Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-19 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідача, в якому з урахуванням уточнених позовних вимог просила визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис №24, вчинений 04 червня 2019 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Юдіною Іриною Георгіївною про стягнення з позивача на користь відповідача заборгованості за кредитним договором №5303754 від 21 березня 2007 року в сумі 100000 грн. В обґрунтування позову зазначила, що 21 березня 2007 року між позивачем та ЗАТ «Перший Український Міжнародний Банк» було укладено кредитний договір №5303754, відповідно до якого банк надав позичальнику кредит у сумі 87825 доларів США зі сплатою процентів за користування кредитом 11,5% на строк до 21 березня 2024 року. 04 червня 2019 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Юдіною І.Г. вчинено виконавчий напис №24 про стягнення з позивача на користь відповідача заборгованості в розмірі 100000 грн. Вказує, що 05 вересня 2019 року приватним виконавцем виконавчого округу міста Київ Мойсеєнко Д.П., на підставі вказаного виконавчого напису, відкрито виконавче провадження ВП №59971095. Позивач вважає виконавчий напис таким, що не підлягає виконанню з огляду на те, вона не отримувала повідомлень та підтверджуючих документів стосовно переходу прав вимоги від ПАТ «Перший Український Міжнародний Банк» до відповідача, договірних відносин з відповідачем у неї не було та їй взагалі не було відомо, що за її кредитним договором змінився кредитор. Крім того, позивач не була повідомлена про факт невиконання нею зобов`язань за кредитним договором №5303754 від 21 березня 2007 року, про розмір та наявність заборгованості за договором. Також позивач зазначає, що виконавчий напис вчинений у порушення вимог чинного законодавства, оскільки сума заборгованості, що зазначена у виконавчому написі, є спірною та не відповідає дійсності. Вказує, що відповідно до рішення Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 04 березня 2014 року з позивача на користь ПАТ «ПУМБ» стягнуто заборгованість за кредитним договором на загальну суму 63832 дол. 72 цен., еквівалент у гривні складає 637842 грн 07 коп., з них: 55773,95 доларів - борг за тілом кредиту, еквівалент у гривні 557315,62 грн; 4613,01 доларів - борг за відсотками, еквівалент у гривні 46095,04 грн; 3445,76 доларів - борг по пені, еквівалент у гривні - 34431,41 грн. Відповідно до виконавчого напису загальна сума вимог складає 626635,78 грн, еквівалент у доларах 23847,61 доларів, з яких: - 425956,91 грн, еквівалент у доларах 16210,46 доларів - борг за тілом кредиту; 200678,87 грн, еквівалент у доларах 7637,15 доларів - борг за відсотками. Наголошує, що в даному випадку зазначення у виконавчому написі суми заборгованості за період більше 3 років та не врахування платежів, здійснених позичальником, свідчить про наявність спірної заборгованості, що є підставою для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Отже, підставою для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню є також те, шо він вчинений поза межами строку позовної давності, який відповідно до ч. 1 ст. 257 ЦК України, ч. 1 ст. 88 Закону України «Про нотаріат» та п. 3.1 ч. 3 глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України встановлений тривалістю у три роки. Крім того, умовами кредитного договору №5303754 від 21 березня 2007 року не передбачена можливість стягнення коштів чи звернення стягнення на майно на підставі виконавчого напису нотаріуса, а тому нотаріус не мав права вчиняти виконавчий напис за вказаним кредитним договором. Враховуючи викладене, позивач вимушена звернутися з даним позовом до суду. Ухвалою Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 16 жовтня 2019 року відкрито провадження у даній цивільній справі за правилами спрощеного позовного провадження, призначено судове засідання для розгляду справи по суті та задоволено клопотання позивача про витребування письмових доказів. Ухвалою Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 20 листопада 2019 року витребувано у приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Мойсеєнко Діни Петрівни належним чином завірені копії виконавчого напису №24, виданого 04 червня 2019 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Юдіною І.Г., та документів, які були подані разом з даним виконавчим написом стягувачем ТОВ «Ісіда Солюшн» у виконавчому провадженні ВП №59971095. Ухвалою Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 10 лютого 2020 року витребувано у Київського державного нотаріального архіву належним чином завірені копії виконавчого напису №24, виданого 04 червня 2019 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Юдіною І.Г., та документів, які були подані разом з даним виконавчим написом стягувачем ТОВ «Ісіда Солюшн» у виконавчому провадженні ВП №59971095. У судове засідання представник позивача [PERSON] не з`явилася, надала суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та не заперечує проти заочного розгляду справи та ухвалення заочного рішення суду. Представник відповідача у судове засідання не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином, відзив не подавав, про причини не явки суд не повідомив, у зв`язку із чим, суд, враховуючи згоду представника позивача, ухвалив відповідно до ст. 280 ЦПК України проводити заочний розгляд справи з ухваленням заочного рішення суду. Треті особи приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Юдіна Ірина Георгіївна та приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Мойсеєнко Діна Петрівна, належним чином та завчасно сповіщені про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явилися, причини неявки суду не повідомили. Суд, дослідивши письмові докази, встановив наступні фактичні обставини. 