Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-21 00:00:00

[PERSON] звернувся до Рівненського міського суду Рівненської області із позовом до ФОП [PERSON] , в якому просить визнати недійсним Договір на надання послуг з придбання нерухомого майна від 10 лютого 2016 року між ФОП [PERSON] та [PERSON] ; стягнути з відповідача на його користь понесені судові витрати. Позовні вимоги обгрунтовані тим, що 12 грудня 2017 року Рівненським міським судом Рівненської області у справі №569/7978/17 за позовом ФОП [PERSON] до [PERSON] , про стягнення заборгованості за Договором на надання послуг з придбання нерухомого майна від 10.02.2016 р. було ухвалено заочне рішення, яким із [PERSON] на користь ФОП [PERSON] було стягнуто заборгованість за Договором на надання послуг з придбання нерухомого майна від 10.02.2016 р. в сумі основного боргу 43250, 00 грн., штраф в сумі 13250,00 грн., інфляційні втрати в сумі 6963, 60 грн., три відсотки річних в сумі 1578, 33 грн. та судові витрати по справі. Вказане рішення було переглянуте на підставі його заяви та ухвалою Рівненського міського суду від 11 травня 2018 року заочне рішення Рівненського міського суду від 12 грудня 2017 року у справі скасовано та справу призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження. Надалі, ухвалою Рівненського міського суду від 27 вересня 2018 року у справі №569/7978/17 призначено судову почеркознавчу експертизу, за висновком якої, підписи в договорі на сторінках 3 та 4 договору після слів "Покупець" на Договорі від 10 лютого 2016 року виконані не [PERSON] , а іншою особою. Також, ухвалою Рівненського міського суду від 05 лютого 2019 року у справі №569/7978/17 призначено комісійну судову почеркознавчу експертизу, за висновком якої підписи в графі "Покупець" на Договорі від 10 лютого 2016 року виконані [PERSON] 28 листопада 2019 року ним подано у справі № 569/7978/17 зустрічну позовну заяву про визнання Договору на надання послуг з придбання нерухомого майна від 10 лютого 2016 року недійсним, яка ухвалою Рівненського міського суду від 22 жовтня 2020 року повернута, як така, яка подана з порушенням встановленого судом строку в ухвалі від 18 травня 2018 року для подачі зустрічної позовної заяви, а тому вимушений здійснювати захист свого порушеного права шляхом звернення до суду із даною позовною заявою. Щодо визнання Договору на надання послуг з придбання нерухомого майна від 10 лютого 2016 року вказує, що умова п. 7.1. Договору про встановлення неустойки в розмірі 100% винагороди (вартості послуги) не відповідає вимогам п.5 ч.3 ст.18 ЗУ "Про захист прав споживача" та є несправедливою. Також несправедливими є умови п.5.1. та 5.3.1. щодо встановлення вартості послуг та вартості огляду одного об"єкта Продавця, що є неспіврозмірною із затратами агентства (зокрема із платою за таку роботу виконавцю - 50 грн.). При цьому, наданий суду ФОП [PERSON] у справі №5697978/17 Договір про надання послуг з відчуження нерухомого майна від 10 лютого 2016 року за формою не відповідає встановленим вимогам, тому не може бути підставою для виникнення зобов"язань і є недійсним. Текст оспорюваного Договору міститься на двох окремих аркушах, які не з"єднані між собою у спосіб, що унеможливлює їх роз"єднання без порушення їх цілісності, у ньому не зазначено кількості прошитих (пронумерованих) і скріплених аркушів, а також перший аркуш договору взагалі не містять підписів сторін. При цьому договір також не містить відомостей про наявність інших аутентичних примірників для кожної із сторін. Окрім того вказує, що такий договір йому не вручався, а про його існування він довідався лише в суді при розгляді справи№569/7978/17. Щодо строку позовної давності вказує, що з ФОП [PERSON] він ніколи не зустрічався, в приміщенні Агентства нерухомості за адресою: [ADDRESS] ніколи не був, умови оспорюваного договору зі ним не узгоджували, примірника договору йому не надавали, тому вперше він ознайомився із цим договором в суді 05 лютого 2018 року, а оскільки у Висновку експерта від 19 листопада 2018 року було встановлено, що підписи на договорі не належать йому, тому у нього не було потреби визнавати цей договір недійсним, оскільки він вважався неукладеним. У зв"язку із висновком експертів № 1.1.-176/19 від 26 вересня 2019 року про належність йому підписів у Договорі від 10 лютого 2016 року, вважає, що у нього виникла потреба у захисті своїх прав шляхом визнання цього договору недійсним. У зв"язку з тим, що він був ознайомлений із текстом укладеного договору, лише 05 лютого 2018 року, а зустрічний позовом про визнання правочину подав 28 листопада 2019 року, тому вважає, що строк позовної давності ним не пропущений. 