Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-02 00:00:00

19 лютого 2014 року до Слов'янського міськрайонного суду звернулась [PERSON] із позовом до [PERSON], за участі третьої особи: Першої Слов'янської державної нотаріальної контори, про усунення від права на спадкування. Свої вимоги обґрунтувала тим, що [INFO] померла її мати - [PERSON], [INFO]. Після смерті [PERSON] залишилось спадкове майно - житловий будинок по вулиці [ADDRESS]. Відповідач у справі є онукою померлої [PERSON], а також донькою старшого брата - [PERSON], [INFO], який помер [INFO]. Вказала, що її мати з 2002 року, після пережитого інсульту та інфаркту знаходилась у безпорадному стані та потребувала у постійному догляді та допомозі. Вона не могла самостійно звертатись за медичною допомогою, придбавати продукти харчування, готувати їжу, здійснювати побутове прибирання. Відповідач достовірно знала про наведені обставини, проте ухилялась від надання їй такої допомоги. Постійний догляд [PERSON] з 2002 року надавала тільки позивач. Саме вона доставляла спадкодавця в період загострення хвороби до медичної установи з метою проведення дослідження та лікування, придбавала для неї лікарські препарати, здійснювала догляд, придбавала необхідний одяг, продукти харчування, готувала їжу, прала, вбирала, контролювала стан здоров'я. Зазначила, що крім пенсії у [PERSON] не було інших доходів та вона потребувала у матеріальній допомозі. Таку допомогу надавала виключно позивач. Оскільки спадкодавець постійно мешкала у приватному будинку по вул. Вільямса, а позивач у іншій частині міста, у зв'язку з чим остання витрачала багато часу та коштів для підтримання будинку та присадибної ділянки у належному станію Відповідач у справі абсолютно не цікавилась станом здоров'я бабусі, а також не приймала жодної участі у похованні [PERSON] У зв'язку з викладеним, вважає, що [PERSON] необхідно усунути від права на спадкування після смерті [PERSON] Тому просить суд, усунути [PERSON] від права на спадкування за законом після померлої [INFO] [PERSON]. В судовому засіданні представник позивача заявлені позовні вимоги підтримав, просив задовольнити їх у повному обсязі, посилаючись на доводи викладені у позовній заяві. Представник відповідача у судовому засіданні заперечила проти задоволенні позовних вимог [PERSON], посилаючись на їх необґрунтованість та безпідставність, просила відмовити у їх задоволенні, а також вирішити питання щодо розподілу судових витрат, пов'язаних із оплатою відповідачем [PERSON] правової допомоги та витрат, пов'язаних із явкою представника до суду. Будучи належним чином повідомленою про дату, час та місце розгляду справи, представник третьої особи у судове засідання не з'явилась, проте надала суду заяву про розгляд справи у її відсутності, в якій просила суд ухвалити рішення на власний розсуд, на підставі наявних у матеріалах справи доказів. Суд, вислухавши пояснення сторін та показання свідків, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку щодо необґрунтованості заявлених [PERSON] позовних вимог та вважає за належне відмовити у задоволенні позову, з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що [INFO] у м. Слов'янську Донецької області померла [PERSON], [INFO], що підтверджується копією Свідоцтва про смерть серії [NUMBER], виданого 30 листопада 2012 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м. Слов'янську Слов'янського міськрайонного управління юстиції (а.с. 44). Після смерті [PERSON] залишилось спадкове майно, а саме житловий будинок [ADDRESS]. Спадкоємцями після смерті [PERSON] є її донька - [PERSON], та онука - [PERSON]. Родинні зв'язки спадкоємців зі спадкодавцем підтверджуються копіями Свідоцтва про народження [PERSON], серії [NUMBER] виданого повторно 01 червня 2011 року (а.с. 7), Свідоцтва серії [NUMBER] виданого повторно 13 червня 2000 року, про розірвання шлюбу укладеного між [PERSON] та [PERSON] (а.с. 8) та Свідоцтва про народження [PERSON] серії [NUMBER] виданого 18 листопада 1958 року (а.с. 41), Свідоцтва про смерть [PERSON] серії [NUMBER] виданого 12 листопада 1968 року (а.с. 40), Свідоцтва про народження [PERSON] серії [NUMBER] виданого 28 червня 1968 року (а.с. 42), Свідоцтва про укладення шлюбу між [PERSON] та [PERSON] серії [NUMBER] виданого 28 серпня 1987 року (а.с. 43), - відповідно. Відповідно до ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Згідно ч. 1 ст. 1266 ЦК України, внуки, правнуки спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові, бабі, дідові, якби вони були живими на час відкриття спадщини. Таким чином, сторони є рівними за своїми права та обов'язками, як спадкоємці після смерті [INFO] [PERSON]. Частиною п'ятою статті 1224 Цивільного Кодексу України встановлено, що за рішенням суду особа може бути усунена від права на спадкування за законом, якщо буде встановлено, що вона ухилялася від надання допомоги спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані. Стаття 1224 Цивільного Кодексу України передбачено підстави усунення від права на спадкування. Окремо закон виділяє усунення від спадкування особи, яка ухилялася від надання допомоги спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані (ч. 5 ст. 1224 ЦК України). Цей потенційний спадкоємець також усувається від права