Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-22 00:00:00

04.03.2013 року позивач звернувся з позовом до суду, який в подальшому уточнив, та згідно останньої редакції від 13.05.2014 року просив ухвалити рішення, яким усунути перешкоди в реалізації права власності шляхом визнання за [PERSON] права власності на об'єкти нерухомого майна: одно та двокімнатну квартири на першому поверсі будинку за [ADDRESS], як нежилих приміщень. Свої вимоги мотивував тим, що з відповідачем Обслуговуючим кооперативом «ЖБК Затишок» було укладено договори № 114 від 25.12.2002 року та договір від 30.05.2003 року на співробітництво сторін по інвестуванню та будівництву жилого будинку за адресою: [ADDRESS]. Згідно даного договору відповідач зобов'язався передати Позивачу у власність дві квартири, розташовані на першому поверсі будинку [ADDRESS] та підвальне приміщення у тому ж будинку, яке знаходиться під інвестованими квартирами. Позивач стверджує, що він зобов'язання за даним договором виконав в повному обсязі, а саме сплатив інвестиційні внески у розмірі 22 030,4 дол. США, однак відповідач свої зобов'язання не виконав, а саме не надав будь-які документи підтверджуючі його права власності на вищевказані об'єкти нерухомості. У зв'язку з чим позивач звернувся до суду з даним позовом. Особи, що беруть участь у справі, про час і місце судового розгляду сповіщені належним чином у порядку ст.74, 76, 77 ЦПК України. Представник позивача у судовому засіданні позов підтримав в повному обсязі, посилаючись на обставини, викладені в позові. Представник відповідача Обслуговуючого кооперативу "Житлово-будівельний кооператив "Затишок" та відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явились, про час, дату та місце розгляду справи сповіщались належним чином, про причини неявки суду не повідомили. Представник третьої особи Відкритого акціонерного товариства "Одеський завод Промзв'язок" у судовому засіданні проти задоволення позову не заперечував, залишивши розгляд справи на розсуд суду. При викладених обставинах суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності відповідачів, які сповіщені про розгляд справи належним чином, від яких не надійшло повідомлення про причини неявки, ухваливши заочне рішення у справі, зі згодою представника позивача, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України, так як надані матеріали є повними і достатніми для розгляду справи у відсутності відповідачів. Відповідно до ст. 225 ЦПК України Київським районним судом м. Одеси була постановлена ухвала про заочний розгляд справи. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що вимоги позову не підлягають задоволенню, виходячи з наступного. У судовому засіданні встановлено, що 27.05.1987 року колегією Державного комітету Української ССР по справам будівництва було вирішено для завершення оформлення забудови мікрорайонну в відповідності до: затвердженої проектно - планувальної документації на підставі листа Держбуда СССР від 29.05.1985 року №239 «Про застосування типових проектів житлових та суспільних споруд, виключених числа діючих», дозволити Одеському міськвиконкому застосування проекту 124-87-107/ 1.2 14 - поверхового 84-квартирного житлового будинку з стінами з цегли для м. Одеси: господарчим способом заводом «Промзв'язок» 16-поверховий житловий будинок загальною площею 4,2 тис. кв.м. з використанням для 14-поверхової житлової частини вказаного проекту та з розміщенням вбудовано-прибудованих приміщень торгівельного призначення за адресою: [ADDRESS] з введенням його в експлуатацію 1989 року. Рішенням № 459 від 05.09.1987 року Виконавчого комітету Одеської міської ради народних депутатів надано дозвіл заводу «Промзв'язок» на проектування 16 -ти поверхового житлового будинку [ADDRESS] за вищезазначеною адресою та дозволено заявнику проектування 16-ти поверхового, 96 -ти квартирного житлового будинку з вбудовано-прибудованими приміщеннями загальною площею 1357 кв.м., у томі числі: аптека -246 кв.м., зберігальні каси -77 кв.