Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-06 00:00:00

КС «Святий Мартин» звернулася до суду із позовом до [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, посилаючись на те, що відповідно до укладеного кредитного договору № 20-17 від 21.02.2017 року [PERSON] отримала кредит у розмірі 26100 грн. В порушення умов договору, відповідач зобов'язання за умовами кредитного договору належним чином не виконує, що призвело до виникнення, станом на 30.04.2018 року, заборгованості по кредиту на загальну суму 35603,96 грн. В забезпечення виконання зобов'язання за вищевказаним договором, було укладено договори поруки з [PERSON], згідно якого [PERSON] виступила поручителем [PERSON] та зобов'язалася сплачувати (на вимогу КС "Святий Мартин") платежі по кредиту та нараховані відсотки, в строк та розмірах, передбачених кредитиним договором. Вимоги поивач мотивує тим, що відповідачами не вживаються заходів для погашення або зменшення заборгованості за кредитиним договором № 20-17 від 21.02.2017 року, перемови з відповідачами про виконання зобов'язань за кредитним договором та добровільне погашення заборгованості ні до чого не призводять, а тому позивач просить стягнути з відповідачів солідарно на користь кредитної сіплки заборгованість за кредитним договором від 21.02.2017 року № 20-17 на загальну суму 35603,96 грн. та судові витрати у розмірі 1762 грн. В судове засідання представник позивача Тягур\~Сергій Михайлович, який діє в інтерсах позивача КС "Святий Мартин" (на підставі довіреності № 96/1 від 03.06.2018 року) не з'явився, подавши до суду письмову заяву (вх.№ 5875 від 29.08.2018 року) про розгляд справи у відсутності представника, заявлені позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить суд їх задовольнити, не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідачі в судове засідання не з'явилися, про час та місце розгляду справи були своєчасно та належним чином повідомлені (судовими повістками та через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України). Відповідачам роз'яснено, що в разі ненадання ними відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішить справу за наявними матеріалами. Про причини неявки відповідачі суд не повідомили, заяви про розгляд справи у їх відсутності не надавали. Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України - суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з'явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи, що позивач не заперечив проти заочного вирішення справи, відповідачі не з'явилися в судове засідання без поважних причин, про причини неявки суду не повідомили, заяви про розгляд справи у їх відсутності не надавали, дослідивши матеріали справи та доводи позовної заяви, суд визнає причини неявки [PERSON], [PERSON] неповажними, вважає за можливе провести заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів та доходить слідуючого висновку. Згідно ст. 13 ЦПК України - суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України - кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до ч.1 ст. 95 ЦПК України - письмовими доказами є документи, які містять дані про обставини, які мають значення для правильного вирішення спору. Із доданих до позовної заяви доказів встановлено, що 21 лютого 2018 року між кредитною спілкою "Святий Мартин" та відповідачем [PERSON] укладено кредитний договір № СВ/20-17, згідно якого відповідач отримала кредит в розмірі 26 100 грн. (двадцять шість тисяч сто гривень) готівкою (стверджується видатковим касовим ордером № СВ-67 від 21.02.2017 року, а.с. 8). Із заяви про надання кредиту від 20.02.2017 року вбачається, що відповідач [PERSON] ознайомлена і згідна з умовами надання кредиту із зобов'язанням сплачувати кредит згідно графіку платежів, заяву власноручно підписала (а.с. 5). Відповідно до ч.1 ст. 207 ЦК України - правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Відповідно до ст. 638 ЦК України - договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. [PERSON] взяла на себе за кредитним договором зобов'язання та у встановлені терміни добровільно їх не виконала і кошти позичальнику не повернула. Згідно наданих кредитною спілкою розрахунків, заборгованість [PERSON] за кредитним договором №СВ/20-17 станом на 30 квітня 2018 року становить 35603,96 грн., а саме: 25947,06 грн. - залишок заборгованість за кредитом; 9656,90 грн. - несплачені відсотки за користування кредитом (а.с.6). Відповідно до ст. 526 ЦК України - зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов кредитного договору. Відповідно до ст. 610 ЦК України - порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до ст. 612 ч. 1 ЦК України - боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. За ст. 629 ЦК України - договір є обов'язковим для виконання сторонами. За ч. 1 ст. 1049 ЦК України - позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно ч.1 ст. 1048, ч.1 ст. 1054 ЦК України - за користування кредитом відповідач зобов'язаний сплатити проценти у порядку та в розмірі встановленим кредитним договором. Відповідно до Правової позиції, висловленої ВСУ під час розгляду справи № 6-1206цс15 (постанова від 23 вересня 2015 року): "Згідно зі статтею 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. У відповідності до частин першої та третьої статті 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок або реального повернення коштів позикодавцеві. Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України". Крім того, відповідно до договору поруки від 21.02.2017 року, відповідач [PERSON] виступила поручителем за кредитиним договором № СВ/20-17, укладеним 21.02.2018 року між КС "Святий Мартин" та [PERSON], прийняла на себе зобов'язання відповідальності перед кредитором у тому ж обсязі, що й боржник [PERSON], а саме сплату грошових зобов'язань боржника [PERSON] перед кредитною спілкою "Святий Мартин" в сумі 26100 грн. та процентів, нарахованих на суму кредиту. Відповідно до ч.1 ст. 553 ЦК України - за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Відповідно до ч.ч. 1,2 ст. 554 ЦК України - у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Відповідно до ст. 32 ЦПК України - позов може бути пред'явлений до кількох відповідачів. Участь у справі кількох відповідачів (процесуальна співучасть) допускається, якщо предметом спору є спільні права чи обов'язки кількох відповідачів; предметом спору є однорідні права і обов'язки. Таким чином, враховуючи, що на даний час строк поруки не закінчився, поруку не припинено іншим чином, а також зважаючи на те, що відповідачі діють у кредитних правовідносинах як солідарні боржники, суд дійшов висновку, що є підставною вимога позивача про стягнення солідарно вищевказаної суми заборгованості по кредитному договору № СВ/20-17 від 21.02.2017 року з [PERSON] та [PERSON]. Відповідно до п.6 ст. 264 ЦПК України - під час ухвалення судового рішення суд вирішує питання розподілу між сторонами судових витрат. Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України - судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. В частині позовних вимог щодо стягнення судових витрат, суд доходить висновку, що їх слід задовольнити у відповідності до п.1 ч.2 ст. 141 ЦПК України - судові витрати, пов'язані з розглядом справи у разі задоволення позову покладаються на відповідача. Позивачем документально підтверджено оплату судового збору в сумі 1762 грн. (платіжне доручення № 62 від 23 січня 2018 року з призначенням платежу - судовий збір, а.с. 1). Разом з тим, відповідно до вимог чинного законодавства про застосування судами розподілу судових витрат у цивільних справах встановлено - при повному або частковому задоволенні позову майнового характеру до кількох відповідачів судовий збір, сплачений позивачем, відшкодовується ними пропорційно до розміру задоволених судом позовних вимог до кожного з відповідачів. Солідарне стягнення суми судових витрат законом не передбачено. Таким чином, судові витрати з відповідачів необхідно стягнути у розмірі по 881 грн. з кожного. З огляду на вищенаведене, враховуючи встановлені докази в судовому засіданні, беручи до уваги, що відповідачі зобов'язання за вищевказаним договором належним чином не виконують, ухиляються від добровільної сплати заборгованості за кредитним договором, суд вважає що позов КС «Святий Мартин» слід задовольнити. Відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 ч.1 Перехідних положень (розділ ХІІІ) - до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи: апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Outcome: approved