Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-15 00:00:00

Позивач, в особі представника звернулась до суду із позовом, у якому просить визнати договір поруки № 490067454-11 від 06.05.2008 року, укладений між [PERSON] та ЗАТ «Альфа-Банк», правонаступником якого являється ПАТ «Альфа-Банк», - припиненим, а також стягнути із позивача судові витрати по оплаті судового збору у розмірі 551,20 грн. Мотивуючи вимоги тим, що 06.05.2008 року між Закритим акціонерним товариством „Альфа-Банк", правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство „Альфа-Банк" та [PERSON] укладено кредитний договір № 490067454, згідно умов якого банком надано позичальнику кредит у сумі 23 599,59 доларів США , терміном по 06.05.2015 року включно, з процентною ставкою в розмірі 14,5% річних. Погашення кредиту та відсотків за його користування повинні були здійснюватись щомісячно до 6 числа, рівними частинами у сумі 449,00 доларів США. Кредитні кошти надаються виключно на наступні цілі: придбання транспортного засобу. Для обліку зарахування коштів, спрямованих на погашення заборгованості за цим Договором Банк відкриває позичальнику рахунок № [NUMBER]. З метою забезпечення вимог кредитора 06.05.2008 року між ЗАТ „Альфа-Банк" та [PERSON] укладено договір поруки № 490067454-П, згідно умов якого поручитель зобов'язалася солідарно відповідати перед Банком у повному обсязі за своєчасне та повне виконання зобов'язань [PERSON] за кредитним договором № 490067454 від 06.05.2008 року. Відповідальність поручителя наступає у випадку, якщо Боржник допустить прострочення виконання зобов'язання, зазначених у п.2.1. цього Договору. За п.5.4.Договору Поруки у разі збільшення обсягу відповідальності боржника за основним Договором, передбачена цим Договором порука, діє тільки у випадку, якщо Поручитель надасть свою згоду на таке збільшення. Листами від 29.12.2014 року, 09.02.2015 року, 20.04.2015 року ПАТ «Альфа-Банк» було повідомлено боржника [PERSON] про збільшення процентної ставки за кредитним Договором № 490067454 ,у зв'язку із подорожчанням кредитних ресурсів з 2008 року. Листом від 27.03.2015 року вих. 29443-102 боржнику [PERSON] та Поручителю [PERSON], було повідомлено про порушення умов виконання кредитного договору та дострокове погашення заборгованості перед ПАТ «Альфа-Банк», у розмірі 2 236,53 доларів США, у тому числі штрафних нарахувань у розмірі 234,60 доларів США. ЗАТ « Альба-банк» в односторонньому порядку було збільшено розмір процентної ставки, але не було про це повідомлено [PERSON]- платника за основним договором, також не було повідомлено та укладено додаткову угоду до договору поруки із поручителем-[PERSON]., що є підставою, на думку представника позивача, для припинення договору поруки на підставі ч. 1 ст. 559 ЦК України. У судовому засіданні представник позивача, яка одночасно представляє інтереси третьої особи - [PERSON] позов підтримала та виходячи з доводів, якими обґрунтовується позовна заява просила суд його задовольнити. Проти ухвалення заочного рішення не заперечувала. Додатково пояснила, що процентна ставка була збільшена відповідачем у 2008 році, проте повної дати, коли відбулось таке підвищення ні їй ні позивачу не відомо, оскільки на адресу [PERSON] та [PERSON] такі повідомлення від Банку не надходили. Про збільшення відсоткової ставки позивачу стало відомо після звернення [PERSON] до Банку із заявою про дострокове погашення заборгованості за кредитним договором укладеним ЗАТ „Альфа-Банк" та [PERSON], після чого банком було подано позов до суду про стягнення заборгованості з [PERSON] та [PERSON], яка виникла в результаті підвищення відсоткової ставки, за результатами розгляду якого ухвалено рішення суду № 755/7677/15-ц від 24.06.2015 року. Однак представник банку під час розгляду справи № 755/7677/15-ц не зміг назвати точну дату збільшення відсоткової ставки. За наведених обставин представник позивача просить про припинення договору поруку з 2008 року. Представник відповідача у судове засідання не з'явився, хоча про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомив, будь-яких пояснень по суті заявлених вимог до суду не надав. Клопотань про відкладення розгляду справи, а бо заяв про розгляд справи у його відсутність до суду не надійшло. Згідно зі ст. 224 ЦПК України, суд, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. За таких обстави, суд вважає за можливе розглядати і вирішувати справу відповідно до вимог ст.