overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-16 00:00:00

Представник позивачки [PERSON] адвокат Кучера В.Л. звернувся до суду з позовом, в якому просить суд: визнати таким, що не підлягає виконанню, виконавчий напис № 4769 вчинений 25.03.2021 року приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Личуком Тарасом Володимировичем про стягнення з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Вердикт Капітал" заборгованості в розмірі 415819,41 грн; стягнути з ТОВ "Вердикт Капітал" на її користь судовий збір у сумі 908,00 грн. Свої позовні вимоги представник позивачки обґрунтовує тим, що у серпні 2021 року позивачка дізналась, що на її поштову адресу надійшов лист від приватного виконавця виконавчого округу Миколаївської області Баришнікова А.Д. В даному листі містилась постанова про відкриття виконавчого провадження №66287920, постанова про стягнення з боржника основної винагороди за ВП №66287920 від 27.07.2021 року та постанова про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження виконавчого провадження №66287920 від 27.07.2021 року. З вказаних постанов випливає, що позивачка нібито є боржником перед ТОВ "Вердикт Капітал", та на підставі виконавчого напису № 4769, вчиненого 25.03.2021 року приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Личуком Т.В., з позивачки має бути стягнуто на користь ТОВ «Вердикт Капітал» заборгованості 415819,41 грн., основної винагороди приватного виконавця в сумі 41581,94 грн. та мінімальних витрат виконавчого провадження в розмірі 369,00 грн., а всього на загальну суму 457770,35 грн. Позивачка вважає, що вищевказаний виконавчий напис є таким, що не підлягає виконанню у зв`язку з тим, що він вчинений без врахування всіх необхідних документів, передбачених Законом України "Про нотаріат", які підтверджують безспірність вимоги. Виконавчий напис за реєстровим № 4769 від 25.03.2021 року до неї не надходив, тому визначити на підставі яких документів його здійснено не представляється за можливе, а з постанови приватного виконавця вбачається лише загальна грошова сума, яку пропонується стягнути з позивачки на користь ТОВ "Вердикт Капітал" в рахунок погашення якогось боргу, що стало для позивачки підставою для звернення до суду. Жодного договору з відповідачем позивачка не укладала та коштів від відповідача не отримувала. Тому,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-27 00:00:00

Позивач просить стягнути з відповідачки на користь банку заборгованість у розмірі 848,38 грн. за кредитним договором № 256-0051001/ФК-08 від 25.07.2008 року. Позовні вимоги мотивує тим, що між ТОВ "Укрпромбанк" та [PERSON] 25.07.2008 року було укладено кредитний договір № 256-0051001/ФК-08, відповідно до якого банк надав відповідачу кошти в розмірі 15000 грн., з розрахунку 24 % річних за весь час фактичного користування кредиту на строк з 25.07.2008 року по 24.07.2010 року. Мета кредитування - споживчі цілі. 30.06.2010 року між ТОВ "Укрпромбанк", АТ "Дельта Банк" та НБУ укладено договір про передачу активів та кредитних зобов"язань ТОВ "Укрпромбанку" на користь АТ "Дельта Банку". Таким чином, позивач набув право вимоги за вказаним кредитним договором. Станом на 18.11.2013 року відповідач не виконував належним чином зобов"язання за кредитним договором, внаслідок чого виникла прострочена заборгованість на загальну суму 848.38 грн.. Представник позивача в судове засідання не з"явився, надав суду заяву про розгляд справи в його відсутності, уточнені позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з"явився, причину неявки не повідомив, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, відповідно до вимог ст.ст. 74-76 ЦПК України. Заяву про розгляд справи у його відсутності не надав. В зв"язку з неявкою в судове засідання сторін розгляд справи проводиться відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, позовні вимоги позивача підлягають задоволенню з наступних підстав. Ст. 526 ЦК України передбачає, що зобов'язання повинно виконуватися належним чином, та у встановлений строк. Відповідно до ст. 1054 ЦК України, та умов укладеного договору, банк зобов'язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі, та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит, та сплатити проценти. Судом встановлено, що між ТОВ "Укрпромбанк" та [PERSON] 25.07.2008 року було укладено кредитний договір № 256-0051001/ФК-08, відповідно до якого банк надав відповідачу кошти в розмірі 15000 грн., з розрахунку 24 % річних за весь час фактичного користування кредиту на строк з 25.07.2008 року по 24.07.2010 року (а.с.5 - 9). 30.06.2010 року між ТОВ "Укрпромбанк", АТ "Дельта Банк" та НБУ укладено договір про передачу активів та кредитних зобов"язань ТОВ "Укрпромбанку" на користь АТ "Дельта Банку". Таким чином, позивач набув право вимоги за вказаним кредитним договором(а.с.15-19). Станом на 18.11.2013 року відповідач не виконував належним чином зобов"язання за кредитним договором, внаслідок чого виникла прострочена заборгованість на загальну суму 848,38 грн, що підтверджується розрахунком( а.с.48). Виходячи з наведеного, суд дійшов висновку, що умови кредитного договору були порушені зі сторони [PERSON], а тому з неї необхідно стягнути на користь банку заборгованість за кредитним договором у розмірі 848,38 грн.. Також підлягає стягненню на користь позивача з відповідача, у відповідності до ст. 88 ЦПК України, судовий збір в розмірі 229,40 грн., понесення яких підтверджено документально(а.с.1).

