Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-14 00:00:00

Представник позивача - Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансові перспективи» звернулося з вказаним позовом до суду, мотивуючи його тим, що 24 листопада 2006 року між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» (який в подальшому змінив назву на Публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк» та став правонаступником всіх прав та зобов'язань Акціонерного комерційного інноваційного банку «УкрСиббанк») та [PERSON] було укладено договір про надання споживчого кредиту № 11083513000, відповідно до якого, банк надав відповідачу кредит у сумі 5000 доларів США на умовах визначених договором, строком на 24 місяці з кінцевим поверненням всіх плат не пізніше 23 травня 2008 року. Відповідно до положень зазначеного кредитного договору та графіку погашення кредиту, відповідач [PERSON] зобов'язувався повертати отриманий кредит, сплачувати нараховані відсотки та комісію у встановлені строки. Наданий відповідачу [PERSON] кредит забезпечений порукою [PERSON], про що укладено договір поруки № 65445 від 24 листопада 2006 року, відповідно до якого поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і позичальник, в тому числі, за повернення основної суми боргу, процентів за використання кредитних коштів, відшкодування можливих збитків, сплату пені і інших штрафних санкцій, передбачених кредитним договором. Банк свої зобов'язання за договором виконав, надавши відповідачу [PERSON] Кредит в сумі 5000 дол.США. 8 грудня 2011 року Публічне акціонерне товариство "Укрсиббанк" відступило свої права вимоги заборгованості за кредитним договором, у тому числі за вище вказаним кредитним договором, Публічному акціонерному товариству "Дельта Банк", що підтверджується випискою з договору купівлі-продажу прав вимоги за кредитами від 8 грудня 2011 року та актом прийому передачі документації. В порушення умов кредитного договору, позичальник свої зобов'язання належним чином не виконав, внаслідок чого, у відповідача [PERSON] перед позивачем виникла заборгованість у розмірі 11 705, 15 дол. США, що згідно курсу НБУ, станом на 23 травня 2014 року, еквівалентно 137306 грн. 80 коп., що підтверджується розрахунком заборгованості. Просили стягнути в солідарному порядку з [PERSON] та [PERSON] на користь Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» заборгованість за кредитним договором в сумі 11 705, 15 дол. США грн., що згідно курсу НБУ, станом на 23 травня 2014 року, еквівалентно 137306 грн. 80 коп. та судові витрати по справі. Представник позивача в судове засідання не прибула, однак подала до суду заяву, в якій просила справу розглянути в її відсутності, позовні вимоги підтримала, просила позов задоволити, не заперечувала, щодо ухвалення заочного рішення. Відповідачі в судове засідання не прибули, про день, час та місце розгляду справи були повідомлені у встановленому законом порядку, про причини неявки суд не повідомили. Зі згоди представника позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Дослідивши та оцінивши зібрані докази у їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи зі слідуючого. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог, відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 627 ЦК України визначено, що відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Відповідно до ч. 1 ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Відповідно до ч. 1 ст. 629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами. Частиною 1 ст. 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Матеріалам справи встановлено, що 24 листопада 2006 року між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» (який в подальшому змінив назву на Публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк» та став правонаступником всіх прав та зобов'язань Акціонерного комерційного інноваційного банку «УкрСиббанк») та [PERSON] було укладено договір про надання споживчого кредиту № 11083513000, відповідно до якого, банк надав відповідачу кредит у сумі 5000 доларів США на умовах визначених договором, строком на 24 місяці з кінцевим поверненням всіх плат не пізніше 23 травня 2008 року. Крім того, між банком та відповідачами [PERSON], [PERSON] 24 листопада 2006 року був укладений договір поруки № 65445, відповідно до якого, поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і позичальник, в тому числі, за повернення основної суми боргу, процентів за використання кредитних коштів, відшкодування можливих збитків, сплату пені і інших штрафних санкцій, передбачених кредитним договором. 