Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-10 00:00:00

Позивач - Публічне акціонерне товариство ( далі ПАТ) "Державний ощадний банк України" в особі філії - Луганського обласного управління АТ „Ощадбанк" 21.07.2017 звернувся до суду з позовною заявою про солідарне стягнення з [PERSON] , [PERSON] заборгованості за договором про іпотечний кредит № 25_183 від 13.04.2012 року в загальній сумі 163927, 09 грн., а також судових витрат. Свої вимоги позивач мотивує тим, що між ПАТ "Державний ощадний банк України" в особі філії - Луганського обласного управління АТ „Ощадбанк" та [PERSON] укладений договір про іпотечний кредит № 25_183 від 13.04.2012 року, за умовами якого відповідачці надано кредит у сумі 99 000 грн. на придбання квартири, строком на 168 місяців, з терміном остаточного погашення кредиту не пізніше 12.04.2026 року, із сплатою 20,5 % річних, . В забезпечення виконання зобов`язань за договором про іпотечний кредит між позивачем та відповідачем [PERSON] укладено договір поруки № 1 від 13.04.2012 року, за яким останній зобов`язався солідарно відповідати перед позивачем по зобов`язанням позичальника [PERSON] за договором про іпотечний кредит № 25_183 від 13.04.2012. Свої грошові зобов`язання відповідачі не виконують, внаслідок чого станом на 15.06.2017 року утворилася заборгованість за договором про іпотечний кредит у загальній сумі 163927,09 грн., що складається із заборгованості за кредитом- 84267,75 грн., заборгованості по відсоткам з 03.06.2014 по 14.06.2017 в розмірі 52923,48 грн., інфляційні витрати Банку з січня 2013 по травень 2017 за прострочення сплати кредиту в розмірі 6672, 95 грн., інфляційні витрати Банку з січня 2014 по травень 2017 за прострочення сплати відсотків за кредитом в розмірі 16653, 44 грн., три проценти річних за прострочення сплати кредиту з 03.09.2012 по 14.06.2017 в розмірі 965, 21 грн., три проценти річних за прострочення сплати відсотків за кредитом з 03.01.2014 по 14.06.2017 в розмірі 2377,19 грн., пеня, що нарахована за прострочення сплати кредиту з 03.01.2014 по 13.04.2014 в розмірі 25,73 грн., сума пені, що нарахована за прострочення сплати відсотків за кредитом з 03.01.2014 по 13.04.2014 в розмірі 41, 34 грн. Позивач також зазначив, що сторони домовились про збільшення строків позовної давності до 3 років згідно з ч.1 ст. 259 ЦПК України для всіх грошових зобов`язань, що передбаченог п. 7.8 Креджитного договору4 та п. 5.4 Договору поруки. Заочним рішенням Жовтневого районного суду м.Харкова від 07.11.2017 позовні вимоги ПАТ"Державний ощадний банк України" в особі філії - Луганського обласного управління АТ "Ощадбанк" задоволені, стягнуто солідарно з [PERSON] , [PERSON] заборгованість за договором про іпотечний кредит № 25_183 від 13.04.2012 року в загальному розмірі 163927 грн., судовий збір у сумі 2458 грн., судові витрати, пов`язані з публікацією в пресі оголошення про виклик відповідачів у сумі по 175 грн. 25 коп. - з кожного ( а.с. 79-82). 26.07.2019 [PERSON] звернулась до суду з заявою про перегляд заочного рішення та клопотанням про застосування строків позовної давності ( а.с. 115-119,122-123). Ухвалою Жовтневого районного суду м.Харкова від 13.09.2019 заочне рішення суду від 07.11.2017 скасовано та призначено судове засідання ( а.с. 126-127). Позивач 21.11.2019 подав заяву про збільшення позовних вимог та, з урахуванням здійснення нарахування процентів за користування кредитом в проміжок часу між ухваленням заочного рішення та його скасуванням, просив стягнути з відповідачів заборгованість, яка склала станом на 06.11.2019 -249 303, 38 грн., у тому числі заборгованість за кредитом 84267,75 грн., проценти за користування кредитом за період з 24.05.2014 по 01.01.2018-62436,50 грн., три проценти річних за прострочення боргу за кредитом та процентів в період з 03.09.2012 по 06.11.2019- 57742,86 грн., інфляційні втрати за прострочення боргу за кредитом та процентів з лютого 2014 по жовтень 2019-44 789,20 грн., пені за прострочення боргу за кредитом та процентів з 03.01.2014 по 13.04.2014 в сумі 67,07 грн.( а.с. 173-175). Представник позивача - Акціонерного товариства "Державний ощадний банк України" в особі філії - Луганського обласного управління АТ „Ощадбанк", який діє на підставі довіреності, в судовому засіданні уточнені позовні вимоги підтримав і просив їх задовольнити. В судове засідання відповідачі не з`явились, про день, час та місце розгляду справи повідомлялися завчасно, належним чином, про причини неявки суд не сповістили. Від представника [PERSON] отримано відзив на позовну заяву, в якому вона пояснила, що після початку бойових дій вона виїхала з рідного міста Первомайськ Луганської області. Вважає, що у позивача сплив строк позовної давності для подачі позову до суду, оскільки повернення кредитних коштів визначено періодичними щомісячними платежами, тому позовна давність повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу ( а.