Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-26 00:00:00

У червні 2018 р. товариство з обмеженою відповідальністю "Кредитні ініціативи" (надалі - ТОВ "Кредитні ініціативи") звернулося до суду з позовом до [PERSON] та [PERSON] (далі по тексту - (далі по тексту - [PERSON] , відповідач, позичальник; [PERSON] , відповідач, поручитель; відповідачі) про солідарне стягнення заборгованості за кредитним договором в загальному розмірі 425205,80 грн. Позов обґрунтований наступним. На підставі кредитного договору від 09 лютого 2007 р. № 1104/0207/64-07А акціонерний комерційний банк «ТАС-Комерцбанк» (надалі АКБ «ТАС-Комерцбанк») надав відповідачу [PERSON] кредит в сумі 12 970 доларів США. За умовами вказаного договору позичальник зобов`язався повернути кредит і сплатити проценти за користування ним. В забезпечення виконання позичальником [PERSON] зобов`язань за кредитним договором 09 лютого 2007 р. з відповідачем [PERSON] укладено договір поруки, відповідно до умов якого останній зобов`язався солідарно з позичальником відповідати за виконання усіх зобов`язань за кредитним договором. На підставі договору факторингу від 28 листопада 2012 р. правонаступник АКБ «ТАС-Комерцбанк» публічне акціонерне товариство «Сведбанк» (надалі - ПАТ «Сведбанк») відступило факторинговій компанії «Вектор Плюс» свої права вимоги заборгованості по кредитних договорах, в тому числі і по договору, укладеному з [PERSON] . В свою чергу факторингова компанія «Вектор Плюс» на підставі договору факторингу від 28 листопада 2012 р. відступила права вимоги заборгованості по кредитних договорах ТОВ "Кредитні ініціативи". Таким чином ТОВ "Кредитні ініціативи" набуло статусу нового кредитора за укладеним з [PERSON] кредитним договором. Зобов`язання за кредитним договором позичальник [PERSON] належним чином не виконав, у зв`язку з чим виникла заборгованість в загальному розмірі 425 205,80 грн, яка складається із: заборгованості за кредитом - 174 610,80 грн.; заборгованості за відсотками - 250 595 грн. Ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 18.06.2018, постановленою на підставі ст. 12 Закону України "Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України", підсудність цієї позовної заяви визначена Дарницькому районному суду м. Києва. Ухвалою від 26.11.2018 суд відкрив провадження у справі та призначив її до розгляду в порядку спрощеного провадження в судове засідання. Представник позивача подав клопотання про розгляд справи за його відсутності. Відповідачі викликались до суду через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, проте в судове засідання не з`явилися, відзив на позов не подали. Враховуючи неявку відповідача в судове засідання, суд відповідно до положень статей 280, 281 ЦПК України ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, оскільки представник позивача не заперечує проти такого вирішення справи. З огляду на нез`явлення сторін суд розглянув справу без фіксування судового засідання технічними засобами. Дослідивши докази і письмові пояснення, викладені у позовній заяві, суд встановив такі обставини і визначені відповідно до них правовідносини. 09 лютого 2007 р. АКБ «ТАС-Комерцбанк» (кредитором) та [PERSON] укладено договір кредиту № 1104/0207/64-07А, предметом якого є надання банком позичальнику на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання грошові кошти в розмірі 12 970 доларів США, під 14,50% річних, зі строком кредитування до 08 лютого 2012 р. Сторони договору погодили, що погашення кредиту, сплата процентів і комісій здійснюється позичальником щомісяця фіксованими платежами в сумі 216 доларів США кожного місяця (п. 3.1. договору). Цільовим призначенням кредиту є придбання автомобіля марки «ВАЗ -21099». Того ж дня в забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором з відповідачем [PERSON] , відповідно до умов якого останній зобов`язувався солідарно з позичальником відповідати за виконання ним умов кредитного договору. Таким чином на підставі письмового договору між АКБ «ТАС-Комерцбанк» та [PERSON] виникли кредитні відносини, які врегульовані параграфом 2 глави 71 ЦК України. Виконання [PERSON] зобов`язань за кредитним договором було забезпечено порукою та заставою рухомого майна. З наданого позивачем розрахунку вбачається, що позичальник [PERSON] неналежним чином виконував свої зобов`язання по погашенню кредиту. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України). Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (частина 1 статті 626 ЦК України). Відповідно до частини 1 статті 509 ЦК України зобов`язання - це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Згідно з нормою статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом (стаття 611 ЦК України). Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (стаття 610 ЦК України). Одним із видів порушення зобов`язання є прострочення - невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк. Судом встановлено, що позичальник [PERSON] порушив терміни сплати платежів, у зв`язку з чим Банк відповідно до п. 8.1. кредитного договору вправі нарахувати пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми простроченого платежу за кожний день прострочення та вимагати дострокового погашення кредиту, як це встановлено п. 3.7. договору. За приписом частини 2 статті 1050 ЦК України прострочення позичальником повернення чергової частини позики (кредиту) кореспондує праву позикодавця (кредитодавця) вимагати дострокового повернення частини позики (кредиту), що залишилася, та сплати процентів. За приписом частини 2 статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції та три проценти річних за весь час прострочення. Згідно з наданим позивачем розрахунком станом на 30 травня 2018 року загальний розмір заборгованості за договором кредиту № 1104/0207/64-07А становить 425 205,80 грн, яка складається із: заборгованості за кредитом - 174 610,80 грн.; заборгованості за відсотками - 250 595 грн. Згідно з умовами, визначеними у договорі поруки, поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, за всіма зобов`язаннями останнього за основним договором, при цьому відповідальність поручителя та боржника є солідарною. Статтею 543 ЦК України передбачено, що у разі солідарного обов`язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов`язку частково або в повному обсязі, як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо. Відповідно до частини 4 статті 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки, а у разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання не пред`явить вимоги до поручителя. Отже відповідно до умов договору поруки та на підставі положень статей 553, 554 ЦК України відповідач [PERSON] як поручитель повинен відповідати за цим позовом в частині, що стосується невиконання договору кредиту № 1104/0207/64-07А, як солідарний боржник в тому ж обсязі, що і [PERSON] , включаючи сплату основного боргу, процентів та пені, оскільки інше не встановлено укладеним з ним договором поруки. З огляду на встановлені обставини вимоги ТОВ "Кредитні ініціативи" про стягнення заборгованості за кредитним договором з позичальника та поручителя суд вважає обґрунтованими і доведеними та задовольняє їх в повному обсязі. Оскільки рішення ухвалюється на користь позивача, суд на підставі положень статті 141 ЦПК України покладає на відповідачів в рівних частках сплачений позивачем судовий збір. На підставі викладеного,

Outcome: approved