21 березня 2007 року між Закритим акціонерним товариством «Перший Український Міжнародний банк» та позивачем укладений кредитний договір №5303754 (а.с.6-9), згідно п.1.1. ст. 1 якого банк зобов`язується надати позичальнику кредит у розмірі 87825 доларів США на умовах цього договору, а позичальник зобов`язується використати його за цільовим призначенням, сплатити проценти за користування кредитом та повернути кредит банку в порядку та у строки, обумовлені цим договором. Пунктами 1.3. та 1.4. вказаного договору передбачено, що процентна ставка за користування кредитом становить 11,50% річних, зі строком повернення кредиту по 21 березня 2024 року. Згідно п. 3.2.1. ст. 3 кредитного договору №5303754, позичальник зобов`язаний здійснювати повернення кредиту частинами в розмірі та в строки, передбачені Графіком повернення кредиту та сплати процентів за користування кредитом, закріпленим в додатку №1, який підписується сторонами, та є невід`ємною частиною цього договору. Відповідно до п. 3.5.8. ст. 3 кредитного договору №5303754, зазначену в п. 3.5.7. цього договору вимогу банку про дострокове повернення кредиту разом із сплатою процентів за користування кредитом позичальник зобов`язаний виконати в строк не пізніше 30 календарних днів з дня її отримання. Якщо протягом вказаного строку позичальник усуне порушення умов цього договору, яке є підставою для направлення банком зазначеної вимоги, така вимога банку втрачає чинність. У випадку, якщо позичальник не усуне відповідні порушення умов цього договору та/або не виконає вимогу банку про дострокове повернення кредиту разом із сплатою процентів за користування кредитом у встановлений цим пунктом строк, починаючи з 31 календарного дня з дня отримання позичальником зазначеної вимоги банку, у позичальника виникає обов`язок сплатити банку пеню, передбачену цим договором. Зі спливом встановленого цим пунктом договору строку виконання вимоги банку, останній набуває право застосувати передбачене п.3.6.2. цього договору право на договірне списання коштів з рахунків позичальника та/або розпочати стягнення суми заборгованості за цим договором в судовому порядку та звернути стягнення на майно, передане банку в забезпечення виконання зобов`язань позичальника за цим договором в порядку, визначеному відповідними договорами забезпечення та чинним законодавством, з метою задоволення вимоги банку про дострокове повернення кредиту разом із нарахованими процентами та пенею. 19 січня 2010 року між ПУБЛІЧНИМ АКЦІОНЕРНИМ ТОВАРИСТВОМ «ПЕРШИЙ УКРАЇНСЬКИЙ МІЖНАРОДНИЙ БАНК» та позивачем укладено додаткову угоду №8608131 до кредитного договору №5303754 від 21 березня 2007 року, якою змінено додаток №1 «Графік повернення кредиту та сплати процентів за користування кредитом» (а.с.85-93). 29 травня 2018 року між ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ БРАВО» та ТОВ «ІСІДА СОЛЮШН» укладено договір про відступлення права вимоги №1204/44/1, предметом якого є право грошової вимоги, що належить первісному кредиторові на підставі договору про відступлення права вимоги №1204/44 від 26 травня 2017 року, укладеного між первісним кредитором та ПАТ «ПЕРШИЙ УКРАЇНСЬКИЙ МІЖНАРОДНИЙ БАНК», відповідно до якого ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ БРАВО» став кредитором за кредитним договором №5303754 від 21 березня 2007 року, укладеного між ПАТ «ПУМБ» та позивачем (а.с.149-150). 03 грудня 2018 року між відповідачем та ПУБЛІЧНИМ АКЦІОНЕРНИМ ТОВАРИСТВОМ «ПЕРШИЙ УКРАЇНСЬКИЙ МІЖНАРОДНИЙ БАНК» укладено договір доручення №1-Д (2186/44.2), за яким ПУБЛІЧНОМУ АКЦІОНЕРНОМУ ТОВАРИСТВУ «ПЕРШИЙ УКРАЇНСЬКИЙ МІЖНАРОДНИЙ БАНК» доручається вчинити від імені відповідача всі необхідні фактичні та юридичні дії з метою проведення стягнення заборгованості за кредитними договорами згідно з додатком №1 - «Список кредитних договорів» до даного договору. В пункті 29 Додатку №1 до даного договору вказано позивача та кредитний договір №5303754 від 21 березня 2007 року (а.с.98-102). 04 червня 2019 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Юдіною І.Г. вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за №24, за яким вона пропонує стягнути на користь відповідача, який є новим кредитором по договору про відступлення права вимоги №1204/44/1 від 29 травня 2018 року заборгованість за кредитним договором №5303754 від 21 березня 2007 року та додатковій угоді №8608131 від 19 січня 2010 року до кредитного договору №5303754 від 21 березня 2007 року з позивача. Станом на 04 червня 2019 року заборгованість позивача по договору про відступлення права вимоги №1204/44/1 від 29 травня 2018 року за кредитним договором №5303754 від 21 березня 2007 року та додатковій угоді №8608131 від 19 січня 2010 року до кредитного договору №5303754 від 21 березня 2007 року не погашена. Загальна сума грошових вимог складає: 626635,78 грн, що за офіційним курсом НБУ станом на 26 травня 2017 року складає в еквіваленті 23847,61 доларів США (а.