с. 150-154). У відповіді на відзив Акціонерне товариство «Державний ощадний банк України» в особі філії- Луганського обласного управління АТ «Ощадбанк» посилається на те, що за п. 1.5 договору про іпотечний кредит позичальник зобов`язався щомісячно до останнього числа звітного місяця проводити погашення кредиту рівними частинами шляхом внесення готівки до каси Банку або шляхом безготівкових перерахувань.Останній платіж в рахунок погашення кредиту та сплати нарахованих процентів необхідно було здійснити не пізніше 12.04.2026. [PERSON] 27.05.2014 сплачено щомісячний платіж, з позовом до суду Банк звернувся 21.07.2017, тобто в межах строку позовної давності ( а.с. 168-169). Ухвалою Рубіжанського міського суду Луганської області від 07.07.2017 позовна заяв ПАТ "Державний ощадний банк України" повернута позивачеві у зв`язку з непідсудністю ( а.с. 25). Суд, вислухавши пояснення представника відповідача, дослідивши та перевіривши матеріали справи, оцінивши докази, надані сторонами в обґрунтування позову та його заперечень, дійшов наступних висновків. 13.04.2012 року між Публічним акціонерним товариством „Державний ощадний банк України" в особі філії - Луганськогообласного управління АТ «Ощадбанк», та позичальником [PERSON] укладено договір про іпотечний кредит № 25_183, за умовами якого [PERSON] отримано готівкою грошові кошти (кредит) у сумі 99 000 грн. на 168 місяців, з терміном остаточного погашення кредиту не пізніше 12.04.2026 року , із сплатою 20,5 % річних за користування кредитом ( а.с. 11-16). В забезпечення виконання зобов`язань за договором про іпотечний кредит між позивачем та відповідачем [PERSON] укладено договір поруки № 1 від 13.04.2012 року, за яким останній зобов`язався солідарно відповідати перед позивачем по зобов`язанням позичальника [PERSON] за договором про іпотечний кредит № 25_183 від 13.04.2012 ( а.с. 17-18). Уклаючи договір про іпотечний кредит, відповідно до п.1.5. - 1.6.2., п. 5.2, пп. 4.3.1-4.3.2, 4.3.5, пп.4.2.1-4.2.2 кредитного договору відповідач [PERSON] зобов`язалась: здійснювати погашення кредиту та сплату відсотків за користування ним щомісячно рівними частинами в сумі 589, 29 грн. шляхом внесення готівки до каси банку або шляхом безготівкових перерахувань з рахунків, відкритих в АТ «Ощадбанк» починаючи з травня 2012р. на відповідні рахунки позичальника, відкриті у Філії - Первомайському відділенні № 7855 АТ «Ощадбанк», останній платіж в рахунок погашення кредиту та сплати процентів здійснити не пізніше 12.04.2026 року; повернути кредит в сумі 99 000 гривень, своєчасно сплачувати проценти за користування кредитом, встановлені Кредитним договором, а у випадку невиконання або неналежного виконання взятих на себе зобов`язань по Кредитному договору сплатити штрафні санкції, у строки та на умовах, що визначені цим Кредитним договором; у разі порушення умов Кредитного договору та/або Іпотечного договору достроково повернути кредит з одночасною сплатою процентів за фактичний час користування кредитними ресурсами, штрафів та інших належних до сплати платежів відповідно до чинного законодавства України. За порушення взятих на себе зобов`язань по поверненню основної суми кредиту та своєчасній сплаті процентів за користування кредитом, відповідно до п.5.2 позичальник зобов`язався сплатити пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми несплаченого платежу, за кожний день прострочення; строк позовної давності для стягнення пені сторони договору збільшили до трьох років. Відповідно до п. 1 постанови Кабінету Міністрів України від 05.06.2019 № 568 «Питання акціонерного товариства «Державний ощадний банк України», змінено тип публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» з публічного на приватне та перейменовано в акціонерне товариство «Державний ощадний банк України». Позичальник [PERSON] погашення кредиту в строки та на умовах, зазначених в договорі про іпотечний кредит не здійснює, чим порушує взяті на себе зобов`язання. З наданого позивачем розрахунку вбачається, що станом на 06.11.2019 відповідач [PERSON] має заборгованість у розмірі 249 303, 38 грн., яка складається із заборгованості за кредитом- 84267,75 грн., заборгованості по процентам за користування кредитом за період з 24.05.2014 по 01.01.2018-62436,50 грн., три проценти річних за прострочення боргу за кредитом та процентів в період з 03.09.2012 по 06.11.2019- 57742,86 грн., інфляційні втрати за прострочення боргу за кредитом та процентів з лютого 2014 по жовтень 2019-44 789,20 грн., пені за прострочення боргу за кредитом та процентів з 03.01.2014 по 13.04.2014 в сумі 67,07 грн. ( а.с. 176-198). Наявність заборгованості та її розмір підтверджено первинними документами бухгалтерського обліку Банку, які роздруковані з електронного носія, інформацією з реєстрів бухгалтерського обліку , що є належним доказом згідно Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», Положення про організацію операційної діяльності в банках України, затв.