Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-27 00:00:00

\~ \~ \~ \~ Заявник [PERSON] заінтересовані особи [PERSON], Тернопільський відділ\~поліції Головного\~управління Національної\~поліції в\~Тернопільській області,\~про видачу\~обмежувального приписута просить суд видати обмежувальний припис стосовно [PERSON], [INFO], який зареєстрований та проживає у [INFO], на строк 6 місяців, та визначити заходи тимчасового обмеження його прав та покладення на нього обовязків: заборонити [PERSON], перебувати в місці реєстрації та проживання [PERSON], м. Тернопіль вул. Лучаківського, 5/101. Посилаючись на те, що 18 травня 1984 року між нею та [PERSON] було зареєстровано шлюб у м. Тернополі Відділом ЗАГСу міськвиконкому, про що зроблено актовий запис за № 424. Однак, укладений даний шлюб виявився невдалим, оскільки [PERSON] впродовж багатьох років не піклується про створення нормальних сімейних стосунків, зловживає алкогольними напоями, не дбає про матеріальне забезпечення родини, внаслідок чого між ними втрачено взаємоповагу один до одного. З 2005 року [PERSON] постійно чинить на неї психологічне та фізичне насильство, ображає, погрожує, принижує перед іншими, наносить побої, а також завдавав неодноразово тілесні ушкодження. В шлюбі у них народився син, який є інвалідом з дитинства ІІ групи та потребує відповідного догляду та стабільного емоційного стану, однак атмосфера насильства, яка панує у сімї негативно відображається на здорові сина. Неодноразові звернення до правоохоронних органів, проведені співбесіди працівниками поліції та притягнення до адміністративної відповідальності [PERSON] не мають жодних наслідків, зокрема її чоловік надалі продовжує чинити насильство в сімї. У судовому засіданні заявник та її представники свою заяву підтримали повністю та просить її задовольнити. Заінтересована особа [PERSON] та представник Тернопільського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Тернопільській області в судове засідання не зявився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Їх неявка не перешкоджає розгляду справи про видачу обмежувального припису. Заслухавши пояснення учасників справи та їх представників, дослідивши та оцінивши докази по справі, суд приходить до наступного висновку. \~ \~ \~ \~Судом встановлено, що 18 травня 1984 року [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб, який зареєстрували в м. Тернополі у відділі ЗАГСу міськвиконкому, актовий запис № 424, що стверджується свідоцтвом про одруження серії І-ИД № 389717. Після одруження заявнику присвоєно прізвище\~«Рожкова». За час шлюбу у них народився син\~ [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії ІІ-ИД № 443072 від 11 березня 1985 року. Заявник стверджує, що [PERSON] з 2005 року вчиняє дії, які направлені на фізичне та психологічне насильство відносно неї, ображає, погрожує, принижує перед іншими, наносить побої, а також неодноразово завдавав тілесних ушкоджень. \~ \~ \~ \~Згідно з вимогами\~ст. 350-1 ЦПК України, заява про видачу обмежувального припису подається до суду за місцем проживання (перебування) особи, яка постраждала від домашнього насильства або насильства за ознакою статі, а якщо зазначена особа перебуває у закладі, що належить до загальних чи спеціалізованих служб підтримки постраждалих осіб, - за місцезнаходженням цього закладу. Відповідно до ч. 1\~ст. 350 - 2 ЦПК України, заява про видачу обмежувального припису може бути подана особою, яка постраждала від домашнього насильства, або її представником - у випадках, визначених\~Законом України "Про запобігання та протидію домашньому насильству". \~ \~ \~ \~Заявником зазначено, що вона спільно із [PERSON] проживає за адресою: [INFO]. Проте доказів щодо права приватної власності на зазначене домоволодіння, щодо заборони на перебування в якому [PERSON] подано обмежувальний припис, заявником не надано, заява лише містить про зазначення спільного проживання із останнім за цією адресою. Оцінюючи письмові докази, долучені заявником, висновки про результати розгляду її звернень до правоохоронних органів від 23.07.2015, 10.03.2016, 02.09.2016, висновок про результати розгляду звернення лікаря [PERSON] від 02 березня 2016 року, лист начальника Тернопільського МВ УМВС в Тернопільській області від 28.07.2015 року, листи начальника Тернопільського відділу поліції ГУНП в Тернопільській області від 11.03.2016, 02.09.2016, 02.03.2018, 07.03.2018, 02.05.2018, в якості підтвердження звернення до працівників поліції з приводу застосування до неї зі сторони [PERSON] психологічного та фізичного насильства, суд вважає, що самі по собі такі висновки та листи не можуть