Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-16 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до Жовтневого районного суду м.Кривого Рогу із позовом до ПАТ «Євраз [PERSON]» про стягнення недоплаченої заробітної плати за час відпусток, компенсації втрати частини заробітної плати у звязку з порушенням строків її виплати, посилаючись на те, що у період з 02.01.1989 року по 01.09.1995 року та з 13.12.1995 року по 12.06.2009 року він працював на різних посадах у відповідача та за час його роботи на підприємстві наказами неодноразово підвищувались тарифні ставки і посадові оклади, однак нарахування заробітної плати за час відпустки провадилось із порушенням законодавства. Посилаючись на вищевикладене, просив суд: стягнути з ПАТ «ЄВРАЗ [PERSON]» на свою користь недоплачену заробітну плату за час його відпусток за період з 01.01.1995 року по 12.06.2009 року; компенсацію втрати частини заробітної плати у звязку із порушенням строків її виплати відповідно до індексу зростання цін на споживчі товари, тарифів на послуги; середній заробіток за частину часу затримки виплати недоплаченої заробітної плати за період звільнення до дня відкриття провадження у справі; обєднати в одне провадження кілька однорідних позовних вимог позивача та інших фізичних осіб вимог до ПАТ «ЄВРАЗ [PERSON]» щодо стягнення недоплаченої заробітної плати за час його відпусток. Неодноразово уточнюючи позовні вимоги, в останній редакції позовної заяви від 15 листопада 2013 року представник позивача [PERSON] просив суд стягнути з ПАТ «ЄВРАЗ [PERSON]» на користь [PERSON] недоплачену заробітну плату за час відпусток у сумі 7 448,66 грн., компенсацію втрати частини заробітної плати у зв'язку із порушенням строків її виплати відповідно до індексу зростання цін на споживчі товари і тарифів у сумі 3 413,54 грн. Ухвалою суду від 17 вересня 2015 року позовні вимоги [PERSON] в частині щодо компенсації втрати частини заробітної плати у звязку з порушенням строків її виплати середнього заробітку за частину часу затримки виплат недоплаченої заробітної плати залишено без розгляду. В судове засідання представник позивача не з'явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав в повному обсязі . Представник відповідача [PERSON] акціонерного товариства «ЄВРАЗ [PERSON] » до суду не зявився, надав заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги не визнала в повному обсязі. [PERSON] встановлено, що у період з 02.01.1989 року по 01.09.1995 року та з 13.12.1995 року по 12.06.2009 року [PERSON] працював на ПАТ «ЄВРАЗ [PERSON]» на різних посадах ( а.с. 3-5). Протягом роботи на підприємстві неодноразово знаходився у відпустці. При звільненні отримав нараховані йому суми заробітної плати.Спір виник з приводу порядку розрахунку середньої заробітної плати при нарахуванні сум оплати за час відпусток, починаючи з 1995 року. Відповідно до ч.2 ст. 21 Закону України «Про відпустки» порядок обчислення заробітної плати працівникам за час відпусток, додаткових відпусток у звязку з навчанням, творчої відпустки, додаткової відпустки працівникам, які мають дітей та компенсації за невикористані відпустки встановлюється Кабінетом Міністрів України. Кабінетом Міністрів України Постановою №100 від 08.02.1995р. затверджено Порядок обчислення середньої заробітної плати, який застосовується при наданні працівникам відпусток. Пунктом 10 Порядку передбачено, що у випадках підвищення тарифних ставок і посадових окладів на підприємстві, в установі, організації відповідно до актів законодавства, а також за рішеннями, передбаченими в колективних договорах (угодах), як у розрахунковому періоді, так і в періоді, протягом якого за працівником зберігається середній заробіток, заробітна плата, включаючи премії та інші виплати, що враховуються при обчисленні середньої заробітної плати, за проміжок часу до підвищення коригується на коефіцієнти підвищення. На госпрозрахункових підприємствах і в організаціях коригування заробітної плати та інших виплат провадиться з урахуванням їх фінансових можливостей. Як вбачається із матеріалів справи, відповідачем в період роботи [PERSON] підвищувались тарифні ставки і посадові оклади на підставі наказів №543 від 29.07.1994р. на коефіцієнт 2; №786 від 31.10.1994р. на