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-10 00:00:00

[PERSON], звернувся до суду з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю «Міг» про стягнення нарахованої але не виплаченої заробітної плати у розмірі 19985,58 грн., та моральної шкоди у розімір 2000 грн. В обґрунтування вимог посилався на те, що з 01.06.2011 року по 25.06.2014 року працював на ТОВ "Міг" начальником гаража. При звільнені позивачу не було виплачено заробітну плату у розмірі 19985,58 грн, в зв'язку з чим позивач звернувся до суду. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив позов задовольнити. Представник відповідача частково заперечувала проти задоволення позовних вимог в частині стягнення моральної шкоди у розмірі 2000 грн. Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. Так встановлено, що [PERSON] 01.06.2011 року був прийнятий на посаду начальника гаража ТОВ "Міг", а 25.06.2014 року його було звільнено за власним бажанням по ст. 38 КЗпП України, про що свідчать записи в трудовій книжці. При звільнені з позивачем не було здійснено повний розрахунок, відповідач не виплатив в повному обсязі нараховану заробітну плату у розмірі 19985,58 грн. , що підтверджується довідкою № 76 від 04.07.2014 року виданої ТОВ "Міг", та не заперечувалось представником відповідача в судовому засіданні. Згідно з ст. 116 КЗпП України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, провадяться в день звільнення. Оскільки заробітна плата працівнику не була виплачена на день звільнення, вона підлягає стягненню в повному об'ємі в розмірі в 19985,58 грн. Згідно до ст. 237-1 КЗпП України, відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Судом встановлено, що діями відповідача були порушені конституційні права позивача , внаслідок чого йому було завдано моральну шкоду та вважає, що розмір шкоди визначений позивачем є співмірним з завданою шкодою та становить 2000 грн., які і підлягають стягненню на користь позивача з відповідача. При цьому суд враховує, глибину душевних страждань позивача , ступінь порушення способу його життя та при визначенні розміру моральної шкоди керується вимогами розумності і справедливості. В силу ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 243,60 коп.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-09 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з позовом про стягнення з відповідача на її користь аліментів в розмірі 1/4 частини доходу відповідача, але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісяця, на період свого навчання, до досягнення нею 23 років. У своєму позові позивачка вказала, що вона є рідною дочкою [PERSON]. 31.03.2005 року рішенням Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області було стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку, щомісячно до досягнення нею повноліття. 13.10.2015 року позивачка досягла повноліття, тому аліменти на її утримання з [PERSON] не стягуються. З 01.09.2013 року позивачка навчається на денній формі навчання на бюджетній основі в Первомайському коледжі НУК ім.адм.Макарова - І рівня акредитації, за спеціальністю "Бухгалтерський облік". Строк закінчення навчання - 30.06.2016 року. Відповідач є особою працездатного віку та має можливість надавати своїй донці необхідну матеріальну допомогу. В судовому засіданні позивачка позов підтримала у повному обсязі, просила його задовольнити. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнав частково, згоден був сплачувати аліменти на користь доньки в розмірі 1/4 частини від прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. Вислухавши пояснення сторін по справі, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. В судовому засіданні встановлено, що позивачка - [PERSON], [INFO], є рідною донькою [PERSON], що підтверджується Свідоцтвом про народження серії [NUMBER]. З 01.09.2013 року позивачка навчається на денній формі навчання на бюджетній основі в Первомайському коледжі НУК ім.адм.Макарова - І рівня акредитації, за спеціальністю "Бухгалтерський облік". Строк закінчення навчання - 30.06.2016 року (довідка № 2299 від 05.10.2015 р.), а тому засобів для існування (в зв'язку з навчанням не працює) не має. Крім того, позивачка додатково навчається в Центрі вивчення англійської мови "EngLand" та оплату здійснює за рахунок власної стипендії. В даний час [PERSON] знаходиться на повному утриманні матері, відповідач добровільно матеріальної допомоги на її утримання не надає, хоча має таку можливість, так як є працездатним. Згідно ст.199 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею 23 років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Таким чином, суд вважає позовні вимоги [PERSON] законними, обґрунтованими і підлягаючими частковому задоволенню в силу ст.ст. 182, 191, 199, 200 СК України. Врахувавши матеріальне становище сторін по справі, з відповідача на користь позивачки слід стягнути аліменти на її утримання, в розмірі 1/4 частини доходу відповідача, щомісяця, на період її навчання, до досягнення нею 23 років, починаючи з дня звернення позивачки до суду із зазначеним позовом. На підставі п.1 ч.1 ст. 367 ЦПК України, рішення суду в частині стягнення аліментів підлягає негайному виконанню. Крім того, на підставі ч.3 ст. 88 ЦПК України з відповідача в дохід держави слід стягнути судовий збір.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-02 00:00:00

