Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-19 00:00:00

ТОВ «Агрофірма«ГАВАН«Плюс» звернулося до відповідачів з позовом про визнання договору оренди землі недійсним. В позовній заяві відображено наступну позицію (а.с. 2 - 6). 24 листопада 2010 року між позивачем та [PERSON] укладений договір оренди землі з кадастровими номерами: 6523583600:06:004:0002, 6523583600:06:005:0001. Строк дії вказаного договору - 10 років з дати реєстрації договору. Незважаючи на укладений договір оренди, 24 липня 2018 року було укладено та зареєстровано договір між [PERSON] та ФГ "Росток-2013" про оренду спірної земельної ділянки, кадастровий номер 6523583600:06:005:0001. Про існування спірного договору оренди позивач дізнався від державного реєстратора, отримавши відмову в проведенні реєстраційних дій щодо спірної земельної ділянки. За наведених обставин позивач вважає, що укладений договір оренди земельної ділянки між [PERSON] та ФГ "Росток-2013" є недійсним з підстав ч. 1 ст. 215 ЦК України. Позивач просив визнати договір оренди землі, укладений ФГ "Росток-2013" та [PERSON] , зареєстрований Великолепетиською селищною радою Великолепетиського району Херсонської області, номер запису про право 27224878, дата державної реєстрації права - 24 липня 2018 року, недійсним. Відзив на позов не надходив. В судове засідання представник позивача не з`явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, відповідно до змісту якої на задоволенні позову наполягав в повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідач [PERSON] , представник відповідача належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання, проте в судові засідання не з`являлися, про причини неявки, їх поважність суд не оповістили; будь-яких заяв чи клопотань від них не надходило. В судове засідання представник третої особи Великолепетиської селищної ради Великолепетиського району Херсонської області не з`явився, про причини неявки, їх поважність суд не оповістив; будь-яких заяв чи клопотань від нього не надходило. Судом ухвалено про заочний розгляд справи за відсутності її учасників. Судом встановлено, що [PERSON] є власником земельної ділянки (кадастровий номер 6523583600:06:005:0001) на підставі свідоцтва про право на спадщину, серія № 1-399, виданого 14 липня 2014 року Каховською районною державною нотаріальною конторою, що підтверджується інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (а.с. 33). Позивач є орендарем спірної земельної ділянки, що підтверджується укладеним та зареєстрований 24 листопада 2010 року договором оренди землі між [PERSON] та ТОВ "Агрофірма "ГАВАН" плюс. Предметом договору є земельна ділянка, площею 6,94 га, у тому числі ріллі 6,94 га, з них ріллі зрошуваної - 2,318 га. Строк дії договору - десять років з дати реєстрації договору (а.с. 25 - 26). В подальшому договір доповнений додатковою угодою від 2016 року (а.с. 37). Згідно акту про передачу та прийом земельної ділянки в натурі, на виконання умов договору оренди [PERSON] передав представнику товариства (орендарю) земельну ділянку, площею 6,94 га, що розташована на території Новокам`янської сільської ради (а.с.30). Висновком начальника Відділу Держкомзему у Каховському районі встановлено, що договір оренди землі укладений між [PERSON] та ТОВ "Агрофірма "ГАВАН" плюс відповідає вимогам Закону. Кадастрові номери земельної ділянки за договором - 6523583600:06:004:0002 та 6523583600:06:005:0001 (а.с. 31). Згідно із витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речовиго права, 17 серпня 2015 року проведено державну реєстрацію іншого речового права - право оренди земельної ділянки на підставі договору оренди земельної ділянки від 24 листопада 2010 року, з кадастровим номером 6523583600:06:004:0002. Строк дії права до 23 січня 2032 року, з правом пролонгації (а.с. 32). 17 вересня 2018 року позивачу відмовлено у державній реєстрації прав та їх обтяжень щодо проведення державної реєстрації - права оренди земельної ділянки, кадастровий номер земельної ділянки 6523583600:06:005:0001 з підстав того, що таке право на вказану земельну ділянку вже зареєстровано (а.с. 38). В Україні визнається і діє принцип верховенства права (ч. 1 ст. 8 Конституції України). Суди здійснюють правосуддя на основі Конституції і законів України, забезпечуючи при цьому верховенство права. Суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Одним з елементів верховенства права є дотримання прав людини, зокрема права сторони спору на представлення її позиції та права на справедливий судовий розгляд. Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 3 ЦК України, однією із засад цивільного законодавства є справедливість, добросовісність та розумність. Ідея справедливого судового розгляду передбачає здійснення судочинства на засадах рівності та змагальності сторін. Згідно ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно із ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ст. 12 ЦПК України). Відповідно до ч. 1 ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. За змістом ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. На момент укладення 2018 року оспорюваного договору оренди та реєстрації права оренди земельної ділянки за ФГ «Росток-2013» був чинним договір оренди цієї ж земельної ділянки об`єкта від 24 листопада 2010 року, укладений між ТОВ «Агрофірма «ГАВАН» плюс» та [PERSON] . Орендодавець зобов`язаний не вчиняти дій, які би перешкоджали орендареві користуватися орендованою земельною ділянкою (абз. 4 ч. 2 ст. 24 Закону України «Про оренду землі»). Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється, зокрема, шляхом визнання угоди недійсною (п. «в» ч. 3 ст. 152 ЗК України). Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 15 січня 2020 року в справі № 587/2326/16-ц (провадження № 14-442цс19) вказано, що «суди першої й апеляційної інстанцій встановили, що на час підписання 29 грудня 2015 року оскарженого договору та реєстрації права оренди земельної ділянки за ФГ «Натон» був чинним інший договір оренди цього ж об`єкта, підписаний [PERSON] із позивачем 19 квітня 2007 року і зареєстрований 23 жовтня 2007 року у Сумському районному реєстраційному відділі Сумської регіональної філії ДП «Центр державного земельного кадастру при Держкомземі України». Орендодавець зобов`язаний не вчиняти дій, які би перешкоджали орендареві користуватися орендованою земельною ділянкою (абзац четвертий частини другої статті 24 Закону України «Про оренду землі»). Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється, зокрема, шляхом визнання угоди недійсною (пункт «в» частини третьої статті 152 ЗК України). Внаслідок укладення оскарженого договору ФГ «Натон» отримало право оренди земельною ділянкою, що стало перешкодою для позивача у реалізації аналогічного права щодо тієї самої земельної ділянки. З огляду на це Велика Палата Верховного Суду погоджується з висновками судів першої й апеляційної інстанцій про порушення права позивача на оренду земельної ділянки та наявність підстав для визнання оскарженого договору недійсним». Наведене вище свідчить про порушення прав позивача, тому він вправі вимагати захисту своїх прав через суд - шляхом визнання договору недійсним. За таких обставин, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги ТОВ «Агрофірма «ГАВАН» Плюс» є законними та підлягають задоволенню.

Outcome: approved