Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-25 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ПЗУ Україна» та [PERSON] про відшкодування збитків, завданих у результаті дорожньо-транспортної пригоди. В обґрунтування позову зазначив, що 31 липня 2017 року о 20 годині 35 хвилин у м. Львові на перехресті вулиць Ст. Бандери - Героїв УПА, біля будинку № 87 відбулося зіткнення між автомобілем марки «NISSAN ROGUE» реєстраційний номер [NUMBER] під керуванням [PERSON] та автомобілем марки «TOYOTA AVENSIS» реєстраційний номер [NUMBER] під керуванням водія [PERSON] . Внаслідок зіткнення вищевказані транспортні засоби отримали технічні пошкодження. Згідно постанови Залізничного районного суду м. Львова від 11 квітня 2018 року провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно [PERSON] , передбачене ст. 124 КУпАП було закрито у зв`язку із відсутністю у його діях складу адміністративного правопорушення (копію постанови долучаю). З іншого боку, постановою Франківського районного суду від 19.11.2019р., провадження у справі про притягнення [PERSON] до адміністративної відповідальності за ст.124 КУпАП було закрито у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи строків, передбачених ст.38 КУпАП. Поряд з цим, цією ж постановою суд визнав, що у діях [PERSON] є ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП (копію постанови долучаю). На момент ДТП цивільно-правова відповідальність водія [PERSON] була застрахована в ПРАТ СК "ПЗУ УКРАЇНА" згідно полісу АК/6220627. Зазаначає, що що встановлення всіх обставин ДТП (зокрема і винуватця пригоди) зайняло більше ніж два роки. За цей час [PERSON] неодноразово звертався до ПРАТ СК "ПЗУ УКРАЇНА" з вимогою оглянути пошкоджений автомобіль марки «NISSAN ROGUE» реєстраційний номер [NUMBER] , а також виплатити належне йому страхове відшкодування. Проте, страховик ПРАТ СК "ПЗУ УКРАЇНА" такі звернення ігнорував, мотивуючи свою позицію тим, що страхове відшкодування буде виплачене лише після того, як вина [PERSON] буде встановлена відповідним рішенням суду. Ще 29 травня 2018р. позивач [PERSON] вчергове повідомив страховика ПРАТ СК "ПЗУ УКРАЇНА", про необхідність оглянути пошкоджений автомобіль марки «NISSAN ROGUE» реєстраційний номер [NUMBER] . Це підтверджується відповідними телеграмами (електронними повідомлення), що були надіслані як на адресу страховика так і на адресу [PERSON] (копії повідомлень долучаю). Однак страховиком автомобіль оглянуто так і не було. Згідно Висновку експертного автотоварознавчого дослідження від 15 червня 2018р., що був складений на підставі Акту огляду автомобіля від 01 червня 2018р. експертом автотоварознавцем Галамаєм Б.І., який має кваліфікацію судового експерта, вартість відновлювального ремонту з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу автомобіля марки «NISSAN ROGUE» реєстраційний номер [NUMBER] становить 101 113,85 гривень (без ПДВ). Після того, як вину водія [PERSON] у ДТП було встановлено, [PERSON] надав страховику належним чином завірену копію відповідної постанови суду. У відповідь, [PERSON] отримав на свою адресу лист від 28 січня 2020р. (копію долучаю) у якому ПРАТ СК "ПЗУ УКРАЇНА" повідомило [PERSON] про відмову у виплаті страхового відшкодування. Свою позицію страховик мотивував тим, що начебто [PERSON] не надав для огляду пошкоджений автомобіль. На мою думку, така відмова страхової компанії виглядає дуже суперечливою адже страховик неодноразово мав можливість оглянути пошкоджений автомобіль протягом усього часу коли тривала судова тяганина, що стосувалися встановлення винуватця ДТП. Окрім цього страховик був запрошений потерпілою особою на огляд транспортного засобу, що відбувався ще 01.06.2018р. Просить позов задовольнити, стягнути з ПрАТ СК "ПЗУ Україна" 100 000,00 грн. страхового відшкодування, з [PERSON] - 1113,85 грн. матеріальної шкоди та розподілити між сторонами судові витрати. 25.08.2020 року до суду від представника відповідача [PERSON] - [PERSON] надійшов відзив на позовну заяву, в якому просить відмовити в задоволенні всіх позовних вимог. Поданий відзив мотивує тим, що позивач позивач, посилаючись на постанову Залізничного районного суду м.Львова від 11.04.2018 року та постанову Франківського районного суду м.