Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-03 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом, в якому просив стягнути з [PERSON] на свою користь матеріальну шкоду в розмірі 123481,73 грн., та моральну шкоду у розмірі 100000,00 грн., що разом становить 223481,73 грн., та судові витрати. В обгрунтування позову вказав, що 18.07.2017 року близько 14.55 год.. [PERSON] , керуючи автомобілем ГАЗ 31105, державний реєстраційний номер [NUMBER] , здійснюючи рух у м. Херсоні по проспекту Святих Кирила та Мефодія, біля будинку 26, при розвороті не надав переваги в русі автомобілю під його керуванням, який рухався по пр. Святих Кирила та Мефодія у напрямку вулиці Робочої, що спричинило зіткнення транспортних засобів, внаслідок чого його автомобіль отримав значні механічні пошкодження. Постановою апеляційного суду Херсонської області від 30.03.2018 року [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та провадження у справі закрито через закінчення на момент розгляду справи строків накладення адміністративного стягнення. Цивільно-правова відповідальність відповідача застрахована у ПрАТ "СТ"Гарантія", саме якою було замовлено оцінку його автомобіля для визначення матеріального збитку. За Звітом про оцінку автотоварознавчого дослідження, матеріальний збиток складає 213481,73 грн. Страховою компанією було виплачено йому 90 тис. грн. в рахунок відшкодування частини завданих матеріальних збитків. У зв`язку з вказаним, залишорк завданих йому збитків складає 123481,73 грн., які відповідач у добровільному порядку відмовляється відшкодовувати. Крім того, внаслідок ДТП йому завдана моральна шкода, яка виразилася у тому, що у момент коли сталася ДТП він пережив значний стрес у зв`язку з раптовістю та небезпечним характером ситуації, яка загрожувала його життю та здоров`ю. У зв`язку з пошкодженням автомобіля, втратив свій звичний спосіб пересування, на який накопичував все життя, внаслідок чого його звичний образ життя порушений, крім того, після ДТП побоюється сідати за кермо. При визначені ціни морального відшкодування виходив із інтенсивності стресу, який пережив в момент ДТП у зв`язку із виникненням загрози його життю і здоров`ю, адже після удару, його автомобіль перевернувся декілька разів та врізався у дерево, а також переживань у зв`язку із порушенням нормального для нього способу життя. Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 27 лютого 2020 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. 24.03.2020 року відповідачем подано відзив на позовну заяву,у якому вказав, що з позовними вимогами не згоден, оскільки постанова про закриття адміністративної справи на підставі п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП за своєю природою не є звинуваченням і не несе юридичних наслідків, повинна виноситися в будь-якому випадку, незалежно від наявності чи відсутності вини. У відношенні до нього адміністративне провадження за постановою судді Херсонського міського суду Херсонської області від 04.12.2017 р. закрито на підставі п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП. Апеляційний суд Херсонської області постановою від 30.03.2018 р. також закрив справу з тих самих підстав, але визнав його винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. Вказує, що постанова апеляційного суду не є належним і допустимим доказом його вини. Крім того, звіт товарознавчого дослідження не є належним і допустимим доказом. Звіт складено на замовлення страхової компанії, яка з ним погодилася та договором узгодження розміру страхової суми від 19.03.2018 р. була визначена сума страхового відшкодування 90 тис. грн., при цьому, і визначення суми збитків та укладення договору було зроблено без його участі, так само як і огляд автомобіля. З огляду на наведене просив відмовити у задоволенні позову. Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 21 травня 2020 року вирішено перейти від розгляду за правилами спрощеного позовного провадження до розгляду за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче засідання. Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 02 жовтня 2020 року закрит підготовче провадження у справі та справу призначено до судового розгляду за суттю. Позивач в судове засідання не з`явився, в матеріалах справи наявна заява про розгляд справи у відсутність. Представником відповідача подано заяву про проведення розгляду справи у письмовому провадженні. За приписами ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступні обставини та відповідні ним правовідносини. Постановою апеляційного суду Херсонської області від 30 березня 2018 року постанову херсонського міського суду Херсонської області від 04 грудня 2017 року, якою провадження відносно [PERSON] за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП закрито у зв`язку із закінченням строку притягнення до адміністративної відповідальності скасовано; ухвалено нову постанову, якою визнано винним [PERSON] у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та провадження у справи закрито, у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи строків накладення адміністративного стягнення, передбачених ст. 38 КУпАП. Постанова набрала законної сили 30.03.2018 року (арк. справи 8-10). Постановою встановлено, що відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії