Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-10 00:00:00

І. Виклад позиції сторін. позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] , [PERSON] , де третя особа без самостійних вимог на предмет спору Публічне акціонерне товариство "Райффайзен Банк Аваль", про захист порушеного права кредитора шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Позовні вимоги мотивує тим, що 05 червня 2008 року між ВАТ "Райффайзен Банк Аваль" та [PERSON] було укладено кредитний договір №014/03-3/128-М, згідно якого остання отримала кредит в сумі 80 000 доларів США, під 15% річних, з кінцевим терміном повернення 04 червня 2015 року. В забезпечення виконання зобов`язань за даним кредитним договором між банком та [PERSON] укладено договір іпотеки №014/03-3/128-Z від 09 червня 2008 року, предметом якого є незавершений будівництвом торговий комплекс, кафе " [INFO] " та земельна ділянка, що знаходяться за адресою: [ADDRESS] . [PERSON] померла [INFO] . 27 червня 2019 року між ПАТ "Райфайзен Банк Аваль" та АТ "Оксі Банк" укладено договір про відступлення права вимоги №114/2-11, а 02 липня 2019 року договір про відступлення прав вимоги за договорами іпотеки, відповідно до яких АТ "Оксі Банк" прийняв усі права вимоги за кредитними договорам та договорами іпотеки, у тому числі й до [PERSON] . В подальшому 27 червня 2019 року між АТ "Оксі Банк" та ТОВ ФК "Укрфінанс Груп" укладено договір про відступлення права вимоги, відповідно до якого позивач прийняв усі права вимоги за кредитними договорами та договорами іпотеки, у тому числі й до [PERSON] . Також, на підставі договору про відступлення прав вимоги за договорами іпотеки від 02 липня 2019 року, укладеному з АТ "Оксі Банк" до позивача перейшли всі права, які забезпечують зобов`язання за кредитним договором на підставі договору іпотеки від 09 червня 2008 року. 14 грудня 2020 року позивачу стало відомо, що [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] являються співвласниками нерухомого майна, що є предметом іпотеки на підставі свідоцтв про право на спадщину. У зв`язку з чим, 22 грудня 2020 року позивачем було скеровано відповідачам вимогу про погашення заборгованості, яка ними проігнорована. Станом на 27 червня 2019 року заборгованість за кредитним договором становить 93 008, 27 доларів США, яка складається зокрема з 18 406, 57 доларів США заборгованості за кредитом. Просить солідарно стягнути з [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] заборгованість за кредитним договором №014/03-3/128-М від 05 червня 2008 року. В рахунок погашення заборгованості за кредитним договором в сумі 18 406,57 доларів США звернути стягнення на предмет іпотеки, нерухоме майно, незавершене будівництвом торгового комплексу кафе " [INFO] " та земельну ділянку, що знаходяться за адресою [ADDRESS] , шляхом проведення прилюдних торгів. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] звернулися із зустрічним позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Укрфінанс Груп", де третя особа без самостійних вимог на предмет спору Публічне акціонерне товариство "Райффайзен Банк Аваль", про визнання іпотеки припиненою. Зустрічні позовні вимоги мотивовані тим, що 05 червня 2008 року між ВАТ "Райффайзен Банк Аваль" та [PERSON] було укладено кредитний договір №014/03-3/128-М, згідно якого остання отримала кредит в сумі 80 000 доларів США, під 15% річних, з кінцевим терміном повернення 04 червня 2015 року. В забезпечення виконання зобов`язань за даним кредитним договором між банком та [PERSON] укладено договір іпотеки №014/03-3/128-Z від 09 червня 2008 року предметом якого є незавершений будівництвом торговий комплекс, кафе " [INFO] " та земельна ділянка, що знаходяться за адресою: [ADDRESS] . Іпотекодавець [PERSON] померла [INFO] . Спадкоємцями [PERSON] стали: батько [PERSON] , дочка [PERSON] , син [PERSON] . При цьому, АТ "Райффайзен Банк Аваль" повідомлявся приватним нотаріусом про видачу свідоцтв про право на спадщину ще в липні 2017 року. З позовом до них новий кредитор ТОВ ФК "Укрфінанс Груп" звернувся лише у 2021 році, тобто з пропуском строків, встановлених ст. 1281 ЦК, що має наслідком припинення основного зобов`язання та відповідно припинення іпотеки. Просять визнати іпотеку незавершеного будівництва торгового комплексу та земельної ділянки площею 0,0669 га, що розташовані за адресою [ADDRESS] , зареєстровану на підставі договору іпотеки №014/03-3/128-Z від 09 червня 2008 року такою, що припинена. ІІ. Заяви (клопотання) учасників справи. Представник позивача за первісним позовом та відповідача за зустрічним позовом в судове