Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-05 00:00:00

У травні 2021 року до Шевченківського районного суду м. Києва подано заяву [PERSON] , про встановлення факту розірвання шлюбу. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями вказана справа передана до провадження судді Саадулаєва А.І. Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 01.06.2021 року відкрито провадження у справі. Як вбачається із змісту заяви, [PERSON] та [PERSON] перебували у шлюбі з 03.07.1993 року. Шлюб зареєстровано 03.07.1993 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Алчевського міського управління юстиції Луганської області, актовий запис №566 від 03.07.1993 року. Рішенням Алчевського міського суду Луганської області №2-1018 від 06.03.2007 року вказаний шлюб розірвано. Надати копію судового рішення не представляється можливим, у зв`язку із його втратою, який залишився за місцем минулого проживання в м.Алчевську, тобто на непідконтрольній на теперішній час Україні частині території Луганської області. У системі Єдиного реєстру судових рішень України відомості про вказане судове рішення також відсутні. Тому заявник звернулась до суду із вказаною заявою. В судове засідання, яке відбулось 06.09.2021 р. заявник та заінтересована особа не з`явились, подали заяви про розгляд справи без їх участі. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини справи, суд вважає, що заява про встановлення факту розірвання шлюбу підлягає задоволенню, з наступних підстав. Відповідно до ст. 16 ЦК Україна кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебували у шлюбі з 03.07.1993 року зареєстрованому Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Алчевського міського управління юстиції Луганської області, актовий запис №566 від 03.07.1993 року. Відповідно до копії свідоцтва про розірвання шлюбу від 06.12.2007 року виданого Відділом реєстрації актів цивільного стану Алчевського міського управління юстиції Луганської області, шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано, актовий запис №616 від 2007 року. Відповідно до копії листа Шевченківського районного у місті Києві відділу Державної реєстрації актів цивільного стану із додатком витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища заявниці - [PERSON] , у якому, також, наявний актовий № 616 від 06.12.2007 про розірвання шлюбу на підставі рішення Алчевського міського суду Луганської області від 06.03.2007. Згідно з листом від 23.03.2021 № 988/21.12-36г2 Шевченківський районний у місті Києві відділ державної реєстрації актів цивільного стану повідомив, що за даними Державного реєстру актів цивільного стану міститься відмітка про розірвання шлюбу згідно актового запису № 616 від 06.12.2007, складеного відділом державної реєстрації актів цивільного стану Алчевського міського управління юстиції Луганської області на підставі рішення Алчевського міського суду Луганської області № 2-1018 від 06.03.2007. Копією рішення Алчевського міського суду Луганської області від 08.05.2007, справа № 2- 1972, за позовом [PERSON] до [PERSON] , про розподіл майна між подружжям, також підтверджується факт розірвання шлюбу подружжя. Згідно ч.1 ст.2 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав. Відповідно до п.5 ч.2 ст.234 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Згідно п.4 ч.1 ст.256 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту розірвання шлюбу. Відповідно до ч. 1 ст. 1 ЗУ «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України Тимчасово окупована територія», тимчасово окупована територія України (далі - тимчасово окупована територія) є невід`ємною частиною території України, на яку поширюється дія Конституції та законів України. Відповідно до ст. 9 Закону України "Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України" державні органи та органи місцевого самоврядування, утворені відповідно до Конституції та законів України, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території діють лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків. Згідно статей 3, 8, 9 Конституції України, в Україні визнається і діє принцип верховенства права, утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави, а чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України. Переміщені всередині країни особи є громадянами своєї держави і мають широке коло громадських, політичних, екологічних, соціальних і культурних прав. Статтею 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» передбачено, що внутрішньо переміщена особа має права, визначені Конституцією України та законами України. Зокрема, на проведення державної реєстрації актів цивільного стану, внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання за місцем перебування. Відповідно до принципу 20 Керівних принципів з питання про переміщення осіб всередині країни, які були розроблені та прийняті в 1998 році за дорученням Генеральної Асамблеї ООН та Комісії з прав людини, кожна людина, де б вона не знаходилась має право на визнання її правосуб`єктності. Для забезпечення цього права особам, які переміщені всередині країни відповідні органи влади надають всі документи, які необхідні для поваги і здійснення їхніх законних прав, як-то паспорти, посвідчення особи, свідоцтва про народження, свідоцтва про шлюб і свідоцтва про смерть. Органи влади сприяють, зокрема, у видачі нових документів або заміні документів, втрачених під час переміщень, без будь-яких необґрунтованих умов, як-то вимога повернення на місце звичайного проживання для отримання цих та інших необхідних документів. Згідно з абз. 2 п. 18 Постанови Пленуму ВСУ № 5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», рішення суду про встановлення факту, що має юридичне значення, не замінює собою документів, що видають зазначені органи, а є лише підставою для їх одержання. Згідно з пунктом 20 глави 3 розділу III Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 18.10.2000 