Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-25 00:00:00

позов мотивований тим, що 26.11.2007 року між АКБ «ТАС-Комерцбанк» та [PERSON] був укладений кредитний договір №0101/1107/01-013 на суму 72\~000 доларів США із сплатою процентів за користування кредитом. 28.11.2007 року між банком та відповідачкою [PERSON] був укладений договір іпотеки, предметом якого є трикімнатна квартира [ADDRESS], яка належить на праві власності [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу від 27.11.2007 року. Банк виконав своє зобовязання, надавши кредитні кошти відповідачці. Згідно договору від 28.11.2012 року ПАТ «Сведбанк», яке є правонаступником АКТ «ТАС-Комерцбанк» відступило свої права ТОВ «Факторингова компанія «Вектор Плюс» по кредитному договору від 26.11.2007 року № 0101/1107/01-013 та іпотечному договору від 28.11.2007 року № 0101/1107/01-013-Z-01, укладеними з [PERSON], а ТОВ «ФК «Вектор Плюс» 28.11.2012 року по договору факторингу відступило свої права вимоги по цьому кредитному договору ТОВ «Кредитні ініціативи». Внаслідок укладення зазначених договорів відбулась заміна кредитора, тому ТОВ «Кредитні ініціативи» набуло статусу нового кредитора за кредитним договором від 26.11.2007 року № 0101/1107/01-013 та договором іпотеки від 28.11.2007 року № 0101/1107/01-013-Z-01, укладеними з [PERSON] Відповідач [PERSON] свого зобовязання щодо повернення кредитних коштів не виконала, тому виник борг. В заяві про зміну позовних вимог (а.с. 153-156) позивач зазначив, що рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 16.10.2015 року у справі №127/11811/13-ц було звернуто стягнення на предмет іпотеки - квартиру [ADDRESS], що належить [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу від 27.11.2007 року, в рахунок погашення заборгованості перед ТОВ «Кредитні ініціативи» за кредитним договором №0101/1107/01-013 від 26.11.2007 року в сумі 671\~452,36 грн. Виконавчий лист перебуває на примусовому виконанні. 08.09.2014 року, 16.06.2015 року відповідачам була направлена вимога про виселення, однак відповідачі добровільно не звільнили житло. Відповідно до вимог ч. 3, 4 ст. 109 ЖК України, ст.ст. 39, 40 Закону України «Про іпотеку» позивач просив виселити без надання іншого житла [PERSON], неповнолітніх [PERSON], [PERSON] з квартири [ADDRESS] та відстрочити виконання рішення на час дії Закону України "Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті". В судове засідання представник позивача [PERSON] не з`явився, надав заяву з проханням розглянути справу у його відсутності. Позов підтримав, проти ухвалення заочного рішення не заперечив. В судове засідання відповідач [PERSON], яка діє також в інтересах неповнолітніх [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], не з`явилась, про день та час розгляду справи була повідомлена рекомендованою кореспонденцією завчасно, позов не оспорила, заяв про відкладення розгляду справи не надала. Представник служби у справах дітей Вінницької міської ради - [PERSON] в судове засідання не з`явилась, надала заяву з проханням розглянути справу у її відсутності. Просила захистити інтереси дітей, проти їх виселення заперечила (а.с. 92). За таких обставин суд вважає можливим розглянути справу без участі представника позивача, відповідача, представника органу опіки та піклування і ухвалити відповідно до ст. 169 ч. 4, гл. 8 розд. 3 ЦПК України заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності суд прийшов до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню. Судом встановлено, що 26.11.2007 року між АКБ «ТАС-Комерцбанк» та [PERSON] був укладений кредитний договір № 0101/1107/01-013 на суму 72\~000 доларів США із сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 11,9% річних на весь строк фактичного користування кредитом (а.с. 7-13). Кредитні кошти призначались для здійснення позичальником розрахунків по договору купівлі-продажу з метою придбання квартири [ADDRESS] (п.1.4). [PERSON]В зобовязалась забезпечити своєчасне повернення кредиту, сплатити проценти за користування кредитом, комісії у порядку та строки, встановлені цим договором, а також сплатити неустойку та відшкодувати банку збитки у випадках неналежного виконання своїх зобовязань, передбачених кредитним договором (п.5.1). В забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором між АКБ «ТАС-Комерцбанк» та [PERSON] 28.11.2007 року був укладений договір іпотеки № 0101/1107/01-013-Z-01 (а.с.15-16), предметом якого є трикімнатна квартира [ADDRESS], загальною площею 74,6 кв.м., житловою площею 44,2 кв.м., яка належить на праві власності [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу від 27.11.2007 року (а.