Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-02 00:00:00

Публічне акціонерне товариство „ВТБ Банк" звернулося до Рубіжанського міського суду Луганської області з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування позову позивач зазначає, що 29 травня 2012 року ПАТ „ВТБ Банк" та [PERSON] уклали кредитний договір №R53100264684B, відповідно до умов якого останній отримав кредит у розмірі 50000,00 гривень зі сплатою відсотків у розмірі 32,0% річних, з кінцевим терміном погашення заборгованості 29.05.2015 року. Відповідно до п.3 кредитного договору, відповідач повертає кредит і сплачує за його користування відсотки та комісійну винагороду у сумі, в строки та на умовах, що передбачені кредитним договором. Підписанням кредитного договору відповідач підтвердив своє приєднання до Правил споживчого кредитування фізичних осіб у ПАТ „ВТБ Банк", з яким він ознайомився та погодився. В порушення ст.ст. 526, 527, 530 ЦК України та вимог договору позичальник своїх зобов'язань за договором не виконав, в зв'язку з чим виникла заборгованість станом на 15.10.2014 року у сумі 136205,74 гривень.Позивач просить стягнути з відповідача на його користь зазначену заборгованість та судові витрати по справі. В судове засідання представник позивача не з'явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином , надав суду заяву в якій просить розглянути справу за його відсутності , позовні вимоги підтримує в повному обсязі, не заперечує проти ухвалення судом заочного рішення. Відповідач в судове засідання не з'явився, причин неявки не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутності не надав, заперечень на позов не надав. Відповідачу було надіслано виклики в судове засідання за адресою, зазначеною в позовній заяві. Інших відомостей про місце роботи або фактичне місце проживання, перебування відповідача суд не має. Виклик відповідача в судові засідання було опубліковано та розміщено на офіційному веб-порталі «Судова влада України» http://court.gov.ua/ на веб-сторінці Рубіжанського міського суду Луганської області у розділі «Список справ, призначених до розгляду» та «Виклик до суду учасників по справі» (а.с. 28,32,37).Крім того відповідач викликався через газету „Урядовий кур"єр" (№ 31 від 19.02.2015 року). Відповідно до ч. 5 ст. 74 ЦПК України судова повістка разом із розпискою, а у випадках, встановлених цим Кодексом, разом з копіями відповідних документів надсилається поштою рекомендованим листом із повідомленням або через кур'єрів за адресою, зазначеною стороною чи іншою особою, яка бере участь у справі. Відповідно до ч. 1 ст. 77 ЦПК України сторони та інші особи, які беруть участь у справі, зобов'язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо особа за цією адресою більше не проживає або не знаходиться. Враховуючи неявку в судове засідання належним чином повідомленого відповідача, відсутності заяви відповідача про розгляд справи без його участі та згоду позивача на ухвалення заочного рішення у справі, суд вважає за можливе розглядати цивільну справу у відсутності відповідача та ухвалити заочне рішення по даній справі в порядку ст.ст. 224, 225 ЦПК України. Відповідно до ч. 2 ст. 11 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Відповідно до ч. 2 ст. 158 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Враховуючи, що сторони не скористалися правом брати участь у судовому засіданні та представник позивача заявив клопотання про розгляд справи за його відсутності, суд розглядає цивільну справу за наявними у справі матеріалами. Суд, розглянувши цивільну справу в межах заявлених позовних вимог, об'єктивно оцінивши докази, які містяться в матеріалах справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 29 травня 2012 року ПАТ „ВТБ Банк" та [PERSON] уклали кредитний договір №R53100264684B, відповідно до умов якого останній отримав кредит у розмірі 50000,00 гривень зі сплатою відсотків у розмірі 32,0% річних, з кінцевим терміном погашення заборгованості 29.05.2015 року (а.с.9-12) Відповідно до п.4.10. кредитного договору, за наяваності прострочення виконання зобов,язань позичальником за договором, розмір платежу збільшується на суму комісійної винагороди , неустойки та інших платежів (якщо таки мають та/або матимуть місце), у тому числі відшкодування витрат та збитків банку, пов,язаних з неналежним виконанням позичальником цього договору (а.с.9). Підписанням кредитного договору відповідач підтверджує своє приєднання до Правил споживчого кредитування фізичних осіб у ПАТ „ВТБ Банк", з яким він ознайомився та погодився (а.с.9-12). Відповідно до ст. 208 ЦК України правочини між фізичною та юридичною особою, крім правочинів, передбачених частиною першою статті 206 цього Кодексу, належить вчиняти письмовій формі. Згідно з ч. 1 ст. 206 ЦК України усно можуть вчинятися правочини, які повністю виконуються сторонами у момент їх вчинення, за винятком правочинів, які підлягають нотаріальному посвідченню та (або) державній реєстрації, а також правочинів, для яких недодержання письмової форми має наслідком їх недійсність. Відповідно до статей 628, 638 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. У відповідності до ч. 1 ст. 1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Судом встановлено, що відповідач станом на 15.10.2014 року порушив умови кредитного договору і має прострочену заборгованість на загальну суму 136205,74 гривень, яка складається з заборгованості за кредитом у сумі 50000,00 гривень, інфляційні витрати у розмірі 235,14 гривень, 3% річних у сумі 417,08 гривень, з простроченої заборгованості по відсоткам у сумі 25192,20 гривень, інфляційні витрати по відсоткам в розмірі 303,38 гривні, борг за відсотками з урахуванням 3% річних -560,58 гривень, пеня за несвоєчасне повернення відсотків та кредиту у розмірі 59497,36 гривень ( розрахунок заборгованості- а.с. 14-17). Згідно положень статей 525, 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту, або інших вимог, що звичайно ставляться, і одностороння відмова від виконання зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається. Під виконанням зобов'язання розуміються вчинення кредитором і боржником дій зі здійснення прав та виконання обов'язків, що випливають із зобов'язання. Належне виконання зобов'язання передбачає виконання зобов'язання в належний строк. Відповідно до ст. 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання; штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання; пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. У відповідності до ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив виконання зобов'язання, якщо він не приступив до його виконання або не виконав його в строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов'язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. Заяви про застосовання строку позовної давності щодо вимог про стягнення пені від відповідача не надійшло. Щодо стягнення інфляційних витрат та трьох процентів річних ,суд зазначає наступне. Відповідно до ч.2 ст. 625 ЦПК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Виходячи з положень зазначеної норми, наслідки прострочення боржником грошового зобов'язання у вигляді інфляційних втрат на суму боргу і три проценти річних не є санкціями, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних витрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів і отриманні компенсації (плати) від боржника за користування отриманими ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, а тому ці кошти нараховуються незалежно від вини боржника та незалежно від сплати ним неустойки (пені) за порушення виконання зобов'язання. Судом перевірено правильність розрахунків заборгованості відповідача перед позивачем у загальній сумі 136205,74 гривень. Відповідно рахунку №1063 від 30.01.015 року, позивач сплатив за оголошення у газеті „Урядовий кур,єр" 420 гривень. Таким чином, підлягає стягненню з відповідача на користь позивача витрати за оголошення у газеті в сумі 420 грн. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, судовий збір у сумі 1362,06 гривень підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. За таких обставин, суд вважає позовні вимоги обгрунтованими та такими,що підлягають задоволенню в повному обсязі . На підставі викладеного ,

Outcome: approved