є постановою Правління НБУ № 254 від 18.06.2003 ( діяло на час виникнення правовідносин між сторонами). Зобов`язання виникають із підстав, передбачених статтею 11 ЦК України, зокрема договорів. За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1054 ЦК України). Наслідки прострочення позичальником повернення позики визначено частиною другою статті 1050 ЦК України. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України). Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (частина перша статті 626 ЦК України). Визначення поняття зобов`язання міститься у частині першій статті 509 ЦК України, згідно з якою зобов`язання - це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. За приписами статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (стаття 611 ЦК України). Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (стаття 610 ЦК України). Одним з видів порушення зобов`язання є прострочення - невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк. При цьому в законодавстві визначаються різні поняття: як «строк договору», так і «строк (термін) виконання зобов`язання» (статті 530, 631 ЦК України). Якщо в зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк (термін). Під час розгляду справи [PERSON] посилалась на пропуск кредитором строку позовної давності і заявила вимогу про застосування наслідків спливу позовної давності. Для обчислення позовної давності застосовуються загальні положення про обчислення строків, що містяться у статтях 252 - 255 ЦК України. При цьому початок перебігу позовної давності пов`язується не стільки зі строком дії (припинення дії) договору, скільки з певними моментами (фактами), які свідчать про порушення прав особи (стаття 261 ЦК України). За змістом цієї норми початок перебігу позовної давності збігається з моментом виникнення в зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право у примусовому порядку через суд. Відповідно до умов кредитного договору сторони встановили як строк дії договору - до 12 квітня 2026 року включно (пункт 1.2), так і строки виконання зобов`язань з погашенням щомісячних платежів, останній з яких і підлягав виконанню у строк не пізніше 12 квітня 2026 року (пункт 1.5). Таким чином, умовами договору погашення кредитної заборгованості та строки сплати визначено щомісячними черговими платежами. Отже, поряд з установленням строку дії договору сторони встановили й строки виконання боржником окремих зобов`язань (внесення щомісячних платежів), що входять до змісту зобов`язання, яке виникло на основі договору. Перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок (стаття 253 цього Кодексу). Оскільки умовами договору передбачені окремі самостійні зобов`язання, які деталізують обов`язок боржника повернути весь борг частинами та встановлюють самостійну відповідальність за невиконання цього обов`язку, то право кредитора вважається порушеним з моменту недотримання боржником строку погашення кожного чергового платежу, а отже, і початок перебігу позовної давності за кожний черговий платіж починається з моменту порушення строку його погашення. Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови в позові (частина четверта статті 267 ЦК України). Так, за зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (частина п`ята статті 261 ЦК України). За умовами договору про іпотечний кредит позичальник зобов`язалась погашати кредит, сплачувати нараховані проценти Банком на залишок заборгованості за кредитом щомісячно до останнього числа звітного місяця. Останню оплату за тілом кредиту в сумі 589,29 грн. та зі сплати відсотків- 509,93 грн. [PERSON] здійснила 27.05.2014. Таким чином, наступний платіж мав бути внесено до 30.06.2014 ( а.с. 6-7). 26.06.2017 ПАТ «Державний ощадний банк України" в особі філії - Луганського обласного управління АТ «Ощадбанк» звернувся до Рубіжанського міського суду Луганської області з позовом до [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості. Ухвалою суду від 07.07.2017 позовна заява повернута позивачеві, оскільки справа не підсудна Рубіжанському міському суду Луганської області. Згідно до частини другої статті 264 ЦК України позовна давність переривається у разі пред`явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач. Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується ( частина третя статті 264 ЦК). Правила переривання перебігу позовної давності застосовуються судом незалежно від наявності чи відсутності відповідного клопотання сторін у справі, якщо в останніх є докази, що підтверджують факт такого переривання. Пред`явивши позов до відповідачів 26.06.2017, тобто в межах строку позовної давності, ПАТ «Державний ощадний банк України" перервав позовну давність і вона почалася заново. Судом встановлено, що 28.12.2016 позивач направив [PERSON] , [PERSON] вимогу про дострокове повернення кредиту, включаючи проценти за користування кредитними коштами у 30-денний строк після отримання від Банку листа повідомлення.