засідання не з`явився, однак подав суду заяву, в якій просив справу розглянути у його відсутності, позовні вимоги підтримує, проти зустрічного позову заперечує. Представник відповідачів за первісним позовом та позивачів за зустрічним позовом [PERSON] в судове засідання не з`явився, однак подав суду заяву, в якій просив справу розглянути у його відсутності. Крім цього, подав заяву про застосування строку позовної давності, оскільки вважає, що позивач пропустив строк звернення до суду із даним позовом. Представник публічного акціонерного товариства "Райффайзен Банк Аваль" в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. ІІІ. Інші процесуальні дії у справі. Ухвалою Хустського районного суду Закарпатської області від 25 березня 2021 року було прийнято дану позовну заяву та відкрито провадження у даній цивільній справі за правилами позовного (загального) провадження, призначене підготовче засідання у цій справі. Ухвалою Хустського районного суду Закарпатської області від 12 травня 2021 року було закрите підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. Ухвалою Хустського районного суду Закарпатської області від 02 червня 2021 року зазначену справу було передано до Тячівського районного суду Закарпатської області для розгляду по суті. Ухвалою Тячівського районного суду Закарпатської області від 13 липня 2021 року дану справу було прийнято до провадження та призначено підготовче провадження. Ухвалою Тячівського районного суду Закарпатської області від 06 вересня 2021 року було закрите підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. Ухвалою Тячівського районного суду Закарпатської області від 11 жовтня 2021 року провадження по цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Укрфінанс Груп" до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , де третя особа без самостійних вимог на предмет спору Публічне акціонерне товариство "Райффайзен Банк Аваль", про звернення стягнення на предмет іпотеки та за зустрічним позовом [PERSON] та [PERSON] до Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Укрфінанс Груп", де третя особа без самостійних вимог на предмет спору Публічне акціонерне товариство "Райффайзен Банк Аваль", про визнання іпотеки припиненою, в частині позовних вимог до відповідача [PERSON] , закрито. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України в разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. З огляду на викладене та те, що сторони в судове засідання не з`явилися, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. ІV. Фактичні обставини, встановлені Судом та зміст спірних правовідносин. В судовому засіданні встановлено,\~що 05 червня 2008 року між [PERSON] та відкритим акціонерним товариством "Райффайзен Банк Аваль" був укладений кредитний договір № 014/03-3/128-М, згідно якого [PERSON] отримала кредит в розмірі 80 000 доларів США, із сплатою 15% річних, з кінцевим терміном повернення 04 червня 2015 року. В якості забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором між банком та [PERSON] був укладений договор іпотеки № 014/03-3/128-Z від 09 червня 2008 року, що посвідчені приватним нотаріусом Тячівського районного нотаріального округу Бондар Е.Ш. та зареєстровано в реєстрі за номером 5033. У відповідності до договору іпотеки, відповідачем передано в іпотеку нерухоме майно, а саме: незавершений будівництвом торговий комплекс, кафе " [INFO] " та земельна ділянка, що знаходяться за адресою: [ADDRESS] . Із свідоцтва про смерть серії [NUMBER] відомо, що [PERSON] померла [INFO] . Згідно розрахунку заборгованості, розмір заборгованості за кредитним договором № 014/03-3/128-М становить 18 406 доларів США 57 центів, що еквівалентно 481 633 грн. 34 коп. 27 червня 2019 року між ПАТ "Райфайзен Банк Аваль" та АТ "Оксі Банк" укладено договір про відступлення права вимоги №114/2-11, а 02 липня 2019 року договір про відступлення прав вимоги за договорами іпотеки, відповідно до яких АТ "Оксі Банк" прийняв усі права вимоги за кредитними договорам та договорами іпотеки, у тому числі й до [PERSON] 27 червня 2019 року між АТ "Оксі Банк" та ТОВ ФК "Укрфінанс Груп" укладено договір про відступлення права вимоги, відповідно до якого позивач прийняв усі права вимоги за кредитними договорам та договорами іпотеки, у тому числі й до [PERSON] 22 грудня 2020 року ТОВ ФК "Укрфінанс Груп" звернулося із заявами до [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] з вимогою погасити заборгованість за кредитним договором № 014/03-3/128-М в сумі 18 406 доларів США 57 центів. Із інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно відомо, що незавершений будівництвом торговий комплекс, кафе " [INFO] " та земельна ділянка, що знаходяться за адресою: [ADDRESS] , належить [PERSON] (розмір частки 4/10), [PERSON] (розмір частки 3/10) та [PERSON] (розмір частки 3/10). Згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 24 липня 2013 року, спадкоємцем майна після смерті [PERSON] є [PERSON] (розмір частки 4/10), [PERSON] (розмір частки 3/10) та [PERSON] (розмір частки 3/10). Із листа приватного нотаріуса Хустського районного нотаріального округу Закарпатської області Гелеван С.