на спадкування за законом, але на відміну від осіб, зазначених у ч. 3 та 4, щодо яких закон говорить про безумовну втрату права на спадкування у разі встановлення певних фактів, він визнається негідним спадкоємцем на розсуд суду. Іншими словами, навіть у випадку встановлення у судовому засіданні зазначених у ч. 5 обставин усунення особи від спадкування є виключною прерогативою суду. Імовірно, таке вирішення питання викликано складністю однозначного тлумачення термінів "ухилення від надання допомоги спадкодавцеві", "тяжка хвороба" та "безпорадний стан спадкодавця". Так, позивач в обґрунтування своїх вимог зазначає, що її мати [PERSON] після пережитого інсульту та інфаркту знаходилась у безпорадному стані та потребувала у постійному догляді та допомозі - не могла самостійно звертатись за медичною допомогою, придбавати продукти харчування, готувати їжу, здійснювати побутове прибирання. Однак, відповідач [PERSON], достовірно знаючи про наведені обставини, ухилялась від надання спадкодавцю такої допомоги. Постійний догляд [PERSON] з 2002 року надавала тільки позивач. Саме вона доставляла спадкодавця в період загострення хвороби до медичної установи з метою проведення дослідження та лікування, придбавала для неї лікарські препарати, здійснювала догляд, придбавала необхідний одяг, продукти харчування, готувала їжу, прала, вбирала, контролювала стан здоров'я. У відповідності до п. 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» № 7 від 30 травня 2008 року, правило частини п'ятої статті 1224 ЦК стосується всіх спадкоємців за законом, зокрема й тих, які відповідно до СК не були зобов'язані утримувати спадкодавця. Безпорадним слід розуміти стан особи, зумовлений похилим віком, тяжкою хворобою або каліцтвом, коли вона не може самостійно забезпечити умови свого життя, потребує стороннього догляду, допомоги та піклування. Наведені позивачем обставини підтверджуються поясненнями свідків [PERSON] та [PERSON], надані ними у судовому засіданні, а також наданими позивачем копія амбулаторної картки [PERSON] (а.с. 94 -108). Однак, у судовому засіданні із достовірністю встановлено відсутність у відповідача [PERSON] можливості надавати [PERSON] необхідну допомогу у зв'язку з її безпорадним станом, а також відсутність дійсного умислу на ухилення від утримання спадкодавця. Так, з документів наданих відповідачем вбачається, що: з січня 2001 року по 2004 рік [PERSON] навчалась у Луганському педагогічному університеті ім. Т.Г. Шевченко; у період 2004-2005 років проходила навчання у магістратурі наведеного вищого навчального закладу; з 2006 року по травень 2011 року навчалась у аспірантурі. Дані обставини підтверджуються копія платіжних документів з оплати [PERSON] вартості навчання (а.с. 70-73). Також, з наданих відповідачем документів вбачається, що [PERSON] є матір'ю двох дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] (а.с. 68, 69). Крім того, слід зауважити, що відповідач постійно проживала у іншому населеному пункті, а саме у м. Луганську, тобто фактично мала змоги фізично допомагати спадкодавцеві. Що ж стосується матеріального утримання [PERSON], суд вважає, що внаслідок об'єктивних обставин, [PERSON] не мала можливості здійснювати таке утримання, оскільки проходила навчання на контрактній основі у вищому навчальному закладі, а також мала на своєму утриманні двох неповнолітніх дітей, що підтверджується наведеними вище письмовими доказами. Відповідно до ч. 3 ст. 10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно зі ст. 11 ч. 1 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше, як в межах заявлених вимог та на підставі доказів наданих сторонами. Згідно зі ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. За таких обставин суд приходить до висновку щодо відсутності підстав для задоволення позову [PERSON] Згідно ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. У відповідності до ч. 1 та п.п. 2, 3 ч. 3 ст. 79 ЦПК України, Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. До витрат, пов'язаних з розглядом судової справи, належать витрати на правову допомогу та витрати сторін та їх представників, що пов'язані з явкою до суду. Питання граничного розміру компенсації витрат на правову допомогу врегульовано Законом України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах». Відповідно до статті 1 вказаного Закону, розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, а в адміністративних справах - суб'єктом владних повноважень, не може перевищувати 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні. Так, з [PERSON] на користь [PERSON] підлягають стягненню судові витрати, витрати, пов'язані з наданням правової допомоги в розмірі 2436,00 грн., виходячи з розрахунку: 1218,00 грн. х 40 % = 487,20 грн. 5 годин (витрачено на консультації, підготовку до слухання справи, підготовку заперечень та клопотань, участь у слуханні справи) х 487,20 грн. = 2436,00 грн. Окрім цього, на користь відповідача з позивача необхідно стягнути судові витрати, пов'язані з явкою представника [PERSON] у судове засідання, в розмірі 999,99 грн., який підтверджується копіями квитанцій з оплати вартості пального (а.с. 12), інших документів, що достовірно підтверджують витрати у заявленому розмірі, не надано.

Outcome: approved