Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-25 00:00:00

ТОВ "ОТП Факторинг Україна" звернулося до суду з вищевказаним позовом посилаючись на те, що 13.03.2008 року між ЗАТ "ОТП Банк", правонаступником якого є ПАТ "ОТП Банк" та права вимоги останнього за кредитними договорами у зв`язку з укладенням договору купівлі-продажу кредитного портфелю від 10.12.2010 року передано ТОВ "ОТП Факторинг Україна", та відповідачем [PERSON] було укладено кредитний договір № МL - B02/027/2008, згідно якого останній отримав кредит у розмірі 304 500, 00 грн. та взяв на себе відповідні зобов`язання щодо порядку його повернення. В забезпечення виконання зобов`язань за вищезазначеним кредитним договором 13.03.2008 року між ЗАТ "ОТП Банк" та відповідачем [PERSON] було укладено договір поруки № SR- B02/027/2008, відповідно до якого, поручитель зобов`язується відповідати за повне та своєчасне виконання боржником його боргових зобов`язань перед кредитором в повному обсязі. Також, в забезпечення виконання зобов`язань за вищезазначеним кредитним договором між ЗАТ "ОТП Банк" та відповідачем [PERSON] 13.03.2008 року було укладено договір іпотеки № PМL - B02/027/2008 (майнова порука), згідно якого в іпотеку було передано земельну ділянку, площею 0, 1856 га, що розташована за адресою: [ADDRESS] , кадастровий номер земельної ділянки 0520681003:02:006:0150, цільове призначення для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, яка належить [PERSON] . В зв`язку з неналежним виконанням своїх зобов`язань за кредитним договором № МL - B02/027/2008 від 13.03.2008 року, заборгованість відповідача [PERSON] перед позивачем станом на 20.05.2014 року становить 540 831, 14 грн. з яких: 299 428, 55 грн. - заборгованість по тілу кредиту; 56 520, 23 грн. - заборгованість по відсоткам; 184 882,36 - пеня. Намагання позивача врегулювати спір в досудовому порядку не дало позитивних наслідків, в зв`язку чим позивач звернувся до суду з даним позовом, за яким просить солідарно стягнути з відповідачів: [PERSON] , [PERSON] існуючу заборгованість за зазначеним вище кредитним договором та в рахунок погашення даної заборгованості звернути стягнення на зазначений вище предмет іпотеки шляхом реалізації його на прилюдних торгах, за початковою ціною, яку визначить суб`єкт оціночної діяльності в ході виконавчого провадження. Відповідно до відзиву поданого представником відповідача [PERSON] - адвокатом Захарчуком М.В., вказується наступне: за матеріалами справи [PERSON] , з метою забезпечення виконання зобов`язань 13.03.2008 року уклала із ЗАТ «ОТП Банк» договір поруки № SR- B02/027/2008, відповідно до умов якого, вона зобов`язалась в повному обсязі відповідати за повне та своєчасне виконання [PERSON] своїх боргових зобов`язань перед кредитором за кредитним договором № МL - B02/027/2008 від 13.03.2008 року. При цьому позивач вважає, що у зв`язку з порушенням умов кредитного договору № МL - B02/027/2008 від 13.03.2008 року, відповідно до розрахунку заборгованості, станом на 20.05.2014 року розмір заборгованості позичальника становить 540 831, 14 грн. з яких: 299 428, 55 грн. - заборгованість по тілу кредиту; 56 520, 23 грн. - заборгованість по відсоткам; 184 882,36 - пеня. Як вбачається із поданого позивачем розрахунку заборгованості, наявної в матеріалах справи, позичальник здійснив останній платіж за тілом кредиту 06.07.2009 року. При цьому позивачем вказується, що також погашено 20 517,00 гривень відсотків, хоча доказів із зазначенням періоду сплати відсотків не визначено. Крім того, із цього ж розрахунку вбачається, що розрахунок по відсоткам в розмірі 299428,55 грн., здійснено з 06.07.2009 року по 10.12.2010 року. Частинами першою, другою статті 553 ЦК України визначено, що за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником. Порукою може забезпечуватися виконання зобов`язання частково або у повному обсязі. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (стаття 610 ЦК України). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (стаття 611 ЦК України). Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу (частина друга статті 1050 ЦК України). Згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то у разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього кодексу. Отже, право позивача на стягнення суми виникло, ще в липні місяці 2009 року. За змістом частини четвертої статті 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання або його частини не пред`явить вимоги до поручителя. Таким чином, у разі неналежного виконання боржником зобов`язань за кредитним договором передбачений частиною четвертою статті 559 ЦК України строк пред`явлення кредитором вимог до поручителя про повернення боргових сум, погашення яких згідно з умовами договору визначене періодичними платежами, повинен обчислюватися з моменту настання строку погашення кожного чергового платежу. Отже, саме з часу прострочення несплаченої заборгованості відповідно до статті 261 ЦК України