Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-20 00:00:00

У своїй позовній заяві позивач [PERSON] просить визнати таким, що не підлягає виконанню, виконавчий напис, вчинений приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Личука Т.В. 22 вересня 2020 року, який зареєстровано в реєстрі за № 3961, за яким стягнуто з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» заборгованість за період з 01.06.2017 по 01.06.2020 в розмірі 2664,94 доларів США та стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати по справі. В обґрунтування позовних вимог позивач покликається на те, що 27 жовтня 2020 року приватним виконавцем виконавчого округу Івано-Франківської області Сапіжаком І.І. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого напису, вчиненого приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Личуком Т.В. 22 вересня 2020 року про стягнення з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» заборгованості в розмірі 2664,94 доларів США, яка складається з: 949,99 доларів США - прострочена заборгованість за сумою кредиту; 1696,96 доларів США - прострочена заборгованість за відсотками і комісією; 17,99 доларів США - строкова заборгованість за відсотками і комісією та 1500 грн. плати за вчинення виконавчого напису. З вказаним виконавчим написом позивач не погоджується у повному обсязі та вважає, що приватним нотаріусом не дотримано вимог вчинення виконавчого напису, не встановлена безспірність заборгованості. Так відповідач для вчинення нотаріусом виконавчого напису не надав належних документів на підтвердження факту порушення позивачем зобов`язань за кредитним договором і наявності у відповідача відповідного права вимоги, що само по собі вже є підставою для відмови нотаріусом у вчиненні нотаріальної дії. В матеріалах виконавчого провадження з примусового виконання оскаржуваного виконавчого напису міститься виписка з рахунку позивача, яка не відповідає вимогам до даного типу документів, а тому є неналежним доказом стану рахунку. Крім цього у позивача не може існувати заборгованості ні за вказаний у виконавчому написі період з 01.06.2017 по 01.06.2020, ні за будь-який інший період за кредитним договором № 208, укладеного між позивачем та Відкритим акціонерним товариством «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» (правонаступник Публічне акціонерне товариство «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк»), так як раніше, рішенням Рожнятівського районного суду від 09.03.2011 у справі № 2/0913/145/11 з [PERSON] на користь ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» вже стягнута заборгованість по вищевказаному кредитному договору у розмірі 171843 грн. 34 коп. У вказаному рішенні суд встановив, що заявлена до стягнення сума становить загальну заборгованість за кредитним договором. Зазначене рішення суду позивачем виконано в повному обсязі, про що свідчить постанова про закінчення виконавчого провадження винесена старшим державним виконавцем органу державної виконавчої служби Рожнятівського районного управління юстиції від 18 квітня 2012 року. Отже з моменту виконання позивачем рішення Рожнятівського районного суду від 09 березня 2011 року щодо сплати заборгованості за кредитом, зобов`язання позивача за кредитним договором виконані в повному обсязі, сам договір припинив дію і правовідносини сторін за договором припинились. Тому, вказану в оскаржуваному написі заборгованість, ніяк не можна вважати безспірною, оскільки дійсні обставини спростовують її існування взагалі. При вчиненні оскаржуваного виконавчого напису нотаріус не перевірив факт безспірності суми боргу за кредитним договором № 208 від 03.05.2007 року. Окрім того, відповідачем пропущений строк звернення за вчиненням виконавчого напису, передбачений ст. 88 ЗУ «Про нотаріат». Позивач вважає, що виконавчий напис вчинено з порушенням норм чинного законодавства України, тому є всі підстави для визнання його таким, що не підлягає виконанню. Позивач [PERSON] та його представник - адвокат Долинка О.А. у судове засідання не з`явилися, останній направив суду заяву про розгляд справи без участі сторони позивача, позовні вимоги підтримав повністю, просив про задоволення позову, не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Представник відповідача ТзОВ «Кредитні ініціативи» будучи належним чином повідомленим про час і місце розгляду справи, у судове засідання не з`явився повторно, про причини неявки суд не повідомив, клопотань про відкладення судового розгляду не подавав, правом на подачу відзиву на позов не скористався. Третя особа - приватний нотаріус Івано-Франківського міського нотаріального округу Личук Т.В. у судове засідання не з`явився, належним чином був повідомлений про час і місце розгляду справи, причини неявки суду не повідомив. На підставі письмової заяви представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, за відсутності сторін, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, в порядку, передбаченому ст.ст. 247, 280-282 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи, дослідивши письмові докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення виходячи з наступного. Згідно з ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизначених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Статтею 55 Конституції України установлено, що права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-яким не забороненим законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань. Частиною 1 статті 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що 22.09.2020 року приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Личуком Т.В. вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі № 3961 щодо стягнення з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Кредитні ініціативи" заборгованості за період з 01 червня 2017 року по 01 червня 2020 року за кредитним договором № 208 від 03.05.2007 року, який укладений між Закритим акціонерним товариством "Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк" (правонаступник Публічне акціонерне товариство "Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк") та [PERSON] в розмірі 2664,94 доларів США, та 1500 грн. за вчинення виконавчого напису. (а.с. 65). 27 жовтня 2020 року приватним виконавцем виконавчого округу Івано-Франківської області Сапіжаком І.І. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 63421283 з примусового виконання виконавчого напису № 3961 від 22.09.2020 року (а.с. 16-17). В межах виконавчого провадження № 63421283, приватним виконавцем виконавчого округу Івано-Франківської області Сапіжаком І.І. винесено постанову від 27.10.2020 року про арешт майна боржника, згідно якої накладено арешт на все рухоме і нерухоме майно, що належить [PERSON] . Також, 28.10.2020 року приватним виконавцем виконавчого округу Івано-Франківської області Сапіжаком І.І. в рамках виконавчого провадження № 63421283 винесено постанову про арешт коштів боржника, згідно якої накладено арешт на грошові кошти, що містяться на всіх відкритих рахунках боржника (а.с.76, 80-81). Згідно виписки з рахунку [PERSON] про непогашення суми заборгованості за кредитним договором № 208, заборгованість [PERSON] перед ТОВ «Кредитні ініціативи» за кредитним договором № 208 від 03.05.2007 року, станом на 01 червня 2020 року, становить 2664,94 доларів США, яка складається з: 949,99 доларів США - прострочена заборгованість за сумою кредиту, 1696,96 доларів США - прострочена заборгованість за комісією та процентами, 17,99 доларів США - строкова заборгованість за комісією та процентами (а.с. 27). Разом з тим, як вбачається з кредитного договору № 208, укладеного 03 травня 2007 року між [PERSON] та Акціонерним комерційним промислово-інвестиційним банком (закрите акціонерне товариство), банк надав позичальнику [PERSON] кредит у сумі 39600 доларів США з встановленням процентної ставки за користування кредитом у розмірі 12% річних (змінено на 15% річних згідно договору про внесення змін №1) з кінцевим терміном повернення кредиту та процентів за ним не пізніше 25 квітня 2012 року (а.с. 23-26, 60). Рішенням Рожнятівського районного суду Івано-Франківської області від 09.03.2011 року у справі № 2/0913/145/11 з [PERSON] на користь Публічного акціонерного товариства «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» стягнуто заборгованість по кредитному договору № 208 від 03 травня 2007 року в сумі 171843 грн. 34 коп. (а.с. 28-29). 10 серпня 2011 року старшим державним виконавцем органу державної виконавчої служби Рожнятівського районного управління юстиції Соловій В.Б. винесена постанова про відкриття виконавчого провадження з виконання виконавчого листа № 2/0913/145/11 виданого Рожнятівським районним судом 09.03.2011 року про стягнення з [PERSON] заборгованості за вказаним кредитним договором у сумі 171843 грн. 34 коп (а.с. 31). 18 квітня 2012 року старшим державним виконавцем органу державної виконавчої служби Рожнятівського районного управління юстиції Соловій В.Б. винесена постанова про закінчення виконавчого провадження з виконання виконавчого листа № 2/0913/145/11 виданого Рожнятівським районним судом 09.03.2011 року про стягнення з [PERSON] заборгованості за кредитним договором у сумі 171843 грн. 34 коп. у зв`язку з повним виконанням боржником рішення суду (а.