Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-08 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до ПАТ „Банк „Фінанси та Кредит" про визнання кредитного договору частково недійсним та зобов'язання вчинити певні дії. У позовній заяві вказує, що 01.08.2008 року, між ним та ВАТ „Банк „Фінанси та Кредит" (правонаступником якого є ПАТ „Банк „Фінанси та Кредит"), укладено кредитний договір №9-1802-088 А. Відповідно до умов вказаного договору, банк надав йому у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання, грошові кошти в сумі 26 180 доларів США на строк з 01.08.2008 року по 01.08.2013 року зі сплатою процентів в розмірі 16,5% річних у валюті кредиту. Позивач вважає окремі пункти укладеного кредитний договір є такими, що не відповідають вимогам цивільного законодавства України та має бути визнані судом недійсними. Позивач просить: визнати недійсними пункти 2.1, 3.3, 3.8, 3.9, 4.1 та 4.6 кредитного договору, щодо використання грошових коштів у іноземній валюті, зокрема у сумі 26 180 доларів США, як предмет договору та обов'язку [PERSON] щомісяця проводити погашення кредиту у іноземній валюті, зокрема в сумі 436,33 доларів США; зобов'язати ПАТ „Банк „Фінанси та Кредит" провести дії із переведення предмету кредитного договору, а також по зобов'язанню [PERSON] за цим договором проводити погашення кредиту в іноземній валюті „долар США" на валюту України „гривню" та продовжити дію договору до 01.08.2015 року; зобов'язати ПАТ „Банк „Фінанси та Кредит" зробити перерахунок платежів, здійснених [PERSON] по виконанню умов кредитного договору і зарахувати у виконання умов договору здійснені ним платежі в період із 01.08.2008 року по теперішній час; зобов'язати ПАТ „Банк „Фінанси та Кредит" розробити графік погашення заборгованості за кредитним договором на термін до 01.08.2015 року рівними щомісячними платежами у валюті кредитного договору - гривні України. В судовому засіданні представники позивача - [PERSON], [PERSON] позов підтримав, наполягаючи на обставинах та підставах викладених у позовній заяві. Просить позовні вимоги задовольнити. Представник відповідача - Бутт І.А., позов не визнав. Вважає позовні вимоги необґрунтованими, недоведеними і такими, що не підлягають задоволенню. Просить в задоволенні позову відмовити повністю. Третя особа нотаріус Запорізького міського нотаріального округу [PERSON], судове засідання не з'явився. Суду надав заяву про розгляд справи за його відсутністю. Представник третьої особи Управління НБУ у Запорізькій області в судове засідання не з'явився. Суду надав заяву про розгляд справи за його відсутністю, а також письмові пояснення, які залучені до матеріалів справи. Заслухавши пояснення осіб, які брали участь у розгляді справи, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги задоволенню не підлягають з наступних підстав. Судом встановлено, що 01.08.2008 року, між позивачем та ВАТ „Банк „Фінанси та Кредит" (правонаступником якого є ПАТ „Банк „Фінанси та Кредит"), укладено кредитний договір №9-1802-088 А. Відповідно до умов вказаного договору, банк надав йому у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання, грошові кошти в сумі 26 180 доларів США на строк з 01.08.2008 року по 01.08.2013 року зі сплатою процентів в розмірі 16,5% річних у валюті кредиту. Згідно зі ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно зі статтею 99 Конституції України грошовою одиницею України є гривня. Вказана стаття визначає правовий статус гривні, але не встановлює сферу її обігу, а статтею 192 ЦКпередбачено, що іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом. Отже, банк як фінансова установа, отримавши у встановленому законом порядку (статті 19, 47 Закону України "Про банки і банківську діяльність") банківську та генеральну ліцензії на здійснення валютних операцій або письмовий дозвіл на здійснення операцій із валютними цінностями, який до переоформлення Національним банком України відповідних ліцензій на виконання вимог пункту 1 розділу II Закону України від 15 лютого 2011 року № 3024-VI "Про внесення змін до деяких законів України щодо регулювання діяльності банків" є генеральною ліцензією на здійснення валютних операцій, має право здійснювати операції з надання кредитів у іноземній валюті (пункт 2 статті 5 Декрету про валютне регулювання). Відповідно до пункту 1 статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Статтею 627 вказаного ЦК України встановлено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог ЦК, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Відповідно ст. 1054 ЦК України , банк надає фінансові послуги у вигляді банківської операції, яка реалізується шляхом передачі грошових коштів позичальнику в строкове платне користування. Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 3 ЦК України серед загальних засад цивільного законодавства є свобода договору. Статтею 638 ЦК України встановлено, що договір є укладеним, якщо сторонив належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Згідно ч.1 ст.628 ЦК України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до статті 1055 ЦК України, кредитний договір складається у письмовій формі. Виходячи з положень ст. 215 ЦК України правочин може бути визнаний недійсним лише з підстав, визначених законом, та із застосуванням наслідків недійсності, передбачених законом. Такими підставами є недодержання в момент вчинення правочину стороною вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою ст. 203 ЦК України. Отже, підставою недійсності правочину за ч. 1 ст. 203, ч. 1 ст. 215 ЦК України є суперечність саме змісту правочину нормам ЦК України, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства з огляду на те, що змістом правочину є відповідні його виду умови. Доводи позивач про те, що заяву на отримання кредиту від 21.07.2008 року та письмова інформація про умови кредитування, що нібито була підписана 21.07.2008 року, з якої вбачається що Банк повідомив [PERSON] про умови кредитування, витрати при отриманні кредиту, несення валютних ризиків, він не підписував, належними та допустимими доказами не доведені. Так, відповідно до висновку судової почеркознавчої експертизи №44-14 від 14.04.2014 року, проведеної на підставі ухвали суду від 03.02.2014 року, підписи, виконані від імені [PERSON] в оригіналах заяви до банку „Фінанси та Кредит" на отримання кредиту від 21.07.2008 року та інформації про умови кредитування, наданої 21.07.2008 року ВАТ „Банк „Фінанси та Кредит" [PERSON], виконані, ймовірно, не [PERSON], а іншою особою. Тобто, судовим експертом не надано категоричного висновку щодо належності підпису на вищевказаних документах, а у відповідності до ч.4 ст.60 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. В зв'язку з викладеним, суд вважає позовні вимоги необґрунтованими і такими, що не підлягають задоволенню.

Outcome: dismissed