19 січня 2021 року представником відповідача подано відзив на позовну заяву, в якому просила в задоволенні позову відмовити. Вказує, що 10 лютого 2016 року між ФОП [PERSON] та [PERSON] було укладено Договір на надання послуг з придбання нерухомого майна. [PERSON] було надано комплекс послуг з пошуку та надання інформації щодо нерухомого майна, згідно його замовлення та визначених характеристик об"єктів нерухомості, а також забезпечено огляд запропонованих об"єктів. Взяті на себе зобов"язання за Договором ФОП виконані в повному обсязі, на замовлення [PERSON] здійснено пошук, надано інформацію та запропоновано для огляду відповідні Об"єкти нерухомого майна, один з яких в подальшому було придбано. [PERSON] наданих йому по Договору послуг не оплатив і у зв"язку з цим ФОП [PERSON] 19 травня 2017 року звернулась до суду з позовом про стягнення з [PERSON] заборгованості за вказаним Договором. Для з"ясування факту підписання чи непідписання Договору [PERSON] у справі №569/7978/17 ухвалою суду від 05 лютого 2019 року було призначено комісійну судову почеркознавчу експертизу, згідно Висновку експертів №1.1-176/19 від 26 червня 2019 року було встановлено, що підписи у графі "Покупець" в Договорі на надання послуг з відчуження нерухомого майна від 10 лютого 2016 року виконані [PERSON] . Отже, факт підписання [PERSON] . Договору на надання послуг з відчуження нерухомого майна від 10 лютого 2016 року встановлено, а його твердження про те, що Договір він не укладав і не підписував, спрямовані лише на ухилення від виконання його зобов"язань по оплаті наданих йому послуг. Наразі розгляд цивільної справи №569/7978/17 триває. Також зазначає, що Договір на надання послуг з відчуження нерухомого майна від 10 лютого 2016 року укладений між ФОП [PERSON] та [PERSON] у простій письмовій формі, скріплений підписами сторін, з досягненням згоди щодо усіх істотних умов для договорів даного виду (зміст послуги, вартість послуг), та з виконанням його умов з боку Виконавця ФОП [PERSON] , а тому жодної з перелічених підстав недійсності оспорюваного Договору [PERSON] не доведено. Підписуючи договір позивач погодився з умовами визначення ціни та жодних застережень чи заперечень з цього приводу не виклав, що засвідчують його підписи в Договорі. Вважає, що позовні вимоги є недоведеними жодними належними і допустимими доказами, а сам позов пред"явлено з пропуском строку позовної давності та виключно для створення штучної підстави для ухилення позивача від виконання зобов"язань зі сплати послуг. Ухвалою суду від 16 листопада 2020 року прийнято до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження у справі, перше судове засідання для розгляду справи по суті призначено на 17 грудня 2020 року з повідомленням (викликом) сторін, визначено сторонам строк для подання відзиву на позов, відповіді та заперечень. Ухвалою суду від 26 січня 2021 року задоволено клопотання представника позивача адвоката Курганської О.В. про витребування доказів та витребувано з Рівненського міського суду Рівненської області матеріали цивільної справи № 569/7978/17 за позовом ФОП [PERSON] до [PERSON] про стягнення заборгованості для огляду у судовому засіданні. Також, протокольною ухвалою суду від 26 січня 2021 року задоволено клопотання представника відповідача про долучення до матеріалів справи свідоцтва про зміну імені відповідача [PERSON] . В судовому засіданні 26 березня 2021 року представник позивача [PERSON] - адвокат Курганська О.В. підтримала позовні вимоги, просила позов задоволити. Представник відповідача ФОП [PERSON] - адвокат Данилюк І.В. в судовому засіданні 26 березня 2021 року позовні вимоги не визнала, просила відмовити в задоволенні позову. Протокольною ухвалою суду від 26 березня 2021 року задоволено клопотання представника позивача, визнано явку відповідача обов"язковою для дачі пояснень, у зв"язку з чим оголошено перерву до 20 квітня 2021 року на 12 год. 15 хв. з повідомленням (викликом) сторін. 20 квітня 2021 року відповідач ФОП [PERSON] в судове засідання не з"явилася, подала до суду заяву за вх.№23095/21, в якій просила справу розглянути у її відсутність на підставі наданих доказів. Також повідомила, що 15 квітня 2021 року розірвано Договір про надання правової допомоги укладений 05 січня 2021 року з АО "Данилюк і партнери", за яким правову допомогу їй надавала адвокат Данилюк І.В. Правова допомога у справі їй наразі не надається. Судове засідання призначене на 12 год. 30 хв. 13 травня 2021 року та на 12 год. 30 хв. 04 червня 2021 року було відкладено у зв"язку із неявкою відповідача. В судове засідання 22 червня 2021 року представник позивача подала клопотання, в якому просила справу розглянути у її відсутність, позовні вимоги підтримує та просить задоволити. Відповідач в судове засідання 22 червня 2021 року не з"явилась, згідно попередньо поданої заяви, просила справу розглянути у її відсутність на підставі наданих доказів. Таким чином, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність представника позивача та відповідача, окрім того, позиція щодо позовних вимог відповідачем висловлена у відзиві на позов. Розглянувши подані позивачем документи і матеріали, з"ясувавши фактичні