Львова від 19.11.2019 року, помилково вважає, що відповідач [PERSON] є винуватцем вищевказаної дорожньо-транспортної пригоди, а позивач є потерпілим. Представник відповідача також зазначає, що жодною постановою суду відповідача не визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, а також жодною постановою суду не визнано позивача [PERSON] потерпілим. За результатами вчинення вищевказаної ДТП, яка відбулась 31.07.2017 року [PERSON] не притягнуто до адміністративної відповідальності і не вирішено питання часткової вини учасників ДТП. Разом з тим, 08.09.2020 року представником відповідача ПрАТ СК "ПЗУ Україна" було подано відзив на позовну заяву, в кому просять відмовити в задоволенні позову, мотивуючи це тим, що 29.04.2017 року між ПрАТ СК "ПЗУ Україна" та [PERSON] був укладений договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АК6220627, забезпеченим згідно з полісом є транспортним засіб Toyota Avensis, д.н.з. [NUMBER] . 30.05.2018 року ПрАТ СК "ПЗУ Україна" стало відомо про ДТП, яке сталось 31.07.2017 року за участю забезпеченого транспортного засобу "Nissan", д.н.з. [NUMBER] , внаслідок якої автомобілі зазнали механічних пошкоджень. Електронним повідомленням №7, яке надійшло 30.05.2018 року на адресу ПрАТ СК "ПЗУ Україна" страховика було запрошено на проведення огляду автомобіля "Nissan", д.н.з. [NUMBER] . Для визначення розміру завданих збитків, ПрАТ СК "ПЗУ Україна" було залучено експерта, який у 10-денний строк зв`язався із [PERSON] щодо погодження дати і часу огляду пошкодженого майна, проте отримав відмову у проведенні огляду, оскільки за замовленням позивача вже була проведена експертиза щодо визначення розміру завданих збитків і автомобіль вже частково відновлений. У рапорті експерт зазначає, що [PERSON] повідомив про те, що страхова компанія протермінувала 10-денний строк на огляд автомобіля, тому пошкоджений автомобіль на огляд страховику не надавався. Як зазначає представник відповідача, заяву про ДТП позивач подав страховику лише 27.06.2018 року, тобто вже після того, як повідомив оцінювача про те, що відновлює пошкоджений транспортний засіб, тому страховик був позбавлений можливості оглянути пошкоджене майно. Представником позивача подано відповідь на відзив, у якій заперечив проти доводів відповідача. Вважає, що відповідач маніпулює фактами для того щоб уникнути виплати страхового відшкодування. Також зазначає, що твердження представника відповідача що 30.05.2018 року, ПРАТ СК "ПЗУ УКРАЇНА" стало відомо про ДТП, яке сталося 31.07.2017р…абсолютно не відповідає дійсності, оскільки, як видно із заяви [PERSON] , що була подана до ПРАТ СК "ПЗУ УКРАЇНА", така була написана ще 21.05.2018р. Окрім цього, представник позивача зазначає, що позивач жодним чином не перешкоджав зацікавленим у цьому сторонам, оглянути пошкоджений автомобіль, неодноразово звертався до страховика з приводу проведення огляду належного йому автомобіля, проте у відповідь страховик посилався на те, що ПРАТ СК "ПЗУ УКРАЇНА" не проводитиме огляд автомобіля до встановлення винуватця ДТП. В судовому засіданні представник позивача позов підтримав, просив такий задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві та відповіді на відзив. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні позов заперечив, вважає його безпідставним у зв`язку з невизнанням судом винним відповідача [PERSON] . Просив відмовити в задоволенні позову. Представник страхової компанії в судове засідання не з`явився. Розглянувши наявні у справі документи і матеріали, вислухавши сторін, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення виходячи з наступного. За вимогами ст.12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених цим кодексом. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ч.1, 2 ст.80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Судом встановлено, що власником транспортного засобу марки Nissan Rogue, д.н.з. [NUMBER] є позивач [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER] . Як вбачається з полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АК/2389709 транспортний засіб «NISSAN ROGUE» реєстраційний номер [NUMBER] застрахований у ПАТ СК "Галицька". Відповідно до інформації про перевірку чинності поліса внутрішнього ОСЦПВВТЗ транспортний засіб Toyota Avensis, д.н.з. [NUMBER] застрахований у ПрАТ СК "ПЗУ Україна" відповідно до полісу №АК6220627. Постановою Залізничного районного суду м.Львова від 11.04.2018 року провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно [PERSON] , передбачене ст.124 КУпАП закрито у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення. Постановою Франківського районного суду м.