Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-23 00:00:00

26 грудня 2014 року [PERSON], [PERSON] звернулися до суду з позовом до відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в місті Нововолинську Волинської області про визнання недостовірною, такою що принижує честь, гідність та ділову репутацію [PERSON] інформацію, викладену відділенням виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в місті Нововолинську Волинської області у листі-запереченні начальника відділення [PERSON] на довідку перевірки стану правової роботи від 19.11.2014 року №1378/01-06 адресованому начальнику управління виконавчої дирекції Фонду у Волинській області [PERSON], а саме "…В світлі цього є дивним, м?яко кажучи, позиція [PERSON], яка перебирає на себе повноваження верховного судді" "…З огляду на зазначене наполягаю, саме наполягаю на притягненні до відповідальності головного спеціаліста з юридичних та кадрових питань управління Фонду у Волинській області [PERSON], за некоректне та зверхнє спілкування телефоном з начальником відділення Фонду м. Нововолинська, за неналежне ставлення до проведення перевірки відділення Фонду в місті Нововолинську, що вилилося в пересмикуванні фактів, неналежному аналізі наданих для перевірки документів і в кінці-кінців за юридичну некомпетентність…", та визнання недостовірною, такою що принижує честь, гідність та ділову репутацію [PERSON] інформацію, викладену відділенням виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в місті Нововолинську Волинської області у листі-запереченні начальника відділення [PERSON] на довідку перевірки роботи відділення з питань призначення, перерахунку та здійснення страхових виплат від 24.11.2014 року № 1378/01-06, надіслану електронним зв'язком начальнику управління виконавчої дирекції Фонду у Волинській області [PERSON] , а саме: "Тобто, зазначене у довідці перевірки відділення твердження головного спеціаліста зі страхових виплат управління [PERSON] не зрозуміле та вказує на її повну некомпетентність у проведенні розслідувань нещасних випадків на виробництві…". Також просять зобов'язати відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у місті Нововолинську Волинської області спростувати інформацію, вказану у зазначених пунктах не пізніше 10 днів з дня набрання рішенням законної сили шляхом направлення відповідного листа до начальника управління [PERSON] та на електронну адресу управління Фонду. 18 лютого 2015 року позивач [PERSON] подала суду заяву про уточнення позовних вимог, відмовилися від частини позовних вимог, стосовно визнання недостовірною, такою що принижує честь, гідність та ділову репутацію [PERSON] інформацію, викладену відділенням виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в місті Нововолинську Волинської області у листі-запереченні на довідку перевірки стану правової роботи від 19.11.2014 року №1378/01-06, що направлена на адресу начальника управління виконавчої дирекції Фонду у Волинській області [PERSON], а саме "…В світлі цього є дивним, м?яко кажучи, позиція [PERSON], яка перебирає на себе повноваження верховного судді". В решті вимоги залишила без змін. Позовні вимоги [PERSON] та [PERSON] обґрунтовує тим, що 01 грудня 2014 року на адресу управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у Волинській області надійшли листи (заперечення на довідки перевірки) начальника відділення виконавчої дирекції Фонду у місті Нововолинську [PERSON] від 19.11.2014 № 1378/01-06 та від 24.11.2014 № 1378/01-06 (доповнення) в яких начальником відділення у місті Нововолинську [PERSON] наголошувалось на професійній некомпетентності позивачів, а саме: головного спеціаліста відділу кадрової та юридичної роботи управління [PERSON] та головного спеціаліста відділу страхових виплат та медико-соціальних послуг управління [PERSON]., і вважають такі висловлювання [PERSON] стосовно їх професійного рівня особистою образою. Крім того вказують, що лист від 19.11.2014 № 1378/01-06 був надісланий начальником відділення Фонду у місті Нововолинську [PERSON] 20.11.2014 на електронну адресу управління, а тому доведений до відома всього