Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-17 00:00:00

Представник Товариства з обмеженою відповідальністю "НЬЮ ФАЙНЕНС СЕРВІС" [PERSON]звернувся в Царичанський районний суд Дніпропетровської області з позовом до [PERSON], в якому просив стягнути з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "НЬЮ ФАЙНЕНС СЕРВІС" заборгованість за кредитним договором в розмірі 56687,37 грн., а також судовий збір в розмірі 1762 грн. В обґрунтування позову послався на те, що 11.06.2014 року між Публічним акціонерним товариством "Ідея Банк" та гр. [PERSON] було укладено кредитний договір №Л71.188.29823, згідно умов якого відповідач отримала кредит в розмірі 73940,00 грн. зі сплатою 0% річних з погашенням кредиту та процентів у терміни, передбачені встановленим кредитним договором графіком щомісячних платежів. Але станом на 30.09.2015 року відповідач не повернула банку отриманий кредит у встановлений договором термін та не сплатила нараховані відсотки та комісію на загальну суму 70243,84 грн. 30.09.2015 року між ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ "ФАКТОРИНГОВА КОМПАНІЯ "РАНТЬЕ" та Публічним акціонерним товариством "Ідея Банк" було укладено договір факторингу №30/09-1, згідно умов якого клієнт (первісний кредитор) відступив (передав у власність) факторові (новому кредитору, позивачу) з 30.09.2015р., а позивач відповідно до Договору факторингу та вимог законодавства набув право грошової вимоги за вищевказаним кредитним договором. Також 28.02.2017 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "Факторингова компанія "РАНТЬЕ" та Товариством з обмеженою відповідальністю "ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ "СЕРЕТ", яке змінило найменування на ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ "НЬЮ ФАЙНЕНС СЕРВІС" відповідно до чинного законодавства був укладений Договір факторингу №28/02-1, за умовами якого відбулося відступлення права вимоги за кредитним договором №Л71.188.29823 від 11.06.2014 року, за яким відповідач являється боржником. Станом на 28 лютого 2017 року (дата відступлення права вимоги) загальна заборгованість за кредитним договором становила 69043,84 грн. Після відступлення права вимоги відповідачем було здійснено сплату на загальну суму 12356,47 грн. Останній платіж здійснено 01.11.2017 року. Станом на 22.02.2018 року заборгованість відповідача за кредитним договором становила 56687,37 грн., яка у добровільному порядку сплачена не була, у зв'язку з чим позивач і звернувся з даним позовом до суду. В судове засідання представник позивача не з'явився. Надіслав на адресу суду заяву про розгляд справи без його участі та про відмову від частини позовних вимог. Зазначив, що 31.05.2018 року між ТОВ "НФС" та [PERSON] було укладено Договір прощення боргу №Л71.188.29823/1. На виконання умов вищевказаного договору відповідачем було сплачено 31.05.2018 року 6500,00 грн. та 04.06.2018 року 1000,00 грн., загалом 7500 грн., у зв'язку з чим ТОВ "НФС" вважає за доцільне відмовитись від позовних вимог у даній справі в частині стягнення з відповідача 7500,00 грн. В зв'язку з викладеним просить суд прийняти відмову від позовних вимог до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором в частині стягнення заборгованості за тілом кредиту в розмірі 7500,00 грн. Позовні вимоги в частині стягнення з останньої заборгованості в розмірі 49187,37 грн. підтримує в повному обсязі та просить стягнути з відповідача вказану суму заборгованості. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилася. Надала суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги визнає. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що заявлені позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню у повному обсязі з наступних підстав. Згідно ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ч.1 ст. 81 ЦПК України). Обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників (ч.1 ст. 82 ЦПК України). Згідно ст. 206 ч.1 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд (ст. 206 ч.4 ЦПК України). До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 Цивільного кодексу України, якщо інше не встановлено параграфом 2 і не випливає із суті кредитного договору (ст.1054 Цивільного кодексу України). Відповідно до статті 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. За правилами ч. 1 статті 1049 Цивільного кодексу України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. У відповідності до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Суд, перевіривши справу, з`ясувавши правові позиції сторін, перевіривши відповідність визнання позову відповідачем вимогам закону за відсутності загрози порушенню прав, свобод чи інтересів інших осіб, вважає можливим та необхідним прийняти визнання відповідачем позову, оскільки це не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, оскільки відповідач [PERSON] взятих на себе зобов"язань за кредитним договором №Л71.188.29823 від 11.06.2014 року не виконала, у зв'язку з чим за нею рахується заборгованість в розмірі 49187,37 грн., яка беззаперечно підлягає стягненню на користь позивача в даній справі. Обставини, викладені в позовній заяві, визнані відповідачем та знайшли своє підтвердження під час337/5253/13-ц судового розгляду. Із встановлених обставин випливає, що між сторонами існують правові відносини за кредитним договором, до яких повинні бути застосовані ст. ст. 16, 525, 526, 530, 543, 549, 551, 611, 625, 1049, 1050, 1054, 1077, 1078 Цивільного кодексу України. За викладених обставин, суд приходить до висновку про те, що наявні законні підстави для винесення судового рішення про задоволення позовних вимог у повному обсязі. З відповідача на підставі ст.141 ЦПК України підлягає стягненню судовий збір в розмірі 1762,00 грн. на користь позивача, який було сплачено при подачі позовної заяви до суду та документально підтверджений. На підставі викладеного,

Outcome: approved