Львова від 19.11.2019р., провадження у справі про притягнення [PERSON] до адміністративної відповідальності за ст.124 КУпАП було закрито у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи строків, передбачених ст.38 КУпАП. Разом з тим, обставина, як закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків притягнення до адміністративної відповідальності, передбаченихст. 38 КУпАП, не є реабілітуючою, тобто не є обставиною, яка спростовує факт наявності вини особи в скоєнні адміністративного правопорушення (правова позиція викладена в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 07.02.2018 у справі № 910/18319/16 та 16.04.2019 у справі № 927/623/18). Вищевказаною постановою встановлено, що відповідно до протоколу від 18.12.2018 року серії БД №058098 водій [PERSON] 31.07.2017 року о 19 год. 30 хв. у м. Львові по вул. Бандери, 87, керуючи автомобілем марки Toyota Avensis д.н.з. [NUMBER] проявив неуважність до дорожньої обстановки, відповідно не реагував на її зміну, перед зміною напрямку руху не переконався, що це буде безпечним і розпочав об`їзд попутнього автомобіля, водій якого виконував поворот праворуч, в той момент, коли зустрічний автомобіль Nissan Rogue д.н.з. [NUMBER] вже перебував в процесі виконання маневру лівого повороту по смузі зустрічного руху, внаслідок чого між транспортними засобами відбулось зікнення, та автомобілі отримали механічні пошкодження та завдано матеріальних збитків, чим порушив п. 10.1, 2.3. б, д ПДР , за що передбачена адміністративна відповідальність за ст. 124 КУпАП. Окрім цього, постановою Франківського районного суду м.Львова від 19.11.2019р. встановлено, що в діях [PERSON] наявні ознаки адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП, так як він порушив п.п. 10.1, 2.3б,д ПДР, що спричинило пошкодження транспортних засобів. Його вина підтверджується зібраними у справ доказами. Однак, згідно п.7 ст.247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у зв`язку з закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38 цього Кодексу. Відповідно до ст. 38 КУпАП, адміністративне стягнення може бути накладено не пізніш як через три місяці з дня вчинення правопорушення. Як вбачається з адміністративних матеріалів справи №465/7900/18 про притягнення [PERSON] до адміністративної відповідальності, які витребовувались за клопотанням представника позивача, в таких наявний висновок експерта №1/1452 від 14.11.2018 року, яким встановлено, що з технічної точки зору при технічно спроможному механізмі розвитку даної автопригоди, причиною настання даного зіткнення стали не відповідаючі технічним вимогам п.10.1. чинних ПДР дії водія автомобіля Toyota Avensis д.н.з. [NUMBER] [PERSON] , які виразились в тому, що він перед зміною напрямку руху не переконався, що це буде безпечним і розпочав об`їзд попутнього автомобіля, водій якого виконував поворот праворуч, в той момент, коли зустрічний автомобіль «NISSAN ROGUE» вже перебував в процесі виконання маневру лівого повороту на смузі зустрічного руху. 31.07.2017 [PERSON] повідомив ПрАТ СК "ПЗУ Україна" про настання дорожньо-транспортної події, що вбачається з заяви про настання страхового випадку по договору страхування ОСЦПВВНТЗ. 27.06.2018 року [PERSON] звернувся з заявою до ПрАТ СК "ПЗУ Україна" про настання страхового випадку по договору страхування ОСЦПВВНТЗ, відповідно до якої повідомив страхувальника про настання дорожньо-транспортної події, яка мала місце 31.07.2017 року, вказавши адресу, де можна оглянути пошкоджений транспортний засіб. Як вбачається з рапорту, за підписом СПД ФО [PERSON] 05.06.2018 року скерованого на ім`я СОС-Сервіс Україна, в такому зазначено, що контактна особа [PERSON] 05.06.2018 року повідомив, що почав відновлювати автомобіль, для огляду його надавати не буде, він провів свою незалежну експертизу, так як страхова компанія протермінувала десятиденний термін на огляд авто після написання ним повідомлення. Надаючи оцінку цьому документу, слід зазначити, що такий рапорт не має, ні дати реєстрації, ні номеру, окрім того, не підтверджений жодними доказами. Дата складання такого, зазначена 05.06.2018, однак, така нічим насправді не підтверджена, оскільки копія такого рапорту , яка міститься в матеріалах справи ніким не завірена, з такої взагалі не вбачається, коли і кому вона надійшла. Також, як вбачається з такого рапорту, він адресований СОС- Сервіс Україна. Однак, яке відношення СОС-Сервіс Україна має до даної справи з відзиву та долучених до відзиву доказів не вбачається. Згідно з відповіддю наданою позивачу ПрАТ СК "ПЗУ Україна" від 28.01.2020 року вбачається, що суб`єктом оціночної діяльності неможливо провести автотоварознавчої експертизи у зв`язку з частковим відновленням транспортного засобу «NISSAN ROGUE», д.