Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-27 00:00:00

КС «Центр фінансових послуг» (далі-позивач) звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] (далі-відповідач) про стягнення заборгованості за кредитним договором кредитної лінії. В обгрунтування своїх позовних вимог позивач вказав, що 27.06.2018р. між кредитною спілкою «Центр фінансових послуг» та [PERSON] було укладено кредитний договір кредитної лінії №B3/049/18/3/95C3 про надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту (далі - кредитний договір), відповідно до п.1.1 якого позивач зобов`язався надати відповідачу кредит в сумі 23361,27 грн. 27.06.2018р. між позивачем та відповідачем було укладено додатковий договір про транш №1 до кредитного договору (далі - додатковий договір №1), відповідно до п.1 якого сторони погодили, що позивач надає відповідачу транш у розмірі 23361,27 грн., за наслідками видачі якого, сума неповернутого кредиту на дату укладення додаткового договору №1 складає 23361,27 грн. Водночас, позивачем та відповідачем у п.3 додаткового договору №1 було погоджено графік платежів по кредиту та відсотках. Відповідно до п.3.1 кредитного договору кредит мав надаватися відповідачу у національній валюті, після підписання кредитного договору готівкою в касі позивача або шляхом безготівкового перерахування коштів за дорученням відповідача, або шляхом спрямування суми виданого кредиту на цільовий внесок відповідача в додатковий капітал за його заявою. Позивач виконав умови кредитного договору та перерахував кошти в сумі 23361,27 грн., згідно його заяв від 27.06.2018р., а саме: заяви на перерахування коштів в сумі 15000,00 грн. на рахунок в ПАТ КБ "ПриватБанк" та заяви на перерахування коштів в сумі 8361,27 грн. на рахунок в АТ "Райффайзен Банк Аваль", що підтверджується копіями платіжних доручень №1294 від 27.06.2018р. та №1295 від 27.06.2018р. Відповідно до п.3.2 кредитного договору нарахування процентів здійснюється на залишок суми кредиту фактичну кількість календарних днів користування кредитом. Згідно п.3.3 кредитного договору змінювана процентна ставка складає шістдесят шість процентів річних. П.3.4 кредитного договору передбачено, що позивач має право збільшувати та зобов`язаний зменшувати змінювану процентну ставку не частіше ніж один раз на місяць. Позивач скористався своїм правом та встановив процентну ставку шістдесят шість процентів річних. Відповідно до п.п.10 п.2.4 кредитного договору відповідач зобов`язався проводити сплату нарахованих процентів і погашення частини кредиту не пізніше 25-го числа кожного місяця, а також сумами, не меншими, ніж вказані в п.3 додаткового договору №1. Відповідно до п.3.7 кредитного договору прострочення сплати кредиту не зупиняє нарахування процентів. Слід зазначити, що відповідачем було порушено п.3 умов додаткового договору №1, а саме зобов`язання проводити сплату нарахованих процентів і погашення частини кредиту вчасно кожного місяця, а також сумами, не меншими, ніж вказані в графіку платежів, що в свою чергу спричинило затримку Відповідачем повернення частини кредиту та сплати процентів за кредитним договором. Зазначене вище підтверджуються розрахунком нарахування процентів та штрафних санкцій по кредитному договору станом на 05.08.2020р., з якого також вбачається, заборгованість відповідача перед позивачем, яка становить 14 808,87 грн. та складається з: -7 662,94 грн. - заборгованості по сплаті тіла кредиту (прострочене тіло кредиту) станом на 05.08.2020р.; -7 145,93 грн. - суми заборгованості по сплаті процентів за період з 13.11.2019р. по 05.08.2020р. Відповідно до п.6.1 кредитного договору, його сторони за не виконання чи неналежне виконання зобов`язань за договором несуть відповідальність згідно чинного законодавства та умов цього кредитного договору. У п.3.6 кредитного договору позичальник та відповідач домовилися, що строк позовної давності за цим договором складає 10 років, у тому числі щодо неустойки. У відповідності до п.5.5. кредитного договору закінчення строку дії кредитного договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії кредитного договору (відповідно до cт.631 ЦК України). Відповідно до ч.1 ст.1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ч.2 ст.1054 Цивільного кодексу України до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71, якщо інше не встановлено параграфом 2 і не випливає із суті кредитного договору Таким чином, за кредитним договором відповідач був зобов`язаний повернути позивачу суму кредиту та сплатити проценти за користування ними. Відповідно до ч.1 ст.509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Таким чином, з огляду на ч.1 ст.509 Цивільного кодексу України та зміст кредитного договору останній є зобов`язанням. Відповідно до ч.1 ст.526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч.1 ст.1048 Цивільного кодексу України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Таким чином, відповідач, зокрема, має належним чином виконувати свої зобов`язання за кредитним договором по поверненню кредиту та сплаті процентів, однак зобов`язання не виконує. Відповідно до п.7.3 кредитного договору усі спори, що виникають з останнього або пов`язані із ним, вирішуються шляхом переговорів між сторонами. П.7.4 договору передбачено, якщо відповідний спор неможливо вирішити шляхом переговорів, він вирішується в судовому порядку за встановленою підвідомчістю та підсудністю такого спору відповідно до чинного в Україні законодавства. Таким чином позивач вживав заходи досудового врегулювання спору шляхом проведення переговорів з відповідачем, однак зобов`язання за кредитним договором відповідач не виконав, тому позивач звернувся до суду з позовною заявою та просив стягнути з відповідача загальну суму заборгованості за кредитним договором у розмірі 14 808 грн. 87 коп.