8 грудня 2011 року між ПАТ "УкрСиббанк" та ПАТ "Дельта Банк" було укладено договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитами, відповідно до п. 1.1 якого, всі права вимоги Продавця в якості кредитодавця по відношенню до позичальників в якості позичальників стосовно кредитів за відповідними кредитними договорами (включаючи, в залежності від впливу, усі права, повноваження та гарантії відшкодування за ними, у кожному випадку існуючі або майбутні, надані продавцеві або на користь продавця в якості кредитодавця за такими кредитними договорами), а також права вимоги продавця по відношенню до осіб, що надають забезпечення, за відповідними договорами забезпечення. Відповідно до п. 1 ч.1 ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Відповідно до ст. 514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Таким чином, до позивача перейшло право вимоги до відповідача [PERSON] за кредитним договором №11083513000, укладеним 24 листопада 2006 року між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» (який в подальшому змінив назву на Публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк» та став правонаступником всіх прав та зобов'язань Акціонерного комерційного інноваційного банку «УкрСиббанк») та [PERSON]. Крім того, із наданих до суду 17 грудня 2014 року письмових пояснень представника позивача, вбачається, що відповідач [PERSON] належним чином не виконував кредитні зобов'язання, у зв'язку з чим рішенням Білозерського районного суду Херсонської області від 23 квітня 2009 року, судом був задоволений позов Акціонерного комерційного інноваційного банку «УкрСиббанк» до [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором № 11083513000 від 24 листопада 2006 року та з відповідачів солідарно на користь Акціонерного комерційного інноваційного банку «УкрСиббанк» була стягнута заборгованість за вищевказаним договором, яка станом на 1 вересня 2008 року, склала 7610,76 доларів США, що в еквіваленті по курсу НБУ станом на 1 вересня 2008 року становило 36883 грн. 28 коп., з яких: 22877 грн. 62 коп. - сума заборгованості за простроченим кредитом, 8805 грн. 16 коп. - сума заборгованості по простроченим процентам за користування кредитом, 4001 грн. 61 коп. - сума пені за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом, 1198 грн. 91 коп. - сума пені за несвоєчасне погашення заборгованості по процентам за користування кредитом. Постановою державного виконавця відділу Державної виконавчої служби Білозерського районного управління юстиції Херсонської області від 22 травня 2009 року було відкрито виконавче провадження про примусове виконання виконавчого листа № 2-74, виданого 5 травня 2009 року на підставі рішення Білозерського районного суду Херсонської області 23 квітня 2009 року з боржника [PERSON] Постановою державного виконавця відділу Державної виконавчої служби Білозерського районного управління юстиції Херсонської області від 22 травня 2009 року було відкрито виконавче провадження про примусове виконання виконавчого листа 2-74, виданого 5 травня 2009 року на підставі рішення Білозерського районного суду Херсонської області 23 квітня 2009 року з боржника [PERSON] Згідно постанови державного виконавця відділу Державної виконавчої служби Білозерського районного управління юстиції Херсонської області від 30 вересня 2010 року виконавчий лист, щодо боржника [PERSON], був повернутий стягувачу, так як майна в рахунок погашення боргу не було виявлено. Згідно постанови державного виконавця відділу Державної виконавчої служби Білозерського районного управління юстиції Херсонської області від 13 жовтня 2010 року виконавчий лист, щодо боржника [PERSON], був повернутий стягувачу, так як майна в рахунок погашення боргу не було виявлено. Відповідно до п.17 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду Україниз питань розгляду цивільних та кримінальних справ № 5 від 30 березня 2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», зобов'язання припиняється з підстав, передбачених договором або законом (частина перша статті 598 ЦК України). Такі підстави, зокрема, зазначені у статтях 599 - 601, 604 - 609 ЦК України. Наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником, не припиняє правовідносин сторін кредитного договору, не звільняє останнього від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених частиною другою статті 625 ЦК, оскільки зобов'язання залишається невиконаним належним чином відповідно до вимог статей 526, 599 ЦК України. Таким чином, суд вважає, що підлягає стягненню заборгованість за кредитним договором в сумі 5167,50 дол. США - проценти, що згідно курсу НБУ (100 дол. США - 1173.046 грн. станом на 23 травня 2014 року, становить 60617 грн. 15 коп., як різниця між розміром заборгованості за процентами, заявленою в позові (6984,42 дол.США-згідно розрахунку станом на 23 травня 2014 року), та вже стягнутої рішенням Білозерського районного суду Херсонської області від 23 квітня 2009 року. (1816,92 дол. США. - згідно розрахунку станом на 1 вересня 2008 року). Одночасно, суд вважає, що вказана сума заборгованості підлягає стягненню тільки з відповідача [PERSON] Стосовно позовних вимог банку про солідарне стягнення заборгованості за кредитом з [PERSON] (поручетеля), суд приходить до висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову в цій частині, виходячи з наступного. Судом встановлено, що між банком та відповідачами [PERSON], [PERSON] 24 листопада 2006 року був укладений договір поруки № 65445, відповідно до якого, поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і позичальник, в тому числі, за повернення основної суми боргу, процентів за використання кредитних