Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-07 00:00:00

11.11.2021 року позивач звернувся до суду з позовною заявою до ТОВ "Фінпром маркет", в якій просив визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис від 07.05.2021 року, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Є.М., зареєстрований в реєстрі № 32582 про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ "Фінпром маркет" заборгованості за Кредитним договором № 5115 від 13.05.2008 року у розмірі 11629,49 грн. В обґрунтування заявлених вимог позивач зазначає, що при вчиненні виконавчого напису нотаріус не виконав вимоги ЗУ "Про нотаріат" та вимоги Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України. Зокрема, заборгованість, про яку зазначено у виконавчому написі нотаріуса є спірною. Окрім цього, його не було проінформовано про намір вчинити виконавчий напис та про наявність самого виконавчого напису. Таким чином, між ним та ТОВ "Фінпром маркет"є спір щодо наявності заборгованості, тому виконавчий напис нотаріуса не підлягає виконанню. З метою захисту своїх прав змушений звернутись до суду. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином. Надіслали заяву про визнання позовних вимог. Треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Остапенко Є.М. та старший державний виконавець Новоград-Волинського міськрайонного відділу ДВС Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) Шевчук М.А. у судове засідання не з`явилися, про день,час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином. Суд ухвалив проводити розгляд справ без участі сторін за наявними доказами у справі. Судом встановлено, що 07.05.2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенко Є.М., за заявою ТОВ "Фінпром маркет" було видано виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі № 32582 про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ "Фінпром маркет" заборгованості в розмірі 11629,49 грн. (а.с. 16). 30.08.2021 року старшим державним виконавцем Новоград-Волинського міськрайонного відділу ДВС Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) Панчук І.В. було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП № 66640852 (а.с. 14). Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія (пункт 19 статті 34 Закону України "Про нотаріат"). Правове регулювання процедури вчинення нотаріусами виконавчих написів передбачено в главою 14 Закону України «Про нотаріат» та главою 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України. Так, відповідно до статті 87 Закону України "Про нотаріат" для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Згідно пп.3.1., 3.2. п.п. 3.1 п.3 глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.99 № 1172 (далі - Перелік). При цьому стаття 50 Закону України "Про нотаріат" передбачає, що нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України "Про нотаріат"). Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно з Переліком документів є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Згідно розділу 2 Переліку для стягнення заборгованості, що випливають з кредитних відносин, стягувач для одержання виконавчого напису повинен надати нотаріусу оригінал кредитного договору та засвідчену ним виписку з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Окрім цього, відповідно до ч. 1 ст. 27 ЗУ "Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень" обтяжував, який має намір звернути стягнення на предмет забезпечувального обтяження в позасудовому порядку (тобто шляхом вчинення виконавчого напису нотаріуса) зобов`язаний надіслати боржнику та іншим обтяжувачам, на користь яких встановлено зареєстроване обтяження, письмове повідомлення про порушення забезпеченого обтяженням зобов`язання. Однак, відповідач не надав суду підтверджуючих документів, що [PERSON] мав перед ним заборгованість та чи взагалі [PERSON] отримував вимогу про погашення боргу. Аналізуючи долучені документи, суд приходить до висновку, що вказаний виконавчий напис вчинений за наявності спірної заборгованості. У відповідності до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Докази згідно вимог ст.ст. 77-80 ЦПК України мають бути належними, допустимими, достовірними та достатніми. Згідно з ч.ч. 1-4 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. В порушення зазначених процесуальних норм права, відповідачем не спростовано доводи позивача, що заборгованість є спірною, а також не надано інших доказів щодо правомірності своїх дій. Також, відповідач надіслав до суду заяву про визнання позовних вимог. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. На підставі вищевикладеного суд приймає заяву відповідача про визнання позовних вимог. Відповідно до ч. 1 ст. 142 ЦПК України у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Повний текст рішення складено 16.12.2021 року.

Outcome: approved