Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-23 00:00:00

У лютому 2021 року ПАТ «СК «АРКС» звернулась до суду з позовом до [PERSON] про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. В обґрунтування позову зазначено, що 10.07.2017 між ПАТ «СК «АРКС» та [PERSON] було укладено Договір добровільного страхування наземного транспорту за №АК6833230/ПЗ до оферти №114, відповідно до якого було застраховано транспортний засіб Hyndai д.р.н. [NUMBER] . 03.04.2018 о 18 годині 10 хвилин в м. Київ на пр. Перемоги сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля Hyndai [NUMBER] , яким керував водій [PERSON] , автомобіля Daewoo [NUMBER] , яким керував водій [PERSON] та автомобіля Mercedes-benz [NUMBER] , яким керував водій [PERSON] внаслідок чого було пошкоджено застрахований згідно вказаного вище договору автомобіль Hyndai [NUMBER] , механічні пошкодження зафіксовані в Довідці №3018095569590236 про ДТП та акті огляду пошкодженого ТЗ з фотододатками. Згідно Постанови Святошинського районного суду м. Київ від 19.04.2018 справа №759/5251/18, дорожньо-транспортна пригода сталася внаслідок порушення водієм [PERSON] . Позивачем страхувальнику [PERSON] за зверненням останньої з повідомленням про настання події, що має ознаки страхового випадку, та заявою про виплату страхового відшкодування за договором добровільного страхування транспортного засобу, було виплачено за відновлювальний ремонт пошкодженого транспортного засобу 17982 гривні 20 копійок, а тому, як зазначено у позові, до ПАТ «СК «АРКС» у порядку регресу перейшло право вимоги на отримання\~від [PERSON] компенсації матеріальної шкоди, завданої\~\~власнику автомобіля Hyndai д.р.н. [NUMBER] . При цьому позивач зазначає, що на момент скоєння дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність винуватця дорожньо-транспортної пригоди [PERSON] за шкоду, заподіяної життю, здоров`ю, майну третіх осіб внаслідок експлуатації транспортного засобу «Mercedes-benz» д.р.н. [NUMBER] була застрахована відповідно до\~Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності\~\~власників наземних транспортних засобів»\~в ПрАТ «СК «ПЕРША» згідно полісу №АК/7754305 (полісом встановлено ліміт відповідальності 100 000 гривень, франшиза - 1000 гривень), позивач 03.10.2018 звернувся до останнього із заявою про виплату страхового відшкодування в порядку регресу за вих. №СУ/005128/3. 17.10.2018, ПрАТ «СК «ПЕРША» було здійснено на користь позивача виплату страхового відшкодування в розмірі 9834 гривень 97 копійок із врахуванням того, що відповідно до звіту №204 про оцінку вартості збитків, оцінювачем розраховано коефіцієнт фізичного зносу 0,6360. Оскільки, сума збитків, які не відшкодовані на дату подання позову в порядку досудового врегулювання, становить 8147 гривень 23 копійки (17982,20 9834,97), позивач, посилаючись на приписи норм права, які містяться в ст.ст.15,16\~993,\~1166,\~1188,\~1192,\~1194 ЦК України,\~ст. 27 Закону України «Про страхування», ст.ст.\~22,\~29, 36.2 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», просить стягнути такі збитки з [PERSON] зі стягненням 2270 гривень судового збору. Відповідач відзив на позовну заяву із запереченнями щодо наведених позивачем обставин та правових підстав позову не надав. Ухвалою судді Гощанського районного суду Рівненської області від 31 січня 2020 року вказану вище позовну заяву прийнято до розгляду та відкрите провадження у справі, розгляд справи постановлено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження. Інші процесуальні дії по справі судом не здійснювалися. Позивач в заяві на ім`я суду підтримав позовні вимоги та просив їх задовольнити. Не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Відповідач в судовому засіданні підтвердив обставини, щодо дорожньо-транспортної пригоди, яка відбулась 03.04.2018 за його участі, позов визнав повністю. Суд, заслухавши відповідача, встановивши фактичні обставини справи, на які позивач посилається, як на підставу своїх вимог, дослідивши та оцінивши докази, проаналізувавши норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, вважає, що позов підлягає задоволенню зважаючи на таке. 03.04.2018 о 18 годині 10 хвилин в м. Київ на пр. Перемоги сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля Hyndai [NUMBER] , яким керував водій [PERSON] , автомобіля Daewoo [NUMBER] , яким керував водій [PERSON] та автомобіля Mercedes-benz [NUMBER] , яким керував водій [PERSON] внаслідок чого було пошкоджено застрахований згідно вказаного вище договору автомобіль Hyndai [NUMBER] , механічні пошкодження зафіксовані в Довідці №3018095569590236 про ДТП та акті огляду пошкодженого ТЗ з фотододатками. Згідно Постанови Святошинського районного суду м. Київ від 19.04.2018 справа №759/5251/18, дорожньо-транспортна пригода сталася внаслідок порушення водієм [PERSON] . Постановою Святошинського районного суду м. Київ від 19.04.2018 справа №759/5251/18, [PERSON] за здійснення вказаного ДТП було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого\~ст. 124 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340,00 грн. 10.07.2017 між ПАТ «СК «АРКС» та [PERSON] було укладено Договір добровільного страхування наземного транспорту за №АК6833230/ПЗ до оферти №114, відповідно до якого було застраховано транспортний засіб Hyndai д.р.н. [NUMBER] . Частиною 2\~ст. 8 Закону України "Про страхування"\~передбачено, що страховий випадок - подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулася і з настанням якої виникає обов`язок страховика здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування) страхувальнику, застрахованій або іншій третій особі. ДТП, яка сталася 03.04.2018 відповідно до норм чинного законодавства, була визначена страховим випадком. Відповідно до\~ст. 979 Цивільного кодексу України, за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Відповідно до звіту про визначення вартості матеріального збитку №204, складеного 03.06.2018, вартість відновлювального ремонту автомобіля Hyndai д.р.н. [NUMBER] , становить\~\~28 564,33 грн без урахування коефіцієнта фізичного заносу та 18 677,71 грн з його урахуванням, коефіцієнт фізичного зносу становить 0,6360. На підставі заяви про настання події, що має ознаки страхового випадку за договором добровільного страхування транспортного засобу відповідно до рахунку ФОП [PERSON] № А-000017171 від 05.04.2018, ПАТ «СК «АРКС» було здійснено розрахунок страхового відшкодування та складено страховий акт № АХА2371950 від 13.04.2018 транспортного засобу Hyndai д.р.н. [NUMBER] , та встановлена сума страхового відшкодування у загальному розмірі 17\~982 гривні 20 копійок. Позивач, на виконання своїх зобов`язань перед страхувальником за договором страхування наземного транспорту, перерахував на рахунок [PERSON] суму у розмірі 17\~982 гривні 20 копійок,\~що підтверджується платіжним дорученням № 442552 від 16.04.2018. Зважаючи на те, що з вини [PERSON] , який керував автомобілем Mercedes-benz д.р.н. [NUMBER] , сталася дорожньо-транспортна пригода, в результаті якої відбулося автомобіль Hyndai д.р.н. [NUMBER] отримав механічні пошкодження, він є особою, відповідальною за збиток, заподіяний\~\~зазначеному автомобілю. Відповідно до страхового полісу серії №АК/7754305, який діяв на дату настання зазначеної дорожньо-транспортної пригоди, цивільно-правова відповідальність водія автомобіля Mercedes-benz д.р.н. [NUMBER] , [PERSON] , була застрахована в ПрАТ «СК «Перша». 03.10.2018 позивач звернувся до ПрАТ «СК «Перша» з претензією про виплату страхового відшкодування за вих. №СУ/005128/3. 17.10.2018 ПрАТ «СК «Перша» було виплачено страхове відшкодування на користь позивача в розмірі 9834 гривні 97 копійок, що підтверджується даними інформаційної картки щодо зарахування коштів на рахунок ПАТ «СК «АРКС», при цьому ПрАТ «СК «Перша» було застосовано коефіцієнт фізичного зносу до вартості замінюваних матеріалів зазначених в рахунку № А-000017171 від 05.04.2018. Таким чином, предметом позову є вимога про відшкодування завданої майнової шкоди у вигляді сплати недоотриманого страхового відшкодування у розмірі 8147 гривень 23 копійки. Відповідач, не зважаючи на претензію позивача від 18.10.2018 року про регресні вимоги, не вчиняє жодних дій по відшкодуванню збитків. Позивач, вказуючи на порушення відповідачем його прав, звернувся до суду за захистом таких з даним позовом.