с.145). Заявою від 11 червня 2019 року представник ПАТ «ПЕРШИЙ УКРАЇНСЬКИЙ МІЖНАРОДНИЙ БАНК», як повірений від ТОВ "ІСІДА СОЛЮШН", звернувся до приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Мойсеєнко Д.П., в якій просив прийняти до виконання спірний виконавчий напис та фактично стягнути заборгованість у розмірі 100000 грн (а.с.64). 05 вересня 2019 року приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Мойсеєнко Діною Петрівною винесено постанову про відкриття виконавчого провадження з виконання виконавчого напису №24 від 04 червня 2019 року про стягнення з позивача на користь відповідача заборгованості на суму стягнення у розмірі 100000 грн (а.с.14). Вирішуючи позовні вимоги, суд виходить із наступного. За загальним правилом статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес в один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. Відповідно до статті 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом України "Про нотаріат" та іншими актами законодавства України (частина перша статті 39 Закону України "Про нотаріат"). Таким актом є, зокрема Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року N 296/5 (далі - Порядок вчинення нотаріальних дій). Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія (пункт 19 статті 34 Закону України "Про нотаріат"). Правовому регулюванню процедури вчинення нотаріусами виконавчих написів присвячена Глава14 Закону України "Про нотаріат" та Глава16 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій. Так, згідно зі статтею 87 Закону України "Про нотаріат" для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Статтею 88 Закону України "Про нотаріат" визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті Закону нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Порядок вчинення нотаріальних дій містить такі самі правила та умови вчинення виконавчого напису (пункти 1, 3 Глави 16 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій). Згідно з підпунктом 2.1 пункту 2 Глави 16 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису. У разі якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача (підпункт 2.2 пункту 2 Глави 16 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій). Вчинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов`язання та (або) умов іпотечного договору здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту надісланих іпотекодержателем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця. Повідомлення вважається надісланим, якщо є відмітка іпотекодавця на письмовому повідомленні про його отримання або відмітка поштового відділення зв`язку про відправлення повідомлення на вказану в іпотечному договорі адресу (підпункт 2.3 пункту 2 Глави 16 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій). Крім того, підпунктами 3.2, 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій визначено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року N 1172 (далі - Перелік документів). При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. При цьому Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі України "Про нотаріат" та Порядку вчинення нотаріальних дій. Нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти (стаття 50 Закону України "Про нотаріат"). За результатами аналізу вищенаведених норм можна дійти таких висновків. Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України "Про нотаріат"). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно з відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. З урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України "Про нотаріат" захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури його вчинення, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами у повному обсязі чи в їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. При вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суд не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України "Про нотаріат" у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника у повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів. Така правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 04.03.2015 у справі N 6-27цс15. Частиною 4 ст. 263 ЦПК України визначено, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. В даному випадку судом також враховуються висновки, викладені в постанові Верховного Суду від 11 липня 2019 року у справі №461/4609/16-ц. З наданих суду Київським державним нотаріальним архівом копій спірного виконавчого напису та документів, на підставі яких він посвідчувався, за реєстровим №24 від 04 червня 2019 року встановлено, що приватному нотаріусу Юдіній І.Г. не було надано документів про перехід до відповідача права вимоги за кредитним договором №5303754 від 21 березня 2007 року та додатковій угоді №8608131 від 19 січня 2010 року. Натомість приватному нотаріусу Юдіній І.Г. відповідачем було надано договір про відступлення права вимоги №1204/44/1 від 29 травня 2018 року, який укладений між ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «БРАВО» та відповідачем. Доказів того, що первісний кредитор ПАТ «ПЕРШИЙ УКРАЇНСЬКИЙ МІЖНАРОДНИЙ БАНК» відступив ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «БРАВО» права вимоги за кредитним договором №5303754 від 21 березня 2007 року та додатковій угоді №8608131 від 19 січня 2010 року матеріали, на підстави яких було вчинено спірний виконавчий напис, не містять. З переліку додатків до заяви представника відповідача про вчинення виконавчого напису також не вбачається, що останнім було надано приватному нотаріусу Юдіній І.