с. 17-18). Також в судовому засіданні було встановлено, що ПАТ «Сведбанк», яке є правонаступником АКБ «ТАС-Комерцбанк», відступило свої права за іпотечними договорами ТОВ «Факторингова компанія «Вектор Плюс» на підставі договору факторингу від 28.11.2012 року. [PERSON] того, 28.11.2012 року між ТОВ «ФК «Вектор Плюс» (Клієнт) та ТОВ «Кредитні ініціативи» (Фактор) також був укладений договір факторингу, відповідно до якого Клієнт відступив Фактору свої права вимоги заборгованості по кредитних договорах, укладених з боржниками,в тому числі із [PERSON] Згідно витягу про реєстрацію у Державному реєстрі іпотек (реєстрація змін) на підставі договору про передачу прав за іпотечним договором від 28.11.2012 року новим іпотекодержателем за договором іпотеки від 28.11.2007 року (реєстраційний номер 6135993) є ТОВ «Кредитні ініціативи» (а.с. 21). Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 16.10.2015 року у справі №127/11811/13-ц було звернуто стягнення на предмет іпотеки - квартиру [ADDRESS], що належить [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу 27.11.2007 року, за реєстровим №7192, на користь ТОВ «Кредитні ініціативи» (ЄДРПОУ: 35326253, п/р 26507010332001 в ПАТ «Альфа-Банк») в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором №0101/1107/01-013 від 26.11.2007 року, яка станом на 10.03.2013 року складає 671\~452,36 грн., а саме: за кредитом 558\~168,37 грн., по відсотках 95\~095,12 грн., пеня 18\~188,87 грн., шляхом проведення прилюдних торгів згідно ЗУ «Про виконавче провадження, встановивши початкову ціну предмету іпотеки на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної субєктом оціночної діяльності незалежним експертом на стадії оцінки майна. Дане рішення набуло сили та звернуто до виконання. Постановою державного виконавця відділу ДВС Вінницького МУЮ від 18.04.2014 року (а.с. 163) відкрито виконавче провадження з виконання рішення Вінницького міського суду Вінницької області у справі №127/1811/13-ц. Таким чином судом встановлено, що між сторонами виникли зобов`язальні правовідносини, які регулюються нормами глав ст. 47-49 ЦК України і спеціальними нормами глави 71 ЦК України, глави 2 ЖК України, а також Законом України «Про іпотеку». Відповідно до ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Право на звернення стягнення на предмет іпотеки в разі невиконання боржником кредитного договору, забезпеченого заставою, визначене ст.ст. 572, 590, 591 ЦК України, ст.ст. 1, 20 Закону України «Про заставу», ст. 3, 7, 33 Закону України «Про іпотеку». Згідно ст. 40 Закону України «Про іпотеку» звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення є підставою для виселення всіх мешканців, за винятком наймачів та членів їх сімей. Виселення проводиться в порядку, встановленому законом. Відповідно до ч. 2 ст. 109 ЖК УРСР громадянам, яких виселяють з жилих приміщень, одночасно надається інше постійне жиле приміщення, за винятком виселення громадян при зверненні стягнення на жилі приміщення, що були придбані ними за рахунок кредиту (позики) банку чи іншої особи, повернення якого забезпечене іпотекою відповідного жилого приміщення. Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у п. 43 постанови від 30.03.2012 року № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» роз`яснив, що згідно з ч. 4 ст. 9, ст. 109 ЖК України, ст.ст. 39-40 Закону України «Про іпотеку» виселення мешканців із житлового будинку чи житлового приміщення, яке є предметом іпотеки, проводиться в порядку, встановленому законом. При цьому суд за заявою іпотекодержателя одночасно з рішенням про звернення стягнення на предмет іпотеки за наявності підстав, передбачених законом, ухвалює рішення про виселення мешканців цього житлового будинку чи житлового приміщення. При цьому примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду тільки за певних умов: якщо мешканці добровільно не звільнили житловий будинок чи житлове приміщення, на яке звернуто стягнення як на предмет іпотеки, протягом одного місяця з дня отримання письмової вимоги іпотекодержателя або нового власника або в інший погоджений сторонами строк. Згідно довідки ТОВ «Житлово-Експлуатаційне обєднання» від 03.11.2015 року №4669 (а.с. 116), у квартирі [ADDRESS] з 06.05.2007 року зареєстровані: [PERSON], [INFO] - власник, її син [PERSON], [INFO], а з 19.07.2011 року зареєстрована донька власника [PERSON], [INFO] Листами від 08.09.2014 року, які надсилались за адресами [ADDRESS] та м. Вінниця, вул. Станіславського, 19 (гурт.) відповідачі письмово повідомлялись про заміну кредитора, про наявність заборгованості по кредитному договору від 26.11.2007 року, про звільненнями всіма мешканцями житлового приміщення протягом одного місяця з дня отримання цих вимог (а.