коштів, відшкодування можливих збитків, сплату пені і інших штрафних санкцій, передбачених кредитним договором. Відповідно до ч.1 ст. 533 ЦК України, за договором поруки поручитель поручається перед кредитором за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. У разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя (ч.1 ст. 554 ЦК України). Отже, порука є спеціальним додатковим заходом майнового характеру, спрямованим на забезпечення виконання основного зобов'язання. Підставою для поруки, є договір, що встановлює зобов'язальні правовідносини між особою, яка забезпечує виконання зобов'язання боржником та кредитором боржника. Обсяг зобов'язань поручителя визначається як умовами договору поруки, так і умовами основного договору, яким визначено обсяг зобов'язань боржника, забезпечення виконання яких здійснює поручитель (ч.1, ч.2 ст. 553 ЦК України). Поручитель, за змістом указаних норм матеріального права, хоча і пов'язаний з боржником певними зобов'язальними відносинами, проте є самостійним суб'єктом у відносинах із кредитором. Згідно з ч. 4 ст. 559 ЦК України, порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Відповідно до положень п 9.5 договору про надання споживчого кредиту №11083513000 від 24 листопада .2006 року, визначено, що строк дії даного договору встановлюється з дня укладання цього договору і до повного погашення суми кредиту, сплати нарахованих процентів, комісій та/або пені у разі її нарахування. Пунктом 3.2. договору поруки № 65445 від 24 листопада 2006 року, встановлено, що порука припиняється з припиненням всіх зобов'язань позичальника по кредитному договору. Тобто, у вказаному договорі поруки не встановлено строку, після якого порука припиняється, оскільки сама по собі умова договору про дію поруки до повного виконання позичальником зобов'язання перед кредитодавцем не може розглядатись як установлення строку дії поруки, такі умови не відповідають вимогам ст. 252 ЦК України, згідно з якою, строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами. Термін визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати. Отже, якщо кредитним договором не визначено інші умови виконання основного зобов'язання, то у разі неналежного виконання позичальником своїх зобов'язань за цим договором, строк пред'явлення кредитором до поручителя вимоги про повернення отриманих у кредит коштів має обчислюватися з моменту настання строку погашення зобов'язання у повному обсязі або у зв'язку із застосуванням права на повернення кредиту достроково. Пред'явлення вимоги до поручителя є як направлення/вручення йому вимоги про погашення боргу (залежно від умов договору), так і пред'явлення до нього позову. При цьому, у разі пред'явлення вимоги до поручителя, кредитор може звернутися до суду протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання. 4 листопада 2006 року між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» (який в подальшому змінив назву на Публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк» та став правонаступником всіх прав та зобов'язань Акціонерного комерційного інноваційного банку «УкрСиббанк») та [PERSON] було укладено договір про надання споживчого кредиту № 11083513000, відповідно до якого банк надав відповідачу кредит у сумі 5000 доларів США на умовах визначених договором, строком на 24 місяці з кінцевим поверненням всіх плат не пізніше 23 травня 2008 року. За таких обставин у банка виникло право пред'явити вимогу до поручителя [PERSON]. про виконання порушеного зобов'язання боржника [PERSON], щодо повернення кредиту, починаючи з 24 травня 2008 року, протягом наступних 6 місяців. Таку вимогу до поручителя банк пред`являв у 2009 року та, відповідно до рішення Білозерського районного суду Херсонської області від 23 квітня 2009 року із поручителя та боржника була стягнута заборгованість за кредитним договором, після 2009 року банк лише 13 жовтня 2014 року повторно звернувся з позовом до поручителя, тобто вже після спливу встановленого ч. 4 ст. 559 ЦК України шестимісячного строку. Будь-яких належних та допустимих доказів, відповідно до вимог ст. ст. 57-60 ЦПК України, про пред'явлення банком після настання строку виконання основного зобов'язання у повному обсязі (23 травня 2008) вимоги до відповідача [PERSON] про повернення кредитних коштів в матеріалах позовної заяви немає і в ході її розгляду позивачем надано не було. Жодних причин пропуску, передбаченого ч. 4 ст. 559 ЦК України, шестимісячного строку на пред'явлення вимоги до поручителя, та причин, які унеможливлювали пред'явлення такої вимоги, позивачем не наведено. Так як банк не дотримався встановленого законом строку для пред'явлення вимог до поручителя, то в результаті цього, порука і разом з нею обов'язок поручителя відповідати за зобов'язаннями основного боржника припинилися в силу закону. Питання про розподіл судових витрат, суд вирішує відповідно до вимог ч.1ст. 88 ЦПК України. Витрати по сплаті судового збору суд стягує з відповідача [PERSON] на користь Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» пропорційно до задоволених позовних вимог, а саме у розмірі 606 грн. 17 коп.

Outcome: partial