28.10.2013 року між ПАТ КБ "ПриватБанк" і відповідачем [PERSON] було укладено договір кредиту по якому позичальник отримав в банку 4500,00 грн. кредиту на платіжну картку, з виплатою 30 % річних на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Кредит відповідач повинен був погашати місячними платежами. Але [PERSON] порушив умови повернення кредиту, тому банк звернувся в суд з позовом в якому просить стягнути 21736,28 грн. заборгованості, що випливає з договору кредиту від 28.10.2013 року, за послуги з розміщення оголошення в газеті - 250,02 грн. та судові витрати у розмірі 1378,0 грн. Позовні вимоги банк обґрунтовує тим, що відповідач не виконував умов договору та не повернув кредит. Станом на 30.11.2015 року заборгованість відповідача перед банком складає 21736,28 грн. , яка складається з наступного: - 4495,39 грн.- заборгованість за кредитом; - 13490,46 грн.- заборгованість по процентам за користування кредитом; - 2239,18 грн.- заборгованість по комісії та пені за кредитом; а також штрафи відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: - 500.00 грн. - штраф (фіксована частина). - 1011,25 грн. - штраф (процентна складова). Від представника позивач надійшла заяву у якій вони погоджуються на ухвалення заочного рішення в разі неявки відповідача. Відповідач в судове засідання не з'явився, хоча був повідомлений про час та місце судового розгляду справи у встановленому порядку, про що свідчить оголошення у газеті "Високий Замок" від 17 травня 2016р. Тому суд вважає, що справу слід розглянути на підставі наявних у справі доказів ухваливши заочне рішення. Оцінивши подані докази, суд, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. З анкети-заяви про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг в Приват банку від 28.10.2013р. стверджується, що [PERSON] уклав договір кредиту з ПАТ КБ "ПриватБанк" та отримав кредитну картку з сплатою 30 % за рік в гривні. З розрахунку заборгованості убачається, що борг відповідача перед банком станом на 30.11.2015 року складає 21736,28 грн. , який складається з наступного: - 4495,39 грн. - заборгованість за кредитом; - 13490,46 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; - 2239,18 грн. - заборгованість по комісії та пені за кредитом; а також штрафи відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: - 500.00 грн. - штраф (фіксована частина), - 1011,25 грн. - штраф (процентна складова). Відповідно до ст. 599 ЦК України, зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Тобто, відповідач отримавши кредитну картку у позивача не дотримався зобов'язань і допустив заборгованість, яку добровільно сплатити не бажає, тому її слід стягнути примусово.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-29 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду із заявою про встановлення юридичного факту родинних відносин між нею та її сином - [PERSON], [INFO], посилаючись на те, що при перевірці документів для присвоєння почесного звання України "Мати-героїня" та отримання медалі "Мати-героїня" в Бахчисарайському міській раді була виявлена помилка в свідоцтві про народження [PERSON], [INFO], а саме: не вірно вказано ім'я та по-батькові «[PERSON]», замість вірного «[PERSON]». Встановлення даного факту їй необхідно для звернення до Бахчисарайської міської ради для присвоєння почесного звання України "Мати-героїня" та отримання медалі "Мати-героїня". В судовому засідання заявниця на задоволенні заяви наполягала з мотивів, викладених у заяві. Представник заінтересованої особи - Бахчисарайська міська рада в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи сповіщений належним чином, про причини неявки суду не повідомив, із заявами, клопотаннями до суду не звертався. З матеріалів справи, а саме: копії паспорта (а.с. 3-4, 8), копії свідоцтва про розірвання шлюбу (а.с. 4), копії свідоцтва шлюб (а.с. 5, 13), копії свідоцтва про народження (а.с. 6, 10-12, 14), довідки № 2412 (а.с. 7), пояснень допитаних в судовому засіданні свідків [PERSON], [PERSON] вбачається, що [PERSON], [INFO], дійсно є рідною матір'ю [PERSON], [INFO]. За таких обставин суд дійшов висновку, що заява [PERSON] підлягає задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-26 00:00:00

