Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-15 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить суд стягнути з [PERSON] заборгованість у розмірі 4175,86 грн. Позивач вказує, що ним умови договору на постачання, транспортування природного газу та технічне обслуговування газового обладнання госпрозрахункових комунально-побутових об'єктівбули виконані належним чином, але відповідач ухиляється від виконання взятих на себе зобов'язань, а тому просить суд позов задовольнити. Представник позивача в судове засідання не з'явився, але надав до суду письмову заяву, в якій позов підтримав у повному обсязі та просив розглядати справу за відсутності представника банку, надав згоду на заочний розгляд справи. Відповідач, повідомлений належним чином, у судове засідання не з'явився, про причини своєї неявки суд не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутності до суду не направив. За цих обставин, суд на підставі ч.4 ст.169, ч.1 ст.224 ЦПК України, з огляду на заяву позивача, визнав можливим провести заочний розгляд справи у відсутність відповідача та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Суд, дослідивши письмові докази по справі, приходить до наступних висновків. Відповідно до ч. 3 ст. 10, ч.1 ст.60 ЦПК України кожна із сторін повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що Публічне акціонерне товариство «Одесагаз» є повним правонаступником Відкритого акціонерного товариства «Одесагаз» на підставі Рішення загальних зборів акціонерів Відкритого акціонерного товариства «Одесагаз», оформленого протоколом №18 від 12.10.2011 року, яким було змінено назву позивача. Основною діяльністю ПАТ «Одесагаз» є розподілення та торгівля газоподібним паливом через місцеві (локальні) трубопроводи (код КВЕД 35.22; 35.23). Відповідно до наказу Держкомстату від 11 жовтня 2010 року № 457 «Класифікація видів економічної діяльності ДК 009:2010», розподілення газоподібного палива через місцеві (локальні) трубопроводи та торгівля газом через місцеві (локальні) трубопроводи включає: експлуатацію місцевих (локальних) мереж газопостачання, продаж газу споживачам через систему місцевих (локальних) мереж газопостачання, діяльність посередників або представників, які організовують постачання газу місцевими (локальними) розподільними газопроводами, що експлуатуються іншими особами. 01 січня 2010 року між ПАТ «Одесагаз» та відповідачем було укладено договір №005239 на постачання, транспортування природного газу та технічне обслуговування газового обладнання госпрозрахункових комунально-побутових об'єктів. Пунктом 1 зазначеного договору встановлено, що предметом договору є споживання, транспортування та облік природного газу, технічне обслуговування газового обладнання в пункті споживання за адресою: [ADDRESS]. Відповідно до умов вказаного договору, ПАТ «Одесагаз» зобов'язалося поставляти та транспортувати природний газ, а відповідач - сплачувати вартість отриманого газу. Згідно з пунктом 4.13 Договору, прийом-передача газу у відповідному місяці оформлюється актом прийому-передачі між ПАТ «Одесагаз» та Відповідачем. Акт прийому-передачі є підставою для остаточних розрахунків. Відповідно до п. 1 Правил надання населенню послуг з газопостачання, затверджених постановою НКРЕ від 09.12.1999 року №2246, правила регулюють відносини між; газопостачальними підприємствами, газорозподільними підприємствами та фізичними особами (населенням) - споживачами газу. Пунктом 2 зазначених Правил встановлено, що побутовий споживач (населення) - це фізична особа, яка отримує природний газ з метою використання для власних побутових потреб, у тому числі для приготування їжі, підігріву води та опалення житлових приміщень. Згідно з повноваженнями, наданими НКРЕ постановами Кабінету Міністрів України від 25 грудня 1996 року N 1548 "Про встановлення повноважень органів виконавчої влади та виконавчих органів міських рад щодо регулювання цін (тарифів)" та від 27 грудня 2001 року N 1729 "Про порядок забезпечення галузей національної економіки та населення природним газом", Комісія затверджує роздрібні ціни на газ природний, що використовується населенням на комунально-побутові потреби, та граничні рівні цін, що використовується суб'єктами господарської діяльності. Пунктами 5.1 - 5.4 вищевказаного договору встановлено, що вартість 1000 м3 природного газу визначається Постановами НКРЕ та Постановами Кабінету Міністрів України і може змінюватись на підставі нормативних актів та прийматися сторонами Договору з моменту введення в дію нових цін без додаткового попередження. Таким чином, за спожитий природний газ, що використовується населенням виключно для задоволення комунально-побутових потреб, оплата здійснюється за цінами, встановленими центральними органами виконавчої влади. До комунально-побутових потреб населення належать використання природного газу газовими приладами та пристроями на опалення (газові котли, конвектори та опалювально-варильні печі), підігрів води та приготування їжі (газові водонагрівачі та газові плити), що забезпечує належний рівень проживання громадянина у житловому приміщенні та ведення домашнього господарства у підсобних приміщеннях. Оплата природного газу, спожитого на будь-які інші потреби споживачів, здійснюється виходячи із граничного рівня ціни, встановленого для відповідних категорій споживачів: бюджетні організації та установи; промислові споживачі; підприємства комунальної теплоенергетики, теплові електростанції, електроцентралі та котельні суб'єктів господарювання, в тому числі блочні (модульні) котельні. Таким чином, в залежності від відношення до тієї чи іншої галузі економіки, сфери діяльності та місця провадження діяльності, у разі використання природного газу споживачем не на комунально-побутові потреби оплата за спожитий природний газ повинна здійснюватись виходячи із