с 33). Статтею 18 ЦК України передбачено, що нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку встановлених законом. Згідно з пунктом 19 статті 34 Закону України «Про нотаріат», виконавчий напис є нотаріальною дією, що вчиняють нотаріуси. Статтею 87 Закону України «Про нотаріат» визначено, що для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Відповідно до статті 88 Закону України «Про нотаріат», нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Підпунктами 3.2, 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку передбачено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року №1172. При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. При цьому цей Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій. Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак, характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. З огляду на наведене та з урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат», захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Згідно правового висновку Верховного Суду від 05 грудня 2018 року, постанова у справі № 756/7916/15-ц, суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Безспірність документу, відповідно до якого вчиняється виконавчий напис, перевіряється наступним чином: боржник повинен бути повідомлений не менш, ніж за 30 днів до вчинення виконавчого напису про порушення кредитних зобов`язань та ліквідувати допущені порушення чи оскаржити виставлену вимогу у судовому порядку або виставити заперечення кредитору. Якщо жодна із цих дій не виконана, заборгованість не вважається безспірною. З матеріалів справи вбачається, що [PERSON] з наявністю у нього заборгованості перед ТзОВ «Кредитні ініціативи» не погоджується. Водночас, з досліджених судом доказів встановлено, що рішенням Рожнятівського районного суду від 09.03.2011 року у справі № 2/0913/145/11 з [PERSON] на користь Публічного акціонерного товариства «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» стягнуто заборгованість по кредитному договору № 208 від 03 травня 2007 року в сумі 171843 грн. 34 коп., яке виконане боржником повністю, про що свідчить постанова про закінчення виконавчого провадження винесена старшим державним виконавцем органу державної виконавчої служби Рожнятівського районного управління юстиції 18 квітня 2012 року. Крім цього, з наданих суду документів неможливо встановити факт отримання позивачем повідомлення вимоги про наявність заборгованості, яка була надана нотаріусу для вчинення нотаріального напису. Відповідачем не подано до суду належних та достовірних доказів щодо спростування доводів позивача. Отже, на думку суду, у даному випадку, нотаріус при вчиненні оспорюваного виконавчого напису не переконався належним чином у безспірності заборгованості, що підлягає стягненню за виконавчим написом, чим порушив норми Закону України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Також, суд бере до уваги, що відповідно до п. п. 3.4 п.3 гл. 16 розд. II Порядку № 296/5 строки, протягом яких може бути вчинено виконавчий напис, обчислюються з дня, коли у стягувача виникло право примусового стягнення боргу. Разом з цим, відповідно до Кредитного договору № 208 від 03.05.2007 року кінцевий термін повернення кредиту та процентів не пізніше 25.04.2012 року. Отже, право вимоги щодо сплати суми заборгованості за Кредитним договором виникло у Кредитора 26.04.2012 року. З огляду на зазначене, строк для вчинення виконавчого напису нотаріуса закінчився 26.04.2015 року. Статтею 12 ЦПК України встановлено, що учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду (ст. 13 ЦПК України). Відповідно до положень ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються письмовими, речовими і електронними доказами, висновками експертів та показаннями свідків. Обов`язок доказування і подання доказів покладається на сторін (ст. 81 ЦПК України). Приймаючи до уваги вище наведені факти, у суду є всі підстави вважати, що на час вчинення виконавчого напису безспірність заборгованості за кредитом не була встановлена. Зазначена обставина є однією із підстав для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, а тому суд приходить до висновку, що оспорюваний виконавчий напис нотаріусом було вчинено з порушенням чинного законодавства та він підлягає визнанню таким, що не підлягає виконанню. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати. Позивачем на підтвердження понесених витрат на правничу допомогу надано акт виконаних робіт № 1 до договору про надання правової допомоги від 03.11.2020 року та квитанцію № 435061 від 03.12.2020 на суму 10000 грн. Таким чином, з відповідача на користь позивача слід стягнути витрати на правничу допомогу адвоката в розмірі 10000 грн. та судовий збір в розмірі 840 грн. 80 коп.

Outcome: approved