н.з. [NUMBER] . Така відповідь надана саме на підставі вказаного вище рапорту. Відповідно до висновку експертного автотоварознавчого дослідження №76 від 15.06.2018 року, складеного експертом автотоварознавцем Галамаєм Б.І., вартість відновлювального ремонту з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу автомобіля марки «NISSAN ROGUE» реєстраційний номер [NUMBER] становить 101 113,85 гривень (без ПДВ). Згідно із частиною першою статті 1187 Цивільного кодексу України від 16.01.2003 року № 435-IV (далі ЦК України) передбачено джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого (ч. 2,5 ст. 1187 ЦК України). Відповідно до пункту 1 частини першої статті 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Як роз`яснив Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у пункті 4 постанови «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» від 01 березня 2013 року за № 4, розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей1166,1187 ЦКшкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини. З огляду на презумпцію вини завдавача шкоди (частина другастатті 1166 ЦК) відповідач звільняється від обов`язку відшкодувати шкоду (у тому числі і моральну шкоду), якщо доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого (частина п`ятастатті 1187 ЦК, пункт 1 частини другоїстатті 1167 ЦК). Потерпілий подає докази, що підтверджують факт завдання шкоди за участю відповідача, розмір завданої шкоди, а також докази того, що відповідач є завдавачем шкоди або особою, яка відповідно до закону зобов`язана відшкодувати шкоду. Відповідно до частини четвертої статті 61 ЦПК вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов`язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. У зв`язку із цим у разі прийняття судом постанови про закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення, наприклад, через закінчення строків накладення адміністративного стягнення (стаття 38 Кодексу України про адміністративні правопорушення), суд повинен звернути увагу на те, чи містить така постанова суду відповіді на питання про те, чи мала місце дорожньо-транспортна пригода та чи сталася вона з вини відповідача. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі (абзац 2 частини 1 статті 1192 ЦК України). Згідно з пунктом 1 частини другої статті 22 ЦК України реальними збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права. Для застосування такої міри відповідальності, як відшкодування шкоди, потрібна наявність одночасно усіх елементів складу цивільного правопорушення: протиправної поведінки, шкоди, причинного зв`язку між протиправною поведінкою заподіювача та шкодою, а також вини заподіювача шкоди. Протиправною у цивільному праві вважається поведінка, яка порушує імперативні норми права або санкціоновані законом умови договору, внаслідок чого порушуються права іншої особи. Під шкодою розуміється майнова шкода, що виражається у зменшенні майна потерпілого в результаті порушення належного йому майнового права. Причинний зв`язок між протиправною поведінкою особи та завданою шкодою є обов`язковою умовою відповідальності, яка передбачає, що шкода стає об`єктивним наслідком поведінки заподіювача шкоди. Деліктна відповідальність за загальним правилом настає лише за вини заподіювача шкоди (умислу або необережності). Відсутність будь-якої з цих умов є підставою для звільнення особи від відповідальності, якщо інше не встановлено законом. До таких висновків дійшов Верховний Суд у постанові від 04 березня 2020 року (справа № 641/2795/16). Тлумачення статті 1188 ЦК України свідчать про те, що її застосування можливе лише у випадку наявності вини особи у вчиненні правопорушення, адже у разі відсутності вини особи в скоєнні дорожньо-транспортної пригоди провадження у справі підлягає припиненню на підставі пункту 1 частини першої статті 247 КУпАП - через відсутність події і складу адміністративного правопорушення, відтак така обставина як закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків притягнення до адміністративної відповідальності, передбаченихстаттею 38КУпАП, не є реабілітуючою, тобто не є обставиною, яка спростовує факт наявності вини особи в скоєнні ДТП. До таких висновків дійшов Верховний Суд у постановах: від 07 лютого 2018 року у справі № 910/18319/16; від 16 квітня 2019 року у справі № 927/623/18. Таким чином, позивачем виконано покладений на нього ст.81 ЦПК України обов`язок доведення належними доказами заявленої ним вимоги про відшкодування