Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-10 00:00:00

Акціонерне товариство «Комерційний банк «Приватбанк» звернулось до суду з позовом про стягнення з [PERSON] заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування позовних вимог вказували, що внаслідок неналежного виконання відповідачем умов кредитного договору станом на 22.05.2019 року у нього утворилась заборгованість перед банком в загальній сумі 14704,43 грн., яка складається із заборгованості за тілом кредиту в сумі 6407,83 грн., заборгованості за простроченим тілом кредиту в сумі 2676,86 грн., заборгованості за пенею за прострочене зобов`язання в сумі 3693,34 грн., пені в сумі 750 грн. за несвоєчасну сплату боргу в сумі понад 100 грн, а також штрафів в суму 1176,4 грн, в т.ч. 500 грн. фіксована частина штрафу, 674,4 грн. відсоткова частина штрафу. Просили стягнути вказану заборгованість та судові витрати по справі. Вказаний позов АТ КБ\~«Приватбанк» надійшов до Володимирецького районного суду Рівненської області 17.07.2019 року. Судом встановлено зареєстроване місце проживання відповідача і 07.08.2019 року у даній справі відкрито провадження та призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження. 14.09.2019 року розгляд справи відкладався у зв`язку з неявкою відповідача. 01,10.2019 року та 30.10.2019 року за клопотанням відповідача про витребування доказів. 30.10.2019 року судом витребувано у позивача письмові докази, які надійшли до суду 12.12.2019 року. 17.01.2020 року судом задоволено клопотання представника позивача та призначено наступні судові засідання в режимі відеоконференції. 23.01.2020 року, 07.02.2020 року, 21.02.2020 року, 11.03.2020 року представник позивача [PERSON] прибував в судові засідання до суду, визначеного для проведення відеоконференції, разом з тим, встановити відеозв`язок не представилось можливим з технічних причин (завантаженість системи, зайнятість залу). Відповідач [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що він дійсно отримував банківську картку з кредитним лімітом і використовував кредитні кошти, однак повністю погасив кредитний ліміт та своєчасно погасив відсотки. Під час його спілкування з представником банку, останній повідомив, що він не значиться в списку боржників. Тому вважає позов безпідставним, просив відмовити в його задоволенні. Дослідивши пояснення відповідача, та письмові докази, надані позивачем, суд приходить до висновку, що в задоволенні позову слід відмовити з таких підстав. Як вбачається зі ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфу 1 гл.71 Цивільного Кодексу України щодо договору позики. В обґрунтування позовних вимог позивач посилався на те, що відповідно до укладеного договору № б/н від 05.11.2010 року [PERSON] отримав кредит у розмірі 12000 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Разом з тим, надана позивачем "Анкета-заява про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку" не містить даних про отримання відповідачем зазначеної суми кредиту, а також про погодження будь-яких розмірів кредитного ліміту, оскільки у вказаній Анкеті [PERSON] просив банк про відкриття особистої дебетової картки. За змістом Умов та Правил надання банківських послуг, які долучено позивачем до позову, кредитна та дебетова картка не є тотожними, що випливає з їх визначень, які містяться в пунктах 1.1.1.25 та 1.1.1.55 наданого Витягу. Як вбачається з позовної заяви та долучених до неї письмових доказів, у заяві, поданій [PERSON] для отримання кредиту, зазначено, що відповідач згоден з тим, що дана заява разом із Пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами становить між ним та банком договір про надання банківських послуг, а також, що він ознайомився та погодився з Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами банку, які були надані йому для ознайомлення в письмовому вигляді. До позовної заяви банк долучив Довідку про умови кредитування і використання кредитної картки "Універсальна, 30 днів пільгового періоду" та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку ресурс: Архів Умов та правил надання банківських послуг, розміщені на сайті https://privatbank.ua/terms/. Разом з тим, дані докази не можуть бути визнані судом належними та допустимими з огляду на таке. Згідно ч.1, ч.2\~ст.207 ЦК України\~правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей\~626,\~628 ЦК України\~договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою\~статті 638 ЦК України\~встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Згідно із ч.1\~ст.633 ЦК України\~публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом\~статті 634 цього Кодексу\~договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Позивач, обґрунтовуючи право вимоги в цій частині, в тому числі їх розмір і порядок нарахування, крім самого розрахунку кредитної заборгованості за договором від 24.07.2006 року, посилається на Довідку про умови кредитування і використання кредитної картки "Універсальна, 30 днів пільгового періоду" та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку ресурс: Архів Умов та правил надання банківських послуг розміщених на сайті