Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-30 00:00:00

Позивач АТ "Райффайзен Банк Аваль" звернулось в суд з позовом до [PERSON] про звернення стягнення на предмет іпотеки в рахунок погашення заборгованості, посилаючись на те, що згідно кредитного договору № 014/1101/82/36827 від 13.07.2007 року, укладеного між ВАТ "Райффайзен Банк Аваль", правонаступником якого є АТ "Райффайзен Банк Аваль" та [PERSON] , останній отримав кредит в сумі 38 000,00 доларів США. З метою забезпечення виконання зобов`язань за вказаним кредитним договором 13.07.2007 року між ВАТ "Райффайзен Банк Аваль" та [PERSON] укладено договір іпотеки, відповідно до якого відповідач передала в іпотеку належну їй на праві власності квартиру, що за адресою [ADDRESS] . Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 11.12.2014 року з [PERSON] , [PERSON] на користь позивача стягнуто солідарно заборгованість за кредитним договором у розмірі 18 144,54 доларів США. Таким чином, з укладенням Кредитного договору та Договорів іпотеки кредитор отримав законне право у разі невиконання або неналежного виконання позичальником своїх зобов`язань за Кредитним договором, в рахунок погашення заборгованості за Кредитним договором, звернути стягнення на предмети іпотеки. Враховуючи те, що позичальник не виконує умови Кредитного договору та вимоги Банку щодо врегулювання заборгованості, тим самим нівелюючи приписи чинного законодавства України, банк змушений звернутися до суду за захистом своїх порушених прав. Покликаючись на викладені обставини, просить суд в рахунок погашення заборгованості, яка виникла за кредитним договором №014/1101/82/36827 від 13.07.2007 року в сумі 21959,02 доларів США звернути стягнення на предмет іпотеки, а саме: двокімнатну квартиру, загальною площею 52,2 кв.м, житловою площею 28,6 кв.м., що розташована за адресою: [ADDRESS] - шляхом продажу її на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження, встановивши початкову ціну цього майна на рівні не нижчому за звичайні ціни на такий вид майна на підставі оцінки, проведеної суб`єктом оціночної діяльності або незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій. Представник позивача подала суду заяву про розгляд справи у її відсутності. Позов підтримала, проти заочного розгляду справи не заперечила. Відповідач та третя особа в судове засідання не з`явились, будучи належним чином повідомленими про дату час та місце розгляду справи, що підтверджується матеріалами справи. У відповідності до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового засідання технічним засобом за відсутності осіб, які беруть участь у справі не здійснюється. Частиною 3\~ст. 131 ЦПК України\~передбачено, що у разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин. Відповідно до ч. 1\~ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню. З матеріалів справи судом встановлено, що відповідно до кредитного договору № 014/1101/82/36827 від 13.07.2007 року, укладеного між ВАТ "Райффайзен Банк Аваль", правонаступником якого є АТ "Райффайзен Банк Аваль", та [PERSON] , останній отримав кредит в сумі 38 000,00 доларів США (а.с. 9-11). У зв`язку з невиконанням позичальником умов Кредитного договору: несплатою періодичних платежів на погашення кредиту та відсотків за користування кредитними коштами банк звернувся з позовом до суду про стягнення заборгованості, яка виникла за Кредитним договором. Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 11.12.2014 року з [PERSON] , [PERSON] на користь позивача стягнуто солідарно заборгованість за кредитним договором у розмірі 18 144,54 доларів США (а.