ст. 224, 225 ЦПК України. Суд, заслухавши представника позивача, яка одночасно представляє інтереси третьої особи - [PERSON], дослідивши матеріали справи, дійшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 06.05.2008 року між Закритим акціонерним товариством „Альфа-Банк", правонаступником якого являється ПАТ „Альфа-Банк" та [PERSON] укладено кредитний договір № 490067454, згідно умов якого Банк надає Позичальнику кредитні кошти у розмірі 23 599,59 доларів США, зі сплатою 14,5% річних, строком до 06.05.2015 року, для придбання транспортного засобу „KIA, CERATO", легковий седан, № кузову [NUMBER], державний номер [NUMBER]. Погашення кредиту та відсотків за його користування повинні були здійснюватись щомісячно до 6 числа, рівними частинами у сумі 449,00 доларів США. (а.с. 4-6, 7) З метою забезпечення виконання зобов»язань за вказаним кредитним договором 06.05.2008 року між ЗАТ „Альфа-Банк", правонаступником якого являється ПАТ „Альфа-Банк" та [PERSON] укладено договір поруки № 490067454-П, згідно умов якого поручитель зобов'язалася солідарно відповідати перед Банком у повному обсязі за своєчасне та повне виконання зобов'язань [PERSON] за кредитним договором № 490067454 від 06.05.2008 року. Стаття 47 Закону України „Про банки і банківську діяльність" передбачає право комерційних банків самостійно визначати процентні ставки як складової частини кредитної політики банку, а не підстави для її зміни в укладеному кредитному договорі. Банки самостійно визначають процентні ставки для надання послуг клієнтам, проте, зазначена в договорі процентна ставка може бути змінена на підставах передбачених законодавством. Розмір процентів за кредитним договором і порядок їх сплати є договірними умовами, які узгоджуються сторонами в договорі кредиту. Розмір процентів, узгоджений сторонами в договорі, може змінюватися, виходячи із різних факторів. Однак в будь-якому випадку така зміна має бути узгоджена банком та позичальником та закріплена на рівні додаткової угоди до кредитного договору. Збільшення розміру процентів банком в односторонньому порядку не допускається. Відповідно до п. 6.2. Кредитного договору, Банк має право змінити розмір процентів за користування Кредитом в разі зміни ситуації на світових фінансових ринках або на фінансовому ринку України, облікової ставки НБУ, індексу інфляції (споживчих цін), загальновизнаних внутрішньодержавних та/або міжнародних грошових та/або фондових індексів, змін в діючому законодавстві тощо. Сторони домовились, що такі обставини вважаються подіями, що не залежать від волі сторін Договору та мають безпосередній вплив на вартість кредитних ресурсів Банку. Зміна розміру процентів за користування кредитом здійснюється за правилом, відповідно до якого процентна ставка підвищується в разі підвищення вартості кредитних ресурсів. Про зміну розміру процентної ставки по кредиту та внесення у зв'язку з цим змін в Додаток № 1 до Договору Банк повідомляє Позичальника за 7 днів до моменту настання таких змін шляхом направлення рекомендованого листа на адресу позичальника, зазначену в Розділі 1 Договору. У зв'язку із зміною процентної ставки в разі настання події, незалежної від волі сторін, позичальник цим надає свою згоду на внесення змін до Додатку № 1 до Договору та викладення Додатку № 1 у новій редакції. Сторони погоджуються, що оновлений Додаток № 1 набуває чинності з дати зміни розміру процентної ставки. Оновлений розрахунок сукупної вартості кредиту та графік платежів по Кредиту, який скасовує попередній і стає невід'ємною частиною Договору, позичальник отримує в Банку самостійно. Банк не має права змінювати процентну ставку за кредитом у зв'язку із зміною кредитної політики банку. (а.с. 6) Поняття поруки закріплено у ст. 553 Цивільного кодексу України, відповідно до якої порукою є договір, за яким поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Порукою може забезпечуватися виконання зобов'язання частково або у повному обсязі. Поручителем може бути одна особа або кілька осіб. Договір поруки має бути укладений у письмовій формі, оскільки відповідно до ч. 2 ст. 547 Цивільного кодексу України правочин щодо забезпечення виконання зобов'язання, вчинений із недодержанням письмової форми, є нікчемним. Згідно із п.