підтвердити факт застосування такого насильства. Також як зясовано судом, [PERSON] було притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення передбаченого ст.. 173-2 КУпАП, що стверджується постановами від 28.07.2015, 22.01.2015, 05.05.2015, 28.11.2017, 06.11.2018, 13.11.2018. Відповідно до пунктів 3, 14, 17 частини 1\~статті 1 Закону України "Про запобігання та протидію домашньому насильству"\~домашнє насильство це діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім'ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім'єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь. Психологічне насильство це форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров'ю особи. Фізичне насильство - форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру. Економічне насильство - форма домашнього насильства, що включає умисне позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна, коштів чи документів або можливості користуватися ними, залишення без догляду чи піклування, перешкоджання в отриманні необхідних послуг з лікування чи реабілітації, заборону працювати, примушування до праці, заборону навчатися та інші правопорушення економічного характеру. За п. 9 ч. 1\~ст. 1 цього ж Закону\~оцінка ризиків це оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи. З матеріалів справи судом не здобуто належних та допустимих доказів, які б свідчили, що [PERSON] у 2019 році вчиняв психічне чи фізичне насильство відносно заявника чи їх сина [PERSON] При цьому суд зазначає, що рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 10.09.2018, справа №607/15990/18, відмовлено у задоволенні заяви [PERSON], заінтересована особа [PERSON], Тернопільський відділ поліції Головного управління Національної поліції в Тернопільській області, про видачу обмежувального припису. \~ \~ \~ \~Відповідно до\~ст. 24 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству»\~до спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству належать: 1) терміновий заборонний припис стосовно кривдника; 2) обмежувальний припис стосовно кривдника; 3) взяття на профілактичний облік кривдника та проведення з ним профілактичної роботи; 4) направлення кривдника на проходження програми для кривдників. Згідно з ч. 2\~ст. 26 Закону України «Про запобіганню та протидію домашньому насильству»\~обмежувальним приписом визначаються один чи декілька таких заходів тимчасового обмеження прав кривдника або покладення на нього обов'язків: 1) заборона перебувати в місці спільного проживання (перебування) з постраждалою особою; 2) усунення перешкод у користуванні майном, що є об'єктом права спільної сумісної власності або особистою приватною власністю постраждалої особи; 3) обмеження спілкування з постраждалою дитиною; 4) заборона наближатися на визначену відстань до місця проживання (перебування), навчання, роботи, інших місць частого відвідування постраждалою особою; 5) заборона особисто і через третіх осіб розшукувати постраждалу особу, якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому кривднику, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею; 6) заборона вести листування, телефонні переговори з постраждалою особою або контактувати з нею через інші засоби зв'язку особисто і через третіх осіб. Заявник у поданій заяві посилається на застосування обмежувального припису на підставі ч. 2\~ст. 26 Закону України "Про запобігання та протидію домашньому насильству"\~та необхідність прийняття рішення про видачу обмежувального припису. Оцінюючи встановленні судом обставини, суд приходить до переконання, що заявник не подав доказів та не виклав обставини, що [PERSON] у 2019 році вчиняв насильство відносно заявника чи їх сина [PERSON], або продовжує вчиняти насильство відносно них. При цьому суд зазначає, що докази та обставини, які свідчить про вчинення [PERSON] насильства відносно [PERSON], які мали місце в попередніх роках, суд не приймає до уваги, оскільки вказані обставини були предметом дослідження судом, що стверджується рішенням Тернопільського\~міськрайонного суду\~Тернопільської області\~від 10.09.2018,\~справа №607/15990/18.\~ За таких обставин, суд співставляючи інтереси учасників справи та особи в право якої здійснюється втручання, враховуючи суспільні інтереси та інтереси їх сина, суд приходить до переконання, що не є достатніми аргументи заявника для виправдання такого серйозного втручання в сімейне життя [PERSON], а тому слід відмовити у видачі обмежувального заходу. В силу ч. 3\~ст. 350-5 ЦПК України\~судові витрати, пов'язані з розглядом справи про обмеження припису відносяться на рахунок держави. На підставі наведеного,

Outcome: dismissed