Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-14 00:00:00

22 квітня 2020 року представник Акціонерного товариства Комерційний банк "Приватбанк" Савіхіна А.М. звернулась до суду із цим позовом та просить ухвалити рішення, яким стягнути з [PERSON] та [PERSON] заборгованість за кредитним договором від 20.05.2016 у сумі 11901,54 грн. та витрати по сплаті судового збору у сумі 2102 грн. Обґрунтовує свої вимоги тим, що 20.05.2016 між позивачем та [PERSON] було укладено кредитний договір б/н. Оскільки позичальник зобов`язання за даним договором належним чином не виконувала, то за цим кредитним договором виникла заборгованість. 02 лютого 2017 року позичальник [PERSON] померла, а тому суму заборгованості позивач просить стягнути із відповідачів [PERSON] та [PERSON] , оскільки вони є такими, що прийняли її спадщину, а ці правовідносини допускають правонаступництво. Представник позивача у судове засідання не з`явилася, згідно доданого до позову клопотання, просив позовні вимоги задовольнити в повному обсязі, а розгляд справи проводити без його участі. Не заперечує проти заочного розгляду справи (а.с.50). Відповідачі [PERSON] та [PERSON] у судове засідання не прибули, є належним чином повідомленими про час та місце судового розгляду та не направили суду заяви про розгляд справи без їх участі (а.с.104). Розгляд справи проведено у відповідності до вимог статті 280 ЦПК України у зв`язку з неявкою належним чином повідомленого відповідача, який про причини неявки суд не повідомив, відзив не подав, а позивач не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з неявкою у судове засідання всіх учасників справи, справу розглянуто без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Суд, дослідивши наявні у справі докази в їх сукупності, вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з такого. Судом встановлено, що 20.05.2016 між АТ КБ "ПриватБанк" та [PERSON] було укладено договір, за яким Банк (позивач) надав відповідачу кредит у розмірі 14054,85 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Судом встановлено, що 20.05.2016 між ПАТ КБ «ПриватБанк», правонаступником якого є АТ КБ "ПриватБанк", та [PERSON] укладено Генеральну угоду про реструктуризацію заборгованості разом з Умовами і правилами надання банківських послуг, за умовами яких вона отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту у розмірі 14054,85 грн. на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 18,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. ПАТ КБ «ПриватБанк» свої зобов`язання за договором про надання банківських послуг виконав в повному обсязі, а саме надав [PERSON] можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах передбачених договором та в межах встановленого кредитного ліміту. 02 лютого 2017 року позичальник [PERSON] померла, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] (а.с.71). 20 грудня 2018 року представником позивача була направлена претензія кредитора до приватного нотаріуса Недригайлівського районного нотаріального округу Сумської області (а.с.35), яка 21.01.2019 прийнята та долучена до матеріалів спадкової справи №282/2017. Приватний нотаріус Юрченко А.М. повідомила, що станом на 21 січня 2019 року спадкоємцями, які подали заяви про прийняття спадщини є [PERSON] та [PERSON] . 05 вересня 2019 року позивачем направлено листи-претензії спадкоємцям [PERSON] та [PERSON] із вимогою погасити борг [PERSON] за кредитним договором (а.с. 37,38), але відповідачі заборгованість не погасили. Із копії спадкової справи №282/2017, вбачається, що вона заведена після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , та 27 вересня 2017 року спадкоємцям видано свідоцтва про право на спадщину. Статтями 1049, 1054 ЦК України передбачено, що позичальник зобов`язаний повернути кредитору надані грошові кошти (кредит) та сплатити проценти у строки та на умовах, встановлених договором. Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Відповідно до ст.ст. 526, 530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Статтею 599 ЦК України передбачено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Статтями 610-611 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). За змістом ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст.1218 ЦК України). Згідно з ст.1267 ЦК України частки у спадщині кожного із спадкоємців за законом є рівними. Відповідно до ст. 1281 ЦК України спадкоємці зобов`язані повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, якщо їм відомо про його борги. Кредиторові спадкодавця належить протягом шести місяців від дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, пред`явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, незалежно від настання строку вимоги. Якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про відкриття спадщини, він має право пред`явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, протягом одного року від настання строку вимоги. Кредитор спадкодавця, який не пред`явив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у строки, встановлені частинами другою і третьою цієї статті, позбавляється права вимоги. Відповідно до ст. 1282 ЦК України, спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Вимоги кредитора спадкоємці зобов`язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями та кредитором інше не встановлено. Позивач в установленому порядку звернувся до спадкоємців боржника з вимогою задовольнити його вимоги по кредитному договору спадкодавця, але ці вимоги задоволені не були. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 цього Кодексу. Сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду (ст. 83 ЦПК України). Оскільки відповідачі відзив на позов та докази на обгрунтування своєї позиції не надали, суд, на підставі наданих позивачем доказів, вважає встановленим, що відповідачі належним чином не задовольнили вимог кредитора спадкодавця, заборгованість за кредитним договором не погасили. Отже, позовні вимоги щодо стягнення з відповідачів [PERSON] та [PERSON] заборгованості за кредитним договором в сумі 11901,54 грн., як спадкоємці боржника [PERSON] , підтверджуються наявними в справі доказами та підлягають задоволенню. Крім того, з відповідачів [PERSON] та [PERSON] на користь позивача, відповідно до ст. 141 ЦПК України, слід стягнути понесені позивачем витрати по сплаті судового збору у розмірі 2102,00 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved