Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-16 00:00:00

23 лютого 2015 року позивач Публічне акціонерне товариство Комерційний банк "Приватбанк" (далі - ПАТ КБ "Приватбанк") звернувся до Дружківського міського суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначив, що 16 травня 2006 року між ПАТ КБ "Приватбанк" та [PERSON] укладено договір б/н від 16.05.2006 року, відповідно до умов якого банк надав позичальнику кредит у сумі 2800,00 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Щодо зміни кредитного ліміту банк керувався п.3.2, п.3.3 Умов та Правил надання банківських послуг, в яких зазначено, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням банку, а клієнт дає право банку в будь-який момент змінити (зменшити або збільшити) кредитний ліміт. ПАТ КБ "Приватбанк" цілком виконав зобов'язання перед боржником, шляхом надання кредиту, але відповідач несвоєчасно надавав банку грошові кошти для погашення заборгованості по кредиту, відсоткам та іншим витратам, внаслідок чого утворилась заборгованість, яка станом на 31 грудня 2014 року складає 9640,04 гривень. Позивач просить суд стягнути з відповідача суму заборгованості та судові витрати. У судове засідання представник позивача ПАТ КБ "Приватбанк" не з'явився, надав заяву з клопотанням розглянути справу у його відсутність, наполягає на задоволенні позовних вимог, не заперечує проти винесення заочного рішення. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явилась, про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином. Заяву з клопотанням про відкладення розгляду справи суду не надала, причини неявки суду не повідомила. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Судом установлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов'язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити відсотки. Судом, встановлено, що відповідно до заяви [PERSON] від 16 травня 2006 року між нею та ПАТ КБ "Приватбанк" укладено кредитний договір б/н від 16.05.2006 року, відповідно до якого [PERSON] отримала кредит в розмірі 2800,00 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки (а.с. 7). Відповідно до ст.526 ЦК України, сторони мають виконувати зобов'язання належним чином, відповідно до умов договору та вимог Цивільного Кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутністю таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 1 ст. 628, ст. 629 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені між ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є обов'язковим для виконання сторонами. Відповідач, укладаючи договір, погодився з зазначеними в ньому умовами, оскільки заява на отримання кредиту, заява про відкриття рахунку і надання послуг з кредитування підписані ним, в тому числі і в графі щодо погодження з умовами і правилами надання банківських послуг, правилами кредитування та тарифами банку, про що виразила свою згоду. Станом на 31 грудня 2014 року заборгованість за кредитним договором б/н від 16 травня 2006 року складає 9640,04 гривень, з яких: - заборгованість за кредитом - 6683,62 гривень; - заборгованість по відсоткам за користування кредитом - 1821,18 гривень; - заборгованість по комісії за користування кредитом - 200,00 гривень; - штраф (фіксована частина) - 500,00 гривень; - штраф (процентна складова) - 435,24 гривень. Цей розрахунок заборгованості відповідає умовам кредитного договору та відповідачем не спростований. Відповідно до частини 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Тобто вимоги банку про повернення відповідачем частини кредиту, що залишилася, та сплати відсотків є такими, що ґрунтуються на законі, оскільки вона прострочила строки виконання зобов'язання. Відповідно до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов'язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди. Згідно з розрахунком до суми заборгованості банк включив штраф у розмірі 500,00 грн. (фіксована частина)та 435,24 грн. (процентна складова). Відповідно до п.8.6. витягу з умов та правил надання банківських послуг, у разі порушення позичальником строків платежів за будь-яким грошовим зобов'язанням більше ніж на 120 днів він зобов'язаний сплатити банку штраф в розмірі 500 грн.+ 5% від суми заборгованості (а.с. 11). Оскільки відповідач [PERSON] порушила строки платежів за зобов'язаннями як по сплаті кредиту, так і по сплаті відсотків за користування кредитом, тому вона зобов'язана відповідно до п.8.6. витягу з умов та правил надання банківських послуг, ст. 6, ст. 546, ст. 549 ЦК України сплатити позивачу штраф. Відтак, суд, віднаходить обґрунтованими вимоги банку про стягнення заборгованості по вісоткам, комісії, неустойки (штрафу) у вищевказаному розмірі, що підлягають задоволенню в розмірі 9640,04 грн. Відповідно до частини 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Відповідно до ст. 4 Закону України "Про судовий збір" із позовних заяв майнового характеру справляється судовий збір в розмірі 1% ціни позову, але не менше 0,2 розмірів мінімальної заробітної плати і не більш 3 розмірів мінімальної заробітної плати. Суд дійшов висновку, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість у розмірі 9640,04 грн. З цих задоволених вимог підлягає сплаті судовий збір у розмірі 243,60 гривень, саме в цьому розмірі він підлягає відшкодуванню позивачу за рахунок відповідача.

Outcome: approved