Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-02 00:00:00

У січні 2021 року позивач акціонерне товариство "Державний ощадний банк України" (далі - АТ "Ощадбанк") звернулися до суду в порядку цивільного судочинства з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовував тим, що 02.06.2020 між АТ "Ощадбанк" та [PERSON] укладено договір про споживчий кредит №75_0115, згідно з умовами якого банк надав позичальнику кредит у сумі 50000,00 грн на строк 60 місяців - до 01.06.2025. Процентна ставка за користування кредитом - 56% річних. АТ "Ощадбанк" стверджує, що [PERSON] не дотримується умов кредитного договору, не сплачує кредит, проценти за користування ним у розмірі та порядку, визначеному договором. У зв`язку з цим позивач просив суд стягнути з відповідача заборгованість за договором про споживчий кредит від 02.06.2020 №75_0115 у сумі 50596,43 грн, з яких: загальна сума простроченого кредиту (основного боргу) - 45833,35 грн, загальна сума прострочених нарахованих відсотків - 4686,02 грн, загальна сума 3% річних від прострочених сум заборгованості по основному боргу - 30,46 грн, загальна сума 3% річних від прострочених сум заборгованості по відсоткам - 17,09 грн, загальна сума інфляційних втрат від прострочених сум заборгованості по основному боргу - 7,63 грн, загальна сума інфляційних втрат від прострочених сум заборгованості по відсоткам - 21,88 грн. Також позивач просив суд стягнути з відповідача на його користь витрати по сплаті судового збору у сумі 2270,00 грн. Ухвалою суду від 04.02.2021 за вказаним позовом відкрито провадження у справі №756/1198/21, визначено, що справа підлягає розгляду за правилами спрощеного позовного провадження. У судове засідання представник позивача не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, подав заяву про розгляд справи без його участі, у якій також зазначив, що не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явилася, хоча про дату, час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, що підтверджується наявними у справі документами, письмових пояснень щодо причин своєї неявки суду не надала. Разом з тим, відповідачем у встановлений законом строк до суду не подано заяви із запереченням проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження та не подано відзиву на позовну заяву. Строки для подання відзиву та відповіді на відзив закінчились, а тому суд прийшов до висновку про розгляд справи за наявними у ній матеріалами. Відповідно до положень ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи наявність в справі достатніх матеріалів про права та обов`язки сторін та те, що представник позивача проти заочного розгляду справи не заперечує, суд, на підставі ч. 1 ст. 280 ЦПК України та відповідно до ч. 1 ст. 281 ЦПК України, постановив ухвалу про заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи, суд вважає встановленими наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Ч. 1 ст. 626 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Згідно з ст. 6, ч. 1 ст. 627 та ч. 1 ст. 628 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України кредитодавець зобов`язується за кредитним договором надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Судом встановлено, що 02.06.2020 між АТ "Ощадбанк" (кредитодавець) та відповідачем [PERSON] (позичальник) укладено договір про споживчий кредит №75_0115, за умовами якого банк надав позичальнику кредит у сумі 50000,00 грн на строк 60 місяців - до 01.06.2025. Процентна ставка за користування кредитом - 56% річних. Повернення кредиту повинно здійснюватись шляхом сплати щомісячних платежів у розмірі 833,33 грн до 5 числа місяця, наступного за звітним починаючи з липня 2020 року (а. с. 8-13). Згідно з п. 3.2.1. Кредитного договору Банк здійснив надання кредиту одноразово шляхом безготівкового перерахування коштів на поточний рахунок позичальника. Відповідно до п. 3.3.3. Кредитного договору, позичальник зобов`язався здійснювати повернення кредиту рівними частинами в розмірі 833,33 грн та сплату процентів, нарахованих на залишок основної суми боргу за кредитом, щомісячно до 5 числа місяця наступного за звітнім, починаючи з липня 2020 року. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України). Кредитні кошти в обсязі, визначеному договором, були надані АТ "Ощадбанк" відповідачу [PERSON] , які вона використала у повному обсязі за цільовим призначенням. За змістом ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно з ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі) у строк та в порядку, що встановлені договором. Однак [PERSON] систематично не виконувала взяті на себе за договором про споживчий кредит від 02.06.2020 №75_0115 зобов`язання щодо своєчасного та у повному обсязі погашення кредиту, відсотків за його користування. Згідно з наданим банком розрахунком заборгованість відповідача за за договором про споживчий кредит від 02.06.2020 №75_0115, станом на 14.12.2020 становить 50596,43 грн, з яких: загальна сума простроченого кредиту (основного боргу) - 45833,35 грн, загальна сума прострочених нарахованих відсотків - 4686,02 грн, загальна сума 3% річних від прострочених сум заборгованості по основному боргу - 30,46 грн, загальна сума 3% річних від прострочених сум заборгованості по відсоткам - 17,09 грн, загальна сума інфляційних втрат від прострочених сум заборгованості по основному боргу - 7,63 грн, загальна сума інфляційних втрат від прострочених сум заборгованості по відсоткам - 21,88 грн (а.с. 5-6). Згідно зі ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу. Право АТ "Ощадбанк" вимагати дострокове повернення кредиту за договором про споживчий кредит від 02.06.2020 №75_0115 у випадку прострочення позичальником сплати щомісячних платежів на строк понад 58 календарних днів передбачена п. п. 3.10.2.2, 4.2.2 договору. З аналізу норм ст. ст. 1048, ч. 2 ст. 1050 ЦК України вбачається, що пред`явленням вимоги до позичальника є як направлення йому вимоги про дострокове погашення заборгованості за кредитним договором, так і пред`явлення до нього позову. Позивач реалізував своє право на дострокове стягнення усієї заборгованості за договором про споживчий кредит від 02.06.2020 №75_0115 шляхом пред`явлення позову до суду. За положеннями з ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Ч. 2 ст. 625 ЦК України передбачено, що у разі порушення грошового зобов`язання боржник, який прострочив його виконання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Втрати позивача від інфляції становлять 29,51 грн, а три проценти річних від простроченої суми - 47,55 грн. Стаття 13 ЦПК України встановлює, що суд розглядає справи на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ст. 89 ЦПК України виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Згідно із практикою Європейського суду з прав людини за своєю природою змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і відповідно правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства - суду та сторін (позивача та відповідача). Диференціація процесуальних функцій об`єктивно призводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов`язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, - із принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонам матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає. Саме на позивача покладено процесуальний обов`язок довести заявлені позовні вимоги. У зв`язку з тим, що відповідачем не надано до суду заперечень проти позову, доказів в підтвердження того, що ним належним чином виконувалися умови кредитного договору, суд вважає, що вимоги позивача щодо стягнення заборгованості за кредитним договором є обґрунтованими, такими, що підлягають задоволенню. Повно та всебічно дослідивши обставини справи, оцінивши зібрані докази у сукупності, суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за договором про споживчий кредит від 02.06.2020 №75_0115 у сумі 50596,43 грн. Оскільки позовні вимоги підлягають задоволенню, відповідно до ст. 141 ЦПК України судові витрати підлягають стягненню з відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: approved