Г. будь-який інший договір про відступлення права вимоги, аніж договір про відступлення права вимоги №1204/44/1 від 29 травня 2018 року (а.с.145-196). Таким чином, суд приходить до висновку, що перед вчиненням виконавчого напису відповідач був зобов`язаний належним чином повідомити позивача про перехід до нього права вимоги за кредитним договором №5303754 від 21 березня 2007 року та додатковій угоді №8608131 від 19 січня 2010 року, а тому у позивача не виникло обов`язку щодо сплати заборгованості за кредитним договором саме відповідачу. Вчиняючи спірний виконавчий напис приватний нотаріус Юдіна І.Г. також повинна була пересвідчитися в праві відповідача на стягнення з позивача грошових коштів, а тому вчинення виконавчого напису за заявою відповідача було передчасним та не ґрунтувалося на вимогах закону. Крім того, Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 р. № 1172, передбачено, що для одержання виконавчого напису про стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Пунктом 1.37 ст. 1 Закону України "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні" передбачено, що розрахунково-касове обслуговування клієнта банком здійснюється на підставі відповідного договору, укладеного між ними. Тобто порядок, періодичність друкування, форма надання виписок (у паперовій чи електронній формі) з особових рахунків клієнтів обумовлюються договором банківського рахунку між банком і клієнтом під час відкриття рахунку. Виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видання або відсилання клієнту (п. 62 Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженого постановою Правління НБУ 04.07.2018 N 75, далі - Положення N 75). Первинний документ банку - це документ, який містить відомості про операцію, складається на бланках форм, затверджених відповідно до законодавства України (на паперових носіях або в електронній формі) (п. п. 14 п. 3 Положення N 75). Особові рахунки та виписки з них мають містити такі обов`язкові реквізити: номер особового рахунку; дату здійснення останньої (попередньої) операції; дату здійснення поточної операції; код банку, у якому відкрито рахунок; код валюти; суму вхідного залишку за рахунком; код банку-кореспондента; номер рахунку корреспондента; номер документа; суму операції (відповідно за дебетом або кредитом); суму оборотів за дебетом та кредитом рахунку; суму вихідного залишку (п. 61 Положення N 75). Вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (ст. 88 Закону України "Про нотаріат"). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Судом встановлено, що при зверненні до нотаріуса щодо вчинення виконавчого напису у якості підтверджуючих документів відповідачем було надано, у тому числі, документ з назвою «Засвідчена стягувачем виписка з рахунка із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості за Кредитним договором №5303754 від 21 березня 2007 року та Додатковій угоді №8608131 від 19 січня 2010 року до Кредитного договору №5303754 від 21 березня 2007 року» (а.с.147). Однак, така виписка з рахунку боржника не є первинним документом, а фактично є довідкою про заборгованість боржника, із якої неможливо зрозуміти, коли у відповідача виникло право вимоги, відсутні дані щодо останньої дати погашення за наданим кредитом, тощо. Отже, з письмових доказів, наданих суду, слідує, що засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості відповідачем нотаріусу не надані. За відсутності засвідченої банком виписки з особового рахунку боржника нотаріус не мав права на вчинення виконавчого напису. За таких обставин у нотаріуса не було підстав вважати, що заборгованість є безспірною. Щодо доводів позивача в частині порушення нотаріусом статті 88 Закону України "Про нотаріат", зокрема щодо того, що нотаріус вчиняє виконавчі написи за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, суд прийшов наступного висновку. У даному випадку при зверненні до нотаріуса із заявою щодо вчинення виконавчого напису відповідачем не дотримано вимоги чинного законодавства щодо надання документів, необхідних для одержання виконавчого напису, належним чином оформленої засвідченої стягувачем виписки з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості відповідачем приватному нотаріусу не було надано. Відсутність такої засвідченої виписки в свою чергу не надає можливості перевірити виконання умови про те чи минуло з дня виникнення права вимоги не більше трьох років. Отже, при вчиненні виконавчого напису нотаріусом було порушено вимоги ст. 88 Закону України "Про нотаріат". За таких обставин, суд вважає, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню. Решті доводів позивача стосовно протиправності спірного виконавчого напису суд не надає оцінки виходячи з наявних підстав для прийняття судового рішення про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Згідно зі ст. 141 ЦПК України судові витрати зі сплати судового збору покладаються на відповідача, а тому з останнього на користь держави підлягає стягненню сума судового збору у розмірі 768,40 грн.

Outcome: approved