с. 23-24). Відповідно до ч. 3\~ст. 82 ЦПК України\~обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Згідно п. 9 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 30.03.2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» передбачено, що задоволення позову кредитора про стягнення заборгованості з поручителя не є перешкодою для пред`явлення позову про звернення стягнення на предмет іпотеки/застави з метою погашення заборгованості за тим самим договором кредиту у разі, якщо на час розгляду спору заборгованість за кредитом не погашена. Враховуючи те, що позичальник [PERSON] не виконував заочне рішення Луцького міськрайонного суду від 11.12.2014 року та вимоги банку щодо врегулювання кредитної заборгованості, банк звернувся до суду за захистом своїх порушених прав, так як станом на дату розрахунку заборгованості, а саме: 22.04.2020 року заборгованість за кредитним договором не погашена та складає 21959 доларів США 02 центів, з яких: заборгованість за кредитом у розмірі 11071,03 доларів США, заборгованість за відсотками 10887,99 доларів США. Згідно\~ст. 526 ЦК України\~зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог\~ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Пунктом 1\~ст. 536 ЦК України\~передбачено, що за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Крім того, п. 3 ч. 1\~ст. 611 ЦК України\~передбачає, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки. Згідно із\~ст. 546 ЦК України\~виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притримання, завдатком. З метою забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором, 13.07.2007 року між банком (іпотекодержатель) та [PERSON] (надалі по тексту «іпотекодавець»), було укладено Договір іпотеки посвідчений приватним нотаріусом Луцького міського нотаріального округу Ариванюк Н.А. зареєстровано в реєстрі за №5835 (а.с. а.с. 15-18) (. Так, відповідно до умов Договору іпотеки предмет іпотеки забезпечує вимоги іпотекодержателя, що витікають з умов Кредитного договору, а також усіх додаткових угод до нього, які можуть бути укладені до закінчення строку дії Кредитного договору. За таких умов, іпотекодержатель має право у випадку невиконання позичальником своїх зобов`язань за Кредитним договором отримати задоволення в рахунок майна, заставленого на умовах Договору іпотеки. Відповідно до п.1.2 Договору іпотеки предметом іпотеки є нерухоме майно, а саме: двокімнатна квартира, загальною площею 52,2 кв.м, житловою площею 28,6 кв.м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , яка належить іпотекодавцеві на праві власності на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Луцького міського нотаріального округу Сушик Л.А.11.05.2006 року за реєстром №685. Право власності на нерухоме майно, зареєстроване за іпотекодавцем в електронному Реєстрі прав власності на нерухоме майно 16.05.2006 року за реєстраційним номером №12867064. Відповідно до п. 3.1.4 Договору іпотеки у випадку невиконання іпотекодавцем зобов`язань за цим або позичальником за Кредитним договором, у тому числі, якщо кінцевий термін повернення кредиту ще не настав, звернути стягнення на предмет іпотеки, реалізувати його відповідно до пункту 5 цього Договору, та за рахунок вирученої від реалізації предмета іпотеки суми переважно перед іншими кредиторами задовольнити у повному обсязі свою вимогу, що визначена на момент фактичного задоволення, включаючи сплату процентів, неустойки, відшкодування збитків, завданих порушенням зобов`язання, необхідних витрат на утримання заставленого майна, а також витрат, пов`язаних з реалізацією предмета іпотеки. Згідно з п.5.2 Договору іпотеки, іпотекодержатель набуває права звернути стягнення на предмет іпотеки незалежно від настання строку виконання основного зобов`язання, якщо у момент настання строку виконання зобов`язань за Кредитним договором вони не будуть виконанні, а саме: при повному або частковому неповерненні у встановлений Кредитним договором строк суми кредиту, або при несплаті або частковій несплаті у встановлені Кредитним договором строки сум неустойки (пені, штрафних санкцій). Так, у зв`язку з невиконання позичальником умов Кредитного договору: несплатою періодичних платежів на погашення кредиту та відсотків за користування кредитними коштами, на адресу іпотекодавця та боржника були направлені вимоги про усунення порушення основного зобов`язання (а.с. 26, 27). Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється будь-яким способом, передбаченим чинним законодавством України, у т.