Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-11 00:00:00

Представник Національної академії внутрішніх справ звернувся до суду з позовом до [PERSON] про відшкодування витрат пов'язаних з утриманням у навчальному закладі в сумі 30981 (тридцять тисяч девятсот вісімдесят одну) гривню 17 копійок. В обґрунтування вимог посилається на те, що наказом ректора Київського національного університету внутрішніх справ від 05.08.2010 № 562 [PERSON] з 01.09.2010 зараховано курсантом першого курсу денної форми навчання Київського національного університету внутрішніх справ (далі - КНУВС). Розпорядженням Кабінету міністрів України від 27.08.2010 № 1709-р "Про реорганізацію деяких вищих навчальних закладів Міністерства внутрішніх справ" КНУВС реорганізовано в Національну академію внутрішніх справ (далі - НАВС). Відповідно до вищезазначеного розпорядження, НАВС є правонаступником Київського національного університету внутрішніх справ. 27.09.2010 між КНУВС, комплектуючим органом - УМВС України в Рівненській області та відповідачем укладено Договір № 10-495 про підготовку фахівця у КНУВС. Відповідно до Договору відповідач навчався за рахунок коштів державного бюджету і зобов'язувався після закінчення навчання відпрацювати не менше трьох років за місцем розподілу, і у разі відмови від подальшого проходження служби на посадах начальницького складу в органах внутрішніх справ протягом перших трьох рокії після закінчення навчання - відшкодувати витрати, пов'язані з утриманням у навчальному закладі. З 01.09.2010 по 15.03.2014 року, відповідно до умов Договору, відповідач у період навчання перебував на державному забезпеченні харчуванням, речовим майном, грошовим утриманням та житлом із наданням комунальних послуг. Наказом НАВС від 15.03.2014 №60341 [PERSON] присвоєно кваліфікацію бакалавра права за спеціальністю "Правознавство" та видано диплом бакалавра. Після здобуття вищої освіти, відповідно до умов Договору, відповідача направлено для подальшого проходження служби до УМВС України в Рівненській області. Таким чином, навчальним закладом умови Договору виконано у повному обсязі. Наказом УМВС України в Рівненській області від 27.05.2015 № 166 о/с відповідача звільнено з ОВС на підставі поданого ним рапорту, за власним бажанням. Тобто, у порушення умов Договору відповідач з власної ініціативи звільнився з ОВС до спливу встановленого Договором трирічного терміну перебування на службі після закінчення навчання. Відповідач навчався в КНУВС з 01.09.2010 по 15.03.2014 року. Вартість витрат пов'язаних з утриманням його у навчальному закладі становить 30 981 грн. 17 коп. Тому, представник позивач просить суд стягнути із відповідача вказану заборгованість за навчання та судові витрати. Представник позивача у судове засідання не з'явився, подав суду заяву, відповідно до змісту якої справу просить слухати без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Відповідач в судове засідання не з`явився, про день та час слухання справи повідомлений відповідно до ст.74 ЦПК України, у звязку з чим проведено заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. В силу вимог ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Судом встановлено, що наказом ректора Київського національного університету внутрішніх справ від 05.08.2010 № 562 [PERSON] з 01.09.2010 зараховано курсантом першого курсу денної форми навчання Київського національного університету внутрішніх справ за державним замовленням (а.с.16). 27.09.2010 між КНУВС, комплектуючим органом - УМВС України в Рівненській області та відповідачем укладено Договір № 10-495 про підготовку фахівця у КНУВС. Відповідно до Договору Відповідач навчався за рахунок коштів державного бюджету і зобов'язувався після закінчення навчання відпрацювати не менше трьох років за місцем розподілу, і у разі відмови від подальшого проходження служби на посадах начальницького складу в органах внутрішніх справ протягом перших трьох рокії після закінчення навчання - відшкодувати витрати, пов'язані з утриманням у навчальному закладі (а.с.13-14). Наказом НАВС від 15.03.2014 №341 [PERSON] присвоєно кваліфікацію бакалавра права за спеціальністю "Правознавство" та видано диплом бакалавра (а.с.17). Наказом УМВС України в Рівненській області від 27.05.2015 № 166 о/с [PERSON] звільнено з ОВС на підставі поданого ним рапорту, за власним бажанням (а.с.18, 19, 20). Із розміром витрат пов'язаних з утриманням у навчальному закладі [PERSON] ознайомлено та поінформовано про необхідність відшкодування зазначеної суми, про що свідчить підпис відповідача у довідці про відшкодування фактичних витрат на підготовку фахівця у НАВС (а.с.23). Відповідно до розрахунку фактичних витрат, повязаних з утриманням рядового міліції [PERSON] в НАВС складає 30981,17 грн (а.с.24). Відповідно до Статуту, НАВС є державним вищим навчальним закладом. Основним завданням діяльності НАВС є освітня діяльність згідно з державними стандартами вищої освіти у відповідності до вимог Закону України "Про вищу освіту". Відповідно до ч.2 ст.44 Закону України «Про вищу освіту» вищі навчальні заклади здійснюють свою діяльність за державним контрактом (замовленням) та угодами як основною формою регулювання відносин між навчальними закладами та підприємствами, установами, організаціями, громадянами. Частиною 2 ст.52 Закону України «Про вищу освіту» передбачено, що випускники вищих навчальних закладів, які здобули освіту за кошти державного або місцевого бюджетів, направляються на роботу і зобов'язані відпрацювати за направленням і в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Відповідно до п.4 ч.2 ст.13 ЗУ «Про вищу освіту» державні органи, до сфери управління яких належать вищі навчальні заклади здійснюють розподіл випускників вищих навчальних закладів, що належать до сфери їх управління, для подальшого проходження служби (для вищих військових навчальних закладів (вищих навчальних закладів із специфічними умовами навчання) та працевлаштування в заклади охорони здоров'я (для вищих медичних навчальних закладів) у межах державного замовлення. Відповідно до ст. 56 ЗУ "Про вищу освіту" випускник вищого навчального закладу, який навчався за державним замовленням і якому присвоєно кваліфікацію фахівця з вищою освітою певного освітньо- кваліфікаційного рівня, працевлаштовується на підставі направлення на роботу відповідно до угоди, укладеної між замовником, керівником вищого навчального закладу та випускником. п.3.1. Договору передбачено, що підставою відшкодування фактичних витрат на підготовку є звільнення з ОВС за власним бажанням протягом перших трьох років після закінчення навчання. Також, відповідно до п. 3.2. Договору, підставою для відшкодування фактичних витрат на підготовку фахівця є відмова від подальшого проходження служби в ОВС протягом перших трьох років після закінчення навчання. Відповідно до п. 4.1. Договору, відшкодування здійснюється в розмірі фактичних витрат, пов'язаних з: грошовим, продовольчим та речовим забезпеченням, оплатою комунальних послуг і вартості спожитих енергоносіїв. Згідно з п. 4.4. Договору, у разі відмови Особи добровільно відшкодувати витрати, стягнення їх суми здійснюється у судовому порядку. Частиною 1 ст. 509 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Згідно ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Частиною 1 ст. 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: відшкодування збитків. Окрім цього, ч. 1 ст. 1166 ЦК України передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. За наведених обставин, суд прийшов до висновку, що [PERSON] не виконав умови укладеного договору, позовні вимоги знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, тому слід стягнути з відповідача кошти затрачені на його навчання в розмірі 30981 (тридцять тисяч девятсот вісімдесят одну) гривню 17 копійок . На підставі наведеного,

Outcome: approved