Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-11 00:00:00

позивач звернувся до суду з позовом до відповідача, у якому просить стягнути заборгованість за кредитним договором. Позов мотивує тим, що між Публічним акціонерним товариством "Комерційний банк "Надра" та [PERSON] 27.12.2006 року укладено кредитний договір № 1137/06- Ф на суму 20000,00 доларів США строком до 27.05.2026 року, та відсотками за користування кредитом у розмірі 10,0 % річних. На виконання кредитного договору позивачем було видано кредит на вищевказану суму. Згідно договору поруки, забезпеченням виконання зобов'язання по ньому виступає порука [PERSON], [PERSON], [PERSON] Заборгованість відповідача перед позивачем станом на 17.03.2015 року становить заборгованість за кредитом в сумі 15920,75 доларів США, заборгованість по сплаті відсотків в сумі 1415,22 доларів США, заборгованість по сплаті комісії 677,83 доларів США, пеня за прострочення сплати кредиту 3022,75 доларів США (67246,55 гривень згідно курсу НБУ на 17.03.2015 р.) та пеня за прострочення сплати кредиту в сумі 2000,00 доларів США ( 44493,73 грн. згідно курсу НБУ на 17.03.2015 р.), а всього 18013,80 доларів США та 111740.38 гривень, які просить стягнути з відповідача в судовому порядку. Представник позивача в судове засідання не з'явився, подав заяву з клопотанням слухати справу у його відсутності, позов підтримує повністю, просить такий задовольнити та у разі неявки відповідачів не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з'явилася, про причини своєї неявки суду не повідомила, хоча належним чином була повідомлена про час та місце слухання справи. На підставі ст.169,224 ЦПК України суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Представник відповідача подав до суду заяву про застосування строків позовної давності до вимоги про стянення суми неустойки. Дослідивши матеріали справи у їх сукупності, суд приходить до переконання, що позов слід задовольнити частково. Судом встановлено, що 27.12.2006 року року між Публічним акціонерним товариством "Комерційний банк "Надра" та [PERSON] укладено кредитний договір № 1137/06- Ф на суму 20000,00 доларів США строком до 27.05.2026 та відсотками за користування кредитом у розмірі 10,0% відсотків річних. Згідно умов кредитного договору № 1137/06- Ф від 27.12.2006 року, "Комерційний банк "Надра" надав відповідачу [PERSON] кредит в сумі 20000,00 доларів США строком до 27.05.2026 року. Як вбачається з Кредитного договору, за користування Кредитом Позичальник сплачує Кредитору проценти у розмірі 10,0% проценти річних. Згідно змісту п. 5.1 та п. 5.2 Кредитного договору, за порушення термінів погашення будь-яких грошових зобов'язань, банк має право вимагати від позичальника додатково сплатити кредитних коштів та нарахованих процентів, а також стягувати неустойку, штраф та пеню за невиконання чи неналежне виконання умов договору. Відповідно до розрахунку заборгованості договору заборгованість відповідача перед позивачем станом на 17.03.2015 року становить заборгованість за кредитом в сумі 15920,75 доларів США, заборгованість по сплаті відсотків в сумі 1415,22 доларів США, заборгованість по сплаті комісії 677,83 доларів США, пеня за прострочення сплати кредиту 3022,75 доларів США (67246,55 гривень згідно курсу НБУ на 17.03.2015 р.) та пеня за прострочення сплати кредиту в сумі 2000,00 доларів США ( 44493,73 грн. згідно курсу НБУ на 17.03.2015 р.), а всього 18013,80 доларів США та 111740.38 гривень. Відповідно до ст.525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст.610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Судом встановлено, що в ході виконання кредитного договору [PERSON] не проводила сплату кредитних ресурсів, а тому, станом на 17.03.2015 року, виникла заборгованість на загальну суму 18013,80 доларів США та 111740,38 гривень. Відповідно до ч.2 ст.1050 ЦК України якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст.1048 цього Кодексу. Дані обставини підтверджуються долученими до матеріалів справи письмовими доказами. Відповідно до вимог ст.257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Для окремих видів вимог законом встановлена спеціальна позовна давність. Зокрема, ч.2 ст.258 ЦК України передбачає, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). Відповідно до ст.253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок. За загальним правилом перебіг загальної та спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалась або могла довідатись про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч.1 ст.261 ЦК України). Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. Таким чином, у разі неналежного виконання позичальником зобов'язання за кредитним договором, позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватись з моменту настання строку погашення чергового платежу. Про порушення своїх прав позивачу достовірно було відомо з часу прострочення чергових платежів, а саме з наступного місяця після внесення останнього платежу з 05.04.2014 року. Жодних дій що свідчили б про визнання відповідачем боргу, як це передбачено ч.1 ст.264 ЦК України, ним не вчинялось. Поважності підстав пропуску строку позовної давності позивачем не доведено. Таким чином, позивач безпідставно вимагає повернення заборгованості за Кредитним договором № 1137/06- Ф від 27.12.2006 року, а саме: пеняза простроченння сплати кредиту в сумі 3611,77 гривень та штраф за порушення умов дострокової угоди в сумі 44493,73 гривень, а всього 48105,5 гривень. Відповідно до вимог ч.3 та ч.4 ст.267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення, сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що позов слід задоволити частково за спливом строку позовної давності, в силу дії ч.4 ст.267 ЦК України в сумі 5682,43 З наведених міркувань та

Outcome: partial