Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-09 00:00:00

товариство з обмеженою відповідальністю "Мікрокредит" звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування позовних вимог позивач вказує, що 30.05.2016 р. між ТзОВ "Мікрокредит" та відповідачем було укладено кредитний договір № 54070, згідно якого відповідачу було надано кредит в розмірі 2500,00 грн. Кредитний договір було укладено строком до 19 вересня 2016 р. Відповідач зобовязався виконувати умови договору, а саме: сплачувати за користування кредитом 173,844% річних від суми кредиту у розрахунку з 0,476 % на добу. Розмір платежу в рахунок повернення кредиту та сплати процентів за користування ним становить 239,60 грн. на тиждень. Загальна сума всіх платежів відповідача становить 3833,60 грн. Відповідно до кредитного договору за порушення строків повернення кредиту та процентів за користування кредитом позичальник зобовязана сплачувати кредитору пеню в розмірі, що не перевищує 50% суми процентів за користування кредитом. Проте відповідач частково виконав умови договору кредиту, тому його борг станом на 26.12.2016 року становить 5666,60, в т.ч.: заборгованість по кредиту та відсотках 3833,60 грн., відсотки за користування кредитом за період з 20.09.2016 р. по 26.12.2016 р. 1166,20 грн., та пеня 666,80 грн. Позивач просить суд винести рішення яким стягнути з відповідача заборгованість в сумі 5666,60 грн. та 1378,00 грн. судового збору. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав, просить позов задоволити, не заперечив щодо заочного розгляду справи в звязку з повторною неявкою відповідачки в судове засідання. Відповідачка в судове засідання повторно не зявилася, про розгляд справи повідомлялася судовими повістками, причини неявки суду не повідомила. Суд вважає за можливе справу розглянути без її участі на підставі наявних в справі доказів із винесенням заочного рішення по справі оскільки відносно цього не заперечив представник позивача в суді. Заслухавши пояснення представника позивача, вивчивши матеріали справи, суд встановив наступне. Між ТОВ "Мікрокредит" та відповідачем 30.05.2016 р. було укладено кредитний договір № 54070 згідно якого остання отримала кредит в сумі 2500 грн. строком до 19.09.2016 р. зі сплатою за користування 173,844 % річних від суми кредиту у розрахунку 0,476% на добу (п.5.2. договору). Розмір платежу в рахунок повернення кредиту та сплати процентів за користування ним( п. 5.4 договору) становить 239,60 грн. на тиждень згідно Графіку платежів(Додаток № 2). Відповідно до п. 5.7 Кредитного договору загальна сума всіх платежів відповідача з урахуванням процентів становить 3833,60 грн. Згідно кредитного договору сплата суми кредиту та процентів здійснюється щопонеділка протягом 16 тижнів(п.5.6, додаток № 2). Пунктом 12 Кредитного договору передбачено обовязок позичальника сплатити кредитору пеню за порушення строків повернення кредиту та процентів за користування ним в сумі 10 грн. за кожен день прострочення по кожному платежу, але в будь-якому разі розмір пені не повинен перевищувати 50% суми процентів за користування кредитом. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Визначення поняття зобовязання міститься у частині першій статті 509 ЦК України. Відповідно до цієї норми зобовязання це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. У разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (стаття 611 ЦК України). Згідно зі статтями 526, 530, 610, частиною першою статті 612 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином у встановлений термін відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання) (стаття 610 ЦК України). Якщо в зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк (термін). При цьому в законодавстві визначаються різні поняття як «строк договору», так і «строк (термін) виконання зобовязання» (статті 530, 631 ЦК України). Одним із видів порушення зобовязання є прострочення невиконання зобовязання в обумовлений сторонами строк. Позивач свої зобовязання за кредитним договором виконав перерахувавши кошти на банківський рахунок позивачки, що підтверджується копією платіжного доручення № 7223 від 30.05.2016 р. Відповідачка свої зобовязання за договором не виконала, жодних платежів в рахунок погашення кредиту та відсотків за його користування не сплатила, що підтверджується довідкою відповідача. Заборгованість відповідачки по кредитному договору складає 3833,60 грн., що підтверджується довідкою позивача(а.с.10), а тому ці вимоги позивача підлягають задоволенню оскільки доведені належними доказами. Відповідно до правової позиції, яка висловлена Верховним Судом України в постанові від 29 червня 2016\~року у справі № 6-1188цс16, яка згідно зі ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою для судів, за змістом частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно статті 599 ЦК України зобовязання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Оскільки кошти за кредитним договором в належному розмірі повернуто не було, проценти за кредитом та пеня за процентами підлягає стягненню з відповідача у межах строку позовної давності. Оскільки відповідачкою кредитні кошти в належному розмірі в строки встановлені договором позивачу не повернуто, а тому вимоги позивача щодо стягнення з неї відсотків за користування кредитом за період з 20.09.2016 р. по 26.12.2016 р. в розмірі 1166,20 грн. є обґрунтованими і такими, що підлягають до задоволення також. Ст. 549 ЦК України передбачено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Оскільки вимоги позивача щодо стягнення пені в розмірі 666,80 грн. є правомірними, заявлені з врахуванням умов п.12 кредитного договору, а тому підлягають до задоволення також. На підставі викладеного,

Outcome: approved