починається перебіг позовної давності для вимог до боржника та обчислення встановленого частиною четвертою статті 559 цього Кодексу шестимісячного строку для пред`явлення вимог до поручителя щодо окремих зобов`язань за кредитом. В даному випадку позивачем пропущеним є як строк позовної давності, так і строк звернення до поручителя. Щодо пені, необхідно зауважити наступне, згідно ст. 258 ЦК України передбачено, що для окремих видів вимог законом може встановлюватися спеціальна позовна давність: скорочена або більш тривала порівняно із загальною позовною давністю. Позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог: про стягнення неустойки (штрафу, пені). Крім того, згідно ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано. Враховуючи вищевикладене, нарахування пені могло бути здійснено позивачем в межах шести місяців з дня прострочення зобов`язання, а не за останній рік як вбачається із розрахунку. При цьому відповідач, просить суд врахувати те, що станом на сьогоднішній день, згідно відомостей із державного реєстру речових прав на нерухоме майно, вбачається що земельна ділянка, яка є предметом стягнення належить іншим особам, а не відповідачу. На даний час, рішення суду виконане, що підтверджується листом Вінницького районного ВДВС ГТУЮ у Вінницькій області від 12.12.2018 року, з якого вбачається в ході здійснення виконавчих дій стягувачу - ТОВ «ОТП Факторинг» перераховано 211389,25 грн., у зв`язку із продажом на прилюдних торгів земельної ділянки, що була предметом застави. Отже, розмір заявленого позову не відповідає фактичним обставинам справи. В судове засідання представник позивача Марейчик Н.О. не з`явилася, надала суду заяву, в якій просить розглянути справу у її відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить їх задовольнити. В разі неявки відповідачів не заперечує проти розгляду справи у їх відсутність. В судовому засіданні представник відповідача адвокат Захарчук М.В. позов не визнав за підстав та обставин, визначених у відзиві на позов. Суду також додав, що на теперішній час земельна ділянка, яка була предметом іпотеки продана, а кошти отримані банком в рахунок погашення заборгованості. Також просив врахувати, що позивачем було пропущено строк звернення з вимогою щодо солідарної відповідальності, що підтверджується наданим позивачем розрахунком по відсоткам в розмірі 299428,55 грн., який було здійснено з 06.07.2009 року по 10.12.2010 року. Просив застосувати до даної вимоги до поручителя положення щодо позовної давності. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні підтримав позицію висловлену адвокатом Захарчуком М.В. Відповідач [PERSON] подав суду заяву, за якою просив розгляд справи проводити у його відсутність. Інші учасники судового провадження до суду не з`явилися, хоча про дату, час та місце слухання справи були повідомлені належним чином, що підтверджується матеріалами справи. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, проаналізувавши норми закону, дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що 13.03.2008 року між ЗАТ "ОТП Банк", правонаступником якого є ПАТ "ОТП Банк" та права вимоги останнього за кредитними договорами у зв`язку з укладенням договору купівлі-продажу кредитного портфелю від 10.12.2010 року та договору про відступлення права вимоги передано ТОВ "ОТП Факторинг Україна" (т. 1 а.с. 12-22) та відповідачем [PERSON] було укладено кредитний договір № МL - B02/027/2008, згідно якого останній отримав кредит на споживчі цілі у розмірі 304 500, 00 грн. з кінцевим терміном його повернення до 15.03.2023 року та, в свою чергу, взяв на себе зобов`язання щодо порядку його повернення, шляхом здійснення платежів кожного календарного місяця рівними частинами, а також сплати відповідної плати за користування кредитними коштами (т. 1 а.с. 4 - 7). В забезпечення виконання зобов`язань за вищезазначеним кредитним договором 13.03.2008 року між ЗАТ "ОТП Банк" та відповідачем [PERSON] було укладено договір поруки № SR- B02/027/2008, відповідно до умов якого, вона зобов`язалась в повному обсязі відповідати за повне та своєчасне виконання [PERSON] своїх боргових зобов`язань перед кредитором за кредитним договором № МL - B02/027/2008 від 13.03.2008 року (т.1. а.с. 8). Разом з тим, в забезпечення виконання зобов`язань за вищезазначеним кредитним договором між ЗАТ "ОТП Банк" та відповідачем [PERSON] 13.03.2008 року було укладено договір іпотеки № PМL - B02/027/2008, згідно умов якого [PERSON] передав в іпотеку нерухоме майно, а саме земельну ділянку, площею 0, 1856 га, що розташована за адресою: [ADDRESS] , кадастровий номер земельної ділянки 0520681003:02:006:0150, цільове призначення для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, яка належить [PERSON] згідно Державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЯБ № 382883 (т. 1. а.