відповідного граничного рівня цін. Відповідач не використовував поставлений ПАТ «Одесагаз» природний газ для задоволення комунально-побутових потреб, оскільки газ споживається відповідачем для утримання (використання) нежитлового приміщення, що підтверджується укладанням договору, яким передбачено використання тарифу за природний газ для "промислових споживачів". Таким чином, відповідач підтвердив, що отриманий від позивача газ не буде ним використовуватись для комунально-побутових потреб. Враховуючи викладене, вважаємо, що відповідач зобов'язаний сплачувати за отриманий природний газ за тарифами, встановленими для іншої категорії споживачів, ніж населення. Відповідно до Постанови НКРЕ №1142 від 30.06.2011р., Постанови НКРЕ 1648, Постанови НКРЕ №1676 від 29.09.11 р., Постанови НКРЕ №1700 від 29.09.11 р., Податкового кодексу України, вартість природного газу складається з: ціни за газ, вартості транспортування природного газу магістральними газопроводами, тарифу на постачання, збору у вигляді цільової надбавки на природний газ, податку на додану вартість. На виконання умов Договору ПАТ «Одесагаз» було поставлено відповідачу природного газу в листопаді 2011 р. 834 м3 за ціною 4558,85 грн. за 1000 м3 на загальну суму 3802,09 грн. Поставка газу в указаному місяці підтверджується актом приймання-передачі природного газу від 30.11.2011 р., який відповідач відмовився підписати, про що є відповідна відмітка в акті. Відповідно до ст.ст. 1, 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" господарська операція - дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов'язань, власному капіталі підприємства. Підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після їх закінчення. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов'язкові реквізити; назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції; одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції. Таким чином, акт прийому-передачі газу є належним первинним документом, у якому наявні усі необхідні реквізити та в якому відображено здійснення господарської операції з постачання газу на користь Відповідача. Відповідно до ст. 509 Цивільного кодексу України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 Цивільного кодексу України, в тому числі з договору. Згідно ч.1 ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Пунктом 6.1 вищевказаного договору встановлено, що оплата за споживання природного газу здійснюється грошовими коштами шляхом перерахування на рахунок ПАТ «Одесагаз» 100% вартості газу, який запланований для поставки у наступному місяці, не пізніше ніж за 7 (сім) календарних днів до початку поставки газу. Згідно з пунктом 2.1. зазначеного договору, ПАТ «Одесагаз» здійснює розподіл та постачання газу у визначених договором обсягах, зокрема в листопаді в обсязі 700 м3. Тобто, відповідач повинен був сплатити 3191,20 грн. (700м3 х 4558,85 грн.), не пізніше 24.10.2011 року. Проте, зобов'язання щодо сплати вартості поставленого газу відповідачем було виконано не в повному обсязі. Так, за 700 м3 газу, який було поставлено йому у листопаді 2011 року відповідач сплатив лише 1229,78 грн. Таким чином, починаючи з 25.10.2011 р. у відповідача виникла заборгованість перед ПАТ «Одесагаз» у розмірі 1961,42 грн. (3191,20 грн. - 1229,78 грн.). Крім того, відповідно до п.6.3 вищевказаного договору, у випадку перебору споживачем договірних обсягів газу, що зазначені в реєстрі, без попереднього узгодження з ПАТ «Одесагаз», споживач проводить оплату за перебраний обсяг газу до 10 числа місяця наступного за звітним. Відповідно до складеного акту прийому-передачі природного газу в листопаді 2011 р., різниця між узгодженим обсягом споживання газу та фактичним обсягом склала 0,134 тис.м3 (0,834 тис.м3 - 0,700 тис.м3). Однак", відповідач свої зобов'язання щодо сплати за надмірно спожитий газ у сумі 610,89 грн. (0,134 м3 х 4558,85 грн.) не виконав. На дату складання позовної заяви заборгованість відповідача перед ПАТ «Одесагаз» за поставлений газ складає 2572,31 грн.(1961,42 грн. + 610,89 грн.). Відповідно до вимог ч. 1 ст. 629 Цивільного кодексу України, договір є обов'язковим для виконання сторонами. Відповідно до п. 7.1 вищевказаного договору, в разі невиконання або неналежного виконання своїх зобов'язань за договором сторони несуть взаємну відповідальність, передбачену законами України та цим договором. Пунктом 7.2. зазначеного договору встановлено, що за несвоєчасну оплату послуг по постачанню, транспортуванню природного газу та обслуговуванню газового обладнання споживач сплачує на користь ПАТ «Одесагаз» пеню за кожний день прострочення платежу в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період, за який сплачується пеня. Згідно з ст. 525 Цивільного кодексу України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 712 Цивільного кодексу України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. Статтею 526 Цивільного кодексу України встановлено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Загальний розмір 3% річних від простроченої суми, який підлягає стягненню з відповідача, складає 184,35грн., пені - 197,43 грн. Крім того, п.7.4. вищевказаного договору встановлено, що у разі відхилення фактичного обсягу споживання газу від планового обсягу у бік збільшення, споживач зобов'язується до 10 числа наступного місяця сплатити вартість спожитого газу понад узгодженого обсягу. В іншому разі споживач сплачує на користь постачальника штраф у розмірі 200% різниці вартості фактичного обсягу споживання і узгодженого обсягу поставки. Порядок розрахунку штрафної санкції встановлено п. 7.4. Договору. Штраф за листопад 2011 року складає 1221,77 грн. (4558,85 грн. х (0,834 тис.м3 -0,700 тис.м3) х 2). Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про задоволення позову ПАТ «Одесагаз» у повному обсязі.

Outcome: approved