Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-08 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю „Українська мікрофінансова мережа" (далі - ТОВ „Українська мікрофінансова мережа") звернулось до суду з позовом про стягнення з [PERSON] заборгованості за кредитним договором у розмірі 7639,39 грн., мотивуючи свої вимоги тим, що 13.08.2014 року між ТОВ „Українська мікрофінансова мережа" та [PERSON] укладено Договором про надання фінансового кредиту № КВ05-00002, згідно умов якого позивач надав відповідачу кредитні кошти у сумі 3848,80 грн. строком на шість місяців, зі сплатою 8,00% річних за користування кредитом та сплатою 10,00% комісії за обслуговування кредиту від залишкової суми кредиту. У зв'язку з недотриманням [PERSON] зазначених умов кредитного договору загальна заборгованість відповідача перед позивачем за період з вересня 2014 року по лютий 2015 року складає 7639,39 грн., з яких: сума основного боргу з урахуванням індексу інфляції - 5820,40 грн.; сума річних відсотків у розмірі 8% - 89,81 грн.; сума щомісячної комісії у розмірі 10% - 1347,08 грн.; 3% річних - 82,10 грн.; штраф - 300,00 грн., стягнення яких є предметом позовних вимог. Представник позивача ТОВ „Українська мікрофінансова мережа" в судове засідання не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, в якій підтримав вимоги позову в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилась, про день, час та місце судового розгляду справи повідомлена належним чином, надала до суду заяву, відповідно до якої підтвердила факт отримання кредитних коштів за Договором про надання фінансового кредиту № КВ05-00002 від 13.08.2014 року, які не мала змоги повернути у зв'язку із скрутним матеріальним становищем, також зазначила, що не має можливості бути присутньою в судовому засіданні. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, суд приходить до наступного. Відповідно до пунктів 3, 4 частини першої статті 3 Цивільного кодексу України загальними засадами цивільного законодавства є: свобода договору, свобода підприємницької діяльності, яка не заборонена законом. Підстави виникнення цивільних прав та обов'язків визначені в статті 11 Цивільного кодексу України, зокрема з договорів та інших правочинів. Статтею 14 цього Кодексу визначено, що цивільні обов'язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Виконання цивільних обов'язків забезпечується засобами заохочення та відповідальністю, які встановлені договором або актом цивільного законодавства. Згідно п. 4 ст. 1 Закону України „Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг", фінансовий кредит - кошти, які надаються у позику юридичній або фізичній особі на визначений строк та під процент. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Судом встановлено, що 13.08.2014 року між ТОВ „Українська мікрофінансова мережа" та [PERSON] укладено Договір про надання фінансового кредиту №КВ05-00002, відповідно до п. 1.1.-1.4 якого відповідачу надаються грошові кошти на поточні потреби у розмірі 3848,80 грн. строком на 6 місяців, зі сплатою за користування кредитом процентів в розмірі 8,00% річних від залишкової суми кредиту та 10,00% щомісячної комісії за обслуговування кредиту. Згідно з п.п. 3.3.1 Договору, у випадку порушення умов даного Договору, позичальник сплачує кредитодавцю штраф 500,00 грн. за кожен факт порушення. (а.с.41-42) Позивачем виконано умови Договору про надання фінансового кредиту №КВ05-00002 від 13.08.2014 року та надано відповідачу кредитні кошти в розмірі 3850,00 гривень, що підтверджується видатковим касовим ордером від 13.08.2014 року. (а.с.37) Згідно з ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України зобов'язання повинні виконуватись належним чином відповідно до умов договору, актів цивільного законодавства. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. (ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України). Кредитодавець має право на одержання від позичальника процентів на суму кредиту у розмірах і в порядку, що встановлені договором. Одностороння відмова від зобов'язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов'язання. (ч. 2 ст. 615 Цивільного кодексу України). Відповідно до ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Слід зазначити, що проценти можуть нараховуватись (сплачуватись) і за зобов'язаннями в разі прострочення платежу. В цьому разі підставою застосування процентів є порушення зобов'язання, в тому числі відповідно до положень ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України. Згідно зі статтями 546, 549 Цивільного кодексу України, виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Договором або законом можуть бути встановлені інші види забезпечення виконання зобов'язання. Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. В статті 611 Цивільного кодексу України зазначено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема у вигляді сплати винною особою неустойки (штрафу, пені). Як убачається з матеріалів справи, відповідачем [PERSON] порушені умови вищезазначеного кредитного договору в частині своєчасного повернення кредиту, сплати відсотків за його користування та суми комісії за обслуговування кредиту, у зв'язку з чим за період з вересня 2014 року по лютий 2015 року кредитна заборгованість складає 7639,39 грн., з яких: сума основного боргу з урахуванням індексу інфляції - 5820,40 грн., сума річних відсотків у розмірі 8% - 89,81 грн.; сума щомісячної комісії у розмірі 10% - 1347,08 грн.; 3% річних - 82,10 грн.; штраф - 300,00 грн., що відповідає умовам кредитного договору та положенню ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України за наявності факту прострочення виконання грошового зобов'язання. Відповідно до частини першої статі 625 Цивільного кодексу України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що позов ТОВ „Українська мікрофінансова мережа" до [PERSON] про відшкодування збитків підлягає задоволенню та присуджує до стягнення з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю „Українська мікрофінансова мережа" заборгованості за Договором про надання фінансового кредиту № КВ05-00002 від 13.08.2014 року на загальну суму 7639,39 грн. Відповідно до ст. 88 Цивільного процесуального кодексу України, суд присуджує до стягнення з відповідача [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю „Українська мікрофінансова мережа" понесені судові витрати по сплаті судового збору в сумі 243,60 грн., які сплачено позивачем за подання позову до суду. Враховуючи наведене та

Outcome: approved