с. 27-35). Враховуючи те, що квартира придбана за рахунок кредитних коштів, рішенням суду на квартиру як на предмет іпотеки звернуто стягнення, а відповідачі добровільно житлове приміщення не звільнили, проти позову не заперечили, суд вважає, що права позивача порушені і підлягають захисту шляхом примусового виселення відповідачів [PERSON], яка також діє в інтересах неповнолітніх [PERSON], [PERSON], з квартири [ADDRESS] без надання іншого житла. Суд критично оцінює довідку ТОВ «ЖЕО» від 03.11.2015 року в частині того, що [PERSON] та [PERSON] зареєстровані у [INFO] з 06.05.2007 року, оскільки ці обставини спростовуються сукупністю інших доказів. Так, згідно копії паспорта [PERSON], [INFO], з 04.08.2006 року вона була зареєстрована за адресою [INFO] (гуртожиток) (зворот а.с. 24). Згідно відомостей адресно-довідкового підрозділу ГУДМС УДМС України у Вінницькій області від 06.09.2015 року (а.с. 90), [PERSON], [INFO] з 06.05.2008 року зареєстрована за адресою [INFO]. Згідно відомостей адресно-довідкового підрозділу ГУДМС УДМС України у Вінницькій області від 07.09.2015 року (а.с. 89, 91) [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], зареєстрованими по Вінницькій області не значаться. [PERSON] того, згідно копії договору купівлі-продажу квартири від 27.11.2007 року [PERSON] зазначила адресу постійного місця проживання м. Вінниця, вул. Станіславського, 19, а в квартирі [ADDRESS], яку вона придбала, постійно проживали і були зареєстровані [PERSON], [PERSON] та їх неповнолітні діти [PERSON], [PERSON], [PERSON] (а.с. 17-18). Враховуючи наведені обставини та положення ст. 29 ЦК України суд приходить до висновку, що на момент укладення договору іпотеки неповнолітній [PERSON] не мав права користуватись цим житлом і його житлові права не були порушені. Згідно ст.ст. 10, 11, 60 ЦПК України суд розглядає справу не інакше як за заявою особи в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Представник позивача просив відстрочити виконання рішення суду про виселення відповідачів на час дії Закону України "Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті". Відповідно до ст. 1 Закону протягом його дії не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) нерухоме житлове майно, яке вважається предметом застави згідно із статтею 4 Закону України "Про заставу" та/або предметом іпотеки згідно із статтею 5 Закону України "Про іпотеку", якщо таке майно виступає як забезпечення зобов'язань громадянина України (позичальника або майнового поручителя) за споживчими кредитами, наданими йому кредитними установами - резидентами України в іноземній валюті, та за умови, що: таке нерухоме житлове майно використовується як місце постійного проживання позичальника/майнового поручителя або є об'єктом незавершенного будівництва нерухомого житлового майна, яке перебуває в іпотеці, за умови, що у позичальника або майнового поручителя у власності не знаходиться інше нерухоме житлове майно; загальна площа такого нерухомого житлового майна не перевищує 140 кв. метрів для квартири та 250 кв. метрів для житлового будинку. Отже, даним Законом введено мораторій на примусове відчуження житлових приміщень, які є предметом іпотеки та забезпечують виконання зобов'язань позичальниками за валютними кредитами. Суд вважає, що введення мораторію на примусове відчуження житлових приміщень, що є предметом іпотеки за валютними кредитами, не може бути підставою для відстрочення виконання рішення суду про виселення відповідачів, оскільки цей закон застосовується в іншій сфері, а виключних підстав для відстрочки виконання рішення, передбачених ст. 373 ЦПК України, немає. Суд вважає необхідним роз`яснити, що за наявності обставин, що утруднюють виконання рішення (хвороба боржника, стихійне лихо тощо), питання щодо відстрочки виконання рішення може бути вирішене відповідно до вимог ст. 373 ЦПК України. Відповідно до платіжного доручення № 15716 від 11.08.2015 року позивач сплатив судовий збір за вимоги про звернення стягнення на предмет іпотеки та виселення в сумі 3\~897,60 грн. (3654 грн. за вимогу майнового характеру та 243,60 грн. за вимогу немайнового характеру). Враховуючи те, що позивач змінив позовні вимоги і просив лише виселити відповідачів, позов в цій частині задоволений, суд вважає необхідним відповідно до ст. 88 ЦПК України стягнути з відповідача [PERSON] на користь позивача судовий збір в сумі 243,60 грн.

Outcome: approved