трудового колективу установи, де вони працюють, і цей факт негативно вплинув на ділову репутацію позивачів. Позивач [PERSON] наголошує, що у листі-запереченні за підписом [PERSON] від 19.11.2014 відповідачем було вказано наступне:". Також відповідно до чинного законодавства реєстрація акту смерті в Україні може бути проведена як за місцем постійної реєстрації, за місцем фактичного проживання особи, так і за місцем її захоронення і це також є факт. А чому спеціалісту управління Фонду з юридичної та кадрової роботи це не відомо, незрозуміло. Може тому не відомо, що на зазначеній посаді вона працює тільки з початку 2011 року, а вищу юридичну освіту здобула в середині 2012 року? Про що власне було наголошено перевіркою управління Фонду обласним КРУ на початку 2012 року... З огляду на зазначене наполягаю, саме наполягаю на притягненні до відповідальності головного спеціаліста з юридичних та кадрових питань управління Фонду у Волинській області [PERSON], за не коректне та зверхнє спілкування телефоном з начальником відділення Фонду м. Нововолинська, за неналежне ставлення до проведення перевірки відділення Фонду в місті Нововолинську, що вилилося в пересмикуванні фактів, неналежному аналізі наданих для перевірки документів і в кінці-кінців за юридичну некомпетентність. Прошу рахувати моє заперечення фактичним зверненням та наголошенням на проблемі некомпетентності окремих спеціалістів управління... ". Позивач [PERSON] зазначає, що у листі-запереченні від 24.11.2014 відповідачем вказано наступне: "... Тобто, зазначене у довідці перевірки відділення твердження головного спеціаліста зі страхових виплат управління [PERSON] не зрозуміле та вказує на її повну некомпетентність у проведенні розслідувань нещасних випадків на виробництві...". Позавачі стверджують, що викладена відповідачем інформація є неправдивою. Більше цього, поширена [PERSON] негативна недостовірна інформація порушує особисті немайнові права позивачів, зокрема, ганьбить їх честь, гідність, а також завдає шкоди діловій репутації. Так, вищезазначені листи відповідача були підготовлені як заперечення на довідки перевірки роботи відділення Фонду у місті Нововолинську, яка проводилась в період з 29.10.2014 по 11.11.2014 спеціалістами управління, відповідно до наказу управління від 16.10.2014 № 264. Вважають, що у випадку незгоди із виявленими перевіркою порушеннями чи недоліками, начальник відділення [PERSON] був вправі висловлювати свої заперечення надавати письмові пояснення, тощо, не принижуючи своїх коллег по роботі. Зазначають, що доказом їхнього професіоналізму, визначних успіхів у виконанні трудових обов'язків щодо реалізації державної політики у сфері загальнообов'язкового державного соціального страхування від нещасного випадку на виробництві, є численні подяки та почесні грамоти управління, виконавчої дирекції Фонду, Федерації профспілок Волинської області, Центральної ради профспілки працівників соціальної сфери України, якими нагороджені позивачі. Вказують, що [PERSON] взагалі не була включена до складу комісії з проведення перевірки відділення Фонду у місті Нововолинську, а на момент підписання довідки перевірки з питань призначення, перерахунку та здійснення страхових виплат від 19.11.2014 перебувала на листу з тимчасової непрацездатності. Вважають, що негативна інформація щодо позивачів, висловлена відповідачем, має характер образ та наклепу (тобто поширення завідомо неправдивої інформації, що ганьбить іншу особу), і не є оціночним судженням, а отже, підлягає спростуванню в такий спосіб, як і була поширена. Зазначають, що у зв'язку з неправомірним поширенням відповідачем широкому колу осіб недостовірної негативної інформації відносно позивачів, останні знаходяться у стані постійного нервового напруження та стресу. В результаті чого у них різко знизилась працездатність, що, в свою чергу, негативно впливає на виконання трудових (посадових) обов'язків та суттєво знижує рівень поваги до них зі сторони колективу. В судовому засіданні позивачі [PERSON], [PERSON] заявлений позов підтримали повністю з підстав наведених у ньому, просять його задовольнити. Представник відповідача [PERSON] та його представник [PERSON] позов не визнали з підстав наведених у запереченні (а.