Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-05 00:00:00

До суду звернулось відкрите акціонерне товариство національна акціонерна страхова компанія "Оранта" з позовом до [PERSON] про відшкодування шкоди в порядку регресу. Просить стягнути з відповідача відшкодування шкоди в порядку регресу в розмірі 4640, 62 грн. У судовому засіданні представник відповідача [PERSON] - Остахов В.П. просить відмовити в позові за безпідставністю. Підтримує письмові заперечення. Представник позивача у судове засідання не з'явився, на адресу суду направив клопотання про слухання справи без його участі, позов підтримує в повному обсязі. Суд, вислухавши пояснення представника позивача, вивчивши матеріали справи, оцінивши зібрані та надані докази у їх сукупності, встановив наступне. 12 лютого 2010 року по вул. Інтернаціоналістів у м. Кременчук сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобілів Kia, д.н. [NUMBER], під керуванням [PERSON] та "Renault", д.н. [NUMBER], під керуванням його власника [PERSON] Внаслідок зіткнення автомобілів пошкоджено автомобіль "Kia" та його власнику заподіяно матеріальну шкоду у розмірі 6088 грн. Постановою Автозаводського районного суду м Кременчука Полтавської області від 06 квітня 2010 року [PERSON] визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КпАП України. Рішенням Господарського суду м Києва від 07.02.2012 року стягнуто з відкритого акціонерного товариства "Національна акціонерна страхова компанія "Оранта" (01032, м. Київ, вул. Жилянська, 75, код 00034186) на користь Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "АХА Страхування" (04070, м. Київ, вул. Іллінська, 8, код 20474912) 4640,62 грн. шкоди, 1411,50 грн. витрат по оплаті судового збору. Особами, відповідальними за завдані власнику застрахованого транспортного засобу збитків, в даному випадку є позивач - ВАТ НАСК "Оранта", відповідно до положень Закону, у межах, передбачених договором обов'язкового страхування цивільної відповідальності, та [PERSON] відповідно до вимог ст. 1188 ЦК у тій частині, що не підлягає відшкодуванню позивачем як страховиком. Так, цивільно-правова відповідальність [PERSON], як власника автомобіля "Renault", д.н. д.н. [NUMBER], була застрахована за договором обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № ВВ/8927674від 20 березня 2009 р. (тип договору 3) на підставі Закону "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" позивачем. Згідно п.п. 33.1.4 п. 33.1 ст. 33 Закону України "Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" у разі настання дорожньо-транспортної пригоди, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати), водій транспортного засобу, причетний до такої пригоди, зобов'язаний, крім іншого, невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання дорожньо-транспортної пригоди, письмово надати страховику, з яким укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ), повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого МТСБУ зразка, а також відомості про місцезнаходження свого транспортного засобу та пошкодженого майна, контактний телефон та свою адресу. Якщо водій транспортного засобу з поважних причин не мав змоги виконати зазначений обов'язок, він має підтвердити це документально. 13.02.2010 року відповідач повідомив страховика про настання страхового випадку телефонним зв"язком, що зареєстрований під номером 04968. 15.02.2010 року [PERSON] подав до ВАТ НАСК "Оранта" письмову заяву про страхове відшкодування встановленого зразку (реєстраційний номер 25-43), а також додав документи: страховий поліс, копію водійського посвідчення, талон попередження свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, копію паспорту та ідентифікаційного коду, висновок медичного закладу про проходження освідування, довідку з місця ДТП. Відповідно Ґ) п.п. 38.1.1 п. 38.1 ст 38 Закону, страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або до водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, якщо він не повідомив страховика у строки і за умов, визначених у п. 33.1 ст. 33 Закону. Оскільки протягом трьох робочих днів після настання ДТП [PERSON] повідомив письмово ВАТ НАСК "Оранта" про настання страхового випадку, у позивача відсутнє право вимоги до відповідача про відшкодування шкоди в порядку регресу і в задоволенні позову необхідно відмовити за безпідставністю. Відповідно до ст. 79 ЦПК України до витрат, пов'язаних з розглядом справи, відносяться, зокрема, витрати на правову допомогу. Згідно із ч. 1 ст. 84 ЦПК України витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги. Судові витрати підлягають розподілу згідно ст. 88 ЦПК України з врахуванням вимог п. 47 Постанови ВССУ № 10 від 10.10.2014 року "Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах". У п. п. 47, 48 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 жовтня 2014 року № 10 "Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах" роз'яснено, що право на правову допомогу гарантовано статтями 8, 59 Конституції України, офіційне тлумачення якого надано Конституційним Судом України (Рішення від 16 листопада 2000 року № 13-рп/2000; Рішення від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009; Рішення від 11 липня 2013 року № 6-рп/2013). Витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги. При стягненні витрат на правову допомогу слід враховувати, що особа, яка таку допомогу надавала, має бути адвокатом (стаття 6 Закону України від 05 липня 2012 року № 5076-VI "Про адвокатуру та адвокатську діяльність") або іншим фахівцем у галузі права незалежно від того, чи така особа брала участь у справі на підставі довіреності, чи відповідного договору (статті 12, 42, 56 ЦПК України). Розмір витрат на оплату правової допомоги визначається за домовленістю між стороною та особою, яка надає правову допомогу. Разом із тим граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлений Законом України від 20 грудня 2011 року № 4191-VI "Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах". Підстави, межі та порядок відшкодування судових витрат на правову допомогу, надану в суді як адвокатом, так і іншим фахівцем у галузі права, регламентовано у пункті 2 частини третьої статті 79, статтях 84, 88, 89 ЦПК України. Витрати на правову допомогу, граничний розмір якої визначено відповідним законом, про що зазначено в пункті 47 цієї постанови, стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов'язаних із наданням правової допомоги у конкретній справі (наприклад, складання позовної заяви, надання консультацій, переклад документів, копіювання документів). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Остахов В.П. має право на заняття адвокатською діяльністю відповідно до свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю № 626, що видане 23 жовтня 2008 року на підставі рішення Полтавської обласної кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури від 23 жовтня 2008 року №10 Відповідно ч. ч. 1, 2 ст. 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. Як вбачається з матеріалів справи, адвокат Остахов В.П. приймав участь в судових засіданнях. Також, у матеріалах справи також наявний договір про надання правової допомоги, укладений 06.02.2015 року між [PERSON] (Клієнт) та адвокатом Остаховим В.П., предметом якого є надання клієнту за плату послуг адвоката та консультаційних послуг в порядку, обсязі та на умовах, визначених договором. Згідно п.п.1.1.договору, предметом договору є надання клієнту правової допомоги при вирішенні питання про стягнення з нього на користь ВАТ НАСК "Оранта". Матеріали справи містять розрахунок суму гонорару, наданих адвокатом Остаховим В.П. послуг та квитанцію про оплату послуг відповідачем за вивчення проблеми, надання консультацій, складання заперечення, складання процесуальних документів( клопотань). Відповідно до квитанцій від 26.02.2015 року № 2602 [PERSON] сплатив адвокату Остахову В.П. за надання правової допомоги згідно договору про надання правової допомоги від 06.02.2015 року 4384,80 грн. Суд, враховуючи граничний розмір оплати послуг особи, яка надає правову допомогу, за годину та наданий розрахунок проведених дій, вважає, що розмір витрат на правову допомогу відповідає нормам закону та підтверджений відповідними належними доказами.

Outcome: approved