Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-18 00:00:00

У грудні 2014 року ПАТ КБ "Приватбанк" звернулося в суд з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Посилається на те, що 09 січня 2007 року між КБ "Приватбанк" та [PERSON] було укладено кредитний договір на суму в розмірі 9400 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну карту відповідно до умов якого Відповідач зобов'язалася сплачувати 30% річних на суму заборгованості. Строк дії договору встановлений у договорі терміном на 1 рік із можливістю автоматичної його пролонгації на цей же термін у випадку відсутності заперечень сторін щодо цього. В порушення умов Кредитного договору Відповідач належним чином взяті на себе зобов'язання не виконувала та станом на 30 листопада 2014 року мала заборгованість по договору на загальну суму в розмірі 37141,36 гривень, яка складалась із наступного: - заборгованість по тілу кредиту в розмірі 7163,21 гривень; - заборгованість по нарахованим відсоткам в розмірі 26238,32 гривень; - заборгованість по сплаті комісії в розмірі 1495,00 гривень; - заборгованість по сплаті штрафу в розмірі 1244,83 гривень. З огляду на таке Позивач звернувся до суду з позовом про стягнення заборгованості в примусовому порядку. Представник Позивача у судове засідання не з'явився, подав заяву про розгляд справи у його відсутність, позов підтримав. Відповідач у судовому засіданні просив відмовити у позові з огляду на те, що Позивач пропустив строку позовної давності за пред'явленими вимогами. Заслухавши пояснення Відповідача, дослідивши наявні письмові докази, суд встановив наступне. 09 січня 2007 року між ПАТ КБ "Приватбанк" та [PERSON] укладено договір (у формі приєднання до Умов і правил надання банківських послуг) про відкриття кредитної лінії на платіжну картку, відповідно до умов якого Відповідачу було надано кредитну лінію на суму в розмірі 8000 гривень зі сплатою відсотків за користування кредитними коштами в розмірі 30% річних. У відповідності до укладеного договору Відповідачу була видана платіжна картка терміном дії на 24 місяці. Відповідно до правил користування платіжною карткою, які є складовою кредитного договору, картка діє в межах визначеного нею строку. За таким договором, що визначає щомісячні платежі погашення кредиту та кінцевий строк повного погашення кредиту перебіг позовної давності (ст. 257 ЦК України) щодо місячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі зі спливом останнього дня місяця дії картки (ст. 261 ЦК України), а не закінченням строку дії договору (правова позиція, яка висловлена Верховним Судом України в постанові від 19 березня 2014 року у справі № 6- 14 цс 14). Таким чином, враховуючи, що строк виконання Відповідачем своїх зобов'язань із повернення кредиту визначений терміном дії платіжної картки (24 місяці), [PERSON] була зобов'язана повернути кредит Позивачу до 09 січня 2009 року, не зважаючи на строк закінчення дії договору. Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина четверта статті 267 ЦК України). В матеріалах справи наявна заява Відповідача про застосування наслідків пропуску Позивачем строків позовної давності за пред'явленими вимогами. Таким чином, враховуючи, що строк виконання основного зобов'язання сплинув 09 січня 2009 року, а до суду з позовними вимогами Позивач звернувся лише в грудні 2014 року, суд вважає необхідним у задоволенні позову відмовити з огляду на пропуск банком строку позовної давності.

Outcome: dismissed