Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-19 00:00:00

[PERSON] 30.03.2017 року звернулася до Жмеринського міськрайонного суду з цим позовом, вказавши, що 23.06.2000 року вона зареєструвала шлюб із відповідачем по справі [PERSON] та від цього шлюбу у них народилося двоє дітей: [PERSON] [INFO], та [PERSON], [INFO]. Згідно повідомлення відділу ДРАЦС Жмеринського МРУЮ Вінницької області від 02.10.2014 року відповідач змінив своє прізвище з "Петльований" на "Бегус". Пояснила, що відповідач ухиляється від покладеного на нього обовязку утримувати своїх дітей, взагалі не надає їм ніякої матеріальної допомоги. Зазначила, що особисто вона працює у ТОВ "Демидівський граніт" та отримує заробітну плату, яка з вересня 2016 року по лютий 2017 року становила 12352,41 грн., а відповідач працює неофіційно, отимуючи дохід від самостійних заробітків, а саме проводить євроремонти у квартирах. Інших утриманців він не має, стягнень по виконавчим документам з нього не проводиться, має задовільний стан здоровя. У звязку із тим, що відповідач має нерегулярний мінливий дохід, просила з нього стягнути на її користь аліменти на утримання двох дітей: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], у твердій грошовій сумі по 1000 грн. на кожну дитину, щомісячно, до досягнення дітьми повноліття. Сторони, належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи, в судове засідання не зявились. При цьому, позивач [PERSON] попередньо подала до суду письмову заяву щодо розгляду справи у її відсутність, у якій підтримала заявлені вимоги в повному обсязі. Відповідач [PERSON], належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи в порядку ч.5 ст.74 ЦПК України за місцем його реєстрації згідно адресної довідки (а.с.14), вдруге не зявився в судове засідання, причин своєї повторної неявки суду не повідомив, клопотань про відкладення розгляду справи чи заперечень проти позову до суду не представив. Виходячи з наведеного суд дійшов висновку про можливість постановлення рішення в порядку заочного розгляду справи, так як згідно вимог ч.3 ст.169 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Вивчивши позовну заяву, дослідивши докази, суд доходить наступного. Відповідно до вимог ст.180, 181 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до її повноліття; за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоровя та матеріальне становище дитини; стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів; наявність у останнього інших дітей, непрацездатних дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч.1 ст.184 СК України якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Згідно до ч.1 ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову. У відповідності до положень ч.1,2 ст.3 Конвенції про права дитини, що ратифікована постановою Верховної Ради України від 27.02.1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобовязуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обовязки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. За змістом ч.1 ст.27 Конвенції визнано право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Так, згідно копії свідоцтва про шлюб серії І-АМ №186768 (а.с.5) між позивачем та відповідачем 23.06.2000 року виконавчим комітетом Гніванської міської ради Тиврівського району Вінницької області було зареєстровано шлюб. Згідно копії повідомлення відділу державної реєстрації актів цивільного по Жмеринському району реєстраційної служби Жмеринського міськрайонного управління юстиції у Вінницькій області від 02.10.2014 року (а.с.4) відповідач змінив своє прізвище з «Петльований» на «Бегус». З копій свідоцтв про народження серії 1-АМ №156683 (а.с.6) та І-АМ №234424 (а.с.7) вбачається, що сторони є відповідно батьками неповнолітніх [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], на утримання яких позивачем заявлено вимогу про стягнення аліментів з відповідача. Згідно довідки про заробітну плату від 24.03.2017 року (а.с.8) позивач [PERSON] працює у ТОВ "Демидівський граніт" та отримує заробітну плату, яка за вересень-грудень 2016 року, січень-лютий 2017 року становила 12352,41 грн. Вказані докази суд приймає до уваги, так як вони представлені у відповідності до вимог закону, не суперечать один одному та ніким не оспорюються. На підставі наведених доказів в судовому засіданні встановлено наявність визначених матеріальним законом зобов'язань відповідача [PERSON] щодо надання утримання своїм неповнолітнім дітям [PERSON] та [PERSON], вказане позивачем невиконання у добровільному порядку яких відповідачем ні в який спосіб не спростовано та не представлено заперечень стосовно батьківства по відношенню до неповнолітніх [PERSON] та [PERSON] За таких підстав вимоги позивача стосовно необхідності стягнення на її користь аліментів на утримання неповнолітніх дітей є достатньо аргументованими та відповідають матеріальному закону, передусім, положенням Конвенції про права дитини, що є складовою національного законодавства, передбачаючи пріоритет судового захисту відповідних прав неповнолітніх осіб, тобто визначення необхідності першочергового забезпечення відповідачем належного та достатнього утримання своїх неповнолітніх дітей, надто з огляду на відсутність будь-яких заперечень відповідача, незаявлення та недоведення останнім обставин стосовно незадовільного стану власного здоров'я чи наявності на його утриманні інших осіб, визначають підставність позову в цій частині вимог. Проте, відсутність відомостей про незадовільний стан здоров'я неповнолітніх дітей, на утримання яких заявлено вимогу про стягнення аліментів з відповідача, а також недоведення позивачем належними та допустимими доказами отримання відповідачем доходу із кратним перевищенням розміру оспорюваних аліментів, останні підлягають стягненню у меншому від заявленого розміру, а саме: в сумі 1700 грн. на місяць на обох дітей разом, що становитиме належне забезпечення потреб неповнолітніх дітей з боку батька за рівного обов'язку сторін щодо спільного надання утримання їх дітям, перебуваючи наразі в межах половини розміру мінімальної заробітної плати, визначаючи відповідну спроможність відповідача до їх сплати, а також перевищуючи половину заробітку позивача, що може відраховуватись на утримання аліментів, тобто у більшому від неї розмірі, компенсуючи зайнятість останньої також по догляду за малолітніми дітьми, що обмежує можливість отримання нею додаткового доходу на відміну від відповідача, яким незадовільного стану власного здоров'я або наявності у нього інших утриманців суду не доведено. У відповідності до п.1 ч.1 ст.367 ЦПК України рішення в частині стягнення з відповідача на користь позивача суми платежу (аліментів) за один місяць підлягає негайному виконанню. Згідно вимог ст.88 ЦПК України з відповідача в дохід держави підлягає стягненню 640 грн. судового збору з розрахунку його початкової ставки щодо вимог майнового характеру на час пред'явлення позову. Враховуючи викладене,

Outcome: approved