І. від 23 жовтня 2020 року відомо, що останній повідомив ТОВ "ФК "Укрфінанс груп" про те, що спадкоємцем майна [PERSON] яка померла [INFO] , а саме: незавершеного будівництвом торгового комплексу, кафе " [INFO] " та земельної ділянки, що знаходяться за адресою: [ADDRESS] , є [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . Також, у даному листі зазначено, що 21 жовтня 2013 року нотаріусом повідомлено ВАТ "Райффайзен Банк Аваль" про те, що видані свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [PERSON] . Згідно свідоцтва про смерть Серії [NUMBER] . [PERSON] помер [INFO] . V. Оцінка Суду. Згідно ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, а згідно ч. 1 ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно із ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 ЦК. На підставі ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. За ч. ч. 2, 3 ст. 533 ЦК України, якщо у зобов`язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за зобов`язаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом. Згідно із ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Згідно ч. 6 ст. 3 Закону України "Про іпотеку" в разі порушення боржником основного зобов`язання відповідно до іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити забезпечені нею вимоги за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими особами, права чи вимоги яких на передане в іпотеку нерухоме майно зареєстровані після державної реєстрації іпотеки. Відповідно до ст. 11 Закону України "Про іпотеку" майновий поручитель несе відповідальність перед іпотекодержателем за невиконання боржником основного зобов`язання виключно в межах вартості предмета іпотеки. Згідно із ст. 12 Закону України "Про іпотеку" в разі порушення іпотекодавцем обов`язків, встановлених іпотечним договором, іпотекодержатель має право вимагати дострокового виконання основного зобов`язання, а в разі його невиконання - звернути стягнення на предмет іпотеки. Відповідно до ст. 33 Закону України "Про іпотеку" в разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених статтею 12 цього Закону. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється в тому числі за рішенням суду. Відповідно до ст. 39 Закону України "Про іпотеку" в разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки в рішенні суду зазначаються: загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті іпотекодержателю з вартості предмета іпотеки; опис нерухомого майна, за рахунок якого підлягають задоволенню вимоги іпотекодержателя; заходи щодо забезпечення збереження предмета іпотеки або передачі його в управління на період до його реалізації (у разі необхідності); спосіб реалізації предмета іпотеки. У разі визначення судом способу реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів ціна предмета іпотеки у рішенні суду не зазначається та визначається при його примусовому виконанні на рівні, не нижчому за звичайні ціни на такий вид майна на підставі оцінки, проведеної суб`єктом оціночної діяльності або незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій. Згідно ч. 1 ст. 41 Закону України "Про іпотеку" реалізація предмета іпотеки, на який звертається стягнення за рішенням суду, проводиться, якщо інше не передбачено рішенням суду, шляхом продажу на прилюдних торгах, у тому числі у формі електронних торгів, у межах процедури виконавчого провадження, передбаченої Законом України "Про виконавче провадження", з дотриманням вимог цього Закону. Суд також зазначає, що за п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). На підставі ст. 513 ЦК України правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові. Правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні, яке виникло на підставі правочину, що підлягає державній реєстрації, має бути зареєстрований в порядку, встановленому для реєстрації цього правочину, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ст. 517 ЦК України первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. Відповідно до ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Отже,\~на підставі встановлених у судовому засіданні обставин та враховуючи норми матеріального права суд дійшов висновку, що внаслідок неналежного виконання [PERSON] та її спадкоємицями зобов`язань за кредитним договором від 05 червня 2008 року, в останніх перед позивачем виникла заборгованість в розмірі 18 406,57 доларів США, а тому позивач має право вимагати проведення звернення стягнення на предмет іпотеки, що належить відповідачам. Однак, суд зазначає, що відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК України). Перебіг позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч. 1 ст. 261 ЦК України). За зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (ч. 5 ст. 261 ЦК України). Отже, за змістом цієї норми початок перебігу позовної давності збігається з моментом виникнення в зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. Згідно із ст. 264 ЦК перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку. Позовна давність переривається у разі пред`явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач. Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується. Судом було встановлено, що строк позовної давності щодо стягнення із відповідачів заборгованості за кредитним договором №014/03-3/128-М від 05 червня 2008 року сплив 04 червня 2018 року, оскільки право звернення до суду з позовом про стягнення всієї суми заборгованості за таким кредитним договором виникло у кредитора 04 червня 2015 року внаслідок спливу строку дії такого договору. Однак, із цим позовом новий кредитор звернувся до суду лише 24 лютого 2021 року, тобто з пропуском строку загальної позовної давності за пред`явленими вимогами до позичальника. При цьому суд зазначає, що заміна сторін у зобов`язанні, відповідно до ст. 262 ЦК, не змінює порядку обчислення та перебігу позовної давності. Таким чином після укладення 27 червня 2019 року та 02 липня 2019 року договорів купівлі-продажу прав вимоги за кредитними договорами та іпотечними договорами, для позивача строки звернення до суду підлягають обчисленню так само, як і для ПАТ "Райффайзен Банк Аваль". З огляду на вищенаведене, суд дійшов висновку, що позивач пропустив строки звернення до суду із заявленими позовними вимогами про захист порушеного права кредитора шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Аналогічна правова позиція була викладена Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 24 квітня 2019 року по справі № 523/10225/15-ц. Відповідно до ст. 1 Закону України "Про іпотеку" іпотека - це вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом. Згідно із ч. 1 ст. 7 Закону України "Про іпотеку" за рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобов`язанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором, що визначена на час виконання цієї вимоги, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачене умовами договору, що обумовлює основне зобов`язання. Отже, законодавством передбачено право іпотекодержателя задовольнити забезпечені іпотекою вимоги за рахунок предмета іпотеки у випадку невиконання або неналежного виконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання. Суд встановив, що за договором іпотеки № 014/03-3/128-Z від 09 червня 2008 року сторони узгодили, що в забезпечення виконання усіх зобов`язань за кредитним договором № 014/03-3/128-М від 05 червня 2008 року, в тому числі з повернення наданого кредиту та сплати відсотків за користування кредитом, іпотека у вигляді майна, а саме, незавершеного будівництва торгового комплексу та земельної ділянки площею 0,0669 га, що розташовані за адресою [ADDRESS] , забезпечувала вимоги іпотекодержателя щодо сплати боржником всіх його платіжних зобов`язань за таким кредитним договором у розмірі, порядку та строки, встановлені умовами кредитного договору. Натомість, умовами кредитного договору № 014/03-3/128-М від 05 червня 2008 року було передбачено дату остаточного повернення кредиту 04 червня 2015 року. Отже, право задовольнити забезпечені іпотекою вимоги за рахунок предмета іпотеки виникало у кредитора в зв`язку з невиконанням боржником вимог договору про повернення кредиту в повному обсязі в строк до 04 червня 2018 року. Позовна давність - це законне право правопорушника уникнути переслідування або притягнення до суду після закінчення певного періоду після скоєння правопорушення. Термін позовної давності виконує кілька завдань, у тому числі забезпечує юридичну визначеність та остаточність, запобігаючи порушенню прав відповідачів, які можуть трапитись у разі прийняття судом рішення на підставі