коефіцієнт 2; №84 від 31.01.1996р. на коефіцієнт 2,5; №462 від 28.06.1996р. на коефіцієнт 2,5; №522 від 29.07.1997р. на коефіцієнт 1,15; №312 від 25.04.2000р. на коефіцієнт 1,3; №1252 від 19.12.2001р. на коефіцієнт 1,61; №717 від 20.08.2003р. на коефіцієнт 1,7; №391 від 21.04.2004р. на коефіцієнт 1,1360; \~\~№952 від 15.09.2004р. на коефіцієнт 1,0584; №83 від 24.01.2005р. на коефіцієнт 1,25; №331 від 21.03.2005р. на коефіцієнт 1,2014; №92 від 31.01.2006р. на коефіцієнт 1,06481; №367 від 05.04.2006р. на коефіцієнт 1,0269; № 1117 від 02.10.2006р. на коефіцієнт 1,0181; №23 від 05.01.2007р. на коефіцієнт 1,1; № 624 від 08.05.2007р. на коефіцієнт 1,0686; № 1432 від 10.10.2007р. на коефіцієнт 1,0125; №103 від 22.01.2008р.на коефіцієнт 1,1144; № 614 від 18.04.2008р. на коефіцієнт 1,0221; № 1705 від 13.10.2008р. на коефіцієнт 1,05. Таким чином, заборгованість складається: відпустки за періоди\~червень-липень 1997 року в розмірі 46 гривень 62 копійки, травень-червень 1998 року в розмірі \~\~13 гривень 16 копійок, липень-серпень 2000 року в розмірі 183 гривні 68 копійок, грудень 2000 року лютий 2001 року в розмірі 255 гривень 60 копійок, червень-серпень 2001 року в розмірі 00 гривень 00 копійок, листопад-грудень 2001 року в розмірі 00 гривень 00 копійок, травень-липень 2002 року в розмірі 761 гривня 14 копійок, грудень 2002 року січень 2003 року в розмірі 165 гривень 48 копійок, серпень-жовтень 2003 року в розмірі 1714 гривень 95 копійок, грудень 2003 року січень 2004 року в розмірі 859 гривень 60 копійок, травень-липень 2004 року в розмірі 864 гривні 50 копійок, жовтень 2004 року в розмірі 268 гривень 80 копійок, травень 2006 року в розмірі 69 гривень 65 копійок, листопад-серпень 2006 року в розмірі 217 гривень 28 копійок, грудень 2006 року - січень 2007 року в розмірі 145 гривень 32 копійки, березень-травень 2007 року в розмірі 929 гривень 84 копійки, серпень-жовтень 2007 року в розмірі 362 гривні 04 копійки, січень-березень 2008 року в розмірі 598 гривень 95 копійок, липень-вересень 2008 року в розмірі 1183 гривні 36 копійок, лютий-березень 2009 року в розмірі 515 гривень 20 копійок, усього в сумі\~9155 гривень 17 копійок\~із розрахунку\~(46,62 грн. + 13,16 грн. + 183,68 грн. + 255,60 грн. + 00,00 грн. + 00,00 грн. + 761,14 грн. + 165,48 грн. + 1714,95 грн. + 859,60 грн. + 864,50 грн. + 268,80 грн. + 69,65 грн. + 217,28 грн. + 145,32 грн. + 929,84 грн. + 362,04 грн. + 598,95 грн. + 1183,36 грн. + 515,20 грн. = 9155 гривень 17 копійок)\~тому підлягає стягненню на користь позивача сума заборгованості по заробітній платі за час відпусток позивача по спірним відпусткам в сумі -\~1806 гривень 10 копійок\~та нарахованою відповідачем сумою заборгованості по відпусткам з якими погодився представник позивача без урахування спільної постанови № 3 \~\~від 06 лютого 2012 року в сумі\~9155 гривень 17 копійок\~усього в сумі -\~10961 гривня 27 копійок\~із розрахунку\~(1806,10 грн. + 9155,17 грн. = 10961 гривня 27 копійок). Під час розрахунку недоплати заробітної плати за відпустки вересень - листопада 1995, травень липень 1996 року, листопад 1997 року лютий 1998 року, січень - лютий 2005 року, вересень - жовтень 2005 року суд вважає за необхідне застосувати коефіцієнт 2,5 згідно наказу № 84 від 31.01.1996 року, 1,5 згідно наказу №462 від 28.06.1996 року, 1,15 згідно наказу № 522 від 29.07.1997 року, 1,0584 згідно наказу № 952 від 15.09.2004 року, 1,25 згідно наказу № 83 від 24.01.2005 року, 1,2014 згідно наказу № 331 від 21.03.2005 року, оскільки таке підвищення відбулося відповідно умов Галузевої Угоди на 2005 рік, яка передбачає підвищення посадових окладів, при цьому Наказ стосується всіх працівників підприємства і таке підвищення відповідає положенню п.10 Порядку. Так, Спільною постановою Генерального директора та профспілкових комітетів ПАТ "ЄВРАЗ СУХА БАЛКА"від 06.02.2012 року № 3 визнано порушення п.10 Порядку при розрахунку заробітної плати за період відпусток працівникам ПАТ " ЄВРАЗ [PERSON]" з 01.01.1995 року по 01.03.2010 року, постановлено провести перерахунок заробітної плати колишнім працівникам ВАТ "Суха Балка" та ПАТ "ЄВРАЗ [PERSON]" за вказаний період із застосуванням формули: Корегуючий коефіцієнт = 1+ розмір підвищення тарифних