Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-28 00:00:00

11 вересня 2015 року ПАТ "УкрСиббанк" звернулося до суду з позовом до відповідачів про стягнення заборгованості за кредитним договором у розмірі 57508,11 дол.США та 11859,56 грн. пені за несвоєчасне погашення заборгованості та витрат по сплаті судового збору. Ухвалою суду від 08 грудня 2016 року скасовано заочне рішення суду від 02 листопада 2015 року та справу призначено до судового розгляду. Представник позивача надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідачі у судове засідання не з'явилися, про дату, час та місце слухання справи повідомлялися судом належним чином, про причини неявки суду не повідомили. Вивчивши доводи позову, дослідивши матеріали справи, судом встановлені наступні факти та відповідні ним правовідносини, в порядку заочного розгляду. 14.11.2006 року АКІБ "УкрСиббанк", правонаступником якого по всіх правах та зобов'язаннях виступає ПАТ "УкрСиббанк" та [PERSON] уклали кредитний договір №11075681000, згідно умов якого позивач надав відповідачу кредит у розмірі 99900,00 дол.США, зі строком повернення до 13.11.2013 року із сплатою 11,8% річних. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Згідно п. п. 1.2.2, 1.3 вказаного договору відповідач взяв на себе зобов'язання погасити кредит згідно Графіку погашення кредиту (що є додатком до кредитного договору) шляхом здійснення встановлених у ньому щомісячних платежів. Відповідно до п.5,3. кредитного договору, позивач, у випадку порушення позичальником своїх зобов'язань за кредитним договором, має право вимагати від позичальника дострокової сплати пені в розмірі подвійної облікової ставки, встановленої Національним банком. Відповідачем [PERSON] зобов'язання за кредитним договором №11075681000 від 14.11.2006 року виконуються неналежним чином, внаслідок чого станом на 27.08.2015 року утворилась заборгованість, яка складається:заборгованість по кредиту строкова -53316,65 дол.США; заборгованість по кредиту прострочена - 1862,46 дол.США; заборгованість по процентах поточна 0,10 дол.США; заборгованість по процентах прострочена 4,854,00 дол.США; пеня за несвоєчасне погашення кредиту в межах строку позовної давності - 4854,00 грн.;заборгованість по пені за несвоєчасну сплату процентів - 7005,56 грн. /а.с.32-47/. 14.11.2006 року між позивачем та [PERSON] з метою забезпечення вказаного договору було укладено договір поруки, згідно якого останній є поручителем за всіма зобов'язаннями [PERSON] що випливають з кредитного договору №11075681000 /а.с.28-30/. Відповідно до ст.509 ЦК України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Відповідно до ст.526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст.530 ЦК України, якщо у зобов'язані встановлено строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Стаття 612 ЦК України встановлює, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов'язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. Відповідно до ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Ч. 1 ст. 553, ч.1, 2 ст. 554 ЦК України передбачають, що за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. У разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Крім того, п.11 постанови №5 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.03.2012р. "Про практику застосування законодавства при вирішення спорів, що виникають із кредитних правовідносин", зазначено, що у разі виникнення спору щодо отримання сторонами кредитного договору індивідуальної ліцензії на використання іноземної валюти на території України як засобу платежу або як застави (підпункт «г» пункту 4 статті 5 Декрету про валютне регулювання) суд має виходити з того, що Національним банком України на виконання положень статті 11 цього Декрету, статті 44 Закону України «Про Національний банк України» в межах своїх повноважень прийнято Положення про порядок видачі Національним банком України індивідуальних ліцензій на використання іноземної валюти на території України як засобу платежу, затверджене постановою Правління Національного банку України від 14 жовтня 2004 року № 483 (зареєстровано у Міністерстві юстиції України 9 листопада 2004 року № 1429/10028). Згідно з пунктом 1.5 цього Положення використання іноземної валюти як засобу платежу без ліцензії дозволяється, якщо ініціатором або отримувачем за валютною операцією є уповноважений банк (ця норма стосується лише тих операцій уповноваженого банку, на здійснення яких Національний банк видав йому банківську ліцензію та письмовий дозвіл на здійснення операції з валютними цінностями, який до переоформлення Національним банком України відповідних ліцензій на виконання вимог пункту 1 розділу II Закону України від 15 лютого 2011 року № 3024-VI «Про внесення змін до деяких законів України щодо регулювання діяльності банків» генеральною ліцензією на здійснення валютних операцій, або генеральну ліцензію на здійснення валютних операцій). Згідно п.12 постанови №5 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.03.2012р. "Про практику застосування законодавства при вирішення спорів, що виникають із кредитних правовідносин", у разі якщо кредит правомірно наданий в іноземній валюті та кредитодавець (позивач) просить стягнути кошти в іноземній валюті, суд у резолютивній частині рішення зазначає про стягнення таких коштів саме в іноземній валюті, що відповідає вимогам частини третьої статті 533 ЦК. Зазначені обставини підтверджуються наявними у матеріалах справи копіями документів та довідками, а тому суд вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню в повному обсязі. Згідно ст.88 ЦПК України, з відповідачів на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 3654,00 грн.- в рівних частинах.

Outcome: approved