та суму сплаченого судового збору у розмірі 2102 грн.00 коп. Ухвалою суду від 02 жовтня 2020 року відкрито спрощене позовне провадження з повідомленням (викликом) осіб, у якій роз`яснено вимоги ст.178 ЦПК України. Відповідно до ч.2 ст.279 ЦПК України розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається з відкриття першого судового засідання або через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться. Згідно ч.5 ст.279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Заперечення проти розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження від сторін у справі не надходили. Відзив на позов від відповідача [PERSON] до Жашківського районного суду Черкаської області не надходив. Представник позивача КС «Центр фінансових послуг» у судове засідання не з`явився, але при цьому до суду подав заяву, в якій просив розглянути справу за його відсутності, а також підтримав позовні вимоги та не заперечував проти винесення заочного рішення. У судове засідання відповідач [PERSON] не з`явився, але при цьому подав до суду заяву, в якій просив розглядати цивільну справу без його участі, проти задоволення позову не заперечує. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку про задоволення позовних вимог, виходячи з наступного. Відповідно до ч.1 ст.2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Ч.1 ст.4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизначених або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч.1 ст.5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Згідно з ч.1 ст.19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи що виникають із цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Судом установлено, що 27 червня 2018 року між кредитною спілкою «Центр фінансових послуг» та [PERSON] було укладено кредитний договір кредитної лінії №B3/049/18/3/95C3 з кредитним лімітом 23361,27 грн. (а.с.5-6). 27 червня 2018 року між позивачем та відповідачем було укладено додатковий договір про транш №1 до кредитного договору, відповідно до п.1 якого сторони погодили, що позивач надає відповідачу транш у розмірі 23361,27 грн. (а.с.7). У п.3 додаткового договору №1 позивачем та відповідачем було погоджено графік платежів по кредиту та відсотках. Відповідно до п.3.1 кредитного договору кредит надавався відповідачу у національній валюті, після підписання кредитного договору готівкою в касі позивача або шляхом безготівкового перерахування коштів за дорученням відповідача, або шляхом спрямування суми виданого кредиту на цільовий внесок відповідача в додатковий капітал за його заявою. Кредитна спілка «Центр фінансових послуг» виконала умови кредитного договору та перерахувала кошти в сумі 23361,27 грн., на підставі заяв [PERSON] від 27.06.2018р. про перерахування коштів в сумі 15000,00 грн. на рахунок в ПАТ КБ "ПриватБанк" та про перерахування коштів в сумі 8361,27 грн. на рахунок в АТ "Райффайзен Банк Аваль", (а.с.9,10) що підтверджується копіями платіжних доручень №1294 від 27.06.2018р. та №1295 від 27.06.2018р. (а.с.11). Відповідно до п.3.2 кредитного договору нарахування процентів здійснюється на залишок суми кредиту фактичну кількість календарних днів користування кредитом. Згідно п.3.3 кредитного договору змінювана процентна ставка складає шістдесят шість процентів річних. П.3.4 кредитного договору передбачено, що позивач має право збільшувати та зобов`язаний зменшувати змінювану процентну ставку не частіше ніж один раз на місяць. Позивач скористався своїм правом та встановив процентну ставку 60% річних. Відповідно до п.п.10 п.2.4 кредитного договору відповідач зобов`язався проводити сплату нарахованих процентів і погашення частини кредиту не пізніше 25-го числа кожного місяця, а також сумами, не меншими, ніж вказані в п.3 додаткового договору №1. У п.3.6 кредитного договору позичальник та відповідач домовилися, що строк позовної давності за цим договором складає 10 років, у тому числі щодо неустойки. Відповідно до п.3.7 кредитного договору прострочення сплати кредиту не зупиняє нарахування процентів. Таким чином відповідач був ознайомлений, прийняв усі умови договору, зобов`язувався їх виконувати. Із розрахунку нарахування процентів та штрафних санкцій по кредитному договору кредитної лінії №B3/049/18/3/95C3 про надання коштів у позику, у тому числі і на умовах фінансового кредиту, убачається, що станом на 05.08.2020р. відповідач має заборгованість в сумі 14 808,87 грн., яка складається з: -7 662,94 грн. - заборгованості