с. 9 -10). Згідно розрахунку поданого до матеріалів справи, та виписок по руху коштів, у зв`язку з порушенням умов кредитного договору № МL - B02/027/2008 від 13.03.2008 року, виникла заборгованості, що станом на 20.05.2014 року становить 540 831, 14 грн. з яких: 299 428, 55 грн. - заборгованість по тілу кредиту; 56 520, 23 грн. - заборгованість по відсоткам; 184 882,36 - пеня (т.1. а.с. 27). З метою досудового врегулювання спору позивачем на адреси відповідачів були направлені письмової вимоги про усунення порушення та дострокове повне повернення заборгованості (т.1., а.с. 23 - 25), які залишились невиконаними, в зв`язку з чим порушене право позивача підлягає захисту в судовому порядку. Відповідно до довідки № 254 від 19.06.2019 року виданої ТОВ «ОТП Факторинг» вбачається, що [PERSON] , що є фінансовим поручителем по кредитному договору № ML-В02/027/2008 від 13.03.2008 року, має заборгованість по вказаному кредитному договору в сумі 144 559,53 грн по тілу кредиту. Пеня за кредитом становить 497 973, 17 грн (т. 2 а.с.37). Заочним рішенням Вінницького районного суду Вінницької області від 19.11.2014 року позовні вимоги ТОВ «ОТП Факторинг Україна» було задоволено частково, а саме вирішено: стягнути солідарно з [PERSON] , ідентифікаційний номер: № [NUMBER] , та [PERSON] , ідентифікаційний номер: [NUMBER] , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ОТП Факторинг Україна" заборгованість по кредитному договору № МL - B02/027/2008 від 13.03.2008 року, забезпеченому договором поруки № SR- B02/027/2008 від 13.03.2008 року, в сумі 533 923, 17 грн., з яких: 299 428, 55 грн. - заборгованість по тілу кредиту; 56 520, 23 грн. - заборгованість по відсоткам; 177 974, 39 грн. - пеня; в рахунок погашення даної заборгованості за кредитним договором № МL - B02/027/2008 від 13.03.2008 року звернути стягнення на предмет іпотеки за договором іпотеки № PМL - B02/027/2008, від 13.03.2008 року, посвідченим приватним нотаріусом Вінницького районного нотаріального округу Нідзельською І.Є., а саме: на земельну ділянку площею 0, 1856 га, що розташована за адресою: [ADDRESS] кадастровий номер: 0520681003:02:006:0150, цільове призначення: для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд, власником якої є [PERSON] , шляхом проведення прилюдних торгів, встановивши початкову ціну предмета іпотеки на рівні не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, визначеною на підставі оцінки, проведеної суб`єктом оціночної діяльності/незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій; в задоволенні інших позовних вимог відмовити; стягнути з [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ОТП Факторинг Україна" в рівних частках 3 654 грн. судових витрат по сплаті судового збору, а саме по 1 218 грн. з кожного (т. 1 а.с.74-75). 28.11.2017 року державним виконавцем Вінницького РВ ДВС ГТУЮ у Вінницькій області було винесено постанову за № 53634059 про закінчення виконавчого провадження, в зв`язку із реалізацією іпотечного майна боржника (т. 1 а.с. 142). Відповідно до даних з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна за індексним номером № 184966247 від 16.10.2019 року, вбачається, що земельна ділянка, площею 0, 1856 га, що розташована за адресою: [ADDRESS] , кадастровий номер земельної ділянки 0520681003:02:006:0150, цільове призначення для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, належить на праві приватної власності, відповідно до договору купівлі-продажу від 13.08.2018 року, по Ѕ частці [PERSON] та [PERSON] (т. 2, а.с. 54-55). Згідно з Розпорядженням № 53634059 від 21.11.2017 року, виданим Вінницьким РВ ДВС ГТУЮ у Вінницькій області, вбачається, що з виконання виконавчого листа № 128/4260/14-ц виданого 12.03.2015 року Вінницьким районним судом Вінницької області про стягнення грошових коштів з [PERSON] , в рахунок виконання зобов`язання було перераховано суму 211 389,25 грн на користь ТОВ «ОТП Факторинг Україна» (т. 2 а.с. 66). Враховуючи реалізацію предмета іпотеки, суд вважає, що позовна вимога щодо звернення стягнення на предмет іпотеки, до задоволення не підлягає. Щодо позовної вимоги про стягнення кредитної заборгованості, суд враховує, що відповідно до ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно ч. 1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Згідно з ст. 526, 530, 623, 624, 625 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином і у встановлений у ньому строк відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, боржник, який порушив зобов`язання, має відшкодувати кредиторові завдані збитки. Згідно ст.ст. 553, 554 ЦК України, поручитель поручається перед кредитором за виконання ним свого обов`язку, відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником. В разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, поручитель і боржник відповідають перед кредитором як солідарні боржники та поручитель відповідає перед кредитором в тому ж обсязі, що і боржник. Згідно з ч. 1 ст. 33 Закону України "Про іпотеку" у разі невиконання боржником основного зобов`язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Відповідно до вимог ст. 35 вказаного Закону, банк надіслав іпотекодавцю письмову вимогу про усунення порушення основного зобов`язання, що підтверджується матеріалами справи (а.