доказів, що стали неповними через сплив часу. Європейський суд з прав\~людини, юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції\~про захист прав людини і основоположних свобод\~(п. 1 ст. 32), наголошує, що позовна давність - це законне право правопорушника уникнути переслідування або притягнення до суду після закінчення певного періоду після скоєння правопорушення. Механізм застосування позовної давності повинен бути достатньо гнучким, тобто, як правило, він мусить допускати можливість зупинення, переривання та поновлення строку позовної давності, а також корелювати із суб`єктивним фактором, а саме - обізнаністю потенційного позивача про факт порушення його права (пункти 62, 66 рішення ЄСПЛ від 20 грудня 2007 року за заявою №23890/02 у справі "Фінікарідов проти Кіпру"). Як було встановлено судом, позивачем було пропущено трирічний строк загальної позовної давності для задоволення вимог позивача до відповідачів про стягнення заборгованості за кредитним договором №014/03-3/128-М від 05 червня 2008 року. Таким чином, враховуючи те, що позивач пропустив строки звернення до суду про стягнення заборгованості з відповідачів за договором кредиту №014/03-3/128-М від 05 червня 2008 року, то відповідно для позивача також сплинули строки позовної давності щодо вимоги про звернення стягнення на предмет іпотеки за договором іпотеки № 014/03-3/128-Z від 09 червня 2008 року, яким забезпечувалось виконання зобов`язань позичальника за таким кредитним договором. Аналогічна правова позиція була викладена Верховним Судом у постанові від 10 жовтня 2019 року по справі № 357/9126/17-ц. Суд при цьому встановив, що матеріали справи не містять доказів переривання строку позовної давності за заявленими вимогами. На підставі ч. 4 ст. 267 ЦК сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Оскільки від представника відповідачів надійшло до суду письмове клопотання про застосування до вказаного спору строків позовної давності, то заявлені до них позовні вимоги не підлягають задоволенню, виходячи з положень ч. 4 ст. 267 ЦК. На підставі вищенаведеного, суд дійшов висновку, що заявлені позовні вимоги про захист порушеного права кредитора шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки не підлягають задоволенню внаслідок впливу строку позовної давності їх пред`явлення до суду. Щодо зустрічного позову слід зазначити наступне. Згідно з положеннями ст. 1216, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно з абз. 5 ч. 1 ст. 1219 ЦК України не входять до складу спадщини права та обов`язки, що нерозривно пов`язані з особою спадкодавця, зокрема, права та обов`язки особи як кредитора або боржника, передбачені статтею 608 цього Кодексу. Відповідно до ст. 608 ЦК України встановлено, що зобов`язання припиняється смертю боржника, якщо воно є нерозривно пов`язаними з його особою і у зв`язку з цим не може бути виконане іншою особою. Разом з тим, у разі смерті позичальника за кредитним договором за наявності спадкоємців відбувається заміна боржника в основному зобов`язанні, який несе відповідальність у межах вартості майна, одержаного у спадщину (висновок Верховного Суду України, викладений у постанові від 17 квітня 2013 року у справі № 6-18цс13, висновок Верховного Суду у складі Касаційного цивільного суду, викладений у постанові від 11 липня 2018 року у справі № 2-2519/11). Відповідно до статті 1 Закону України "Про іпотеку" іпотекодавець - особа, яка передає в іпотеку нерухоме майно для забезпечення виконання власного зобов`язання або зобов`язання іншої особи перед іпотекодержателем. Іпотекодавцем може бути боржник або майновий поручитель. Згідно зі статтями 546, 553, 572, 575 ЦК України порука та застава (зокрема, іпотека) є різними видами забезпечення виконання зобов`язань. А тому приписи інституту поруки не застосовуються до правовідносин кредитора з іпотекодавцем. У випадку смерті боржника за кредитним договором його права й обов`язки за цим договором переходять до спадкоємців, які зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину (частина перша статті 1282 ЦК України). Положеннями Закону України "Про іпотеку" такої підстави як припинення іпотеки у зв`язку із смертю іпотекодавця не встановлено. Натомість ст. 23 Закону України "Про іпотеку" встановлено, що у разі переходу права власності на предмет іпотеки від іпотекодавця до іншої особи, у тому числі в порядку спадкування чи правонаступництва, іпотека є дійсною для набувача відповідного нерухомого майна. Особа, до якої перейшло право власності на предмет іпотеки, набуває статус іпотекодавця і має всі його права і несе всі