Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-05 00:00:00

позивач звернувся до суду з позовом до відповідача, в якому просить визнати дії ПАТ "Дельта Банк" таким, що не відповідають вимогам Закону та зобов'язати ПАТ "Дельта Банк" повернути позивачці суму вкладу згідно умов договору №002-13500-280115 від 28.01.2015 року, у розмірі 125000 грн. Позов мотивує тим, що 28.01.2015 року між ПАТ "Дельта Банк" та нею був укладений договір банківського вкладу №002-13500-280115 від 28.01.2015 року на суму 5000 євро строком по 27 лютого 2015 року, які вона внесла на рахунок банку з виплатою 4.5 % річних. На підставі постанови Правління Національного банку України від 02.03.2015 року №150 «Про віднесення ПАТ "Дельта Банк" до категорії неплатоспроможних», виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 02.03.2015 р. №51 «Про запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ "Дельта Банк", згідно з яким з 03.03.215 року запроваджено тимчасову адміністрацію та призначено уповноваженого особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб п.Кадирова В.В. на здійснення тимчасової адміністрації у ПАТ "Дельта Банк". Фонд гарантування вкладів фізичних осіб зобов'язався здійснити виплату вкладникам ПАТ "Дельта Банк" через ПАТ "Укрексімбанк" в розмірі вкладу, включаючи відсотки, нараховані на день початку процедури виведення Фондом гарантування вкладів фізичних осіб банку з ринку, але не більше 200 тисяч гривень та така виплата розпочалась з 11.06.2015 року вкладникам ПАТ "Дельта Банк", за договорами, строк дії яких закінчився до 03.03.2015 року. Оскільки строк дії договору закінчився до 03.03.2015 року, однак при її зверненні виявилось, що з невідомих причин у переліку осіб, які мають право на відшкодування з а рахунок коштів Фонду гарантування вкладів фізичних осіб її прізвище відсутнє, а рахунок є заблокований, а законна сума не була нарахована . Вважає, що її право та інтереси порушені, а тому звернулася до суду за захистом такого. Просить позов задовольнити. Позивача в судовому засіданні позов підтримав повністю, дала пояснення аналогічні викладених у позові. Просить позов задовольнити. Представник відповідача ПАТ "Дельта Банк" у судове засідання не з'явився, про причини своєї неявки суд не повідомив, хоча належним чином був повідомлений про день, час та місце слухання справи, на підставі ст.ст.169,224 ЦПК України суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів(постановляє заочне рішення), проти чого і не заперечила позивачка. Заслухавши пояснення позивачки, дослідивши подані позивачем документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд доходить висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Відповідно до ст. 3 ЦПК України, до суду може звернутись кожна особа за захистом своїх порушених прав, а також інтересах інших осіб у випадках встановлених законом. Згідно ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного судочинства. За вимогами ст. ст.10,60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених цим кодексом. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст.11 ч.1 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Судом встановлено, що 28.01.2015 року між ПАТ "Дельта Банк" та нею був укладений договір банківського вкладу №002-13500-280115 від 28.01.2015 року на суму 5000 євро строком по 27 лютого 2015 року, які вона внесла на рахунок банку з виплатою 4.5 % річних. Позивачка звертався до відповідача про повернення вкладу та процентів, однак її банк відмовив у поверненні таких коштів, оскільки відносно відповідача запроваджена тимчасова адміністрація. На підставі постанови Правління Національного банку України від 02.03.2015 року №150 «Про віднесення ПАТ "Дельта Банк" до категорії неплатоспроможних», виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 02.03.2015 р. №51 «Про запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ "Дельта Банк", згідно з яким з 03.03.215 року запроваджено тимчасову адміністрацію та призначено уповноваженого особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб п.Кадирова В.В. на здійснення тимчасової адміністрації у ПАТ "Дельта Банк". Фонд гарантування вкладів фізичних осіб зобов'язався здійснити виплату вкладникам ПАТ "Дельта Банк" через ПАТ "Укрексімбанк" в розмірі вкладу, включаючи відсотки, нараховані на день початку процедури виведення Фондом гарантування вкладів фізичних осіб банку з ринку, але не більше 200 тисяч гривень та така виплата розпочалась з 11.06.2015 року вкладникам ПАТ "Дельта Банк", за договорами, строк дії яких закінчився до 03.03.2015 року. Оскільки строк дії договору позивача закінчився до 03.03.2015 року, однак при зверненні позивачки виявилось, що з невідомих причин у переліку осіб, які мають право на відшкодування з а рахунок коштів Фонду гарантування вкладів фізичних осіб позивача прізвище відсутнє, а рахунок є заблокований, а законна сума не була нарахована. Відповідно до ст. 8 ЦПК України, суд вирішує справи відповідно до Конституції України, законів України та міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких дана Верховною Радою України, суд застосовує інші нормативно-правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що встановлені Конституцією та законами України. Статтею 41 Конституції України передбачено право кожного володіти, користуватися та розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної та творчої діяльності. Відповідно до ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно з ч. 1 ст. 1058 ЦК України, за договором банківського вкладу одна сторона, ш,о прийняла від другої сторони грошову суму, ш,о надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї на умовах та в порядку, встановлених договором. Відповідно до ч. 3 ст. 1058 ЦК України, до відносин банку та вкладника за рахунком, на який внесений вклад, застосовуються положення про договір банківського рахунку, якщо інше не встановлено ЦК України або не випливає із суті договору банківського вкладу. Згідно зі ст. 1060 ЦК України банк зобов'язаний незалежно від банківського вкладу видати вклад за договором банківського вкладу на першу вимогу вкладника. Відповідно до ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами для виникнення прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини. Згідно ст. 14 ЦК України цивільні обов'язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Відповідно до приписів ст.ст. 525, 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. В силу приписів ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до вимог статті 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Згідно ст.599 ЦК України зобов'язання припиняються виконанням проведеним належним чином. Згідно ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. За договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором. Договір банківського вкладу, в якому вкладником є фізична особа, є публічним договором. До відносин банку та вкладника за рахунком, на який внесений вклад, застосовуються положення про договір банківського рахунка (глава 72 Цивільного Кодексу України), якщо інше не встановлено главою 72 Цивільного кодексу України або не випливає із суті договору банківського вкладу. Як зазначено в ст. 1074 ЦК України обмеження прав клієнта щодо розпоряджання грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку, не допускається, крім випадків обмеження права розпоряджання рахунком за рішенням суду у випадках, встановлених законом. Згідно з ч. 1 ст. 1061 ЦК України Банк виплачує вкладникові проценти на суму вкладу в розмірі, встановленому договором банківського вкладу. Якщо договором не встановлений розмір процентів, банк зобов'язаний виплачувати проценти у розмірі облікової ставки Національного банку України. У відповідності до ч.4 ст.26 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» визначено виключний перелік випадків, коли Фонд гарантування вкладів фізичних осіб не відшкодовує кошти, однак суд вважає, що жоден з таких випадків не позивачку не розповсюджується, а тому слід захистити право та інтереси позивачки. Відповідно до ч. 2 ст. 16 ЦК України способами захисту цивільного права та інтересів є визнання права, визнання правочину недійсним, припинення дії, яка порушували право. Суд може захистити цивільне право і інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.. Відповідно до ст.4 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Відповідно до ч. 3 ст.212 ЦПК України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. З урахуванням вищевказаного, аналізуючи зібрані по справі докази в їх сукупності та співставленні, суд вважає позовні вимоги повністю доведеними, обґрунтованими та таким, що підлягає задоволенню. На підставі ст.88 ЦПК України з відповідача слід стягнути судовий збір в розмірі 1218 грн. в користь держави.

Outcome: approved