п. 3.1, 3.2. Договору поруки, Боржник та Поручитель відповідають перед Банком за порушення обов'язків, перелічених у статті 2 цього Договору, як солідарні боржники. Поручитель відповідає перед Банком у тому ж обсязі, що і Боржник. Передбачена статтею 3.1 цього Договору відповідальність Поручителя наступає у випадку, якщо Боржник допустить Прострочення виконання будь-якого з обов'язків, зазначених у п. 2.1 цього Договору. Відповідно до п. 5.4 Договору поруки, у разі збільшення обсягу відповідальності боржника за основним договором передбачена цим Договором порука діє тільки у випадку, якщо поручитель надасть свою згоду на таке збільшення. (а.с. 10) Зі змісту заяви [PERSON] від 24.11.2014 року направленої на адресу відповідача та отриманої останнім 24.11.2014 року, убачається, що [PERSON] звертався до банку з проханням надати дозвіл для дострокового погашення кредиту по вказаному кредитному договору, що узгоджується із поясненнями наданими його представником у суді. За даними Листів від 29.12.2014 року, 20.04.2015 року ПАТ „Альфа-Бак" було повідомлено боржника [PERSON] про збільшення процентної ставки за кредитним договором № 490067454, у зв'язку із подорожчанням кредитних ресурсів з 2008 року. (а.с. 17,19, 20). Листом від 27.03.2015 року вих.№ 29443-102 боржнику [PERSON] та поручителю [PERSON] повідомлено про порушення умов виконання кредитного договору та дострокове погашення заборгованості перед ПАТ „Альфа-Банк" у розмірі 2 236,53 доларів США, у тому числі штрафних нарахувань у розмірі 234,60 доларів США. (а.с. 11). Відомостей того, що на адресу поручителя, було направлено листи про збільшення відсоткової ставки, а також її згода на таке збільшення, матеріали справи не містять. Як убачається із даних заяви [PERSON] направлених на адресу Банку від 09.12.2014 року, 25.03.205 року, позичальник повідомляв відповідача, що ні йому ні поручителю по кредитному договору № 490067454 від 06.05.2008 року не надходили повідомлення про збільшення відсоткової ставки, що підтвердила представник позивача та третьої особи при наданні суду пояснень. Відповідно до ч. 1 ст. 553 Цивільного кодексу України, за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. У разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. (ч. 1 ст. 554 Цивільного кодексу України) Отже, порука є спеціальним додатковим заходом майнового характеру, спрямованим на забезпечення виконання основного зобов'язання. Підставою для поруки є договір, що встановлює зобов'язальні правовідносини між особою, яка забезпечує виконання зобов'язання боржника, та кредитором боржника. Обсяг зобов'язань поручителя визначається як умовами договору поруки, так і умовами основного договору, яким визначено обсяг зобов'язань боржника, забезпечення виконання яких здійснює поручитель (частини перша, друга статті 553 Цивільного кодексу України). Згідно ч. 1 ст. 559 Цивільного кодексу України, порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов'язання, а також у разі зміни зобов'язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності. Тобто закон пов'язує припинення договору поруки зі зміною основного зобов'язання за відсутності згоди поручителя на таку зміну та за умови, що така зміна призведе до збільшення обсягу відповідальності поручителя, а не зі зміною будь-яких умов основного договору. Таким чином, припинення поруки на підставі частини першої статті 559 Цивільного кодексу України можливе тоді, коли наслідком таких змін стало збільшення матеріальної відповідальності поручителя без його згоди Відповідно до п. 22 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.03.2012 року № 5, відповідно до частини першої статті 559 ЦК припинення договору поруки пов'язується зі зміною забезпеченого зобов'язання за відсутності згоди поручителя на таку зміну та за умови збільшення обсягу відповідальності поручителя. При цьому обсяг зобов'язання поручителя визначається як умовами договору поруки, так і умовами основного договору, яким визначено обсяг зобов'язань боржника, забезпечення виконання яких здійснює поручитель. Проте якщо в договорі поруки передбачено, зокрема, можливість зміни розміру процентів за основним зобов'язанням і строків їх виплати тощо без додаткового повідомлення поручителя та укладення окремої угоди, то ця умова договору стала результатом домовленості сторін (банку і поручителя), а отже, поручитель дав згоду на зміну основного зобов'язання. Якщо в договорі поруки такі умови сторонами не узгоджені, а з обставин справи не вбачається інформованості поручителя і його згоди на збільшення розміру його відповідальності, то відповідно до положень частини першої статті 559 Цивільного кодексу України порука припиняється у разі зміни основного зобов'язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності. У цьому випадку поручитель має право на пред'явлення позову про визнання договору поруки припиненим. Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 24.06.2015 року, залишеним без змін Апеляційним судом м. Києва 19.02.2016 року, встановлено, що ПАТ «Альфа-Банк» в односторонньому порядку було збільшено розмір процентної ставки за користування кредитом. Проте, ураховуючи внесені зміни до кредитного договору, Банком не було повідомлено поручителя [PERSON] про таке збільшення процентної ставки та не було укладено додаткового договору до договору поруки, яким було б передбачено зміни процентних ставок за користування кредитом, чим, відповідно, збільшено обсяг солідарної відповідальності [PERSON], як поручителя за основним зобов'язанням, ураховуючи, що укладений договір поруки не містять умов щодо можливості зміни розміру процентів за основним зобов'язанням і строків їх виплати тощо без додаткового повідомлення поручителя та укладення окремої угоди, та матеріали справи не містять доказів поінформованості [PERSON] і доказів її згоди на збільшення розміру відповідальності, що свідчить про наявність факту зміни умов основного зобов'язання, шляхом підвищення процентної ставки в бік збільшення, без згоди поручителя, які призвели до збільшення обсягу відповідальності останнього, наслідком чого є припинення поруки [PERSON] за зобов'язаннями боржника [PERSON] на підставі частини першої статті 559 Цивільного кодексу України. Відповідно до ч. 3 ст. 61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Як убачається із листа ЗПТ «Альфа Банк» адресованого на ім»я [PERSON], відповідачем було збільшено відсоткову ставку за користування кредитом по кредитному договору № 490067454 від 05.05.2008 року з 01 вересня 2008 року та встановлено на рівні 16 % річних. ( а.с.20). За 526 ЦК України, зобов'язання повинні виконуватись належним чином відповідно до умов договору, актів цивільного законодавства. Обсяг зобов'язань поручителя визначається як умовами договору поруки, так і умовами основного договору, яким визначено обсяг зобов'язань боржника, забезпечення, яких здійснює поручитель (ч1,2 ст. 553 ЦК України). Згідно із ст. 559 ЦК України, порука припиняється у разі зміни основного зобов'язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності. Отже, припинення договору поруки на підставі ч.І ст 559 ЦК України, можливе лише тоді, коли наслідком таких змін стало збільшення матеріальної відповідальності поручителя без його згоди. У постанові Верховного Суду України (справа 6-73цс12) висловлена правова позиція, відповідно до якої припинення поруки призводять такі зміни умов основного зобов'язання без згоди поручителя, які призвели до збільшення обсягу відповідальності останнього. Збільшення відповідальності поручителя внаслідок зміни основного зобов'язання виникає в разі:підвищення розміру процентів; відстрочення виконання, що призводить до збільшення періоду, за який нараховуються проценти за користування чужими грошовими коштами; установлення (збільшення розміру) неустойки; встановлення нових умов щодо порядку зміни процентної ставки в бік збільшення тощо. У зобов'язаннях, в яких беруть участь поручителі, збільшення кредитної процентної ставки навіть за згодою банку та боржника, але без згоди поручителя або відповідної умови у договорі поруки, не дає підстав покладення на останнього відповідальності за невиконання або неналежне виконання позичальником своїх зобов'язань перед банком. За ч. 1 ст. 360-7 ЦПК України, рішення Верховного Суду України, прийняте за наслідками розгляду заяви про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах, є обов'язковими для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначену норму права, та для всіх судів України. Суди зобов'язані привести свою судову практику у відповідність із рішенням Верховного Суду України. Висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права. Суд має право відступити від правової позиції, викладеної у висновках Верховного Суду України, з одночасним наведенням відповідних мотивів. Оскільки відповідачем 01.09.2008 року було збільшено розмір відсоткової ставки з 14,5 % річних на 16% річних без згоди поручителя, суд приходить до висновку, що з того часу договір поруки є припиненим, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню. Крім того, на підставі ч.1 ст.88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню понесені останнім судові витрати по оплаті судового збору у розмірі 551,20 грн. Враховуючи викладене та

Outcome: approved