Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-04 00:00:00

Акціонерне товариство "Універсал Банк" звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором про надання банківських послуг "Monobank" від 30 грудня 2018 у розмірі 16200,21 грн станом на 22 грудня 2020 року, в тому числі: загальний залишок заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту) - 13379,88 грн; заборгованість за пенею та комісією 2820,33 грн та судові витрати у розмірі 2270,00 грн (судовий збір). В обґрунтування позову зазначено, що в жовтні 2017 року банк запустив новий проект monobank, в рамках якого відкриваються поточні рахунки клієнтам (фізичним особам), спеціальним платіжним засобом яких є платіжні картки monobank. Після перевірки кредитної історії на платіжних картках monobank за заявою клієнтів встановлюється кредитний ліміт. 30 грудня 2018 року [PERSON] звернувся до банку з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав анкету-заяву до договору про надання банківських послуг. Положеннями анкети-заяви визначено, що анкета-заява разом з умовами, тарифами, таблицею обчислення вартості кредиту та паспортом споживчого кредиту складає договір про надання банківських послуг. Відповідач підтвердив, що ознайомився та отримав примірники у мобільному додатку вказаних документів, що складають договір та зобов`язався виконувати його умови. На підставі укладеного договору відповідач отримав кредит в розмірі 6 000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на поточний рахунок, спеціальним платіжним засобом якого є платіжна картка. Однак взятих на себе кредитних зобов`язань не виконав, станом на 22 грудня 2020 року виникла заборгованість на загальну суму 16200,21 грн, яка складається з: 13379,88 грн - загального залишку заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту), та 2820,33 грн. - заборгованості за пенею та комісією. Представник позивача в судове засідання не з`явився, просить розглядати справу за їх відсутності, позовні вимоги підтримує, не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Відповідач у судове засідання не з`явився повторно, про день та час слухання справи був повідомлений відповідно до вимог закону. Відзиву не подав. За таких обставин, з урахуванням положень ст.ст. 223, 280 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін та ухвалити заочне рішення. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Вивчивши матеріали справи, судом встановлені наступні обставини, та відповідні їм правовідносини. 30 грудня 2018 між позивачем по справі АТ "Універсал Банк" та відповідачем [PERSON] укладений договір про надання банківських послуг «Monobank», згідно умов якого відповідач отримав кредит у розмірі 6000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на поточний рахунок, спеціальним платіжним засобом, якого є платіжна картка. Як вбачається з розрахунку заборгованості за кредитним договором, станом на 22 грудня 2020 заборгованість [PERSON] перед АТ "Універсал Банк" складається з загального залишку заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту) у розмірі 13379,88 грн., та заборгованості за пенею та комісією в розмірі 2820,33 грн. За статтею 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. У відповідність зі ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Відповідно до ст.629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Статтею 1054 ЦК України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти(кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Частиною 2 ст. 1050 ЦК України визначено, що якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ст. 615 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання. З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що надані позивачем докази підтверджують укладення між АТ «Універсал Банк» та [PERSON] договору кредиту, отримання відповідачем позичених грошових коштів та їх неповернення позивачу, тобто невиконання відповідачем умов, укладеного договору позики, а також нарахований позивачем відповідно укладеного договору борг за тілом кредиту в сумі 13379,88 грн., який суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача. Щодо позовних вимог про стягнення пені та комісії, суд вважає в цій частині позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно ч.1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. У відповідності до ч.3 ст.12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ч.1 ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ч. 6 ст. 81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. У типовій формі Умов обслуговування рахунків фізичної особи, яку підписав позичальник електронним підписом, у частині 8.1 Тарифи Розділу ІІ банк передбачив комісію за зняття готівки, зняття власних коштів. У змісті позовної заяви кредитор вимагає стягнення 2820,33 грн. заборгованості за пенею та комісією. Проте, ці вимоги не підлягають задоволенню, так як стягнення комісії, пов`язаної з обслуговуванням безпосередньо цього кредиту, суперечать положенням статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів». Як зазначено у висновках Верховного Суду України в постановах від 16 листопада 2016 року (справа № 6-1746цс16), від 06 вересня 2017 року (справа № 6-2071цс16) і підкреслено у постанові Верховного Суду від 20 лютого 2019 року (справа № 666/4957/15-ц), з посиланням на пункт 3.6 Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, затверджених Постановою правління Національного банку України від 10 травня 2007 року № 168, зміст якого кореспондується до ч. 4 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів», банки не мають права встановлювати платежі, які споживач має сплатити на користь банку за дії, які банк здійснює на власну користь (ведення справи, договору, облік заборгованості споживача тощо), або за дії, які споживач здійснює на користь банку (прийняття платежу від споживача, тощо), або що їх вчиняє банк або споживач з метою встановлення, зміни або припинення правовідносин (укладення кредитного договору, внесення змін до нього, прийняття повідомлення споживача про відкликання згоди на укладення кредитного договору тощо). Враховуючи наведене, суд дійшов висновку, що до змісту складової частини кредитного договору - Умов обслуговування рахунків фізичної особи було закладено умови з виплати йому позичальником комісій, зокрема за зняття власних коштів, зняття готівки, як за дії, вчинені на користь банку, що є нікчемними та не потребують визнання їх недійсними. Позивач не зазначив, яку суму з нарахованої заборгованості за пенею та комісією в розмірі 2820,33 грн. складає пеня, а яку - комісія, які за своєю правовою природою є різними складовими. Відсутність окремого розрахунку за цими складовими та відсутність розмежування позовних вимог в цій частині позбавляє суд можливості зробити висновок щодо правильності нарахування пені та наявності підстав для стягнення зазначеної суми з відповідача. Таким чином суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог, а саме про стягнення з відповідача на користь позивача заборгованість за договором про надання банківських послуг від 30 грудня 2018 року у розмірі 13379,88 грн., що становить заборгованість за тілом кредиту, у стягненні пені та комісії у сумі 2820,33 грн. слід відмовити. На підставі ч.1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: partial