Заявниця [PERSON] звернулась до суду з заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документу з тих підстав, що як стверджує з 17.07.1962 року по 22.02.1982 року вона проживала в с. Тараканів Дубенського району Рівненської області та працювала в колгоспі "Прогрес" на посаді головного економіста колгоспу. На данйи час вона отримує пенсію за віком. Вона звернулась до Бершадського об'єднаного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області з проханням перерахувати її пенсію та надала копію трудової книжки та архівну довідку, видану КП "Трудовий архів Дубенського району Рівненської області" з відомостями, що вона працювала в колгоспні "Прогрес" та отримувала відповідну заробітну плату. У вищезазначеній архівній довідці не вказано її по батькові, що перешкоджає у перерахунку пенсії. Просить встановити факт, що архівна довідка № 97/01-16 від 06.12.2017 року, видана КП "Трудовий архів Дубенського району Рівненської області" належить їй. Заявниця [PERSON] надала заяву, в якій просить розглянути справу в її відсутність, заяву про встановлення факту належності правовстановлюючого документу підтримує. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заява про встановлення факту належності правовстановлюючого документу підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Згідно ст. 315 ч.1 п. 6 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім'ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Судом встановлено, що архівна довідка № 97/01-16 від 06.12.2017 року, видана комунальним підприємством "Трудовий архів Дубенського району Рівненської області" Дубенської районної ради Рівненської області належить заявниці [PERSON] Вищезазначене підтверджується наданими заявницею документами, а саме: копією трудової книжки заявниці, довідкою Тараканівської сільської ради Дубенського району Рівненської області № 460 від 30.03.2018 року. Враховуючи вищезазначене, а також те, що заява про встановлення факту належності правовстановлюючого документу породжує юридичні наслідки для заявниці, оскільки надає право на перерахунок пенсії, суд вважає, що заява підлягає задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-24 00:00:00