м., відділення зв'язку -580 кв.м., приміщення ЖЕУ - 454 кв.м. Згідно архітектурно-планувального завдання № 11/132 1987 року, управлінням архітектури та містобудування м. Одеси заводу «Промзв'язок» дозволено розробку робочого проекту багатоповерхового житлового будинку. 27.06.1991 року завод «Промзв'язок» отримав відповідний дозвіл № 170 на проведення проектно - будівельних робіт багатоповерхового житлового будинку за вищезазначеною адресою. Рішенням Виконкому Одеської міської ради народних депутатів від 21.12.1990 року відведено Одеському випробувальному заводу «Промз'язок» у тимчасове користування земельну ділянку площею 0.76 га для будівництва 16 - поверхового будинку. 12.11.1996 року Інспекцією державного архітектурно - будівельного контролю було видано дозвіл № 196 на виконання будівельних робіт 16 поверхового житлового будинку з вбудовано-прибудованими приміщеннями ТОВ Одеському заводу «Промзв'язок» за адресою : [ADDRESS] у відповідності до затвердженої документації Початок будівництва вищезазначеного будинку здійснювався за рахунок централізованого фінансування та закінчено за кошти пайщиків ЖБТ «Темп», який в подальшому реорганізовано в ЖБТ «Уют», у подальшому Житлове-будівельне товариство „Затишок" та зареєстровано виконавчим комітетом Одеської міської ради від 04.01.2001 року, реєстраційний номер 654 та затверджено нову редакцію статуту обслуговуючого кооперативу. 25 грудня 2002 року між житлово-будівельним товариством «Уют» та гр. [PERSON] було укладено договір, предметом якого є спільна участь сторін договору в будівництві 1-о,2-х кімнатної квартири замовника (варіант № 1 та № 2) загальною площею 90,22 кв.м. на 1 поверсі в будинку [ADDRESS], за допомогою найнятого ЖБК генпідрядника за рахунок матеріальних засобів поетапно внесених всіма замовниками-членами ЖБК «Уют». В зв'язку з тим, що переоформлення договору в теперішній редакції проходить при вже побудованої «коробці» будинку, замовник зобов'язується до 25 грудня 2002 року сплатити не менше 100% вартості закріпленої за ним квартири, що становить 107 828 гривень в еквіваленті 19 848 дол. США. Пунктом 2.2.9 Договору встановлено, що після прийняття будинку коміссією ІДАБК, при дотриманні замовником п. 2.1.10, ЖБТ в 10-и денний строк зобов'язується передати по акту Замовнику квартиру, вказану в ст. 1.1 з якісно виконаними роботами та зобов'язується не перешкоджати в оформленні прав власності на неї. 25.05.2003 року складено Акт робочої комісії про готовність закінченого будівництвом об'єкту для пред'явлення Державній приймальній комісії. Відповідно до рішення робочої комісії 16-ти поверховий житловий будинок по [ADDRESS] вважається прийнятим від генерального підрядника та готовий для пред'явлення Державній приймальній комісії. 30 травня 2003 року між ЖБТ «Затишок» та [PERSON] було укладено договір про співпрацю з інвестування та будівництва житлового будинку по [ADDRESS]. Згідно п. 2.1 Договору «Інвестор» зобов'язується здійснити інвестування будівництва ж/б на суму 9 594 гривень, що еквівалентно 1 800 дол. США із розрахунку 1 дол. США = 5,33 гривень. Пунктом 2.2. Договору встановлено, що «Забудовник» зобов'язується після надходження грошових коштів у ЖБТ "Затишок" включити "Інвестора" у члени "ЖБТ" Затишок" з передачею йому права власності на 18 кв.м. в «техподполье» з розрахунку 533 грн (екв. 100 дол. США) за 1 кв . м. в житловому будинку по [ADDRESS]. Згодом, 10 січня 2006 року між ЖБТ «Затишок» з однієї сторони та [PERSON], а також [PERSON] з іншої було укладено Додаткову угоду до Договору № 114 від 25.12.2002 року про співпрацю з інвестування та будівництва житлового будинку за адресою [ADDRESS]. Згідно п.1 даної угоди Сторони домовились про те, що відповідно до предмета Договору №114 від 25.12.2002 року, Замовник -1 ([PERSON]) передає свої права та зобов'язання за Договором в будівництві 1-но, 2-х кімнатної квартири (варіант № 1 та № 2) загальною площею 90,22 кв.