с.59-65). Пояснили, що відповідно до наказу управління виконавчої дирекції Фонду від 16.10.2014 року № 264 "Про проведення комплексної перевірки відділення виконавчої дирекції Фонду у місті Нововолинську" у жовтні-листопаді поточного року комісією управління була проведена перевірка роботи відділення виконавчої дирекції Фонду у місті Нововолинську з питань правильності віднесення страхувальників до відповідного класу професійного ризику, призначення та здійснення страхових виплат та надання страхових послуг потерпілим та членам їх сімей, правових питань, профілактики нещасних випадків та фінансово-господарської дисципліни. За наслідками перевірки, на підставі довідок спеціалістів, начальником управління виконавчої дирекції Фонду виданий наказ від 17.12.2014 року № 309 "Про результати перевірки роботи відділення виконавчої дирекції Фонду у місті Нововолинську", в якому вказано на виявлені перевіркою порушення та позбавлено начальника відділення премії за грудень 2014 року і який також, тим же шляхом, електронною поштою, був переданий у відділення Фонду у м.Нововолинську та інші робочі органи Фонду соціального страхування. У відповідь на вищевказані довідки про наслідки перевірки, відповідачем на адресу управління було направлено листи-заперечення. Однак вважають, що позивачі упереджено поставились до змісту листів і тому зробили неправильні висновки. Вказують, що висловлюваннями у листах-запереченнях, на які вказують у позові [PERSON] та [PERSON], відповідач констатував факти, які було виявлено в управлінні Фонду у Волинській області під час перевірки, що проводилася обласним КРУ. Він висловлював свої особисті припущення, а не мав на меті когось образити, принизити чи оговорити. Крім того, зазначили, що висловлювання відповідача щодо некомпетентності позивачів, як спеціалістів управління Фонду, викладені у заперечені на довідки складеної за результатами перевірки, що проводилась у відділенні ВД ФССНВ та ПЗ в м.Нововолинську, були лише думкою, власним оціночним судженням начальника відділення [PERSON] Він у своїх висловлюваннях критично оцінив професійний рівень позивачів у конкретних напрямках роботи і це його особиста думка, а не образи, і це жодним чином не впливає на репутацію позивачів, в тому числі не принижує їх честь та гідність, як особистостей. [PERSON] та його представник [PERSON] вважають, що позивачами не доведено той факт, що направляючи листи-заперечення [PERSON] переслідував мету приниження честі і гідності та ділової репутації [PERSON] і [PERSON],а оціночні судження відповідача не підлягають спростуванню та доведенню їх правдивості. Тому просять відмовити в задоволенні позовних вимог [PERSON] та [PERSON] за безпідставністю. Заслухавши пояснення сторін, перевіривши матеріали справи та оцінивши їх у відповідності до правових норм, які регулюють дані правовідносини, суд вважає, що в задоволенні позову слід відмовити, виходячи з наступних підстав. Частиною 4 статті 32 Конституції України встановлено, що кожному гарантується судовий захист права спростовувати недостовірну інформацію про себе, а також право на відшкодування моральної шкоди, завданої збиранням, використанням та поширенням такої інформації. Статтею 270 ЦК України встановлено, що відповідно до Конституції України, фізична особа, зокрема, має право на повагу до гідності та честі, а згідно ст. 297 ЦК України фізична особа має право звернутись до суду про захист цього права. Згідно положень ст. 277 ЦК України та роз'яснень, які містяться в п. 19 Постанови Пленуму Верховного суду України від 27.02.1999 року № 1 "Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи" (далі Постанова), фізична особа, особисті немайнові права, якої порушено внаслідок поширення про неї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації. Недостовірною вважається інформація, яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто містить відомості про події та явища, яких не існувало взагалі, або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності (не повні, або перекручені). Вирішуючи питання про розповсюдження поширеної інформації недостовірною, суди повинні визначити характер такої інформації та з'ясувати, чи є вона фактичним твердженням, чи оціночним судженням. Негативна інформація, поширена про особу, вважається недостовірною, якщо особа, яка її поширила не доведе протилежного. Разом з тим, відповідно до ч. 1, 2 ст. 34 Конституції України, кожному надається право на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань. Кожен має право вільно збирати, зберігати, використовувати і поширювати інформацію усно, письмово або в інший спосіб - на свій вибір. Згідно зі статтею 17 Закону України "Про виконання рішень і застосування практики Європейського суду з прав людини " суди повинні застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та рішення Європейського суду з прав людини як джерело права. Стаття 10 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року (далі Конвенція) передбачає право кожного на свободу вираження поглядів. Це право дотримуватись своїх поглядів, одержувати і передавати інформацію та ідеї без втручання органів державної влади і незалежно від кордонів. Рішенням Конституційного суду України у справі про поширення відомостей від 10.04.2003 року № 8рп/2003, визначено проблеми, пов'язані з особливостями реалізації права громадян на свободу вираження поглядів і критику стосовно дій (бездіяльності) посадових осіб та службових осіб. Зокрема встановлено, що межі допустимої інформації щодо посадових та службових осіб можуть бути ширшими порівняно з межами такої інформації щодо звичайних громадян. Тому, якщо посадові чи службові особи діють без правових підстав, то мають бути готовими до критичного реагування з боку суспільства. Згідно з роз'ясненнями, даними у п. 19 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27.02.2009 року № 1 "Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи", вирішуючи питання про визнання поширеної інформації недостовірною, суди повинні визначати характер такої інформації та з'ясовувати, чи є вона фактичним твердженням, чи оціночним судженням. Оціночними судженнями, за винятком образи чи наклепу, є висловлювання, які не містять фактичних даних, зокрема критика, оцінка дій, а також висловлювання, що не можуть бути витлумачені як такі, що містять фактичні дані, з огляду на характер використання мовних засобів, зокрема гіпербол, алегорій, сатири. Оціночні судження не підлягають спростуванню та доведенню їх правдивості. Таким чином, відповідно до ст. 277 ЦК України не є предметом судового захисту оціночні судження, думки, переконання, критична оцінка певних фактів і недоліків, які, будучи вираженням суб'єктивної думки і поглядів відповідача, не можна перевірити на предмет їх відповідності дійсності (на відміну від перевірки істинності фактів) і спростувати, що відповідає прецедентній судовій практиці Європейського суду з прав людини при тлумаченні положень статті 10 Конвенції. Позивачі обґрунтовують свої позовні вимоги тим, що поширена щодо них інформація, яка міститься в зазначених листах-запереченнях є недостовірною, принижує їх честь, гідність та ділову репутацію. Згідно з положеннями ст. ст. 10, 277 ЦПК України обов'язок довести, що поширена інформація є достовірною, покладається на відповідача, проте позивач має право подати докази недостовірності поширеної щодо нього інформації. Позивачі в якості доказів на підтвердження недостовірності поширеної відповідачем інформації щодо їх професійної некомпетентності надали суду копії подяк та почесних грамот за високий професіалізм і визначені успіхи у виконанні трудових обов?язків (а.с. 47-53) та службові характеристики (а.с.104-107). При цьому, в суді позивач [PERSON] не заперечила той факт, що вона працює в управлінні з 2011, а диплом про вищу освіту отримала у 2012 році. Отже висловлювання відповідача у листі запереченні з цього приводу відповідають дійсності. Судом встановлено, що відповідно до наказу управління виконавчої дирекції Фонду від 16.10.2014 року № 264 "Про проведення комплексної перевірки відділення виконавчої дирекції Фонду у місті Нововолинську" (а.