Отже, кредитор змінив строк виконання основного зобов`язання з 12 квітня 2026 року на 31.01.2017 ( з урахуванням часу поштового обігу). Тобто банк скористався своїм правом, передбаченим частиною другою статті 1050 ЦК України, і змінив строк виконання зобов`язань за кредитним договором. Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Враховуючи викладене, Велика Палата Верховного Суду у постанові від 31 жовтня 2018 року у справі № 202/4494/16-ц (провадження № 14-318цс18) зробила висновок, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом, а також обумовлену в договорі неустойку припиняється після спливу визначеного цим договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. З огляду на те, що зі спливом строку кредитування припинилося право позивача нараховувати проценти за кредитом, то після 31.01.2017 позивач не мав можливості здійснювати нарахування процентів. З розрахунку заборгованості за договором про іпотечний кредит випливає, що заборгованість за тілом кредиту становить 84 267,75 грн., заборгованість по процентам за користування кредитними коштами до зміненого строку виконання зобов`язань 31.01.2017 р. - 47 906, 66 грн. Також банк заявив у позовній заяві вимоги про стягнення пені за кредитом, пені за відсотками з 03.01.2014 по 13.04.2014 . Разом з тим відповідно до пункту 1 частини другої статті 258 ЦК України до вимог про стягнення неустойки (як штрафу, так і пені) застосовується позовна давність в один рік, яка банком пропущена. Також пропущено і трирічний строк, визначений п. 7.8 договору про іпотечний кредит. Частиною другою статті 625 ЦК України визначено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до роз`яснень, викладених в п. 18 постанови №5 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 30 березня 2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішення спорів, що виникають з кредитних правовідносин», за змістом статті 552, частини другої статті 625 ЦК інфляційне нарахування на суму боргу за порушення боржником грошового зобов`язання, вираженого в національній валюті, та три проценти річних від простроченої суми полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за неправомірне користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, тому суд має виходити з того, що ці кошти нараховуються незалежно від сплати ним неустойки (пені) за невиконання або неналежне виконання зобов`язання. Велика Палата Верховного Суду звертає увагу, що нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних відповідно до статті 625 ЦК України є мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації боржника за неналежне виконання зобов`язання. Подібні висновки сформульовані, зокрема, в постановах Великої Палати Верховного Суду від 19 червня 2019 року у справах № 703/2718/16-ц та № 646/14523/15-ц. Невиконання боржником грошового зобов`язання є триваючим правопорушенням, тому право на позов про стягнення коштів на підставі статті 625 ЦК України виникає у кредитора з моменту порушення грошового зобов`язання до моменту його усунення і обмежується останніми трьома роками, які передували подачі такого позову. За таких обставин позивач має право на стягнення з позичальника у межах строку позовної давності 3 % річних за несвоєчасне погашення основного боргу-84 267,75 грн., відсотків- 47 906, 66 грн. у розмірі 57742,86 грн. (3092,35+54650,51) . Інфляційні втрати за несвоєчасне погашення основного боргу і відсотків становлять 44789,20 грн. (13570,59+31218,61). Розрахунок сум втрат від інфляції та 3% річних додано до справи ( а.с. 178-180). Отже, заборгованість [PERSON] перед ПАТ «Ощадбанк» за кредитним договором № 25_183 від 13.04.2012 у межах строку позовної давності складає 234 706,47 грн., у тому числі заборгованість по тілу кредиту- 84 267,75 грн., проценти за користування кредитом з 24.05.2014 по 31.01.2017- 47 906, 66 грн., інфляційні втрати за несвоєчасне погашення основного боргу - 13570,59 грн., інфляційні втрати за несвоєчасне погашення відсотків - 31218,01 грн., 3 % річних за несвоєчасне погашення основного боргу - 3092,35 грн., 3 % річних за несвоєчасне погашення відсотків - 54650,51 грн. У разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки (частини перша, друга статті 554 ЦК України). Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (частина перша статті 141 ЦПК України). Як вбачається з матеріалів справи, Банком при поданні первісної позовної заяви сплачено 2458,91 грн. судового збору, витрати у сумі 350, 50 грн., пов`язані з публікацією в пресі оголошення про виклик відповідачів. При збільшенні розміру позовних вимог АТ «Державний ощадний банк України» доплачено судовий збір-1280,64 грн.Таким чином, з відповідачів на користь позивача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору 3520,59 грн., тобто пропорційно до розміру задоволених вимог. На підставі викладеного,

Outcome: partial