по сплаті тіла кредиту (прострочене тіло кредиту) станом на 05.08.2020р.; -7 145,93 грн. - суми заборгованості по сплаті процентів за період з 13.11.2019р. по 05.08.2020р. У відповідності до п.5.5. кредитного договору закінчення строку дії кредитного договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії кредитного договору (відповідно до cт.631 ЦК України). Відповідно до п.6.1 кредитного договору, його сторони за не виконання чи неналежне виконання зобов`язань за договором несуть відповідальність згідно чинного законодавства та умов цього кредитного договору. Таким чином, за кредитним договором відповідач був зобов`язаний повернути позивачу суму кредиту та сплатити проценти за користування ними. Відповідно до п.7.3 кредитного договору усі спори, що виникають з останнього або пов`язані із ним, вирішуються шляхом переговорів між сторонами. З метою досудового врегулювання спору позивачем на адресу відповідача [PERSON] 22 червня 2020 року було направлено лист-вимогу вих. №1254/20 щодо погашення простроченої заборгованості по кредитному договору кредитної лінії №B3/049/18/3/95C3 в термін до 02.07.2020р., який відповідач отримав особисто, однак даний лист було проігноровано (а.с.14). П.7.4 договору передбачено, якщо відповідний спор неможливо вирішити шляхом переговорів, він вирішується в судовому порядку за встановленою підвідомчістю та підсудністю такого спору відповідно до чинного в Україні законодавства. Згідно п.1 ч.2 ст.11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема є договори та інші правочини. Відповідно до ч.2 ст.615 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання. Згідно ст.ст.526, 527, 530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. В силу ст.599 ЦК України зазначено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Відповідно до ст.610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Ст.611 Цивільного кодексу України передбачено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Згідно із ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не припустив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до ч.1 ст.626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. При цьому, згідно ст.627 ЦК України та відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладені договору, виборі контрагента та визнані умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Статтею 628 ЦК України визначено, що зміст договору становлять умови (пункти) визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальнику в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит і сплатити проценти. Договір є обов`язковим до виконання сторонами (ст. 629 ЦК України). Договір в силу приписів ст.638 ЦК України, є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідач [PERSON] згідно умов договору, покладені на нього зобов`язання належним чином не виконував, у результаті чого виникла заборгованість, яка згідно розрахунку за договором кредиту станом на 05.08.2020р. становить 14808 грн. 87 коп. Положенням ст.1052 ЦК України передбачено, що у разі невиконання позичальником обов`язків, встановлених договором позики, щодо забезпечення повернення позики, а також у разі втрати забезпечення виконання зобов`язання або погіршення його умов за обставин, за які позикодавець не несе відповідальності, позикодавець має право вимагати від позичальника дострокового повернення позики та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу, якщо інше не встановлено договором. Відповідно до п.2 ч.1 ст.614 ЦК України особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання. Статтею 15 ЦК України передбачено право кожної особи на захист свого цивільного права в разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно із ч.ч.1,5 ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Частиною 1 статті 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ч.2 ст.76 ЦПК України ці данні встановлюються на підставі письмових, речових і електронних доказів; висновків експертів; показань свідків. Згідно ст.77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до уваги докази, які не стосуються предмета доказування. Ч.1 ст.80 ЦПК України передбачено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Згідно ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Враховуючи вищевикладені обставини, приймаючи до уваги, що відповідач [PERSON] позовні вимоги визнав повністю та не заперечує проти їх задоволення, суд вважає, що є всі підстави для стягнення заборгованості за кредитним договором у розмірі 14808 грн. 87 коп. Статтею 141 ЦПК України установлено порядок розподілу судових витрат між сторонами. Відповідно до ч.ч.1,2 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При зверненні до суду з позовною заявою позивачем був сплачений судовий збір в сумі 2102 грн. 00 коп., що підтверджується платіжним дорученням №21830 від 13.08.2020р. Оскільки судовий збір, сплачений за мінімальною ставкою, з урахуванням заявленого розміру стягнення заборгованості із відповідача на користь позивача підлягає стягнення вся сума, сплаченого судового збору, тобто 2102 грн. 00 коп. На підставі викладеного та

Outcome: approved