Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-17 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення компенсації за користування земельною ділянкою, мотивуючи позовні вимоги тим, що відповідно до договору купівлі-продажу нерухомого майна від 21.12.2013 року ПАТ "Вінницяметалопостач", правонаступником якого є ТДВ "Вінницяметалопостач", продав, а громадянин [PERSON] придбав об'єкти нерухомого майна, що складає 23/100 частки комплексу виробничих будівель та споруд, які знаходяться в [ADDRESS] Об'єкти нерухомого майна, відповідно до договору оренди земельної ділянки від 04.02.2005 року та угоди про внесення змін до договору оренди від 26.02.2013 року, перебували на орендованій позивачем у Вінницької міської ради земельній ділянці, за користування якою позивач сплачував орендну плату згідно договору. Рішенням господарського суду Вінницької області від 25.04.2017 року, яке набрало законної сили 16.05.2017 року, було розірвано договір оренди земельної ділянки укладений між ПАТ "Вінницяметалопостач" та Вінницькою міською радою від 04.02.2005 року із змінами та доповненнями. Відповідно до п. 10 договору купівлі-продажу нерухомого майна від 21.12.2013 року відповідач зобов'язався оформити свої права на земельні ділянки, на яких знаходяться придбані ним будівлі та споруди. До оформлення своїх прав на землю відповідач зобов'язаний компенсувати на підставі виставлених рахунків усі витрати продавця - ТДВ "Вінницяметалопостач", пов'язані із орендою землі, на якій знаходяться придбані відповідачем будівлі та споруди. Відповідачу були виставлені рахунки за компенсацію орендної плати за земельну ділянку, проте відповідачем із січня 2015 року по травень 2017 року вказані рахунки оплачуються частково або не сплачуються взагалі. На підставі вищенаведеного позивач звернувся до суду за захистом своїх прав та законних інтересів та просив суд стягнути з відповідача заборгованість по сплаті компенсації орендної плати за земельну ділянку в сумі 67401,91 грн., з яких: 22510,54 грн., - за користування землею в період із 01 січня 2015 року по 31.12.2015 року; 21955,80 грн. - за користування землею в період із 01 січня 2016 року по 31.12.2017 року; 21955,80 грн. - за користування землею в період із 01 січня 2017 року по 12.05.2017 року. Представник позивача в судове засідання не з'явився, проте від представника позивача надійшла до суду заява про розгляд справи у його відсутність, у якій представник зазначив, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просив їх задовольнити, не заперечив щодо заочного розгляду справи. Частиною 3 статті 211 ЦПК України визначено, що учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Відповідач до судового засідання не з'явився, про причини своєї неявки суд не повідомив, хоча про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином та у встановленому законом порядку. За таких обставин, відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Судом встановлено, що відповідно до Договору купівлі-продажу нерухомого майна від 21.12.2013 року ПАТ "Вінницяметалопостач", правонаступником якого є на даний час ТДВ "Вінницяметалопостач", продав, а громадянин [PERSON] придбав об'єкти нерухомого майна, що складає 23/100 частки комплексу виробничих будівель та споруд, які знаходяться в м. [ADDRESS] (а.с. 6-7). Об'єкти нерухомого майна відповідно до договору оренди земельної ділянки від 04.02.2005 року та угоди про внесення змін до договору оренди від 26.02.2013 року перебували на орендованій позивачем у Вінницької міської ради земельній ділянці, за користування якою позивач сплачував орендну плату згідно договору (а.с. 24-79). Рішенням господарського суду Вінницької області від 25.04.2017 року, яке набрало законної сили 16.05.2017 року було розірвано договір оренди земельної ділянки укладений між ПАТ "Вінницяметалопостач" та Вінницькою міською радою від 04.02.2005 року із змінами та доповненнями (а.с. 124-131). Відповідно до п. 10 договору купівлі-продажу нерухомого майна від 21.12.2013 року відповідач зобов'язався оформити свої права на земельні ділянки, на яких знаходяться придбані ним будівлі та споруди. До оформлення своїх прав на землю відповідач зобов'язаний компенсувати на підставі виставлених рахунків усі витрати продавця - ТДВ "Вінницяметалопостач", пов'язані із орендою землі, на якій знаходяться придбані відповідачем будівлі та споруди. Відповідачу були виставлені рахунки за компенсацію орендної плати за земельну ділянку, проте відповідачем із січня 2015 року по травень 2017 року вказані рахунки оплачувались частково або не сплачувались взагалі, що підтверджується розрахунками та квитанціями (а.с. 80-120), відповідно до яких заборгованість відповідача по сплаті компенсації орендної плати за земельну ділянку становить 67401,91 грн., з яких: 22510,54 грн., - за користування землею в період із 01 січня 2015 року по 31.12.2015 року; 21955,80 грн. - за користування землею в період із 01 січня 2016 року по 31.12.2017 року; 21955,80 грн. - за користування землею в період із 01 січня 2017 року по 12.05.2017 року. Відповідно до ст. ст. 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання і має право звернутися до суду за захистом свого порушеного особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно із ч.2 ст.409 ЦК України, власник земельної ділянки має право на одержання плати за користування нею. Розмір плати, її форма, умови, порядок та строки її виплати встановлюються договором. Згідно із ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами. Частина перша статті 762 ЦК України передбачає, що за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму. Згідно ст. 96 ЗК України, землекористувачі зобов'язані своєчасно сплачувати орендну плату за користування землею. Ця норма кореспондується відповідно зі ст. Закону України «Про оренду землі», яка передбачає, що орендодавець землі має право вимагати від орендаря своєчасного внесення орендної плати. Зазначені принципи земельного законодавства відображені і в договорі оренди землі, а саме в п. 10. Відповідно до ст. 21 Закону України «Про оренду землі», орендна плата за землю - це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою згідно з договором оренди землі. Обчислення розміру орендної плати за землю здійснюється з урахуванням індексів інфляції, якщо інше не передбачено договором оренди. Незважаючи на приписи чинного законодавства України та на положення договору оренди, відповідачем із січня 2015 року по травень 2017 року умови договору виконувались не належним чином. На момент пред'явлення позову зобов'язання відповідача в частині своєчасності та повноти проведення розрахунків є не виконаним. Таким чином, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, встановивши правовий характер спірних правовідносин, шляхом дослідження всебічно, повно, безпосередньо та об'єктивно наявних у справі доказів, оцінив їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв'язок у сукупності, з'ясувавши усі обставини по справі, які складають правову підставу позову, суд дійшов висновку про задоволення позову. Відповідно до ч. 2 ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачений судовий збір в розмірі 1461,59 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved