Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-14 00:00:00

Позивач, ПАТ «ПУМБ» звернувся у суд з позовом до [PERSON],що діє від свого імені та від імені малолітніх- [PERSON], [PERSON] та [PERSON], що діє від свого імені та від імені малолітнього [PERSON], в якому просить : - в рахунок погашення заборгованості [PERSON] за кредитним договором № 58582354 від 26.11.2007 року в загальному розмірі 110 878,93 доларів США, що за офіційним курсом НБУ (станом на 05.02.2014 року 799,30 грн. за 100,00 дол. США) становить 886 255,28 гривень, звернути стягнення на предмет іпотеки - квартиру, реєстраційний номер 17109876, загальною площею 64,4 кв.м., житловою площею 43,0 кв.м., що розташована за адресою: [ADDRESS] та належить [PERSON], шляхом проведення прилюдних торгів за початковою ціною на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб'єктом оціночної діяльності/незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій. - виселити з квартири, що розташована за адресою: [ADDRESS], та зняти з реєстраційного обліку за цією адресою [PERSON] та [PERSON] разом з малолітніми [PERSON] та [PERSON]. Судові витрати покласти на відповідачів. В обґрунтування своїх вимог банк зазначає, що між банком відповідачем [PERSON] було укладено кредитний договір № 5858235 від 26 листопада 2007 року відповідно до якого відповідач [PERSON] отримала кредит у розмірі 64 800,00 доларів США (шістдесят чотири тисячі вісімсот доларів США 00 центів), та зобов'язалась використати його за цільовим призначенням, сплатити банку відсотки за користування кредитом та повернути кредит частинами в розмірах, в порядку та в строки, визначені кредитним договором, але не пізніше 26 листопада 2027 року. Банк виконав свої зобов'язання, однак [PERSON] порушила умови договору, щодо сплати кредитних коштів та відсотків, внаслідок чого станом на 02.01.2013 року (включно) заборгованість з основної суми кредиту, процентів за користування кредитом, пені за порушення строків повернення кредиту і сплати процентів становить 100 171,82 долар США (сто тисяч сто сімдесят один долар США 82 центи) та еквівалент 10 707,11 доларів США (десять тисяч сімсот сім доларів США 11 центів). Також в забезпечення виконання зобов'язань за договором кредиту між банком та [PERSON], був укладений договір іпотеки, предметом якого є квартира, [ADDRESS] . В наслідок порушення зобов'язань за договором кредиту банк просить звернути стягнення заборгованості на предмет іпотеки та висилити відповідачів з квартири, а також зняти їх з реєстрації. Відповідачі - у судове засідання не з'явивлись, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Третя особа - у судове засідання не з'явивлась, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Суд заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи вважає за необхідне позовні вимоги задовольнити виходячи з наступного. Судом встановлено, що між Закритим акціонерним товариством "Перший Український Міжнародний банк", правонаступником якого є ПУБЛІЧНЕ АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО «ПЕРШИЙ УКРАЇНСЬКИЙ МІЖНАРОДНИЙ БАНК» та відповідачем [PERSON]було укладено кредитний договір № 5858235 від 26 листопада 2007 року відповідно до якого позивач зобов'язався надати відповідачу [PERSON] кредит у розмірі 64 800,00 доларів США (шістдесят чотири тисячі вісімсот доларів США 00 центів), а відповідач, [PERSON] в свою чергу, зобов'язався використати його за цільовим призначенням, сплатити позивачу відсотки за користування кредитом та повернути кредит частинами в розмірах, в порядку та в строки, визначені кредитним договором, але не пізніше 26 листопада 2027 року. З метою забезпечення виконання зобов'язань відповідача [PERSON] перед позивачем за кредитним договором між банком та відповідачем [PERSON] був укладений договір іпотеки № 5858247 від 26.11.2007 р., згідно з яким в забезпечення зобов'язань відповідача [PERSON] за кредитним договором було передано в іпотеку банку нерухоме майно, а саме: квартира, що розташована за адресою: [ADDRESS]. Відповідно до ч.1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ч.1 ст. 1055 ЦК України договір кредиту укладається у письмовій формі. Таким чином, між [PERSON] та банком був укладений за встановленою формою кредитний договір. В судовому засіданні встановлено та не заперечується сторонами, що договір кредиту та договір іпотеки, були підписані сторонами договору, та позичальник отримав кредитні кошти передбачені договором кредиту, сплачував кошти за договором кредиту, що свідчить про згоду сторін за всіма істотними умовами договору. Суд зазначає, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться ( ст. 526 ЦК України). Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом ( ст. 525 ЦК України). Банк виконав свої зобов'язання та надав кредитні кошти в розмірі 64 800,00 доларів США [PERSON] Відповідно до п. 3.1, 3.1.4 кредитного договору [PERSON] зобов'язалася сплачувати проценти за користування кредитом, розмір яких визначений п. 1.3. та становить 11,50 % річних Відповідно до умов договору , а саме п. 3.2.1. позичальник зобов'язується здійснювати повернення кредиту частинами в розімір та строки передбачені графіком повернення кредиту та сплати процентів за користування кредитом, закріпленим у додатку№ 1, який підписаний сторонами та є невід'ємною частиною кредитного договору. З наданого банком розрахунку вбачається, що [PERSON] не виконує належним чином свої зобов'язання щодо своєчасного повернення кредиту. Відповідно до ст. 610 ЦК порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Статтею 611 ЦК передбачено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема у вигляді сплати винною особою неустойки (штрафу, пені). За змістом статті 549 ЦК під пенею розуміється грошова сума, яка встановлюється у відсотковому відношенні до простроченої суми за кожен день прострочення виконання грошового зобов'язання. Відповідно до п 3.5.7. кредитного договору банк має право вимагати дострокового повернення кредиту та відсотків в разі порушення умов кредитного договору. В наслідок чого банком було направлено відповідачу [PERSON] письмову вимогу про дострокове повернення всієї суми кредиту та процентів за користування кредитом, однак вимога позивача не була виконана. Відповідно до ч.2 ст. 1050 Цивільного Кодексу України передбачено, якщо договором встановлено обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики , що залишилася, та сплати процентів. Пункт 5.2. Кредитного договору встановлюється, що у разі порушення відповідачем строків виконання зобов'язань з повернення кредиту та/або сплати процентів за користування кредитом, відповідач зобов'язаний сплатити на користь позивача пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня, за кожен день прострочення. Таким чином, в наслідок порушення відповідачем [PERSON] своїх добов»язань за кредитним договором станом на 02.01.2013 року (включно) утворилась заборгованість перед позивачем з основної суми кредиту, процентів за користування кредитом, пені за порушення строків повернення кредиту і сплати процентів, яка становит становить 100 171,82 долар США (сто тисяч сто сімдесят один долар США 82 центи) та еквівалент 10 707,11 доларів США (десять тисяч сімсот сім доларів США 11 центів), з яких: - заборгованість за сумою кредиту складає 64 201,57 долар США (шістдесят чотири тисячі двісті один долар США 57 центів); - заборгованість за непогашеними відсотками за користування кредитом складає 35 970,25 доларів США (тридцять п'ять тисяч дев'ятсот сімдесят доларів США 25 центів); - сума пені за порушення строків виконання зобов'язань за кредитним договором складає еквівалент 10 707,11 доларів США (десять тисяч сімсот сім доларів США 11 центів); Вказана сума заборгованості відповідачами не спростована. В забезпечення виконання зобов'язань відповідача [PERSON] за кредитним договором було передано в іпотеку позивачу наступне нерухоме майно - будівля, реєстраційний номер 17109876, загальною площею 64,40 кв.м., житловою площею 43,0 кв.м., що розташована за адресою: [ADDRESS]. Згідно п.1.3.Договору іпотеки за домовленістю сторін на момент укладання Договору іпотеки предмет іпотеки оцінено у сумі 327 240,00 гривень (триста двадцять сім тисяч двісті сорок гривень 00 коп.). При цьому сторони згодні з тим, що при зверненні стягнення та реалізації предмету іпотеки Іпотекодержатель не буде зв'язаний або будь-яким чином обмежений зазначеною оціночною вартістю предмету іпотеки. Відповідно до умов п. 1.6 Іпотечного договору, за рахунок предмету іпотеки позивач має право задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням (щодо повернення кредиту, сплати процентів за користування кредитом, пені, штрафи та всі інші суми передбачені кредитним договором), а також відшкодувати в повному обсязі всі свої витрати пов'язані із реалізацією прав, що випливають із іпотечного договору (зокрема, але не виключно, пов'язані із звернення стягнення на предмет іпотеки з його реалізацією, включаючи витрати на оплату винагороди залученим експертам, організацією торгів тощо). Пункт 4.1 статті 4 Іпотечного договору передбачає право позивача звернути стягнення на предмет іпотеки та одержати задоволення своїх вимог з вартості предмету іпотеки переважно перед іншими кредиторами Іпотекодавця, в тому числі у випадку невиконання вимоги позивача, як Іпотекодержателя, про дострокове виконання основного зобов'язання (повернення основної суми кредиту та відсотків за користування кредитом). Відповідно до ст. 33 Закону України «Про іпотеку» у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Відповідно до ст. 35 Закону України «Про іпотеку» у разі порушення основного зобов'язання іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. В цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов'язань, вимога про виконання порушеного зобов'язання у не менш ніж 30-денний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі розпочати звернення стягнення на предмет іпотеки. На виконання вимог ст. 35 Закону України "Про іпотеку" позивач 27.03.2013 року направив відповідачу [PERSON] вимогу про усунення порушення основного зобов'язання (а.