https://privatbank.ua/terms/, як невід`ємні частини спірного договору. При цьому, матеріали справи не містять підтверджень, що саме з цим Витягом з Тарифів та Витяг з Умов ознайомився відповідач [PERSON] та погодився з ними, підписуючи заяву-анкету про приєднання до умов та Правил надання банківських послуг ПриватБанку, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема й щодо сплати процентів за користування кредитними коштами та щодо сплати неустойки (пені, штрафів), та, зокрема саме у зазначеному в цих документах, що додані банком до позовної заяви, розмірах і порядках нарахування. Крім того, роздруківка із сайту позивача належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування, що підтверджено й у постанові Верховного Суду України від 11 березня 2015 року (провадження № 6-16цс15). В даному випадку також неможливо застосувати до вказаних правовідносин правила частини першої\~статті 634 ЦК України\~за змістом якої - договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, оскільки Умови та правила надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті позивача (www.privatbank.ua) неодноразово змінювалися самим АТ КБ "ПриватБанк" в період - з часу виникнення спірних правовідносин (05.11.2010 року) до моменту звернення до суду із вказаним позовом (17.07.2019 року), тобто кредитор міг додати до позовної заяви Витяг з Тарифів та Витяг з Умов у будь-яких редакціях, що найбільш сприятливі для задоволення позову. При вирішенні спору, на думку суду, слід також врахувати, що у заяві позичальника від 05.11.2010 року, підписаній сторонами, відсутні умови договору про встановлення відповідальності у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення зобов`язання у вигляді грошової суми та її визначеного розміру. Разом з тим, Банк, пред`являючи вимоги про погашення кредиту, просив у тому числі, крім тіла кредиту (сума, яку фактично отримав в борг позичальник), стягнути складові його повної вартості, зокрема заборгованість за прострочену заборгованість по відсоткам за користування кредитними коштами, а також пеню і штрафи за несвоєчасну сплату кредиту. За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та правила банківських послуг, відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, їх збільшення, пені та штрафів за несвоєчасне погашення кредиту, надані банком Витяг з Тарифів та Витяг з Умов не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин. Згідно з ч.6\~ст.81 ЦПК України\~доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Тому відсутні підстави вважати, що при укладенні договору з [PERSON] , АТ КБ "ПриватБанк" дотримався вимог, передбачених частиною другою\~статті 11 Закону України "Про захист прав споживачів" № 1023-XII\~про повідомлення споживача про умови кредитування та узгодження зі споживачем саме тих умов, які вважав узгодженими банк. Інший висновок не відповідав би принципу справедливості, добросовісності та розумності та уможливив покладання на слабшу сторону - споживача невиправданий тягар з`ясування змісту кредитного договору. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року № 14-131цс19. З приводу отримання та використання відповідачем кредитних коштів, а також погашення ним заборгованості, судом встановлено наступне. Згідно з наданим банком розрахунком, заборгованість [PERSON] за кредитним договором станом на 22.05.2019 року становить 14704,43 грн., та складається з наступних складових: -заборгованості за тілом кредиту в сумі 6407,83 грн., -заборгованості за простроченим тілом кредиту в сумі 2676,86 грн., -заборгованості за пенею за прострочене зобов`язання в сумі 3693,34 грн., -пені в сумі 750 грн. за несвоєчасну сплату боргу в сумі понад 100 грн, -500 грн. фіксована частина штрафу, -674,4 грн. відсоткова частина штрафу. Аналізом розрахунку встановлено, що станом на 31.05.2015 року заборгованість за кредитом та за відсотками за користування кредитом була відсутня. При цьому з наданого розрахунку за період з 05.11.2010 року по 31.05.2015 року неможливо встановити, яка сума коштів кредитних використана [PERSON] ; в той же час ним сплачено на погашення тіла кредиту, відсотків та інших платежів 32036,61 грн. За період з 01.06.2015 року по 22.05.2019 року [PERSON] використав 16043,87 грн. кредитних коштів; вніс для погашення заборгованості 26514,12 грн. Таким чином, починаючи з 05.11.2010 року [PERSON] внесено на кредитну карту кошти в загальній сумі 58550,73 грн. З урахуванням встановленого кредитного ліміту в розмірі 12000 грн, а також приймаючи до уваги, що інші умови договору щодо відсотків, пені, штрафу, зміни розміру кредитного ліміту та ін. позивачем не доведені, суд вважає, що позивачем [PERSON] виконано зобов"язання за кредитним договором в повному обсязі. Виходячи з вищенаведеного, суд приходить до висновку, що позов не доведено належними доказами, у зв"язку з чим підстави для його задоволення відсутні Враховуючи, що у задоволенні позову відмовлено, відповідно до ст.ст.133, 141\~ЦПК України, з відповідача не підлягають стягненню і судові витрати, а саме судовий збір, який був сплачений позивачем при подачі позову до суду.

Outcome: dismissed