Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-15 00:00:00

У вересні 2016 року позивач ПАТ "Кредобанк" звернувся в суд з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за договором кредиту. В обґрунтування своїх вимог позивач вказував, що 21.05.2008 року ВАТ "Кредобанк", правонаступник ПАТ "Кредобанк", та [PERSON] уклали додатковий договір до договору банківського рахунку № absen/29 від 22.01.2008 року. Відповідно до умов договору позивач встановив позичальнику кредитний ліміт в розмірі 1950,00 грн., а відповідач зобов'язується використати кредит на цілі, вказані в цьому договорі, повернути кредит, сплатити проценти та інші платежі в строк та на умовах, визначених договором. У свою чергу позичальником умови кредитного договору належним чином не виконуються, кредит в порядку і термін, передбачені кредитним договором, не повертається, проценти за користування кредитом не сплачуються. Згідно розрахунку заборгованість відповідача станом на 25.07.2016 року становить: 7226,35 грн., з яких: - 1947,00 грн. - неповернута сума кредиту; - 2762,66 грн. - прострочені відсотки; - 146,76 грн. - прострочена сума комісії за адміністрування кредиту; - 2369,93 грн. - пеня. В зв'язку з тим, що відповідач не бажає добровільно погасити заборгованість за кредитним договором, позивач просив суд стягнути зазначену суму в примусовому порядку. Представник позивача у заяві про розгляд справи за їх відсутністю позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив стягнути з відповідача борг у сумі - 7226,35 грн. та судові витрати, які були сплаченні при зверненні до суду з даним позовом. Відповідач у судове засідання не з'явилася, судом про дату і час розгляду справи була повідомлена належним чином, про що свідчить наявне у справі поштове повідомлення про вручення судової повістки, доказів про поважність причин неявки суду не надала. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України, на підставі наявних у справі доказів. Суд дослідивши матеріали справи, вважає позов таким, що не підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Згідно статей 10, 60 Цивільного процесуального кодексу України цивільне судочинство здійснюються на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Відповідно до вимог частини 3 статті 11 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно статті 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, висновків експертів. В силу статті 11 ЦК України підставою виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори й інші правочини. Відповідно до статті 626 ЦК України - договір є домовленість двох або більше сторін спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Частиною 3 статті 203 ЦК України передбачено, що волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Угодами є вольові акти поведінки людей, при цьому вольовий характер угод виявляється у тому, що сторони, укладаючи угоду, мають намір досягнути певного правового результату. Внутрішнє бажання особи укласти ту чи іншу угоду й тим самим досягнути певного правового результату іменується волею. Однак наявність внутрішньої волі особи недостатньо для укладання угоди. Зовнішнє вираження внутрішнього бажання особи є волевиявлення. Відповідно до частини 2 статті 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Судовим розглядом встановлено, що підпис відповідача в додатковому договорі від 21.05.2008 року до договору банківського рахунку № absen/29 від 22.01.2008 року відсутній, що в свою чергу свідчить відсутність її волевиявлення на укладення даного договору та невідповідність вимогам статтям 203, 207, 626 ЦК України. Аналізуючи досліджені в судовому засіданні докази у їх сукупності, суд приходить до висновку про недоведеність позовних вимог, у зв'язку з чим відмовляє позивачу у задоволенні позову, так як відповідач не підписувала кредитний договір, та позивач не надав суду доказів про те що саме [PERSON] отримувала у банку грошові кошти. Відповідно до ст. 88 ЦПК України позивачу не відшкодовується понесені ним судові витрати через те, що йому відмовляє в задоволенні позову.

Outcome: dismissed