Позивачка в позовній заяві просить стягувати з відповідача щомісячно в її користь аліменти в розмірі 400 гривень на її утримання, з 17 листопада 2014 року до закінчення навчання, покликаючись на те, що вона навчається на 3 курсі Заліщицького аграрного коледжу ім.Храпливого за спеціальністю "Фінанси і кредит", відповідач є її батьком і не надає жодної матеріальної допомоги на її утримання. Також просить справу розглядати у її відсутності, про що подала письмову заяву. Відповідач в судове засідання не з'явився, однак від нього поступила заява, в якій він просить справу розглядати без його участі, з позовом згідний та просить його задоволити. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов слід задоволити, виходячи з наступного: згідно ст.199 СК України батьки зобов'язані утримувати повнолітніх дітей до досягнення ними двадцяти трьох років, якщо діти продовжують навчання, і якщо вони можуть надавати матеріальну допомогу. Відповідач є батьком [PERSON], [INFO], про що свідчить свідоцтво про народження серії [NUMBER] від 15.10.2014 року, [PERSON] є студенткою 3 курсу Заліщицького аграрного коледжу ім. Є.Храпливого спеціальності "Фінанси і кредит" і закінчує навчання 30.06.2015 року, про що свідчить довідка № 728 від 15.10.2014 року. Відповідач [PERSON] працює трактористом-машиністом ТзОВ "Енселко Агро" та отримує заробітну плату, а тому, суд вважає, що відповідач має можливість сплачувати аліменти на утримання дочки [PERSON], [INFO], і з відповідача слід стягувати в користь позивачки аліменти в розмірі 400 гривень щомісячно на утримання позивачки [PERSON] на період її навчання до 30 червня 2015 року. Суд також вважає, що аліменти на утримання дочки [PERSON], [INFO], слід присудити з 17.11.2014 року, так як згідно ст.191 Сімейного Кодексу України аліменти на дитину присуджуються від дня пред'явлення позову. Суд вважає, що з відповідача слід стягнути в дохід держави 243 гривні 60 копійок судового збору.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-30 00:00:00

15.03.2016 року до Погребищенського районного суду Вінницької області надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини. Позовні вимоги мотивовані тим, що сторони спільно проживали. Від [PERSON] позивач народила сина, [PERSON], [INFO], який записано на прізвище батька. Відповідач у добровільному порядку надавати матеріальну допомогу на утримання дитини не бажає, хоча зобовязаний це робити згідно закону. Відповідач являється працівником у ТОВ "ПК" Зоря Поділля" та щомісячно отримує заробітну плату. Тому [PERSON] просить суд ухвалити рішення про стягнення з відповідача на її користь аліментів на утримання дитини у розмірі 1/3 від заробітної плати [PERSON] щомісячно, але не меньше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку і до її повноліття. В судове засідання позивач не з'явилась, надала до суду заяву, в якій просить справу розглянути без її участі , позовні вимоги підтримує. Відповідач в судове засідання не з'явився, надіслав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги визнає у повному обсязі. Розглянувши заяви сторін, дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку. Встановлено, що сторони мають спільну малолітню дитину - [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 21.07.2015р. (а.с. 5) Відповідно до довідки про доходи виданої на [PERSON] від 23.03.2016 року, відповідач дійсно перебуває на основній формі працевлаштування в ТОВ "ПК" Зоря Поділля" та отримує заробітну плату щомісячно (а.с. 11). Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно зі ст.183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоровя та матеріальне становище дитини і платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Відповідно до ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову. Вирішуючи спір про стягнення аліментів з відповідача на утримання дитини суд виходить з заявленого позивачкою розміру аліментів і визначає їх у розмірі 1/3 від заробітньої плати відповідача щомісячно на дитину, починаючи з 15.03.2016 року і до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до ст. 88 ЦПК України слід стягнути з відповідача на користь позивача понесені витрати на правову допомогу (а.с.3). На підставі викладеного,

Outcome: approved