обставини, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступного. Відповідно до ст.15,16 ЦК України, ст.4,5 ЦПК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, і має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Судом встановлено, що 10 лютого 2016 року між [PERSON] та ПП [PERSON] укладено Договір на надання послуг з відчуження нерухомого майна. Відповідно до ст.11 ЦК України цивільні права та обов"язки виникають, зокрема, із договорів та інших правочинів. За змістом ст.202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов"язків. Загальні вимоги, додержання яких є необхідними умовами для чинності правочину, передбачені ст.203 ЦК України, зокрема, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Згідно ст. 215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п"ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. У випадках, встановлених цим Кодексом, нікчемний правочин може бути визнаний судом дійсним. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). Недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов"язані з його недійсністю (ст.216 ЦК України). Згідно ч.1 ст. 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов"язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов"язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Згідно ч.ч.1, 2 ст. 902 ЦК України виконавець повинен надати послугу особисто. У випадках, встановлених договором, виконавець має право покласти виконання договору про надання послуг на іншу особу, залишаючись відповідальним в повному обсязі перед замовником за порушення договору. Отже, природа вказаного правочину перебачає надання Виконавцем певного виду послуг, які мають бути оплачені Замовником. Пунктом 7 Постанови №9 Пленуму Верховного Суду України від 06.11.2009 року передбачено, що правочин може бути визнаний недійсним лише з підстав, визначених законом, та із застосуванням наслідків недійсності, передбачених законом. За змістом статті 216 ЦК та виходячи із загальних засад цивільного законодавства суд може застосувати з власної ініціативи реституцію як наслідок недійсності оспорюваного правочину. Інші наслідки недійсності оспорюваного правочину (відшкодування збитків, моральної шкоди тощо) суд застосовує відповідно до статті 11 ЦПК. Відповідно до положень ст.18 Закону України "Про захист прав споживачів", продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов"язків на шкоду споживача, встановлення вимоги щодо сплати споживачем непропорційно великої суми компенсації (понад п"ятдесят відсотків вартості продукції) у разі невиконання ним зобов"язань за договором, тощо. Згідно п.5.1 Договору, Сторони дійшли згоди, що вартість послуг (винагорода) агенства складає 13250 грн.. Згідно п.5.3.1 Договору, вартість огляду (показу) Об"єкта Продавця становить 10000 грн.. Згідно п.7.1 Договору, покупець за невиконання своїх обов"язків за договором, окрім сплати належних за договором платежів, несе відповідальність за невиконання вимог п.5.2-5.5 договору покупець сплачує Агентству неустойку у вигляді штрафу в розмірі винагороди визначеної п.5.1 цього договору. Суд вважає, що вищевказані пункти договору, не відповідають вимогам п.5 ч.3 ст.18 Закону України "Про захист прав споживача". Частина 1 статті 203 ЦК України каже, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Згідно з ст.12,13,81 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Судом не приймається до уваги твердження відповідача, з приводу пропуску позивачем строку на звернення до суду з даним позовом, оскільки, як вбачається з матеріалів справи про існування вказаного договору та про його зміст позивач довідався 05 лютого 2018 року, а поданий 28 листопада 2019 року зустрічний позов у справі №569/7978/17 за позовом ФОП [PERSON] до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором про надання послуг з придбання нерухомого майна був повернутий ухвалою суду 22 жовтня 2020 року. З даним позовом [PERSON] звернувся 13 листопада 2020 року. Отже суд враховуючи наведене вважає, що позивач звернувся до суду з даним позовом в межах строку позовної давності. Відповідач не надала суду належних, допустимих, достовірних та достатніх доказів, про те, що позивач був обізнаний в укладанні Договору на надання послуг з придбання нерухомого майна від 10 лютого 2016 року. Окрім того, як вбачається із долучених представником позивача доказів, ухвалою суду від 25 травня 2021 року прийнято відмову позивача ФОП [PERSON] від позову до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором про надання послуг з придбання нерухомого майна. Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що позовні вимоги є законними, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Згідно ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивачем при зверненні до суду з цим позовом був сплачений судовий збір в розмірі 840,80 грн., який підлягає відшкодуванню за рахунок відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: approved