Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-08 00:00:00

Позивач АТ КБ «Приватбанк» (місцезнаходження: 01001, м. Київ вул. Грушевського, 1Д) звернулося в суд з позовом до [PERSON] , який проживає по [ADDRESS] , в якому просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором про надання банківських послуг № б/н від 21.11.2018 в розмірі 498837,67 грн. та судові витрати в розмірі 7482,57 грн. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що 21.11.2018 року відповідачем підписано заяву б/н, відповідно до якої йому відкрито кредитний рахунок та встановлено початковий кредитний ліміт у розмірі, що зазначений в довідці про зміну умов кредитування та обслуговування картрахунку. В подальшому відповідач, ознайомившись з умовами обслуговування кредитних карток та підписавши паспорт споживчого кредиту від 24.06.2019 року, отримав кредитну картку типу преміальна картка World Black Edition (кредитний ліміт до 200 000 грн.) Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг, які розміщені на офіційному на сайті банку, а також з пам`яткою клієнта і Тарифами складає між сторонами договір банківського обслуговування. Заявою відповідача підтверджується той факт, що він був повністю проінформований про умови кредитування в АТ КЬ «ПРИВАТБАНК», які були надані йому для ознайомлення в письмовій формі, що також підтверджується копією паспорту споживчого кредиту. Позивач стверджує, що відповідно до умов цього договору відповідач зобов`язався погашати заборгованість за кредитом, відсотками за користування останнім, сплачувати за перевитрати платіжного ліміту та комісії на умовах, передбачених договором. Однак, відповідач порушив свої кредитні зобов`язання та допустив виникнення і зростання заборгованості за кредитним договором, загальний розмір якої станом на 19.01.2021 року позивачем визначено як 498837,67 грн., яка складається з наступного: 388999,30 грн. заборгованість за кредитом в тому числі: 287587,55 грн. - заборгованість за поточним тілом кредита, 101411,75 грн. - заборгованість за простроченим тілом кредита; 19450,00 грн. - заборгованість за нарахованими відсотками; 90388,37 грн. - заборгованість за простроченими відсотками; 0,00 грн. - заборгованість за відсотками нарахованими на прострочений кредит згідно ст. 625; 0,00грн. - нарахована пеня; 0,00 грн. - нарахована комісія. Тому позивач просить стягнути з відповідача вказану заборгованість та судові витрати в розмірі 7482,57грн. Представник позивача в судове засідання не з`явився. У поданій позовні заяві представник позивача зазначив, що вразі неявки в судове засідання відповідача, АТ КБ «ПриватБанк» не заперечує проти розгляду справи за відсутності представника Банку та винесення заочного рішення судом. Відповідач в судове засідання повторно не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, а саме за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем проживання. Причин своїх неявок відповідач суду не повідомив, не звернувся із заявою про розгляд справи в його відсутності та не подав відзив на позов. Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено право кожного на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. У рішенні від 03.04.2008 у справі "Пономарьов проти України" Європейський суд з прав людини зробив, висновок про те, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження. Верховний Суд зазначив, що особа, яка добросовісно користується наданими законом процесуальними правами, зобов`язана слідкувати за перебігом розгляду своєї заяви. Отже, оскільки інформація про судові засідання, яка розміщена на веб-порталі «Судова влада України», є відкритою, то суд вважає, що сторони є належним чином повідомлені про судовий розгляд. Відповідно до ч. 4 ст.223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Тому відповідно до положень ч. 4 ст. 223 та ч.1 ст.280 ЦПК України суд вважає можливим ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, оскільки представник позивача не заперечує проти такого вирішення справи. В зв`язку з неявкою в судове засідання сторін фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, що відповідає правилам ч.2 ст.247 ЦПК України. Суд, з`ясувавши обставини, на які позивач посилається як на підставу своїх вимог, підтверджених тими доказами, які досліджені в судовому засіданні, приходить до наступних висновків. Згідно з ч. 1 ст. 4, ч. 1 ст. 5 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленим цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів, а суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. В силу положень ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Частиною 2 ст. 11 ЦК України передбачено, що підставами виникнення цивільних прав і обов`язків є у тому числі договори та інші правочини. Згідно зі ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Судом встановлено, що між акціонерним товариством комерційний банк "Приватбанк" та відповідачем підписано анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у Приватбанку б/н від 21.11.2018 року. У заяві зазначено, що відповідач приєднується до Умов та правил надання банківський послуг, які розміщені на офіційному сайті банку, та які разом із пам`яткою клієнта і тарифами становить між нею та банком договір банківського обслуговування. Відповідно до ч. 2 ст. 9 Закону України «Про споживче кредитування» (далі Закон - № 1734-VIII), до укладення договору про споживчий кредит кредитодавець надає споживачу інформацію, необхідну для порівняння різних пропозицій кредитодавця з метою прийняття ним обґрунтованого рішення про укладення відповідного договору, в тому числі з урахуванням обрання певного типу кредиту. Зазначена інформація безоплатно надається кредитодавцем споживачу за спеціальною формою (паспорт споживчого кредиту), встановленою у Додатку 1 до цього Закону, у письмовій формі (у паперовому вигляді або в електронному вигляді з накладенням електронних підписів, електронних цифрових підписів, інших аналогів власноручних підписів (печаток) сторін у порядку, визначеному законодавством) із зазначенням дати надання такої інформації та терміну її актуальності. У такому разі кредитодавець