ч. і за рішенням суду (5.4 Договору іпотеки). Таким чином, з укладенням Кредитного договору та Договорів іпотеки кредитор отримав законне право у разі невиконання або неналежного виконання позичальником своїх зобов`язань за Кредитним договором, в рахунок погашення заборгованості за Кредитним договором, звернути стягнення на предмети іпотеки. Відповідно до ч. 1\~ст. 4 ЦПК України\~кожна особа має право в порядку встановленому\~ЦПК України, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод та інтересів. Відповідно до\~ст. 509 ЦК України\~зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Відповідно до\~ст. 526 ЦК України\~зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (п. 1\~ст. 530 ЦК України). Відповідно до ч. 1\~ст. 575 ЦК України\~та ст. 1 Закону України «Про іпотеку» від 05.05.2003 року № 898-ІУ (Надалі по тексту «Закон України «Про іпотеку»), іпотека як різновид застави. Предметом якої є нерухоме майно, це вид забезпечення виконання зобов`язання, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, передбачену\~Законом України «Про іпотеку». Відповідно до ч.5 ст. З\~Закону України «Про іпотеку»\~передбачено, що іпотека має похідний характер від основного зобов`язання і є дійсною до припинення основного зобов`язання або до закінчення строку дії іпотечного договору. Згідно вимог\~ст. 589 ЦК України, ч. 1\~ст. 33 Закону України «Про іпотеку», в разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання іпотекодержатель має право задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, установлених\~ст. 12 Закону України «Про іпотеку». Загальне правило про звернення стягнення на предмет застави (іпотеки) закріплене у\~ст. 590 ЦК України\~й передбачає можливість такого звернення на підставі рішення суду в примусовому порядку, якщо інше не встановлено договором або законом. Крім того, правове регулювання звернення стягнення на іпотечне майно передбачено\~Законом України «Про іпотеку». Відповідно до\~ст. 7 Закону України «Про іпотеку»\~за рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобов`язанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором, що визначена на час виконання цієї вимоги, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь - якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачене умовами договору, що обумовлює основне зобов`язання. Відповідно до ч. 4\~ст. 591 ЦК України, якщо сума реалізації предмету застави не покриває вимоги заставодержателя, він має право отримати суму, якої не вистачає, з іншого майна боржника в установленій черговості, якщо інше не встановлено договором або законом. На підставі Розділу 5 Договору іпотеки, Договір іпотеки, у відповідності до\~ст. 36 Закону України «Про іпотеку», є договором про задоволення вимог іпотекодержателя (Позивача). Право вибору способу задоволення вимог, встановлених умовами укладеного Договору іпотеки належить іпотекодержателю (Банку). Відповідно до ч. 3\~ст. 33 Закону України «Про іпотеку»\~звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя. Відповідно до умов\~ст. 38 ЗУ «Про іпотеку»\~ціна продажу предмета іпотеки встановлюється за згодою між іпотекодавцем і іпотекодержателем або на підставі оцінки майна суб`єктом оціночної діяльності, на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна. Звернення стягнення на предмет іпотеки на підставі рішення суду здійснюється відповідно до\~ст. 39 Закону України «Про іпотеку». Таким чином, позовні вимоги АТ «Райффайзен Банк Аваль» про звернення стягнення на предмет іпотеки, а саме: двокімнатну квартиру, загальною площею 52,2 кв.м, житловою площею 28,6 кв.м., що розташована за адресою: [ADDRESS] , шляхом продажу його на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження, є законними, а тому підлягають задоволенню. Підстав для застосування норм\~Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» № 1304-VII від 3 червня 2014 року, з послідуючими змінами та доповнення, суд на даний час не вбачає, оскільки матеріали справи не містять достовірних відомостей, що вказане нерухоме майно, яке розташоване за адресою: [ADDRESS] , використовується як місце постійного проживання позичальника/майнового поручителя та що у них у власності немає іншого нерухомого житлового майна. Крім того, відповідно до вимог\~ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судові витрати по справі, які складаються з судового збору у розмірі 2102,00 гривень, який був сплачений згідно наявній у матеріалах справи квитанції при пред`явленні цього позову до суду.

Outcome: approved