\~\~ Спірні правовідносини, що виникли між сторонами щодо відшкодування шкоди, регулюються нормами права, які містяться в\~\~Конституцією України,\~ЦК України,\~Законом України "Про страхування", Законом України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" та іншими законами України і нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них.. Згідно з ч.1\~ст.993 Цивільного кодексу України, до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Відповідно до\~ст.1191 зазначеного кодексу, особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Згідно зі\~ст.1192 вказаного кодексу, з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Відповідно до\~ст.1194 ЦК України\~, особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Згідно зі\~ст. 5 Закону України «Про страхування», страхування може бути добровільним або обов`язковим. Відповідно до ч.1 та п.6 ч.4\~ст.6 «Про страхування», добровільне страхування - це страхування, яке здійснюється на основі договору між страхувальником і страховиком.\~\~Загальні умови і\~\~порядок\~\~здійснення\~\~добровільного страхування визначаються правилами\~\~страхування,\~\~що\~\~встановлюються страховиком самостійно відповідно до вимог\~\~цього\~\~Закону.\~\~Конкретні\~\~умови\~\~страхування визначаються\~\~при\~\~укладенні\~\~договору\~\~страхування\~\~відповідно до законодавства. Видами добровільного страхування можуть бути: 6) страхування наземного транспорту (крім залізничного). Згідно з п.9 ч.1\~ст.7 «Про страхування»\~в Україні здійснюються такі види обов`язкового страхування: 9) страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Відповідно до ч.1 ст.25 наведеного Закону, здійснення страхових виплат і виплата страхового відшкодування проводиться страховиком згідно з договором страхування на підставі заяви страхувальника (його правонаступника або третіх осіб, визначених умовами страхування) і страхового акта (аварійного сертифіката), який складається страховиком або уповноваженою ним особою (аварійним комісаром) у формі, що визначається страховиком. Згідно зі\~ст.27 «Про страхування», до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.\~\~ Відповідно до ч.2.1. ст.2 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», відносини у сфері\~\~обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів регулюються\~Конституцією України,\~Цивільним кодексом України,\~\~Законом\~\~України\~\~«Про\~\~страхування», цим та іншими законами України і нормативно-правовими\~\~актами,\~\~прийнятими\~\~відповідно до них. Якщо норми цього\~Закону\~передбачають інше,\~\~ніж положення\~\~інших\~\~актів цивільного\~\~законодавства\~\~України,\~\~то застосовуються норми цього\~Закону. Згідно з ч.22.1\~ст.22 вказаного Закону, у\~\~разі\~\~настання страхового випадку страховик у межах страхових сум,\~\~зазначених\~\~у\~\~страховому\~\~полісі,\~\~відшкодовує у встановленому цим Законом\~\~порядку\~\~оцінену\~\~шкоду,\~\~заподіяну внаслідок\~\~дорожньо-транспортної\~\~пригоди\~\~життю,\~\~здоров`ю, майну третьої особи. Відповідно до ст.29 наведеного Закону, у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з\~\~ урахуванням\~\~зносу,\~\~розрахованого\~\~у\~\~порядку,\~\~встановленому законодавством,\~\~ включаючи\~\~ витрати\~\~ на\~\~ усунення\~\~пошкоджень, зроблених\~\~ навмисно\~\~ з\~\~ метою\~\~порятунку\~\~потерпілих\~\~внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця\~\~дорожньо-транспортної\~\~пригоди\~\~до\~\~місця\~\~проживання\~\~того власника\~\~чи\~\~законного\~\~користувача\~\~транспортного\~\~засобу,\~\~який керував\~\~ транспортним\~\~ засобом\~\~у\~\~момент\~\~дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний\~\~засіб\~\~необхідно,\~\~з\~\~поважних\~\~причин, помістити на стоянку,\~\~до\~\~розміру\~\~шкоди\~\~додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки. Таким чином, відповідно до ст.5, п.6 ч.4 ст.6\~та п.9 ч.1 ст.7 Закону України "Про страхування"\~добровільне страхування наземного транспорту та обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів є двома абсолютно різними видами страхування. Згідно з ч.1 ст.6 та ч.1 ст.25 наведеного Закону добровільне страхування, в т.