м. на першому поверсі в будинку [ADDRESS] Замовнику 2 ([PERSON]) Також, 10 січня 2006 року між ЖБТ «Затишок» з однієї сторони та [PERSON], а також [PERSON] з іншої, було укладено Додаткову угоду до Договору від 30.05.2003 року про співпрацю з інвестування та будівництва житлового будинку за адресою [ADDRESS]. Відповідно до п. 1 даної Угоди Сторони домовились про те, що відповідно до предмета Договору від 30.05.2003 року, Замовник -1 ([PERSON]) передає свої права та зобов'язання за Договором в будівництві 1-но, 2-х кімнатної квартири (варіант № 1 та № 2) загальною площею 90,22 кв.м. на першому поверсі в будинку [ADDRESS] Замовнику 2 ([PERSON], а також на «техподполье» загальною площею 18 кв.м. вартістю 9 594 гривень, що еквівалентно 1 800 дол. США по курсу за 1 дол. США - 5.33 грн, із розрахунку 533 грн за 1 кв.м. Розпорядженням № 441 від 18.04.2006 року Київської районної адміністрації ОМР у зв'язку з закінченням будівельних робіт по будівництву вище зазначеного будинку було призначено Державну комісію. 18.04.2006 року було складено Акт Державної приймальної комісії про прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об'єкту, відповідно до змісту якого спірний будинок було прийнято в експлуатацію. Однак, акт не було підписано головою комісії. Вказана хронологія будівництва та вводу до експлуатації житлового будинку [ADDRESS] встановлена та підтверджена постановою Одеського апеляційного адміністративного суду по справі № 2а-312/11/1512 від 01.02.2012 року. Згідно вимог ст.ст. 61, 131 ЦПК України факти, встановлені судом, та оскаржені в установленому порядку не потребують доказування. Вищевказаною постановою визнано протиправним та скасовано відмову Інспекції державно-будівельного контролю в Одеській області у видачі свідоцтва про відповідальність збудованого об'єкта проектній документації, вимогам державних стандартів, будівельних норм і правил від 16 вересня 2009 року № 05/1-3864. А також зобов'язано Інспекцію державного архітектурно-будівельного контролю в Одеській області розглянути по суті звернення обслуговуючого кооперативу «Житлово-будівельне товариство «Затишок» щодо видачі свідоцтва про відповідність збудованого об'єкта проектній документації, вимогам державних стандартів, будівельних норм і правил та прийняти відповідне рішення. Згідно з ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Ч. 1 ст. 525 ЦК України передбачено, що одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Статтею 629 ЦК України встановлено обов'язковість договору для виконання сторонами. У відповідності до ч. 2. ст. 5 Закону України «Про інвестиційну діяльність» інвестори - суб'єкти інвестиційної діяльності, які приймають рішення про вкладення власних, позичкових і залучених майнових та інтелектуальних цінностей в об'єкти інвестування. Ч. 5 ст. 7 Закону України «Про інвестиційну діяльність» передбачено, що інвестор має право володіти, користуватися і розпоряджатися об'єктами та результатами інвестицій, включаючи реінвестиції та торговельні операції на території України, відповідно до законодавчих актів України. Ч. 1 ст. 18 Закону України «Про інвестиційну діяльність» держава гарантує стабільність умов здійснення інвестиційної діяльності, додержання прав і законних інтересів її суб'єктів. У відповідності до ч. 1 ст. 19 Закону України «Про інвестиційну діяльність» захист інвестицій - це комплекс організаційних, технічних та правових заходів, спрямованих на створення умов, які сприяють збереженню інвестицій, досягненню цілі внесення інвестицій, ефективній діяльності об'єктів інвестування та реінвестування, захисту законних прав та інтересів інвесторів, у тому числі права на отримання прибутку (доходу) від інвестицій. Держава гарантує захист інвестицій незалежно від форм власності, а також іноземних інвестицій. Захист інвестицій забезпечується законодавством України, а також міжнародними договорами України. Згідно зі ст. 20 Закону України «Про інвестиційну діяльність» при недодержанні договірних зобов'язань суб'єкти інвестиційної діяльності несуть майнову та іншу відповідальність, передбачену