ставок та посадових окладів (в частках одиниці) х 0,71) Вирішуючи питання щодо стягнення на користь позивача недоплату за спірний період суд враховує положення Спільної Постанови № 3 від 06.02.2012 року Генерального директора та профспілкових комітетів ПАТ "ЄВРАЗ [PERSON]". Пунктом 1.3 якої встановлено, що виплата недоплаченої заробітної плати за час відпусток здійснюється з урахуванням фінансових можливостей ПАТ "ЄВРАЗ [PERSON]" з корегуванням за вищевказаною формулою. При цьому враховує, що Спільна Постанова прийнята за згодою роботодавця та профспілок, які діють в інтересах робітників, в межах їх компетенції, не суперечать законодавству, й по суті є погодженням з профспілками дій адміністрації. На виконання постанови видано Наказ № 295 від 16.02.2012 року, яким визначено порядок здійснення виплат. На час ухвалення рішення по справі Постанова та Наказ є чинними. Зазначена постанова не є предметом спору по справі, що переглядається. З приводу її незаконності позов не заявлено. Отже й відсутні підстави визнавати її такою, що не відповідає нормам трудового законодавства в межах розгляду заявлених позовних вимог [PERSON] З урахуванням положень вказаної Спільної постанови, недоплата заробітної плати за відпустки позивача складає 7782,50 грн. ( 10961,27 грн.* 0,71). Заява представника відповідача про застосування строків позовної давності задоволенню не підлягає, виходячи з наступного. Згідно частини 1\~статті 261 ЦК України\~перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Як вбачається з матеріалів справи, про порушення свого права позивач дізнався зі Спільної постанови № 3 від 06.02.2012 року. Норми\~ЦК України\~визначають загальну позовну давність тривалістю у три роки (стаття 257), а також спеціальну позовну давність (стаття 258), яка може бути скороченою або більш тривалою за загальну позовну давність. Крім того, частина перша\~статті 268 ЦК України\~містить перелік позовних вимог, на які позовна давність взагалі не поширюється, а в частині другій цієї статті зазначено, що законом можуть бути встановлені додатково інші вимоги, на які не поширюється позовна давність. Згідно положень\~ст.238 КЗпП України при розгляді трудових спорів у питаннях про грошові вимоги, крім вимог про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи (стаття 235), орган, який розглядає спір, має право винести рішення про виплату працівникові належних йому сум без обмеження будь-яким строком. Частинами 1,2\~статті 233 КЗпП України\~зі змінами, внесеними після 01.08.2001 року, передбачено, що працівник може звернутися з заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до районного, районного у місті, міського чи міськрайонного суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, а у справах про звільнення - в місячний строк з дня вручення копії наказу про звільнення або з дня видачі трудової книжки. У разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком. Рішенням Конституційного [PERSON] України від 15 жовтня 2013 року № 8-рп/2013\~встановлено, що в аспекті конституційного звернення положення частини другої\~статті 233 Кодексу законів про працю України\~у системному зв'язку з положеннями статей\~1,\~12 Закону України "Про оплату праці" від 24 березня 1995 року № 108/95-ВР\~зі змінами необхідно розуміти так, що у разі порушення роботодавцем законодавства про оплату праці не обмежується будь-яким строком звернення працівника до суду з позовом про стягнення заробітної плати, яка йому належить, тобто усіх виплат, на які працівник має право згідно з умовами трудового договору і відповідно до державних гарантій, встановлених законодавством, зокрема й за час простою, який мав місце не з вини працівника, незалежно від того, чи було здійснене роботодавцем нарахування таких виплат. У зв'язку з чим, на думку суду, позивачем не пропущено строк позовної давності. Відповідно до ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст.59 ЦПК України, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Виходячи з наведено, позовні вимоги [PERSON] підлягають частковому задоволенню. Відповідно до ст.88 ЦПК України необхідно стягнути з відповідача на користь держави судовий збір в сумі 487 грн 20 коп. На підставі викладеного,

Outcome: partial