ч. наземного транспорту, - це страхування, яке здійснюється на основі договору між страхувальником і страховиком. Загальні умови і порядок\~\~здійснення\~\~добровільного страхування визначаються правилами страхування, що встановлюються страховиком самостійно відповідно до вимог\~\~цього\~\~Закону. Конкретні умови страхування визначаються\~\~при\~\~укладенні\~\~договору\~\~страхування\~\~відповідно до законодавства. Таким чином, розмір страхового відшкодування, його складові та порядок обрахування встановлюються повністю на розсуд сторін такого договору. Разом з тим, ч.1\~ст.993 Цивільного кодексу України\~та\~стаття 27 Закону України "Про страхування"\~передбачають, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги саме яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки, а не право вимоги саме в розмірі виплаченого страхового відшкодування.\~\~ Вказівка "у межах витрат", означає, що загальна сума вимоги, яка заявлена страховиком, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, не може перевищувати суму, яка ним реально сплачена. Вказівка про те, що до такого страховика переходить право вимоги саме яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки, а не право вимоги саме в розмірі виплаченого страхового відшкодування, служить засобом убезпечення особи, до якої пред`являється вимога, від включення страховиком та страхувальником за договором добровільного майнового страхування до такої вимоги зайвих, необґрунтованих та завищених витрат.\~\~ В свою чергу, наведені ч. 22.1 ст.22 та ст.29 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", визначають, які саме витрати у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються страховиком цивільної відповідальності. Частина 2.1. статті 2 наведеного Закону прямо визначає пріоритет даного Закону перед положеннями інших\~\~актів цивільного\~\~законодавства\~\~України. Таким чином, для визначення складових витрат, які підлягають відшкодуванню саме страховиком цивільно-правової відповідальності, яким в даному випадку є відповідач, підлягають застосуванню саме спеціальні норми\~\~ч. 22.1 ст.22 та ст.29 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів". За змістом цього Закону (статті 9, 22 - 31, 35, 36) настання страхового випадку (скоєння ДТП) є підставою для здійснення страховиком виплати страхового відшкодування потерпілому відповідно до умов договору страхування та в межах страхової суми. Отже, страховик (ПрАТ «СК «ПЕРША») за договором страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів також є відповідальною особою за завдані збитки. Водночас, на відміну від особи, яка завдала шкоди, обсяг відповідальності страховика за договором страхування відповідальності обмежений нормами Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів". Отже, страховик (ПрАТ «СК «ПЕРША») за договором страхування цивільно-правової відповідальності відшкодовує лише шкоду, яка визначена та оцінена у порядку, встановленому цим Законом. Згідно зі статтею 29, пункту 32.7 статті 32 цього Закону у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством. Шкоду, пов`язану із втратою товарної вартості транспортного засобу, страховик не відшкодовує. Відновлювальний ремонт (або ремонт) - комплекс операцій щодо відновлення справності або роботоздатності КТЗ чи його складника(ів) та відновлення їхніх ресурсів. Ремонт здійснюється методами відновлення чи заміни складових частин\~\~(пункт 1.6 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої\~наказом Міністерства юстиції України та Фонду державного майна України від 24 листопада 2003 року № 142/5/2092). Відповідно до вимог пункту 8.2 цієї Методики вартість відновлювального ремонту з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу транспортного засобу розраховується за формулою: Сврз = С р + С м + С с Х (1- Е З), де: С р - вартість ремонтно-відновлювальних робіт, грн; С м - вартість необхідних для ремонту матеріалів, грн; С с - вартість нових складників, що підлягають заміні під час ремонту, грн; Е З - коефіцієнт фізичного зносу. Отже, якщо для відновлення пошкодженого у ДТП транспортного засобу ремонт здійснюється методом заміни складових частин, що були пошкоджені, на нові, страховик за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності (ПрАТ «СК «ПЕРША») відшкодовує не повну вартість цих складових частин, а з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу складників аварійно пошкодженого транспортного засобу. Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду України від 22.03.2017 у справах №№ 910/3650/16, 910/32969/15 та у постановах Верховного Суду від 06.02.2018 у справі № 910/3867/16, від 01.02.2018 у справі № 910/22886/16. Так, з установлених судом обставин справи вбачається, що страховиком відповідача (ПрАТ «СК «ПЕРША») було виконано обов`язок згідно з полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АК/7754305 та виплачено страхове відшкодування у розмірі, визначеному\~Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», тобто витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням фізичного зносу. Так, відповідно до статті 1194\~ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Уклавши договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності та договір добровільного комплексного страхування транспортних ризиків, за якими страховик зобов`язаний виплатити страхове відшкодування при настанні цивільно-правової відповідальності страхувальника та/або особи, відповідальність якої застрахована, такий страховик на випадок виникнення деліктного зобов`язання взяв на себе у межах суми страхового відшкодування виконання обов`язку страхувальника, який завдав шкоду. Відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом України\~«Про обов`язкове\~страхування цивільно-правової\~відповідальності власників\~наземних транспортних\~засобів» у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у статті 37) чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування. У частині першій статті 1166\~ЦК України визначено, що майнова шкода, заподіяна майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується у повному обсязі особою, що її заподіяла. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Згідно зі статтею 1187\~ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. За загальним правилом, відповідальність за шкоду несе боржник - особа, яка завдала шкоди. Якщо шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки (зокрема, діяльністю щодо використання, зберігання та утримання транспортного засобу), така шкода відшкодовується володільцем джерела підвищеної небезпеки - особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом (частина друга статті 1187 ЦК України). Разом з тим, суд вважає, що власник пошкодженого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди транспортного засобу має право на відшкодування у повному обсязі завданої йому майнової шкоди. Якщо цивільна відповідальність заподіювача шкоди була застрахована, але розміру страхового відшкодування не вистачає для повного відшкодування завданої майнової шкоди, у тому числі й у разі встановлення законодавчих обмежень щодо відшкодування шкоди страховиком, то у такому разі майнова шкода повинна бути відшкодована особою, яка завдала шкоду, у загальному порядку. Вказаний висновок суду першої інстанції відповідає правовій позиції, висловленій Верховним Судом у постановах від17 жовтня 2019 року у справі № 489/1356/16-ц і від 04 березня 2020 року у справі № 331/6395/18. Згідно з роз`ясненнями, викладеними в п.6 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 4 від 01.03.2013 р. «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» (далі - Постанова Пленуму), особою, яка зобов`язана відшкодувати шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, є фізична або юридична особа, що на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди, позички тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Якщо особа під час керування транспортним засобом має посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії і реєстраційний документ на транспортний засіб, переданий їй власником або іншою особою, яка на законній підставі використовує такий транспортний засіб, то саме ця особа буде нести відповідальність за завдання шкоди. Подібні правовідносини розглядались Верховним судом, і 22 грудня 2020 року у справі №565/1210/19 дійшли аналогічного висновку. Крім того, відповідно до\~ст.\~141\~ЦПК України з відповідача підлягають стягненню судові витрати.

Outcome: approved