла. На лобовому склі в верхній середній частині знаходиться точка стику від якої по склу, навколо, утворені множинні тріщини діаметром від 15 до 40 см. 06 травня 2014 року слідчим Лаврик А.І. позивачу було надано витяг з кримінального провадження № 12014140140000228 про внесення його заяви до Єдиного реєстру досудових розслідувань від 01.05.2014 року, у якому зазначено, що 30.04.2014 року в період часу з 13 год. 00 хв по 20 год.00 хв., невідома особа пошкодила лобове скло автомобіля марки MITSUBISHI L200, державний реєстраційний номер [NUMBER], який перебуває у користуванні [PERSON] та був припаркований на автостоянці санаторію «Весна» в м. Трускавець, чим спричинила останньому матеріальну шкоду. 15 травня 2014 року кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 1201414014000228 від 01.03.2014 року - закрито у зв'язку з відсутністю в діях невідомої особи складу кримінального правопорушення на підставі ч. 1 ст.284 КПК України. Після виявлення позивачем пошкодження лобового скла автомобіля, він звернувся до адміністрації санаторію «Весна» із проханням залагодити конфлікт, однак, отримав відповідь, що автостоянка не несе жодної відповідальності за транспорт, який у них зберігається, а тому ніяких відшкодувань здійснено не буде. До того ж, мотивували відмову тим, що їм невідомо, чи пошкодження сталось на території автостоянки, чи за її межами, також, йшлось про те, що можливо, сам удар був нанесений із середини автомобіля та спричинений можливо самим позивачем. Представник позивача в судове засідання з'явилася, просила даний позов задовольнити на підставі доказів, які зазначені в позовній заяві та доданих до неї матеріалів. Крім того додала, що на вимогу позивача була проведена експертиза 08.05.2014 року, відповідно до якої наявне пошкодження переднього вітрового скла, представленого на MITSUBISHI L200, державний реєстраційний номер [NUMBER] є механічним пошкодженням, що утворилось в результаті одноразової дії (удару) достатньо масивного, твердого, шорсткого предмету на зовнішню поверхню скла, на ділянці верхньої центральної частини скла. Ударне зусилля на поверхню верхньої центральної частини переднього вітрового скла автомобіля MITSUBISHI L200, державний реєстраційний номер [NUMBER] було спрямовано ззовні, в напрямку до салону автомобіля. Представник ПАТ «Трускавецькурорт» в судове засідання з'явився, позов не визнав, вважає його безпідставним, мотивуючи тим, що позивач помилково вважає, що між ним та відповідачем виникли відносини зберігання, а відтак до спірних відносин, що виникли,неможливо застосовувати вимоги нормативно-правових актів, які регулюють відносини зберігання. ПрАТ «Трускавецькурорт» не здійснює господарську діяльність зі зберігання автотранспортних засобів на автостоянці. Згідно з витягом з ЄДРПОУ та інформацією, що міститься на офіційному веб-сайті Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, ПрАТ «Трускавецькурорт» не здійснює такий вид економічної діяльності як «Допоміжне обслуговування наземного транспорту (код 52.21)», що включає в себе надання послуг платними автостоянками. Територія біля будівлі санаторію «Весна», що знаходиться на вул. Суховоля, 33 у м. Трускавці, перебуває в постійному користування ПрАТ «Трускавецькурорт» і призначена для обслуговування цього санаторію, що підтверджується Державним актом на право постійного користування землею ІІ-ЛВ №002780 від 30.11.1998р. На цій території, серед іншого, відведено місця для паркування транспортних засобів. Згадана територія санаторію «Весна» не є автостоянкою, визначення якої наводиться у Правилах зберігання транспортних засобів на автостоянках, затверджених постановою КМ України від 22.01.1996 р. за №115 «Про затвердження Правил зберігання транспортних засобів на автостоянках». На даній території відсутній режим роботи, не встановлений щит із схемою руху транспортних засобів, нумерацією місць, планом термінової евакуації транспортних засобів та інформацією про розпорядок роботи автостоянки і тарифи за надання послуг, на території не нанесені на проїжджій частині необхідні показники й нумерація місць, територія не оснащена запасними воротами на випадок термінової евакуації транспортних засобів, під час в'їзду транспортного засобу на територію не здійснюється документальне оформлення приймання на зберігання транспортного засобу, не ведеться журнал довготермінового (тимчасового) обліку транспортного засобу, не ведуться також журнал обліку щоденного та одноразового заїзду і виїзду транспортних засобів та журнал обліку транспортних засобів з пошкодженнями та некомплектних. Позивачем не надано доказів прийняття транспортного засобу на зберігання, тобто укладення договору зберігання, оскільки не було самого факту прийняття, а відповідно і відносин зберігання. Документ, який свідчить про виникнення між сторонами спору певних відносин є фіскальний чек про оплату послуг паркування на суму 16 грн. Як вбачається з чеку, оплата за послуги паркування та видача цього чеку була здійснена в реєстратурі санаторію «Весна», тобто за відсутності транспортного засобу і до його паркування у відведеному місці. В чеку безпосередньо вказано, що оплачуються послуги паркування, тому позивачу було відомо, що він оплатив саме за послуги паркування і ставить транспортний засіб на місце для паркування, а не стоянку для автомобілів, а тому, товариство не несе відповідальності