с. 12) у жовтні-листопаді поточного року комісією у складі посадових осіб управління була проведена перевірка роботи відділення виконавчої дирекції Фонду у місті Нововолинську з питань правильності віднесення страхувальників до відповідного класу професійного ризику, призначення та здійснення страхових виплат та надання страхових послуг потерпілим та членам їх сімей, правових питань, профілактики нещасних випадків та фінансово-господарської дисципліни. За результатами комплексної перевірки, яка проводилась головним спеціалістом відділу кадрової та юридичної роботи управління Фонду у Волинській області [PERSON], що працює за даним фахом в Управлінні Фонду з 05.01.2011 року (а.с.9) 17 листопада 2014 року було складено довідку стану правової роботи у відділенні ВД ФССНВВ та ПЗ України в місті Нововолинську Волинської області (а.с. 16-18) та на підставі цієї довідки начальником управління виданий наказ від 17.12.2014 року № 309 "Про результати перевірки роботи відділення виконавчої дирекції Фонду у місті Нововолинську", в якому зазначені, виявлені перевіркою порушення та як наслідок позбавлено начальника відділення ВД ФССНВВ та ПЗ в місті Нововолинську [PERSON] премії за грудень 2014 року . У відповідь на вищевказану довідку перевірки, начальником відділення виконавчої дирекції Фонду у місті Нововолинську Волинської області [PERSON], що призначений на вказану посаду наказом ВД ФССНВВ та ПЗ України №01-93 від 03.12.2010 року (а.с.103), на адресу управління поштовим та електронним зв?язком було направлено лист-заперечення від 19.11.2014 року №1378/01-06 (а.с.25,26), який містить наступні висловлювання відповідача "…З огляду на зазначене наполягаю, саме наполягаю на притягненні до відповідальності головного спеціаліста з юридичних та кадрових питань управління Фонду у Волинській області [PERSON], за некоректне та зверхнє спілкування телефоном з начальником відділення Фонду м. Нововолинська, за неналежне ставлення до проведення перевірки відділення Фонду в місті Нововолинську, що вилилося в пересмикуванні фактів, неналежному аналізі наданих для перевірки документів і в кінці-кінців за юридичну некомпетентність…" та лист-заперечення №1378/01-06 (додаток) - (а.с. 30-31)., що містить вислів -"Тобто, зазначене у довідці перевірки відділення твердження головного спеціаліста зі страхових виплат управління [PERSON] не зрозуміле та вказує на її повну некомпетентність у проведенні розслідувань нещасних випадків на виробництві…" В судовому засіданні позивач [PERSON] зазначила, що вона з 2003 року працює в управлінні, в тому числі на посаді головного спеціаліста зі страхових виплат і не приймала участі у підготовці довідки за результатами перевірки відділення в місті Нововолинську, тому вважає, що висловлювання [PERSON] у її некомпетентності є особистою образою. В суді встановлено, що [PERSON] у листі запереченні критично оцінив професійний рівень [PERSON] з питань що стосуються розслідування нещасних випадків на виробництві. Цю обставину не заперечила в судовому засіданні і позивач. З огляду на вище наведене суд вважає, що викладена в листах-запереченнях інформація містить як констатацію фактів так і оціночні судження, думки, переконання, щодо роботи позивачів на відповідних посадах управління Фонду у Волинській області і не може свідчити про поширення недостовірної інформації. Критична оцінка професійного рівня позивачів зі сторони відповідача є його особистим оціночним судженням, а тому не може розцінюватись як образа, чи свідчити про мету посягання на честь і гідність особи. Зміст листів заперечень за підписом начальника відділення ФССНВ [PERSON] свідчить про критику та оцінку професійної діяльності позивачів, при цьому не містить образ чи наклепу стосовно них, тому на спірні правовідносини розповсюджуються положення ч.2 ст.30 ЗУ "Про інформацію", в якій йдеться про те, що оціночні судження не підлягають спростуванню та доведенню їх правильності. Враховуючи вище наведені обставини, суд приходить до висновку, що в позові про захист честі, гідності та ділової репутації слід відмовити.

Outcome: dismissed