БР №003212 від 18 липня 2017 року, схеми дорожньо-транспортної пригоди, пояснень [PERSON] , [PERSON] , 18 липня 2017 року, близько 14 год. 55 хв., [PERSON] , керуючи автомобілем ГАЗ 31105, здійснюючи рух в м. Херсоні по вул. Св. Кирила та Мефодія біля будинку №26, при розвороті не надав переваги в русі автомобілю HYUNDAI SONATA, державний реєстраційний номер [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , який рухався по вул. Св. Кирила та Мефодія у напрямку вулиці Робочої, внаслідок чого сталося зіткнення автомобілів, які отримали механічні пошкодження. Вказаною постановою [PERSON] визнано винним у порушенні правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, тобто встановлений причинний зв`язок між порушенням правил дорожнього руху та настання наслідків у вигляді майнової шкоди (пошкодження транспортних засобів). Досліджені судом докази є належними, допустимими, достовірними та достатніми для висновку про винність [PERSON] у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП. Між порушенням [PERSON] правил дорожнього рухуі зіткненням, що сталося з іншим автомобілем, є прямий причинний зв`язок. Відповідно до ч. 4, 6 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. З огляду на наведене, з врахуванням встановлення безпосередньої вини [PERSON] у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, між порушення ним правил дорожнього руху і зіткненням встановлено прямий причинний зв`язок, суд вважає безпідставними посилання відповідача у відзиві на те, що його вина не доведена. За договором узгодження розміру страхової виплати (страхового відшкодування) між Приватним акціонерним товариством "Страхове товариство "Гарантія" та [PERSON] , укладеним 19 березня 2018 року, сторонами узгоджено розмір страхової виплати (страхового відшкодування), що належить до виплати Страховиком Потерпілій особі по страховому випадку, по якому згідно договору (полісу) страхування Страховика наступає відповідповідальність Страховика щодо здійснення страхової виплати (страхового відшкодування), узгоджений розмір страхової виплати в розмірі 90 тис. грн. (арк. справи 11). Згідно звіту про оцінку №2841 авто товарознавчого дослідження транспортного засобу від 25.07.2017 р. складеного ФОП [PERSON] , матеріальний збиток завданий власнику автомобіля HYUNDAI SONATA, VIN [NUMBER] , державний реєстраційний [NUMBER] складає 213481,73 грн. (арк. справи 47). У частині першій статті 1166 ЦК України визначено, що майнова шкода, заподіяна майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується у повному обсязі особою, що її заподіяла. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Згідно зі статтею 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо - і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Статтею 1192 ЦК України передбачено, що якщо інше не встановлено законом, з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. За загальним правилом відповідальність за шкоду несе боржник - особа, яка завдала шкоди. Якщо шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки (зокрема, діяльністю щодо використання, зберігання та утримання транспортного засобу), така шкода відшкодовується володільцем джерела підвищеної небезпеки - особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом (частина друга статті 1187 ЦК України). До сфери обов`язкового страхування відповідальності належить цивільно-правова відповідальність власників наземних транспортних засобів згідно зі спеціальним Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». У статті 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначено, що метою здійснення обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, а також захист майнових інтересів страхувальників. Об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу (стаття 5 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»). Згідно зі статтею 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховим випадком є дорожнього-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого. Таким чином, страховик за договором страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів також є відповідальною особою за завдані збитки. Водночас, на відміну від особи, яка завдала шкоди, обсяг відповідальності страховика за договором страхування відповідальності обмежений нормами Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Зокрема, правила відшкодування шкоди, заподіяної третій особі, встановлені у статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», згідно з пунктом 22.1 якої у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує в установленому цим законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Отже, страховик за договором страхування цивільно-правової відповідальності відшкодовує лише шкоду, яка визначена та оцінена в порядку, встановленому цим законом. Відповідно до пункту 1 частини другої статті 22 ЦК України реальними збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права. Згідно зі статтями 29, 32 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого в порядку, встановленому законодавством. Шкоду, пов`язану з утратою товарної вартості транспортного засобу, страховик не відшкодовує. Згідно з пунктом 2.4 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України та Фонду державного майна України від 24.11.2003№ 142/5/2092 (далі - Методика), вартість матеріального збитку (реальні збитки) визначається як вартісне значення витрат, яких зазнає власник у разі пошкодження або розукомплектування колісного транспортного засобу (далі - КТЗ), з урахуванням фізичного зносу та витрат, яких зазнає чи може зазнати власник для відновлення свого порушеного права користування КТЗ (втрати товарної вартості). Відповідно до пункту 8.3 Методики вартість матеріального збитку визначається як сума вартості відновлювального ремонту з урахуванням значення коефіцієнта фізичного зносу складників КТЗ та величини втрати товарної вартості. Згідно з ч.