Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-15 00:00:00

ПАТ "Райффайзен Банк Аваль" звернулось до суду із указаним позовом в якому зазначило, що між ВАТ "Райффайзен Банк Аваль", правонаступником якого є публічне акціонерне товариство, та [PERSON] були укладені кредитні договори № Z012/110/76 від 14.02.2007 року, Z012/110/466 від 27.06.2007 року, Генеральний кредитний договір № 012/110/037 від 29.01.2008 року в рамках якого був укладений Кредитний договір № 012/110/039 від 29.01.2008 року. Позивач зазначає, що між ПАТ "Райффайзен Банк Аваль" та [PERSON] також був укладений Генеральний договір на здійснення кредитних операцій № 01/42-0-1/116 від 29.08.2011 року в рамках якого 29.08.2011 року був укладений Кредитний договір № 010/42-0-1/117. З метою забезпечення виконання зобов'язань позичальником за вказаними вище договорами між банком та [PERSON] 29.08.2011 року був укладений Договір іпотеки предметом якого є будівля магазину загальною площею 207,5 кв. м, яка знаходиться у вбудованому багатоповерховому житловому будинку, що розташований за адресою: [ADDRESS]. Позичальник належним чином умови кредитних договорів не виконує, внаслідок чого станом на 25.09.2014 року виникла заборгованість, в рахунок погашення якої позивач просить звернути стягнення на предмет іпотеки та стягнути судові витрати. Відповідач [PERSON] звернувся із зустрічною позовною заявою до ПАТ "Райффайзен Банк Аваль" та [PERSON] в якій посилаючись на положення ст.ст. ч.2 ст.202, ч.ч. 1-3, 5, 6 ст.203, ч.1 ст.215, 217, 236 ЦК України, відсутність згоди майнового поручителя на зміну його обсягу відповідальності просив суд визнати недійсними положення абзаців 1-4 пункту 2.1 та п.2.3 Іпотечного договору від 29.08.2011 року. Ухвалою Богунського районного суду м. Житомира від 13.11.2014 року (т.2, а.с.52-53) провадження у даній справі було об'єднано в порядку ст.126 ЦПК України із провадженням по справі №295/14558/14-ц за позовом [PERSON] до ПАТ "Райффайзен Банк Аваль", [PERSON] про визнання недійсним договору іпотеки від 29.08.2011 року. В обґрунтування своїх вимог за даним позовом позивач [PERSON] послався на норми ст.ст. 203, 215 ЦК України та Закону України "Про іпотеку", а також відсутність узгодженої сторонами такої істотної умови договору іпотеки, як строк його дії у часі, і пряме посилання в ст. 18 Закону України "Про іпотеку" на недійсність такого правочину. Просив визнати недійсним договір іпотеки від 29.08.2011 року. Представник ПАТ "Райффайзен Банк Аваль" в судовому засіданні вимоги за первісним позовом підтримав в повному обсязі з підстав у ньому викладених, у задоволенні позовів [PERSON] просив відмовити за необґрунтованістю та безпідставністю. Представник Чопорнюка О.О. в судовому засіданні підтримав позовні вимоги за зустрічним позовом, в задоволенні позову ПАТ "Райффайзен Банк Аваль" просив відмовити. Представник [PERSON] позовні вимоги за зустрічним позовом визнала, в задоволенні первісного позову ПАТ "Райффайзен Банк Аваль" просила відмовити. Суд, заслухавши пояснення представників сторін, третьої особи, дослідивши та вивчивши матеріали справи, оцінивши надані сторонами докази у справі приходить до висновку, що позов ПАТ "Райффайзен Банк Аваль" є обґрунтованим та підлягає задоволенню, а у задоволенні позовних вимог [PERSON] слід відмовити з огляду на наступне. Судом встановлено, що 14.02.2007 року між ВАТ "Райффайзен Банк Аваль", правонаступником якого є ПАТ "Райффайзен Банк Аваль", та [PERSON] був укладено Кредитний договір № Z012/110/76 за умовами якого банк надав позичальнику кредит у сумі 289 400,00 дол. США строком до 13.02.2017 року зі сплатою 13,0% річних. 