за шкоду завдану транспортним засобам, які розміщені на майданчику для паркування на території санаторію «Весна», в тому числі і транспортному засобу, який розмістив позивач. Крім того, як вбачається з матеріалів справи власником транспортного засобу марки MITSUBISHI L200 , державний реєстраційний номер [NUMBER], є [PERSON], а не позивач. Відтак, представник відповідача вважає, що позивач [PERSON] являється неналежним позивачем. Заслухавши пояснення представника позивача, представника відповідача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що в задоволенні позову слід відмовити з наступних підстав: В судовому засіданні встановлено, що 28 квітня 2014 року позивач [PERSON] поселився в санаторій «Весна» (філія ПрАТ «Трускавецькурорт»), що підтверджується талоном на поселення від 28.04.2014 року. Автомобіль марки MITSUBISHI L200, що перебуває у його володінні, користуванні, розпорядженні він запаркував на території санаторію «Весна» по вул. Суховоля, 33, що підтверджується копією фіскального чеку від 28.04.2014 року на суму 16 гривень за послуги паркування. 15.05.2014 року кримінальне провадження за заявою позивача закрито у зв'язку з відсутністю в діях невідомої особи складу кримінального правопорушення, відповідно до ч. 1 ст. 284 КПК України. Згідно заяви позивача від 07.05.2014 року Львівським НДІ було проведено експертне дослідження вітрового скла автомобіля MITSUBISHI L200, державний реєстраційний номер [NUMBER] відповідно до якого, наявне пошкодження переднього вітрового скла, представленого на MITSUBISHI L200, державний реєстраційний номер [NUMBER] є механічним пошкодженням, що утворилось в результаті одноразової дії (удару) достатньо масивного, твердого, шорсткого предмету на зовнішню поверхню скла, на ділянці верхньої центральної частини скла. Ударне зусилля на поверхню верхньої центральної частини переднього вітрового скла автомобіля MITSUBISHI L200, державний реєстраційний номер [NUMBER] було спрямовано ззовні, в напрямку до салону автомобіля. (копія висновку № 1679 від 08.05.2014 року та розрахунок 401 знаходяться в матеріалах справи). 28.04.2014 року позивач запаркував автомобіль MITSUBISHI L200, державний реєстраційний номер [NUMBER] за адресою вул. Суховоля, 33 у м. Трускавці на території санаторію "Весна", що стверджується копією квитанції від 28.04.2014 року, яка знаходиться у матеріалах справи. Відповідно до ст. 936 ЦК України, за договором зберігання одна сторона (зберігач) зобов'язується зберігати річ, яка передана їй другою стороною (поклажодавцем), і повернути її поклажодавцеві у схоронності. Відповідно до ст. 937 ЦК України, договір зберігання укладається у письмовій формі у випадках, встановлених ст. 208 ЦК України. Письмова форма договору вважається дотриманою, якщо прийняття речі на зберігання посвідчене розпискою, квитанцією або іншим документом, підписаним зберігачем. Відповідно до зазначених норм ЦК України, на думку суду між сторонами не було украдено договору зберігання, оскільки автомобіль позивачем не був переданий на зберігання відповідачу. Між сторонами виникли відносини, які стосуються послуг паркування транспортного засобу, що стверджується фіскальним чеком від 28.04.2014 року. Суд вважає, що дані відносини між сторонами повинні регулюватись Правилами паркування транспортних засобів, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України за № 1342 від 03.12.2009 року. Представлені докази сторонами не спростовують цього висновку суду. Відповідно до п.1, 2 Правил паркування транспортних засобів, дані правила регламентують організацію та порядок паркування транспортних засобів на вулицях і дорогах населених пунктів. Вони поширюється на осіб, які розміщують транспортні засоби на майданчиках для паркування, а також на суб'єктів господарювання, які утримують такі майданчики. Суб'єкти господарювання - балансоутримувачі майданчиків для паркування транспортних засобів державної та комунальної форми власності визначаються відповідно до Закону України "Про благоустрій населених пунктів". Відповідно до п. 25 Правил паркування транспортних засобів, оператор не несе відповідальності за збереження транспортних засобів, розміщених на майданчиках для паркування. Як вбачається з копії витягу з ЄДРПОУ, яка є в матеріалах справи, то ПрАТ «Трускавецькурорт» не здійснює вид економічної діяльності як «Допоміжне обслуговування наземного транспорту (код 52.21)», що включає в себе надання послуг платними автостоянками. Крім цього, відповідно до Закону України "Про ліцензування певних видів господарської діяльності" такий вид господарської діяльності, як послуги по паркуванню транспортних засобів не потребує ліцензування. Відповідно до ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до Постанови Пленуму Верховного суду України № 6 від 27.03.1992 року «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», розглядаючи позови відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи. Що стосується заперечення представника відповідача відносно неналежного позивача, то дане заперечення спростовується дорученням від 20.07.2013 року, відповідно до якого [PERSON] уповноважив [PERSON] розпоряджатися (продавати) автомобілем MITSUBISHI L200, державний реєстраційний номер [NUMBER]. Суд вірить цим доказам, бо вони нічим не спростовані і не викликають сумніву в своїй об'єктивності, грунтуються на законі.

Outcome: dismissed