с. 24). Крім цього, згідно ч. 2 ст. 35 вказаного Закону, положення частини першої цієї статті щодо письмової вимоги про усунення порушення, не є перешкодою для реалізації права іпотекодержателя звернутись у будь-який час за захистом своїх порушених прав до суду у встановленому законом порядку. Таким чином, суд вважає, що позовна вимога, щодо стягнення заборгованості по кредиту підлягає до задоволення з [PERSON] . Щодо вимог пред`явлених до поручителя [PERSON] суд враховує, що ч.ч. 1,2 статті 553 ЦК України визначено, що за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником. Порукою може забезпечуватися виконання зобов`язання частково або у повному обсязі. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (стаття 610 ЦК України). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (стаття 611 ЦК України). Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу (частина друга статті 1050 ЦК України). Згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то у разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього кодексу. Отже, право позивача на стягнення суми виникло в липні місяці 2009 року. З позовом позивач звернувся до суду лише 26.08.2014 року. За змістом частини четвертої статті 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання або його частини не пред`явить вимоги до поручителя. Таким чином, у разі неналежного виконання боржником зобов`язань за кредитним договором передбачений частиною четвертою статті 559 ЦК України строк пред`явлення кредитором вимог до поручителя про повернення боргових сум, погашення яких згідно з умовами договору визначене періодичними платежами, повинен обчислюватися з моменту настання строку погашення кожного чергового платежу. З часу прострочення несплаченої заборгованості відповідно до статті 261 ЦК України починається перебіг позовної давності для вимог до боржника та обчислення встановленого частиною четвертою статті 559 цього Кодексу шестимісячного строку для пред`явлення вимог до поручителя щодо окремих зобов`язань за кредитом. Як вбачається із розрахунку заборгованості, наявної в матеріалах справи, позивальник здійснив останній платіж за тілом кредиту 06.07.2009 року. При цьому вказується позивачем, що також погашено 20517,00 гривень відсотків, хоча доказів із зазначенням періоду сплати відсотків не визначено. Відповідно до ст.253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок. Відповідно до положень ст.264 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку. Позовна давність переривається у разі пред`явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач. Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується. Для обчислення позовної давності застосовують загальні положення про обчислення строків, що містяться в ст.ст.252-255 ЦК України. Відповідно до ст.253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок. За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила; за зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (частини перша та п`ята ст.261 ЦК України). У постанові Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12 (провадження № 14-10цс18) зроблено висновок, що позовна давність може бути застосована лише щодо вимог про захист прав або інтересів. Значення позовної давності полягає в тому, що цей інститут забезпечує визначеність та стабільність цивільних правовідносин. Він дисциплінує учасників цивільного обігу, стимулює їх до активності у здійсненні належних їм прав, зміцнює договірну дисципліну, сталість правовідносин. Клопотання щодо продовження строку звернення до суду з визначенням поважності причин пропуску позовної давності суду стороною позивача не надано. Таким чином судом є встановленою наявність факту порушення суб`єктивного цивільного права особи, яка звернулась за його захистом, проте таке право не підлягає до захисту у зв`язку із припиненням права на позов у матеріально-правовому розумінні. З огляду на преклюзивний характер строку поруки й обумовлене цим припинення права кредитора на реалізацію цього виду забезпечення виконання зобов`язань застосоване в другому реченні частини четвертої статті 559 ЦК України словосполучення «пред`явлення вимоги» до поручителя протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання як умови чинності поруки необхідно розуміти як пред`явлення кредитором у встановленому законом порядку протягом зазначеного строку саме позовної, а не будь-якої іншої вимоги до поручителя. Зазначене положення при цьому не виключає можливість пред`явлення кредитором до поручителя іншої письмової вимоги про погашення заборгованості за боржника, однак і в такому разі кредитор може звернутися з такою вимогою до суду протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання.

Outcome: approved