його обов`язки за іпотечним договором у тому обсязі і на тих умовах, що існували до набуття ним права власності на предмет іпотеки. Якщо право власності на предмет іпотеки переходить до спадкоємця фізичної особи - іпотекодавця, такий спадкоємець не несе відповідальність перед іпотекодержателем за виконання основного зобов`язання, але в разі його порушення боржником він відповідає за задоволення вимоги іпотекодержателя в межах вартості предмета іпотеки. Оскільки спадкодавець був і позичальником за кредитним договором, й іпотекодавцем за договором іпотеки, після його смерті відбувається заміна позичальника за кредитним договором на спадкоємця, який прийняв у спадщину спадкове майно. Такий спадкоємець за визначених у законодавстві умов надалі несе відповідальність за кредитним договором у межах вартості майна, одержаного у спадщину. Аналіз вказаних положень закону свідчить про те, що правила ст. 1281 ЦК України регулюють порядок пред`явлення кредитором спадкодавця вимог до спадкоємців щодо виконання зобов`язань спадкодавця перед своїм кредитором, а не порядок звернення стягнення на предмет іпотеки. Строк в межах якого іпотекодержатель може звернутися з вимогою про звернення стягнення на предмет іпотеки, встановлюється загальними положеннями про позовну давність (постанова Верховного Суду України від 02 березня 2016 р. справа № 6-1286цс15). Таким чином, у зв`язку зі смертю [PERSON] , яка була позичальником за кредитним договором та іпотекодавцем за договором іпотеки, відкрилася спадщина, яку прийняли позивачі за зустрічним позовом, перебравши на себе обов`язки іпотекодавця в межах вартості предмета іпотеки. У цьому разі положення ст. 1281 ЦК України до спірних правовідносин не застосовуються, що свідчить про безпідставність позовних вимог в цій частині. Крім того, порука або застава, встановлена іншою особою, припиняється після заміни боржника, якщо поручитель або заставодавець не погодився забезпечувати виконання зобов`язання новим боржником (частина перша статті 523 ЦК України). Тому, зобов`язання позичальника та іпотекодавця, як власника майна та позивача як поручителя за договором поруки може бути повністю припиненим з підстави, визначеної частиною першою статті 523 ЦК України, у випадку, коли позивачем як спадкоємцем після смерті позичальника, а отже, і новим боржником за кредитним договором, не надано згоди на забезпечення виконання основного зобов`язання новим боржником. Згідно з положеннями чинного законодавства кредиторові спадкодавця належить протягом шести місяців від дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, пред`явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, незалежно від настання строку вимоги. Якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про відкриття спадщини, він має право пред`явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, протягом одного року від настання строку вимоги. Кредитор спадкодавця, який не пред`явив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у строки, встановлені частинами другою і третьою статті 1281 ЦК України, позбавляється права вимоги (частина четверта вказаної статті). Позивач стверджує, що відповідач відповідно до ч. 3 і 4 ст. 1281 ЦК України позбавлений права вимоги до спадкоємців, оскільки ним пропущено встановлений законом строк. Як зазначала Велика Палата Верховного Суду у постанові від 17 квітня 2018 року у справі № 522/407/15-ц, ст. 1281 ЦК України, яка визначає преклюзивні строки пред`явлення кредиторських вимог до спадкоємців, застосовується і до кредитних зобов`язань, забезпечених іпотекою. Сплив визначених статтею 1281 ЦК України строків пред`явлення кредитором вимоги до спадкоємців має наслідком позбавлення кредитора права вимоги за основним і додатковим зобов`язаннями, а також припинення таких зобов`язань. Разом з тим, в матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази на підтвердження доводів позову про невідкладне повідомлення відповідача про смерть позичальника [PERSON] . Вказані обставини унеможливлюють встановити факт наявності чи відсутності у кредитора прав пред`явлення вимоги до позивача як спадкоємця у встановлені законом строки. З огляду на вищевикладене, беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносини, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні зустрічного позову. VІ. Розподіл судових витрат між сторонами. Відповідно до ч. 1, та ч.2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір\~покладається на\~сторони пропорційно\~розміру задоволених\~позовних вимог.\~ Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: dismissed