Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-25 00:00:00

22.01.2021 року адвокат Довбня О.В., який діє в інтересах [PERSON] звернувся до суду з заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документу. В обґрунтування заяви зазначає, що 04.09.2019 року [PERSON] , після виповнення їй повних 60 років, звернулася до управління ПФУ в м. Кривий Ріг Дніпропетровської області, з метою оформлення пенсії за віком з усіма документами, які є обов`язковими для пред`явлення органу пенсійного фонду. Однак, 23.09.2019 року було отримано від ПФУ лист-відповідь про відмову в нарахуванні пенсії за віком у зв`язку із відсутністю загального трудового стажу, відносно вимогам законодавства. Свою відмову, управління ПФУ по нарахуванню пенсійних виплат мотивувало тим, що [PERSON] має загальний стаж роботи - 9 років , 9 місяців, 10 днів, оскільки, фактично трудовий стаж зарахований тільки в період із 1999 року по 2007 рік. А трудовий стаж, по трудовій книжці серії [NUMBER] , зарахований ПФУ бути не може, оскільки працівниками управління було виявлено розбіжності в написанні прізвища: сама трудова книжка серії [NUMBER] , заповнена 10.08.1978 року, російською мовою, де було вказано прізвище, як " [PERSON] ", та виправлено в подальшому російською мовою на прізвище " [PERSON] " після розірвання шлюбу в 1991 році. В цьому листі також було зазначено, що заявник має право звернутися до суду про встановлення факту належності наявної трудової книжки серії [NUMBER] . В заяві зазначає, що саме [PERSON] належить трудова книжка серії [NUMBER] , що підтверджується наступними обставинами: 28.07.1978 року, відповідно до Наказу № 65-К її прийнято на роботу до СУ «ОЗДОББУД» плиточником - облицювальником 4-го розряду. На цьому підприємстві працювала до 21.01.1980 року. Сама трудова книжка була заповнена 10.08.1978 року, російською мовою, де спочатку було вказано прізвище " [PERSON] ", та виправлено 23.10.1992 році на прізвище російською мовою « [PERSON] » після розірвання шлюбу в 1991 році. Проте, тільки 19.08.1978 року, [PERSON] уклала шлюб із [PERSON] . Чому працівники відділу кадрів підприємства СУ "ОЗДОББУД" вказали у трудовій книжці прізвище " [PERSON] " раніше самого факту реєстрації шлюбу із [PERSON] - не відомо. Можливо, заявник припустила помилки, коли писала заяву про прийняття на роботу на вказане підприємство, та вказала замість прізвища « [PERSON] » прізвище « [PERSON] », тому що, 10.08.1978 року було заведено трудову книжку, а шлюб з [PERSON] укладено через 9 днів, а саме 19.08.1978 року. Виправити помилковий запис у трудовій книжці міг би роботодавець, яким було підприємство СУ "ОЗДОББУД", але це неможливо, оскільки на сьогоднішній день підприємство ліквідовано, правонаступників підприємства не має, відомостей у архіві не збереглися. Представник заявника Довбня О.В. до початку судового засідання надав до суду заяву, в якій просить розглядати заяву без його участі та участі [PERSON] , вимоги викладені в заяві підтримав та просив задовольнити. Представником зацікавленої особи Іванос О. на електрону адресу надано заяву про розгляд справи без участі представника управління. Враховуючи викладене, суд вважає, що судове засідання можливо провести без участі сторін, на підставі наявних у справі доказів, без фіксування судового засідання технічними засобами, що буде відповідати вимогам ст.247 ЦПК України. Суд, дослідивши письмові матеріали справи, приходить до наступного. Частиною 1 статтею 293 ЦПК України визначено, що окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Згідно п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно до п. 12 Постанови Пленуму ВС України № 5 від 31.03.1995 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», при розгляді справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі. Суд може встановлювати факти належності особі документів, які не відносяться до таких, що посвідчують особу, наприклад, трудової книжки, іншого документа про трудовий стаж. За правилами п. 6 ч. 1 ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або паспорті. Обумовлений факт підлягає встановленню в судовому порядку за наявності наступних умов: 1) згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян, та чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; 2) заявник не має іншої можливості встановити факт, що має для нього юридичне значення, в зв`язку з чим єдиним способом встановлення необхідного факту є ухвалення судом відповідного рішення; 3) якщо встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Судом встановлено, що 10.08.1978 року на ім`я « [PERSON] », [INFO] заведена трудова книжка серії [NUMBER] (а.с. 19-24). Відповідно до трудової книжки [PERSON] , 28.07.1978 року прийнята на роботу в спеціалізоване управління №2 «Оздобуд» будівельно-монтажний трест «Криворіжжитлобуд». Згідно витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища 19.08.1978 року [PERSON] уклала шлюб із [PERSON] та змінила прізвище на [PERSON] , який було зареєстровано Центрально-Міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Криворізького міського управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис №747. 07.06.1991 року шлюб між ними було розірвано, про що складено відповідний актовий запис №64 Криворізьким районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області (а.с. 18). У зв`язку із зміною прізвища після розірвання шлюбу у трудовій книжці, серії [NUMBER] , заведеної 10.08.1978 року, було внесено запис про зміну прізвища, а саме напис « [PERSON] » було закреслено та здійснено запис « [PERSON] » на підставі свідоцтва про розірвання шлюбу [NUMBER] від 23.10.1992 року, що підтверджується копією трудової книжки (а.с. 19). У своїй заяві заявник вказує, що виправити запис у трудовій книжці міг би роботодавець, який заводив трудову книжку, але це не можливо, оскільки підприємство ліквідоване та відомості у архіві відсутні, що підтверджується відповіддю з відділу виконкому Криворізької міської ради на адвокатський запит (а.с. 25-32). Також, заінтересованою особою було надано листа за №4381/03.16-22 від 23.09.2019 року, яким повідомлено, що факт належності трудової книжки заявниці необхідно встановити у судовому порядку (а.с. 13). Кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 81 ЦПК України; доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір (частини 1, 3 статті 76 ЦПК України). Як встановлено статтею 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Зі змісту наведених правових норм слідує покладення процесуального обов`язку на кожну із сторін довести належними доказами наявність або відсутність тих обставин, на які вони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказів, які б спростовували вищевикладене суду не надано. Оскільки від встановлення судом факту належності заявниці трудової книжки залежить виникнення у неї права на пенсію, вказаний юридичний факт знайшов своє підтвердження в письмових матеріалах справи, крім того заявниця позбавлена можливості підтвердити трудовий стаж в позасудовому порядку, тому суд доходить до висновку про необхідність задоволення заяви. Відповідно до ч. 7 ст. 294 ЦПК України, при ухваленні рішення судом у справах окремого провадження, судові витрати не відшкодовуються. На підставі викладеного,

Outcome: approved