N52/5, зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 18 жовтня 2000 р. за N719/4940, якщо актовий запис про шлюб був складений в органах державної реєстрації актів цивільного стану України, але не зберігся, і в подружжя немає свідоцтва про шлюб, а також відсутні штампи (відмітки) про шлюб у паспортах, паспортних документах, то державна реєстрація розірвання шлюбу може бути проведена тільки після поновлення актового запису про шлюб у встановленому законодавством порядку. Відповідно до абзацу другого пункту 11 глави 3 Розділу III Правил, у разі зберігання актового запису про розірвання шлюбу на тимчасово окупованій території України державна реєстрація розірвання шлюбу проводиться відділом державної реєстрації актів цивільного стану, до якого подано заяву про розірвання шлюбу на підставі рішення суду. Пунктом 10 Постанови Пленуму ВСУ "Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення" № 5 від 31.03.95 року з подальшими змінами, визначено, що суди можуть встановлювати факти реєстрації усиновлення (удочеріння), шлюбу, розірвання шлюбу, народження і смерті, якщо в органах реєстрації актів громадянського стану не зберігся відповідний запис чи відмовлено у його відновленні або ж він може бути відновлений лише на підставі рішення суду про встановлення факту реєстрації акту громадянського стану. Згідно Розпорядження Кабінету Міністрів України від 7 листопада 2014 р. № 1085-р «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, та переліку населених пунктів, що розташовані на лінії зіткнення», м. Алчевськ віднесено до Переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження. У зв`язку з тим, що вказаний актовий запис про розірвання шлюбу, а також рішення суду про розірвання шлюбу зберігається на території, яка на теперішній час непідконтрольна Україні - м. Алчевськ. Відділ державної реєстрації актів цивільного стану в Україні не має можливості поновити актовий запис та видати свідоцтво про розірвання шлюбу. На теперішній час заявниця має намір створити сім`ю та одружитися, реалізувати вказане право вона не має можливості у зв`язку із вищевказаними обставинами, а іншим чином, окрім зверненням до суду, отримати вказані документи вона не має можливості. Рішенням Європейського Суду з прав людини у справі «Чернецький проти України», заява № 4436/07, від 8 грудня 2016 року Суд визнав порушення ст. 12 Конвенції. Зокрема, Суд встановив, що заявнику було відмовлено в отриманні свідоцтва про розірвання шлюбу, чим було порушено його право на повторний шлюб. Враховуючи практику ЄСПЛ, а також значення, яке встановлення даного факту має для реалізації майнових та особистих немайнових прав заявника, рішення суду повинно ґрунтуватись на дотриманні вимог статті 263 ЦПК України щодо повного і всебічного з`ясування обставин справи на підставі всіх поданих особами, які беруть участь у справі, доказів у сукупності, в тому числі з урахуванням документів, які видані органами та установами, що знаходяться на такій території. Згідно із п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно до положень ст.293, 315 ЦПК України у порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення. Відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», державній реєстрації підлягають народження фізичної особи та її походження, шлюб, розірвання шлюбу у випадках, встановлених законом, зміна імені, смерть відповідно до Сімейного кодексу України та Цивільного кодексу України, Закону України "Про державну реєстрацію актів цивільного стану" та інших актів законодавства. Відомості про народження фізичної особи та її походження, усиновлення, позбавлення та поновлення батьківських прав, шлюб, розірвання шлюбу, зміну імені, смерть підлягають обов`язковому внесенню до Державного реєстру актів цивільного стану громадян відповідно до Порядку ведення Державного реєстру актів цивільного стану громадян, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 22.08.2007 № 1064. Районні, районні у містах, міські (міст обласного значення), міськрайонні, міжрайонні відділи державної реєстрації актів цивільного стану головних територіальних управлінь юстиції проводять державну реєстрацію народження фізичної особи та її походження, шлюбу, розірвання шлюбу, зміни імені, смерті, вносять зміни до актових записів цивільного стану, поновлюють та анулюють їх; формують Державний реєстр актів цивільного стану громадян, ведуть його, зберігають архівний фонд; здійснюють відповідно до законодавства інші повноваження. За заявами громадян України, які проживають на тимчасово окупованій території України або переселилися з неї, державну реєстрацію актів цивільного стану, внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання здійснюють відділи державної реєстрації актів цивільного стану за місцем звернення заявника. Державна реєстрація акту цивільного стану проводиться відділом державної реєстрації актів цивільного стану шляхом складання актового запису цивільного стану в електронному вигляді у Державному реєстрі актів цивільного стану громадян та на паперових носіях. Відповідно до частини другої статті 319 ЦПК України, рішення суду про встановлення факту, який підлягає реєстрації в органах державної реєстрації актів цивільного стану або нотаріальному посвідченню, не змінює собою документів, що видаються цими органами, а є підставою для одержання зазначених документів. Відповідно до ч. 2 ст. 114 СК України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Судом встановлено, що факт, про встановлення якого просить заявник, необхідний для проведення державної реєстрації розірваного шлюбу на території України. Таким чином, суд дійшов висновку про задоволення заяви про встановлення факту розірвання шлюбу між [PERSON] та [PERSON] , який було розірвано рішенням Алчевського міського суду Луганської області від 06.03.2007 року, оскільки матеріалами справи підтверджено даний факт та заявником надано достатньо доказів на обґрунтування своїх вимог. На підставі викладеного та

Outcome: approved