27 червня 2007 року між ВАТ "Райффайзен Банк Аваль", правонаступником якого є ПАТ "Райффайзен Банк Аваль", та [PERSON] був укладений Кредитний договір №Z012/110/466, за умовами якого банк надав позичальнику кредит у розмірі 300 000,00 доларів США строком до 26.06.2017 року зі сплатою 12 % річних. Судом встановлено, що 29.01.2008 року між ВАТ "Райффайзен Банк Аваль", правонаступником якого є ПАТ "Райффайзен Банк Аваль", та фізичною особою - підприємцем [PERSON] в рамках генерального кредитного договору №012/110/037 від 29.01.2008 був укладений кредитний договір №012/110/039 (додаток №2 до ГКД), за умовами якого кредитор на положеннях та умовах договору відкрив позичальнику відновлювальну кредитну лінію у сумі 893 200,00 грн. в порядку передбаченому кредитним договором, а позичальник зобов'язався повернути кредит в строк по 28 січня 2018 року включно. 29.08.2011 року між ПАТ "Райффайзен Банк Аваль" та [PERSON] був укладений Генеральний договір на здійснення кредитних операцій №01/42-0-1/116, в рамках якого у той же день 29.08.2011 року сторони уклали Кредитний договір №010/42-0-1/117 за умовами якого банк відкрив (встановив) позичальнику невідновлювальний ліміт з видачею кредитних коштів однією сумою у розмірі 10 536 000,00 грн. строком до 14.05.2018 року зі сплатою 14,7% річних для рефінансування поточної заборгованості. Судом встановлено, що з метою забезпечення виконання зазначених вище зобов'язань [PERSON] 29 серпня 2011 року між ПАТ "Райффайзен Банк Аваль" та [PERSON] був укладений договір іпотеки, предметом якого є нерухоме майно магазину, загальною площею 207,50 кв.м., що знаходиться у вбудованому багатоповерховому житловому будинку, розташованому за адресою: [ADDRESS], та належить [PERSON] на праві приватної власності. Пунктом 2.1 Іпотечного договору передбачено, що іпотека забезпечує повне виконання зобов'язань позичальника, що випливають та/або виникнуть у майбутньому з кредитних договорів № Z012/110/76 від 14.02.2007 року, Z012/110/466 від 27.06.2007 року, № 012/110/039 від 29.01.2008 року та Генерального договору на здійснення кредитних операцій №01/42-0-1/116 від 29.08.2011 року. У зв'язку з неналежним виконання умов зазначених вище кредитних договорів позичальником [PERSON] виникла заборгованість, розмір якої станом на 25.09.2014 року складає: 293 401 дол. США 55 центів за Кредитним договором № Z012/110/76 від 14.02.2007 р.; 305 959 дол. США 26 центів за Кредитним договором № Z012/110/466 від 27.06.2007 p.; 1 012 383 грн. 32 коп. за Кредитним договором № 012/110/039 (Додаток № 2 до ГКД № 012/110/037 від 29.01.2008 р.) від 29.01.2008 p.; 12 777 367 грн. 30 коп. за Кредитним договором № 010/42-0-1/117 до Генерального договору на здійснення кредитних операцій № 01/42-0-1/116 від 29.08.2011 року. У відповідності до ст. 7 Закону України "Про іпотеку" за рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобов'язанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором, що визначена на час виконання цієї вимоги, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачене умовами договору, що обумовлює основне зобов'язання. Згідно ст. 33 Закону України "Про іпотеку" у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. З урахуванням встановлення судом порушення зобов'язань позичальником [PERSON] за вказаними вище кредитними договорами суд вважає за необхідне задовольнити позов ПАТ "Райффайзен Банк Аваль" та звернути стягнення на предмет іпотеки - будівлю магазину, загальною площею 207,50 кв. м, яка знаходиться у вбудованому багатоповерховому житловому будинку, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], та належить [PERSON] шляхом продажу предмету іпотеки на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження. Відповідно до п. 42 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року № 5 "Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин" резолютивна