Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-07 00:00:00

11 лютого 2021 року позивач звернувся до суду із вказаним позовом. Свій позов обґрунтовував тим, що 23 грудня 2017 року він звернувся до Броварської державної районної нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на 1/3 частку квартири, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , 1/3 частка якої належала на праві приватної спільної часткової власності померлій [PERSON] , матері позивача з 16.02.2009 року на підставі свідоцтва про право власності, видане Рожнівською сільської радою. Але довідався від державного нотаріуса про те, що на 1/3 частку квартири накладено арешт державним виконавцем. Згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру права власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна об`єкта нерухомого майна за №27004836 від 20.12.2017 року, на 1/3 частку квартири [ADDRESS] , що належить власнику [PERSON] , [INFO] . Державною виконавчою службою Броварського району накладено арешт на підставі постанови АА 891119 від 08.01.2004 р. про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження. Згідно постанови [PERSON] зобов`язана сплатити борг за заподіяну шкоду в розмірі 842,50 грн. на користь ВД "Рожниторф". Позивач сплатив вказаний борг [PERSON] , про що свідчить довідка арбітражного керуючого, ліквідатора ДП "Рожниторф" ДП "Київторф", таким чином, борг [PERSON] перед ДП "Рожниторф" ДП "Київторф" відсутній. Позивач вважає, що на час звернення з заявою до суду наявності арешту (обтяжень) накладених на майно, порушується його право власності, внаслідок чого останній позбавлений змоги в повному обсязі користуватися та розпоряджатися своїм майном на власний розсуд, підстави для продовження обтяження на майно відсутні, а тому позовні вимоги є законними та обгрунтованими. Тому просив, зобов`язати Броварський міськрайонний відділ державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) зняти арешт з квартири [ADDRESS] , який було накладено в межах виконавчого провадження відділом державної виконавчої служби Броварського районного управління юстиції на підставі постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження серії АА №191119 від 08 січня 2004 року, реєстраційний номер обтяження:1314767 від 20.09.2004 року. 15 лютого 2021 року ухвалою судді Броварського мсіькрайонного суду Київської області Радзівіл А.Г. справу прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за вищевказаним позовом за правилами спрощеного позовного провадження. Призначено судове засідання для розгляду справи по суті на 07 травня 2021 року. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав повністю, суду надав пояснення аналогічні змісту позовної заяви, просив позов задовольнити. Представник відповідача у судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи був належним чином повідомлений. Представник третьої особи у судове засідання не з`явилась, про день, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином Суд, вислухавши позивача, дослідивши письмові докази у справі, встановивши обставини у справі, відповідні їм правовідносини, дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру права власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта за №27004836 від 20.12.2017 року та листа Броварської районної державної нотаріальної контори Київської області Головного територіального управління юстиції у Київській області Міністерства юстиції України №4456/02-14 від 23.12.2017 р. на 1/3 частку квартири [ADDRESS] , що належить власнику [PERSON] , [INFO] , державною виконавчою службою Броварського району накладено арешт на підставі постанови АА 891119 від 08.01.2004 р. про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження (а.с. 9, 10). Відповідно постанови [PERSON] зобов`язана сплатити борг за заподіяну шкоду в розмірі 842,50 грн. на користь ВД "Рожниторф" (а.с. 14). Позивач сплатив вказаний борг [PERSON] , про що свідчить довідка арбітражного керуючого, ліквідатора ДП "Рожниторф" ДП "Київторф", таким чином, борг [PERSON] перед ДП "Рожниторф" ДП "Київторф" відсутній (а.с.13). Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звертатися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. За змістом ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Згідно із ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Статтею 321 ЦК України передбачено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. У відповідність до вимог ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до п.4 ч.1 ст.4 ЗУ "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", державній реєстрації прав підлягають: заборона відчуження та арешт нерухомого майна, податкова застава, предметом якої є нерухоме майно, та інші обтяження. Згідно ч.3 ст.26 ЗУ "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" відомості про речові права, обтяження речових прав, внесені до Державного реєстру прав, не підлягають скасуванню та/або вилученню. У разі скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав на підставі судового рішення чи у випадку, передбаченому підпунктом "а" пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону, а також у разі визнання на підставі судового рішення недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування на підставі судового рішення державної реєстрації прав, державний реєстратор чи посадова особа Міністерства юстиції України (у випадку, передбаченому підпунктом "а" пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону) проводить державну реєстрацію набуття, зміни чи припинення речових прав відповідно до цього Закону. Ухвалення судом рішення про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав, визнання недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, а також скасування державної реєстрації прав допускається виключно з одночасним визнанням, зміною чи припиненням цим рішенням речових прав, обтяжень речових прав, зареєстрованих відповідно до законодавства (за наявності таких прав). Державна реєстрація набуття, зміни чи припинення речових прав у разі скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав у випадку, передбаченому підпунктом "а" пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону, проводиться без подання відповідної заяви заявником та справляння адміністративного збору на підставі відомостей про речові права, що містилися в Державному реєстрі прав. У разі відсутності таких відомостей про речові права в Державному реєстрі прав заявник подає оригінали документів, необхідних для проведення державної реєстрації набуття, зміни чи припинення речових прав. Відповідно до ч.1 ст.31-1 ЗУ "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", реєстраційні дії на підставі рішень судів проводяться виключно на підставі рішень, отриманих у результаті інформаційної взаємодії Державного реєстру прав та Єдиного державного реєстру судових рішень, без подання відповідної заяви заявником. При цьому, суд вбачає, що скасування заборони (архівний запис) на будинок, який знаходиться за адресою [ADDRESS] , яка зареєстрована в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, є підставою для виключення запису про обтяження номер 81828 від 27 липня 2004 року з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна у порядку встановленим Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", у зв`язку з чим приходить до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог в цій частині. Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ч.1 ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. З огляду на викладені обставини, суд приходить до висновку, що позовні вимоги в частині зняття арешту з майна позивача підлягають задоволенню, оскільки відсутні підстави для подальшого існування такого виду обтяження, та його існування перешкоджає позивачу розпоряджатися своєю власністю.

Outcome: partial