ч.1-3 ст.72 ЦПК України експертом може бути особа, яка володіє спеціальними знаннями, необхідними для з`ясування відповідних обставин справи. Експерт може призначатися судом або залучатися учасником справи. Експерт зобов`язаний дати обґрунтований та об`єктивний письмовий висновок на поставлені йому питання. Відповідно до ст.83 ЦПК України сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. За приписами ст.77, 78 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Відповідно до ст.79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. А відповідно до ст. 80 ЦПК достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Звернувшись з даним позовом до суду, позивач просив стягнути з відповідача як особи, яка завдала шкоду, суму майнової шкоди в розмірі 123481,73 грн., що підтверджується звітом № 2841 про оцінку авто товарознавчого дослідження транспортного засобу, проведену оцінювачем ФОП [PERSON] , що має відповідне свідоцтво та сертифікат (арк. справи 12-47). Відповідач, заперечуючи проти вказаної оцінки, клопотання про призначення судової експертизи не заявляв, власної експертизи суду не надав, тобто не спростував розмір заподіяної шкоди. Відповідно до ч.ч.1,2 ст.106 ЦПК України учасник справи має право подати до суду висновок експерта, складений на його замовлення. Порядок проведення експертизи та складення висновків експерта за результатами проведеної експертизи визначається відповідно до чинного законодавства України про проведення судових експертиз. Частиною 6 ст. 106 ЦПК України зазначено, що експерт, який склав висновок за зверненням учасника справи, має ті самі права і обов`язки, що й експерт, який здійснює експертизу на підставі ухвали суду. Згідно з ч. 5 ст. 106 ЦПК України у висновку експерта повинно бути зазначено, що висновок підготовлено для подання до суду, та що експерт обізнаний про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок. З врахуванням визначення вартості матеріального збитку, виплати страховою компанією відшкодування в розмірі 90 тис. грн.. різниця в розмірі 123481,73 грн. підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. Вирішуючи питання про наявність підстав для стягнення моральної шкоди, суд виходить з наступного. Відповідно до статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Відповідно до ст.1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності та справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Європейський суд з прав людини вказує, що оцінка моральної шкоди по своєму характеру є складним процесом, за винятком випадків коли сума компенсації встановлена законом. При визначенні розміру моральної шкоди суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Зміст понять «розумність» та «справедливість» при визначенні розміру моральної шкоди розкривається і в рішеннях Європейського Суду, який при цьому виходить з принципу справедливої сатисфакції, передбаченої статтею 41 Конвенції. Зокрема, у рішеннях «Тома проти Люксембургу», «Калок проти Франції» та «Недбала проти Польщі», Європейський Суд дійшов висновку, що сам факт визнання порушеного права є адекватним засобом для згладжування душевних страждань і справедливої сатисфакції. Вирішуючи позовні вимоги в частині стягнення моральної шкоди, суд бере до уваги те, що були порушені права позивача, внаслідок чого він переніс емоційний стрес. При цьому суд враховує і те, що внаслідок дій відповідача було порушено звичний для позивача ритм життя та загальнопобутового ладу в зв`язку з необхідністю звертатись за захистом своїх прав до суду, тощо. За вказаних обставин, суд вважає за можливе застосувати щодо даних правовідносин норми ст. 23, 1167 ЦК України та стягнути на користь позивача компенсацію заподіяної моральної шкоди. Позивачем не надано достатнього обґрунтування вимоги щодо заявленої суми позову в частині моральної шкоди у 100 тис. грн., яка у такому розмірі не підтверджена належними та допустимими доказами. Враховуючи обставини завдання моральної шкоди та вину відповідача у її заподіянні, глибину душевних страждань, а також виходячи із засад розумності та справедливості, суд визначає розмір відшкодування моральної шкоди в сумі 5 тис. грн., які підлягають стягненню з відповідача. На підставі наведеного суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають частковому задоволенню. На підставі ст. 141 ЦПК України, з врахуванням часткового задоволення позову, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 1273,85 грн. Підстави для негайного виконання судового рішення відсутні. Заходи забезпечення позову судом не застосовувалися. Рішення в повному обсязі складене 16 серпня 2021 року.

Outcome: partial