Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-08 00:00:00

ПАТ КБ "ПриватБанк" звернулося до суду з позовом, в якому просить стягнути з [PERSON] на\~ користь ПАТ КБ "ПриватБанк" заборгованість у розмірі 17176,87 грн. за кредитним договором б/н від 10 жовтня 2016 року та\~ судові витрати. В обґрунтування своїх вимог позивач в позовній заяві зазначив, що 10 жовтня 2016 року ПАТ КБ\~ "ПриватБанк" та відповідач уклали Генеральну угоду про реструктуризацію заборгованостіта приєднання до умов та правил надання продукту кредитних карт б/н, відповідно до якого відповідач отримав кредит у розмірі 12696,35 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 24,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана ним Генеральна угода разом з Умовами та правилами, Тарифами складає між ним та банком договір, що підтверджується підписом у заяві.\~ПАТ КБ "Приватбанк" свої зобовязання за договором та угодою виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу кредит у розмірі встановленому договором. Відповідач не надав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договору, таким чином відповідач зобовязання за договором не виконав. У звязку з зазначеними порушеннями зобовязання за кредитним договором відповідач станом на 13 червня 2017 року має заборгованість 17176,87 грн., яка складається з наступного: 12374,09 грн. заборгованість за кредитом; 1863,19 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом; 1979,84 грн. заборгованість за пенею та комісією; а також штраф відповідно до п. 2.2 Генеральної угоди - 959,75 грн. Представник позивача в судове засідання не зявився, заявив\~ клопотання про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі та не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Відповідач в судові засідання у справі не зявився, про час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомив. За таких обставин на підставі ст. 74 ЦПК України та ч. 4 ст. 169 ЦПК України відповідач вважається повідомленим про день та час судового засідання, що є підставою для вирішення справи на підставі наявних у ній даних і доказів і постановлення заочного рішення. З урахуванням викладеного суд вважає можливим розглянути справу за відсутності сторін по справі на підставі наявних у ній даних і доказів, згідно ч. 2\~ст. 158, 224 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи, дослідивши письмові докази, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню за наступних підстав. Судом встановлено, що 10 жовтня 2016 року ПАТ КБ\~ "ПриватБанк" та відповідач уклали Генеральну угоду про реструктуризацію заборгованостіта приєднання до умов та правил надання продукту кредитних карт б/н, відповідно до якого відповідач отримав кредит у розмірі 12696,35 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 24,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана ним Генеральна угода разом з Умовами та правилами, Тарифами складає між ним та банком договір, що підтверджується підписом у заяві (а.с. 7, 8, 9-32). На теперішній час, відповідач свої зобовязання за вказаним кредитним договором не виконує, та станом на 13 червня 2017 року має заборгованість 17176,87 грн., яка складається з наступного: 12374,09 грн. заборгованість за кредитом; 1863,19 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом; 1979,84 грн. заборгованість за пенею та комісією; а також штраф відповідно до п. 2.2 Генеральної угоди - 959,75 грн., що підтверджується розрахунками заборгованості ПАТ КБ\~ "ПриватБанк" (а.с. 6). Враховуючи встановлені судом обставини, суд вважає заявлені позовні вимоги позивача частково обґрунтованими, виходячи з наступного. За вимогами статей 527, 530 ЦК України, зобов'язання повинні виконуватись належним чином і у встановлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Згідно ч.1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Частиною 2 ст. 1050 Цивільного кодексу України передбачено, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Статтею 610 Цивільного кодексу України встановлено, що порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання. Однак, вирішуючи позовні вимоги суд враховує правову позицію викладену у постанові Верховного Суду України від 21 жовтня 2015 року №6-2003цс15. Пунктом 2.2. Генеральної угоди про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов і правил надання продукту кредитних карт передбачено, що заборгованість за кредитом, починаючи з 32-го дня порушення, вважається простроченою у звязку з чим позичальник сплачує Банку штраф. Відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Відповідно до положень статті 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Враховуючи вищевикладене та відповідно до статті 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення строків виконання грошових зобовязань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. Отже, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню: 12374,09 грн. заборгованість за кредитом; 1863,19 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом; 1979,84 грн. заборгованість за пенею та комісією. Позовні вимоги в частині стягнення штрафу, який позивач просить стягнути з відповідача відповідно до п 2.2. Генеральної угоди, з підстав викладених вище, задоволенню не підлягають. Згідно зі ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, а тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума судового збору у розмірі 1600 грн.

Outcome: partial