визнається таким, що виконав вимоги щодо надання споживачу інформації до укладення договору про споживчий кредит згідно з частиною третьою цієї статті. З матеріалів справи встановлено, що 24.06.2019 року відповідач підписав паспорт споживчого кредиту, за змістом якого встановлено умови кредитування: тип кредиту відновлювальна кредитна лінія, шляхом встановлення кредитного ліміту на кредитній картці; сума ліміту до 200 000 грн. (картка World Black Edition); строк договору 240 місяців, та строк кредитування до 240 місяців; спосіб та строк надання кредиту на картковий рахунок (безготівковий); мета отримання кредиту - споживчі потреби; процентна ставка в межах та поза межами пільгового періоду визначена у розмірі 0,00001 % та 37,2 % річних відповідно; тип процентної ставки фіксована; орієнтовна загальна вартість кредиту для споживача за весь строк користування кредитом; порядок повернення кредиту; наслідки прострочення виконання чи невиконання зобов`язань за договором про споживчий кредит. Наданий позивачем паспорт споживчого кредиту за формою та змістовним наповненням відповідає вимогам, що передбачені в Законі №1734-VIII, тобто сторони досягли домовленості щодо всіх істотних умови договору позики (кредиту): погодили строк дії, умови повернення кредиту, процентну ставку, відповідальність за порушення виконання зобов`язань, тощо. До матеріалів справи банком додано Витяг з Тарифів обслуговування преміальних кредитних карток. Згідно з довідкою, виданою АТ КБ «Приват Банк», відповідачу видано кредитну картку: дата відкриття 30.11.2018 року з терміном дії до 11/22 року; 21.11.2018 року з терміном дії до 09/22 року; 24.06.2019 року з терміном дії до 06/22 року. Як вбачається з довідки про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної карти, оформленої на [PERSON] , 18.06.2019 року встановлено кредитний ліміт на суму 13 000,00 грн.; 19.06.2019 року - 400 000,00 грн. (збільшення кредитного ліміту); 08.12.2020 року -0,00 грн. (зменшення кредитного ліміту). АТ КБ «Приватбанк» свої зобов`язання за договором про надання банківських послуг виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах передбачених договором та в межах встановленого кредитного ліміту. Кредитний ліміт банком неодноразово переглядався, що підтверджується довідкою про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної карти, оформленої на відповідача. В той же час, відповідач фактично скористався лімітом кредитування, про що свідчить розрахунок суми заборгованості за договором № б/н від 21.11.2018 року, укладеним між АТ КБ "ПриватБанк" та клієнтом [PERSON] станом на 19.01.2021 року. Фактичне виконання даних умов договору та користування наданими банком коштами в межах встановленого кредитного ліміту відповідачем також стверджується наявною в матеріалах справи випискою за договором №б/н станом на 22.01.2021, за якою обліковується заборгованість в межах змінного ліміту кредитування за договором із урахуванням прихідних та видаткових операцій. Із зазначеного розрахунку та матеріалів справи встановлено, що в порушення умов кредитного договору, відповідач свої зобов`язання належним чином не виконав, допустив прострочення повернення кредиту із його складовими частинами, внаслідок чого утворилась заборгованість, яка станом на 19.01.2021 року становить 498837,67 грн., яка складається з наступного: 388999,30 грн. заборгованість за кредитом в тому числі: 287587,55 грн. - заборгованість за поточним тілом кредита, 101411,75 грн. - заборгованість за простроченим тілом кредита; 19450,00 грн. - заборгованість за нарахованими відсотками; 90388,37 грн. - заборгованість за простроченими відсотками; 0,00 грн. - заборгованість за відсотками нарахованими на прострочений кредит згідно ст. 625; 0,00грн. - нарахована пеня; 0,00 грн. - нарахована комісія. Відповідно до частин першої, другої статті 207 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). У частинах 1, 3 ст. 509 ЦК України вказано, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (у тому числі сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України). Відповідно до ч.1 ст.625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. За змістом статей 626, 628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Згідно зі статтею 1049 вказаного Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до положень ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник обв`язується повернути кредит та сплатити проценти. Частиною 1 ст. 1055 ЦК України визначено, що кредитний договір укладається у письмовій формі. З матеріалів справи встановлено, що відповідач не оспорював умови кредитування та отримання ним встановленого банком розміру кредитного ліміту на кредитну картку. Згідно зі ст.ст. 76, 77 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Доказів належного виконання зобов`язань по сплаті кредиту відповідач суду не надав, не подав будь-яких доказів на спростування користування ним наданими йому банком кредитними коштами, а також не подав будь-яких доказів на спростування наданого банком розрахунку заборгованості. Оскільки судом встановлено як використання позичальником запропонованого банком ліміту кредитування, так і часткове його погашення за карткою в межах договору, ураховуючи, що сторонами було погоджено умови кредитування щодо процентної ставки за кредитом, суд вважає підставними вимоги позивача про стягнення з відповідача заборгованості за поточним тілом кредиту в сумі 287587,55 грн., заборгованості за простроченим тілом кредиту - 101411,75 грн., за нарахованими відсотками - 19450,00 грн., а також за простроченими відсотками - 90388,37 грн., які належить стягнути з відповідача в користь банку. Отже, позовні вимоги підлягають задоволенню. Судом також встановлено, що позивачем за звернення до суду з даною позовною заявою сплачено судовий збір в розмірі 7482,57 грн., що стверджується платіжним дорученням від 26.01.2021 року. Дані судові витрати підлягають присудженню з відповідача на користь позивача в зв`язку із задоволенням позовних вимог. На підставі ст.ст. 509, 525, 526, 530, 610, 625, 629, 1048, 1049, 1054 ЦК України та,

Outcome: approved