законодавством України і укладеними договорами. Відповідно до ст. 3 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» майновими правами визнаються будь - які права, пов'язані з майном, відмінні від права власності, у тому числі права, які є складовими частинами права власності (права володіння, розпорядження, користування), а також інші специфічні права (права на провадження діяльності, використання природних ресурсів тощо ) та права вимоги. Згідно з положеннями ст. 190 ЦК України майном як особливим об'єктом вважається окрема річ, сукупність речей, а також майнові права та обов'язки. Майнові права є неспоживчою річчю, майнові права визнаються речовими правами. Згідно зі ст. 321 ЦК України право власності є непорушним, ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ч. 1 ст. 177 ЦК України об'єктами цивільних прав є речі, в тому числі гроші та цінні папери, інше майно, майнові права, результати робіт, послуги, результати інтелектуальної, творчої діяльності, інформація, а також інші матеріальні і нематеріальні блага. Згідно ст. 2 Закону України «Про фінансово-кредитні механізми і управління майном при будівництві житла та операціях з нерухомістю» об'єктом інвестування є квартира або приміщення в об'єкті будівництв, яке після завершення будівництва стає окремим майном. Ч.1 ст. 382 ЦК України встановлено, що квартирою є ізольоване помешкання в житловому будинку, призначене та придатне для постійного у ньому проживання Відповідно до п.п.8.2 Тимчасового положення про порядок державної реєстрації права власності та інших речових прав на нерухоме майно, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 07 лютого 2002 року N 7/5: оформлення права власності на нерухоме майно проводиться з видачею свідоцтва про право власності за заявою про оформлення права власності на нерухоме майно: органами місцевого самоврядування, інвесторам, які у результаті інвестиційної діяльності отримали у власність об'єкт нерухомого майна або його частину на підставі документів, установлених законодавством, що підтверджують набуття у власність закріпленого за інвестором об'єкта інвестування. Відповідно до ч.3 ст.4 ЗУ «Про інвестиційну діяльність» від 18 вересня 1991 року №1560-XII: Інвестування та фінансування будівництва об'єктів житлового будівництва з використанням недержавних коштів, залучених від фізичних та юридичних осіб, у тому числі в управління, може здійснюватися виключно через фонди фінансування будівництва, фонди операцій з нерухомістю, інститути спільного інвестування, а також шляхом емісії цільових облігацій підприємств, виконання зобов'язань за якими здійснюється шляхом передачі об'єкта (частини об'єкта) житлового будівництва. Інші способи фінансування будівництва таких об'єктів визначаються виключно законами. Статтею 41 Конституції України передбачено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Згідно з частиною 1 статті 321 Цивільного кодексу України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. У відповідності до ч.1 ст.328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно із ч.5 ст.55 Конституції України кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань. Відповідно до ст.392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право не визнається іншою особою. Проте відповідно до ст.331 ЦК України право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття в експлуатацію. Таким чином, право власності фізичної чи юридичної особи на нерухоме майно, яке було створено та прийнято в експлуатацію, виникає з моменту його прийняття в експлуатацію. Відповідно до ст. 18 Закону України «Про основи містобудування» закінчені будівництвом об'єкти підлягають прийняттю в експлуатацію в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Експлуатація неприйнятих у встановленому законодавством порядку об'єктів забороняється. Як роз'яснено у п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок" від 4 жовтня 1991 року № 7, право власності на жилий будинок виникає лише з