Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-22 00:00:00

Публічне акціонерне товариство КБ "ПриватБанк" звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором в сумі 29626,82 грн. Свої вимоги мотивує тим, що 18.03.2014 року між ПАТ "ПриватБанк" та [PERSON] було укладено Генеральну угоду про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт, відповідно до якої банк надав позичальнику кредит у розмірі 18552,43 грн. із сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 18.00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач взяв на себе зобов'язання по поверненню кредиту, сплаті процентів. Однак позичальник [PERSON] умови укладеної угоди не виконує, порушує договірні зобов'язання, в зв'язку з чим виникла заборгованість станом на 21.10.2014 року в загальній сумі 29626,82 грн. і банк змушений звернутися в суд з позовом про стягнення суми заборгованості в судовому порядку з відповідача, а також судових витрат по справі. Представник позивача в судове засідання подав письмову заяву, в якій позовні вимоги пітримав в повному обсязі з підстав, наведених в позовній заяві, просить позов задоволити, а справу розглянути по суті в його відсутність. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився з невідомих суду причин, про день та час слухання справи був повідомлений завчасно і належним чином, про що свідчить поштові розписки, про причини неявки чи слухання справи в його відсутність заяви суду не подавав. Сторони, які беруть участь у справі, зобов'язані повідомляти суд про зміну місця свого проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається по останньому відомому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо особа за цією адресою більше не проживає або не знаходиться. За письмової згоди представника позивача суд прийшов до висновку про ухвалення рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Дослідивши докази, представлені сторонами на виконання вимог ст.60 ЦПК України і які сторони вважають достатніми для обґрунтування і заперечення позовних вимог та з'ясувавши фактичні обставини справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. В судовому засіданні встановлено, що згідно Генеральної угоди про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт, укладеної 18.03.2014 року між ПАТ "ПриватБанк" та [PERSON], останньому було надано кредитні кошти в сумі 18552,43 грн. із сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 18,00% на суму залишку заборгованості з кінцевим терміном повернення 31.03.2016 року. У відповідності до умов укладеної Генеральної угоди [PERSON] зобов'язаний щомісячно в строки, визначені Правилами, здійснювати погашення частини суми заборгованості за Кредитом, сплачуючи всю суму процентів. Як вбачається з матеріалів справи, станом на 21.10.2014 року [PERSON] порушив умови договору (угоди), в зв'язку з чим заборгованість відповідача по кредиту становила загалом 29626,82 грн., з яких: - по тілу кредиту - 18270,14 грн., - заборгованість за відсотками за користування кредитом- 1876,07 грн., - заборгованість з комісії за користування кредитом - 730,80 грн., - залишок за несплаченим штрафом за порушення строків погашення заборгованості по Генеральній угоді (п.п.2.2) - 8749,81 грн.; За змістом ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Згідно ч.1 ст. 527 ЦК України боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Статтею 611 ЦК України встановлено правові наслідки порушення зобов'язання, за змістом якої у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема неустойка. Відповідачем не надано суду доказів на спростування заявлених до нього позовних вимог і на підтвердження належного виконання нею взятих на себе зобов'язань, а тому суд, оцінюючи всі докази в їх сукупності, з врахуванням згоди відповідача, прийшов до висновку про задоволення позову. Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України з відповідача також слід стягнути судові витрати по справі згідно поданих квитанцій. На підставі наведеного ст.ст.514, 516, 526, 530 ЦК України,

Outcome: approved