с.21). Відповідно до п. 42 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» резолютивна частини рішення суду в разі задоволення позову про звернення стягнення на предмет іпотеки має відповідати вимогам як статті 39 Закону України "Про іпотеку", так і положенням пункту 4 частини першої статті 215 ЦПК. Зокрема, у ньому в обов'язковому порядку має зазначатись: загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті іпотекодержателю з вартості предмета іпотеки; спосіб реалізації предмета іпотеки - шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу шляхом надання права іпотекодержателю на продаж предмета іпотеки; початкова ціна предмета іпотеки для його подальшої реалізації (при цьому суд може зазначити, що початкова ціна встановлюється на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб'єктом оціночної діяльності/незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій). Таким чином, у банка виникло право на звернення стягнення заборгованості за договором кредиту на предмет іпотеки. Згідно п. 22 договору іпотеки, реалізація предмета іпотеки здійснюється за рішенням суду. Відповідно до ст.. 39 ЗУ «Про іпотеку» у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки у рішенні суду зазначаються спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом застосування процедури продажу, встановленої статтею 38 цього Закону. Тому, враховуючи положення ст.38,39 ЗУ «Про іпотеку» , суд вважає за необхідне встановити початкову ціну предмету іпотеки на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб'єктом оціночної діяльності/незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій. Враховуючи зазначене, суд вважає за необхідне в рахунок погашення заборгованості [PERSON] за кредитним договором № 58582354 від 26.11.2007 року в загальному розмірі 110 878,93 доларів США, що за офіційним курсом НБУ (станом на 05.02.2014 року 799,30 грн. за 100,00 дол. США) становить 886 255,28 гривень, звернути стягнення на предмет іпотеки - квартиру, реєстраційний номер 17109876, загальною площею 64,4 кв.м., житловою площею 43,0 кв.м., що розташована за адресою: [ADDRESS] та належить [PERSON], шляхом проведення прилюдних торгів за початковою ціною на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб'єктом оціночної діяльності/незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій. Стосовно позовних вимог, щодо виселення відповідачів та зняття з реєстрації, суд зазначає наступне. Згідно ст. 40 Закону України "Про іпотеку", після прийняття рішення про звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення всі мешканці зобов'язані на письмову вимогу іпотекодержателя або нового власника добровільно звільнити житловий будинок чи житлове приміщення протягом одного місяця з дня отримання цієї вимоги. Згідно з ч. 3 ст. 109 ЖК України звернення стягнення на передане в іпотеку жиле приміщення є підставою для виселення всіх громадян, що мешкають у ньому, за винятками, встановленими законом. Після прийняття кредитором рішення про звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення шляхом позасудового врегулювання на підставі договору всі мешканці зобов'язані на письмову вимогу іпотекодержателя або нового власника добровільно звільнити житловий будинок чи житлове приміщення протягом одного місяця з дня отримання цієї вимоги, якщо сторонами не погоджено більший строк. Якщо громадяни не звільняють жиле приміщення у встановлений або інший погоджений сторонами строк добровільно, їх примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду. Відповідно до п. 1.7.4 Договору іпотеки Іпотекодавець зобов'язувався без попереднього письмового погодження Банку не реєструвати третіх осіб на житловій площі, що входить до складу предмету іпотеки. Згідно довідки КП «Жилкомсервіс» вих.№3218/2/07-05 від 16.02.2012 року, в житловому приміщенні, що є предметом іпотеки, зареєстровані: [PERSON] та її малолітній син [PERSON], [INFO] та малолітній [PERSON], [INFO], що знаходиться під опікою, а також колишній чоловік [PERSON], [INFO]. Це є порушенням п. 1.7.4 Договору іпотеки. Відповідно до п. 3.2.7 Договору іпотеки відповідач зобов'язався після прийняття банком рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки на письмову вимогу Банку добровільно звільнити його та максимально сприяти звільненню предмета іпотеки всіма іншими мешканцями. Враховуючи вищевикладене, позивач 27.03.2013 року, в порядку ст. 109 Житлового кодексу України та ст. 40 Закону України "Про іпотеку" направив відповідачам Вимогу № КНА-61/206 від 27.03.2013 року ( а.с.22) добровільно протягом 1 (одного) місяця з дня отримання вимоги виселитися з квартири, що є предметом іпотеки. У зазначений строк вимога про виселення виконана не була. Невиконання відповідачами вимоги позивача про виселення з предмета іпотеки перешкоджає його реалізації, внаслідок чого порушується право позивача на звернення стягнення на предмет іпотеки. Відповідно до ст. 40 Закону України "Про іпотеку", якщо мешканці не звільняють житловий будинок або житлове приміщення добровільно, їх примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду. Відповідно до ч. 2 ст. 39 Закону України «Про іпотеку» одночасно з рішенням про звернення стягнення на предмет іпотеки суд за заявою іпотекодержателя виносить рішення про виселення мешканців за наявності підстав, передбачених законом, якщо предметом іпотеки є житловий будинок або житлове приміщення. Таким чином, позовні вимоги обґрунтовані, підтверджені матеріалами справи та підлягають задоволенню в повному обсязі. Судові витрати суд стягує в порядку ст. 88 ЦПК. Враховуючи зазначене та

Outcome: approved