збитків, заподіяних внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, у розмірі відновлювального ремонту автомобіля, що становить 101 113,85 грн. Щодо тверджень відповідача ПАТ СК "ПЗУ Україна" про відмову позивача у проведенні огляду пошкодженого автомобіля представником страхової компанії, суд зазначає наступне. Згідно положень ст. 34 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховик зобов`язаний протягом двох робочих днів з дня отримання повідомлення про настання події, що містить ознаки страхового випадку, розпочати її розслідування, у тому числі здійснити запити щодо отримання відомостей, необхідних для своєчасного здійснення страхового відшкодування. Протягом 10 робочих днів з дня отримання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) зобов`язаний направити свого представника (працівника, аварійного комісара або експерта) на місце настання страхового випадку та/або до місцезнаходження пошкодженого майна для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків. Закон не зазначає, що такий огляд має проводитись лише після зяви потерпілого, а лише визначає строк з якого моменту починається відлік 10 робочих днів. Якщо представник страховика (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) не з`явився у визначений строк, потерпілий має право самостійно обрати аварійного комісара або експерта для визначення розміру шкоди. У такому разі страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) зобов`язаний відшкодувати потерпілому витрати на проведення експертизи (дослідження). У разі настання ДТП, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати), водій транспортного засобу, причетний до такої пригоди, зобов`язаний не пізніше 3-х робочих днів з дня настання ДТП, письмово надати страховику, з яким укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, повідомлення про ДТП встановленого зразка, а також відомості про місцезнаходження свого транспортного засобу та пошкодженого майна, контактний телефон та свою адресу (пп. 4 ч. 1 ст. 33 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»). Потерпілий має право на отримання страхового відшкодування і не зобов`язаний повідомляти про страховий випадок страхову компанію, яка за законом повинна здійснювати страхове відшкодування (постанова Верховного Суду від 29.07.2019, справа №501/212/17). Обов`язок повідомлення страховика покладений саме на водія транспортного засобу, причетного до такої пригоди, з яким укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності (постанови Верховного Суду від 18.12.2019, справа №127/7010/17; від 29.07.2019, справа №501/212/17; від 21.08.2018, справа №227/3573/16-ц). Факт неповідомлення страховика про страховий випадок не є підставою для відмови у виплаті страхового відшкодування, якщо такі дії не призвели до неможливості страховиком встановити що подія є страховим випадком, і має оцінюватись судом у кожному конкретному випадку (постанови Верховного Суду від 26.12.2019, справа №362/686/17; від 18.12.2019, справа №127/7010/17; від 24.10.2019, справа №758/2874/16-ц). Як вбачається з заяви про настання страхового випадку по договору страхування ОСЦПВВНТЗ, [PERSON] звернувся до ПАТ СК "ПЗУ Україна" з заявою про настання страхового випадку 31.07.2017, відтак суд не бере до уваги доводи представника відповідача ПАТ СК "ПЗУ Україна" про те, що їм стало відомо про ДТП, яке сталось 31.07.2017 лише 30.05.2018, оскільки таке спростовується зазначеною заявою [PERSON] . Відповідно до Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» та розпорядження Нацкомфінпослуг № 3470 від 29.12.2015 року встановлено розміри страхових сум за договорами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, укладеними після набрання чинності цим розпорядженням: за шкоду, заподіяну майну потерпілих, у розмірі 100000 гривень на одного потерпілого. Згідно ст.1194 Цивільного кодексу України, особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Відповідно до ч.1. ст.1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що позов слід задовольнити, стягнути з відповідача ПрАТ СК "ПЗУ України" страхове відшкодування в сумі 100 000 (сто тисяч) гривень 00 коп., а також враховуючи що в межах встановленого ліміту страховика, сума матеріальних збитків виплачена не повністю, слід також стягнути з відповідача [PERSON] на користь [PERSON] 1113,85 грн. У відповідності до ч.1 ст.141 ЦПК України, суд стягує з відповідачів на користь позивача судовий збір пропорційно до розміру задоволених вимог в сумі 1011,14 грн.

Outcome: approved