моменту прийняття його в експлуатацію та державної реєстрації. Відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 08.10.2008 року № 923 «Про порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів» прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів здійснюється комісією і полягає у підтвердженні нею готовності до експлуатації об'єктів нового будівництва, реконструкції, реставрації, капітального ремонту, комунікацій та споруд інженерної і транспортної інфраструктури, їх інженерно - технічного оснащення та забезпечення, пускових комплексів, черг будівництва ( далі - закінчені будівництвом об'єкти) відповідно до погодженої та затвердженої в установленому порядку проектної документації Приймальна комісія утворюється інспекцією державного архітектурно - будівельного контролю, яка видала дозвіл на виконання будівельних робіт на підставі письмової заяви замовника об'єкта будівництва, форма якої затверджується в установленому порядку Мінрегіонбудом. Датою прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об'єкта є дата видачі зареєстрованого інспекцією державного архітектурно - будівельного контролю свідоцтва. Відповідно до п.1.6 Тимчасового Положення про порядок державної реєстрації прав власності на об'єкти нерухомого майна, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 07.02.2002 року №7/5, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 0.18.02.2002 року за № 157/6445 (із змінами та доповненнями) «Реєстрації підлягають права власності тільки на об'єкти нерухомого майна, будівництво яких закінчено та які прийняті в експлуатацію у встановленому порядку, за наявності матеріалів технічної інвентаризації, підготовлених тим БТІ, яке проводить реєстрацію права власності на ці об'єкти» Також оформлення права власності на об'єкти нерухомого майна проводиться з видачею свідоцтва про право власності органами місцевого самоврядування, фізичним особам та юридичним особам на новозбудовані, перебудовані або реконструйовані об'єкти нерухомого майна за наявності акта про право власності на землю або рішення про відведення земельної ділянки для цієї мети за наявності акта комісії про прийняття об'єкта та введення його в експлуатацію. Відповідно до ст.30-1 Закону України «Про планування і забудову територій», ст. 18 Закону України «Про основи містобудування» будівництво об'єктів містобудування незалежно від форм власності здійснюється з дозволу відповідних рад, які можуть делегувати це право відповідним виконавчим органам; закінчені будівництвом об'єкти підлягають прийняттю в експлуатацію в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів, як визначено ч.2 п.1 Порядку прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів, затвердженого постановою КМУ від 22 вересня 2004 року №1243, полягає у підтвердженні державними приймальними комісіями готовності до експлуатації об'єктів нового будівництва, реконструкції, реставрації, капітального ремонту будівель і споруд, транспортним магістралей, окремих черг пускових комплексів, їх інженерно - технічного оснащення відповідно до затвердженої у встановленому порядку проектної документації, нормативних вимог, вихідних даних на проектування. Таким чином, зважаючи на те, що будинок [ADDRESS] до теперішнього часу не зданий в експлуатацію, що зокрема підтверджується довідкою в.о. голови правління ЖБТ «Затишок» від 05.06.2013 року, суд не вправі вирішувати питання, щодо визнання за позивачем права власності на спірні об'єкти нерухомого майна. Враховуючи вищенаведене суд дійшов до висновку, що в позові [PERSON] до Обслуговуючого кооперативу "Житлово-будівельний кооператив "Затишок", [PERSON], третя особа - Відкрите акціонерне товариство "Одеський завод Промзв'язок" про усунення перешкод в реалізації права власності - слід відмовити в повному обсязі. Статтею 11 ЦПК України встановлено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданими відповідно до ЦПК України, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 ЦПК України

Outcome: dismissed