частина рішення суду в разі задоволення позову про звернення стягнення на предмет іпотеки має відповідати вимогам як статті 39 Закону України "Про іпотеку", так і положенням пункту 4 частини першої статті 215 ЦПК. Зокрема, у ньому в обов'язковому порядку має зазначатись: загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті іпотекодержателю з вартості предмета іпотеки; спосіб реалізації предмета іпотеки - шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу шляхом надання права іпотекодержателю на продаж предмета іпотеки; початкова ціна предмета іпотеки для його подальшої реалізації (при цьому суд може зазначити, що початкова ціна встановлюється на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб'єктом оціночної діяльності/незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій). Таким чином, суд вважає за необхідне встановити початкову ціну предмету іпотеки на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб'єктом оціночної діяльності або незалежним експертом на стадії оцінки майна. Натомість суд відмовляє у задоволені вимог [PERSON] як за зустрічним позовом, так і за позовними вимогами про визнання недійсним договору іпотеки від 29.08.2011 року з огляду на наступне. Суд не погоджується із твердженням [PERSON] про те, що положення договору іпотеки, що розповсюджують його дію на зобов'язання, що можуть змінитися в майбутньому або які змінять обсяг зобов'язань майнового поручителя, є недійсними оскільки статтею 3 Закону України "Про іпотеку" прямо передбачається, що іпотекою може бути забезпечене виконання дійсного зобов'язання або задоволення вимоги, яка може виникнути в майбутньому на підставі договору, що набрав чинності. [PERSON], який виступає в якості майнового поручителя і відповідає за наслідками невиконання зобов'язань позичальника [PERSON] виключно в межах суми вартості майна, що є предметом іпотеки, підписавши 29.08.2011 року іпотечний договір із ПАТ "Райффайзен Банк Аваль" повністю погодився на умови договору й, зокрема, із п. 2.1, 2.3 Договору. Пунктом 2.1 Іпотечного договору передбачено, що іпотекою забезпечується повне виконання грошових зобов'язань позичальника, що випливають та/або виникнуть у майбутньому з Генерального договору на здійснення кредитних операцій № 01/42-0-1/116 від 29.08.2011 року, Кредитного договору № Z012/110/76 від 14.02.2007 р., Кредитного договору № Z012/110/466 від 27.06.2007 p. та Кредитного договору № 012/110/039 від 29.01.2008 p. Статтею 627 ЦК України закріплений принцип свободи договору, згідно з яким відповідно до ст. 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Суд також відхиляє посилання [PERSON] на те, що відсутність узгодженої сторонами договору іпотеки такої істотної умови, як строк його дії у часі, з посиланням на ст. 18 Закону України "Про іпотеку" є підставою для недійсності такого правочину. Статтею 18 Закону України "Про іпотеку" закріплений перелік істотних умов, які повинен містити іпотечний договір, серед яких є умова про зміст та розмір основного зобов'язання, строк і порядок його виконання та/або посилання на правочин, у якому встановлено основне зобов'язання. Пунктом 2.1 Іпотечного договору від 29.08.2011 року передбачений перелік грошових зобов'язань із коротким викладом їх предмету, на забезпечення виконання яких гр. [PERSON] і уклав договір іпотеки із ПАТ "Райффайзен Банк Аваль", що повністю відповідає вимогам ст. 18 Закону України "Про іпотеку". Пріоритет та розмір вимог інших кредиторів, які підлягають задоволенню з вартості предмета іпотеки судом не встановлено. У відповідності до ст.88 ч.1 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача понесені позивачем витрати по оплаті судового збору. Враховуючи вищенаведене та

Outcome: approved