Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-23 00:00:00

Публічне акціонерне товариство комерційний банк "Надра" в особі відділення ПАТ КБ "Надра" Ужгородське РУ звернулось до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором № 765/12-2005 від 09.12.2005 року. Позов обґрунтовується тим, що 09.12.2005 року між ВАТ КБ Надра, правонаступником якого із 04.02.2011 року є ПАТ КБ "Надра", та [PERSON] (надалі за текстом - відповідач) укладено кредитний договір № 765/12-2005, у відповідності до якого відповідач взяла на себе зобов'язання з повернення суми кредиту 22500,00 доларів США та відсотків за його використання у розмірі 10% річних та щомісячної комісії 0,5 % на суму залишку кредиту, строком до 08.12.2025 року. Отримання кредитних коштів підтверджується меморіальним ордером № NL-1 від 09.12.2005 року. Відповідач порушила умови договору щодо повернення кредиту та сплати відсотків. За порушення строків повернення кредиту та відсотків договором встановлена відповідальність у вигляді штрафу. Станом на 03.10.2014 року заборгованість відповідача становить 2 231 801,86 грн. Представник позивача в судове засідання не з'явився, про розгляд справи повідомлений належним чином. Подав до суду письмову заяву, у якій просить розглянути справу у його відсутності, позов підтримує. Відповідач та її представник в судовому засіданні вимоги позову не визнали. Відповідач [PERSON] будучи допитаною в якості свідка (за клопотанням представника позивача (а.с.53,57) в судовому засіданні пояснила, що кредитний договір № 765/12-2005 від 09.12.2005 року вона підписала у приміщенні банку «Надра» в м. Виноградів. Підписати договір її схилив [PERSON], який був колишнім чоловіком її сестри. Останнього, на її думку, пов'язували якісь спільні відносини з [PERSON], який на той час очолював Виноградівське відділення банку «Надра». Через декілька днів [PERSON] її повідомив про те, що банк відмовив у видачі кредитних коштів у зв'язку з низькою заробітною платою. Особисто вона кредитні кошти не отримувала. Вважає, що саме [PERSON] та [PERSON] могли отримали кредитні кошти. Судом встановлено такі факти і відповідні їм правовідносини. 09.12.2005 року ВАТ КБ Надра, правонаступником якого із 04.02.2011 року є ПАТ КБ "Надра" (надалі за текстом - банк), та [PERSON] (надалі за текстом - відповідач) підписано кредитний договір № 765/12-2005, у відповідності до якого відповідач взяла на себе зобов'язання з повернення суми кредиту 22500,00 доларів США та відсотків за його використання у розмірі 10% річних та щомісячної комісії 0,5 % на суму залишку кредиту, строком до 08.12.2025 року (а.с.6,7). Відповідно до п.п. 3.1., 3.1.1. кредитного договору, видача кредиту проводиться шляхом: видачі готівки позичальнику через касу банку при наявності належним чином оформленого видаткового касового ордера, сума у якому зазначена в іноземній валюті. Докази на які позивач посилається як на підтвердження отримання відповідачем кредитних коштів, а саме: меморіальний ордер № NL-1 від 09.12.2005 року, на переконання суду не є належним й допустимим доказом відповідно до ст.ст.58, 59 ЦПК України, оскільки такий документ не містить жодних підписів уповноважених осіб на виконання умов кредитного договору, і такий документ суперечить п.п. 3.1., 3.1.1 кредитного договору (а.с.6,8,36). Так, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч.1 ст.58 ЦПК). Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування (ч. 2 ст. 59 ЦПК). Інші докази на які посилається представник позивача на виконання умов кредитного договору про надання відповідачу кредитних коштів, зокрема: меморіальні ордера, договір іпотеки, претензії, поштові відправлення, виконавчий напис, висновки про вартість нерухомого майна, акт опису й арешту, постанова про повернення виконавчого документу, розпорядження, акт про перевірку майна на переконання суду також не можуть підтверджувати отримання відповідачем кредитних коштів з урахуванням п.п. 3.1., 3.1.1 кредитного договору та ст.ст.58, 59 ЦПК України (а.с.37-52). Верховним судом України у справі 6-116цс13 рішенням від 06.11.2013 року сформульована обов'язкова для судів всіх інстанцій та юрисдикцій правова позиція, яка полягає в тому, що відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 ЦК України). Договір є обов'язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України). Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків (ч. 1 ст. 626 ЦК України). Визначення поняття зобов'язання міститься у ч. 1 ст. 509 ЦК України. Відповідно до цієї норми зобов'язання - це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Згідно з нормою ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (ст. 611 ЦК України). У відповідності до ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов. Згідно ч. 2 ст. 640 ЦК України, якщо відповідно до акта цивільного законодавства для укладення договору необхідні також передання майна або вчинення іншої дії, договір є укладеним з моменту передання відповідного майна або вчинення певної дії. Відповідно до ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень. Враховуючи відсутність встановлених в судовому засіданні належних й допустимих доказів, які б підтверджували отримання відповідачем кредитних коштів за кредитним договором № 765/12-2005 від 09.12.2005 року, правові підстави для задоволення позову відсутні, у зв'язку з чим позов задоволенню не підлягає. Оскільки рішення прийнято не на користь позивача, судові витрати понесенні позивачем в сумі 3654,00 грн. у відповідності до ч. 1 ст. 88 ЦПК України з відповідача не стягуються (а.с.1).

Outcome: dismissed