Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-02 00:00:00

В серпні 2015 року [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON], третя особа, без самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - приватний нотаріус Вінницького міського нотаріального округу Лукашенко Володимир Борисович, про визнання припиненими договору купівлі-продажу та іпотечного договору. Під час розгляду справи по суті позивачем було подано уточнюючу позовну заяву, яка мотивувана тим, що 31.01.2005 року між [PERSON] та ТОВ "Українська група "Капітал" було укладено договір про використання Товарного ордеру по договору про придбання товарів у розстрочку. З метою забезпечення даного договору між ТОВ "Українська група "Капітал" та [PERSON], на прохання відповідача, 30.03.2005 року було укладено іпотечний договір, відповідно до умов якого, позивачем було передано в іпотеку, належне їй на праві особистої власності, квартиру [ADDRESS], в зв'язку з чим накладено заборону на відчудження квартири. [PERSON] зазначає, що нещодавно їй стало відомо про те, що ухвалою господарського суду Вінницької області від 09.12.2011 року ТОВ "Українська група "Капітал", як юридичну особу, було ліквідовано, правонаступник відсутній. Однак іпотека квартири не припинена та заборона відчудження не знято, що перешкоджає позивачу розпоряджатися своєю власністю на свій розсуд, тому вона звернулася до відповідача з проханням вирішити дану проблему, проте іпотечний договір досі залишається чинним. Крім того, повноваження арбітражного керуючого Морозова М.В., який діяв як ліквідатор від імені підприємства, скінчилися, тому з ним вирішити дане питання також не можливо. В зв'язку з вищевикладеним, позивач звернулася до суду з даним позовом та просить визнати припиненим договір купівлі-продажу товарів у розстрочку від 31.01.2005 року, укладений між [PERSON] та ТОВ "Українська група "Капітал", в зв'язку з ліквідацією останього; визнати припиненим іпотечний договір від 30.03.2005 року, укладений між [PERSON] та ТОВ "Українська група "Капітал", в зв'язку з ліквідацією останього, яким було забезпечено договір купівлі-продажу товарів від 31.01.2005р. шляхом накладення заборони відчудження [ADDRESS]; зобов'язати приватного нотаріуса Вінницького міського нотаріального округу Лукашенко В.Б. зняти заборону (арешт) з квартири [ADDRESS], в зв'язку з припиненням іпотечного договору від 30.03.2005 року, який був зареєстрований в реєстрі за № 2410; державному реєстратору Реєстраційної служби Вінницького управління юстиції, на підставі рішення суду, внести відомості про припинення (зняття) обтяження на квартиру [ADDRESS], яка належить [PERSON], на праві власності, в зв'язку з припиненням іпотечного договору від 30.03.2005 року, який був зареєстрований в реєстрі за № 2410 від 30.03.2005р., до Єдиного реєстру заборон відчудження об'єктів нерухомості майна, Державного реєстру іпотек та Державного реєстру обтяжень нерухомого майна. До початку розгляду справи по суті ухвалою суду від 05.10.2015 року клопотання позивача було задоволено та змінено процесуальний статус приватного нотаріуса Вінницького міського нотаріального округу Лукашенка Володимира Борисовича з третьої особи, без самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача на співвідповідача, а також залучено до участі в справі в якості співвідповідача - Реєстраційну службу Вінницького міського управління юстиції. В судове засідання позивач не з'явилася, надавши суду заяву з проханням розглядати справу за її відсутності, задовольнити в повному обсязі та залишити за нею судові витрати. В судовому засіданні відповідач [PERSON] та її представник [PERSON] позов визнали та не заперечили щодо його задоволення. Приватний нотаріус Вінницького міського нотаріального округу Лукашенко В.Б. в судове засідання не з'явився, надавши суду заяву з проханням розглядати справу у його відсутність. Також зазначив, що не має заперечень по суті проти позову та у вирішені спору поклався на розсуд суду. Представник відповідач Реєстраційної службу Вінницького МУЮ - Шубенко Д.Ю. в судовому засіданні у вирішені спору поклався на думку суду. Вислухавши пояснення відповідача [PERSON], її представника [PERSON], представника відповідача Реєстраційної службу Вінницького МУЮ - Шубенка Д.Ю., дослідивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Правилами ст. 10 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до ч. 2 ст. 60 ЦПК України, докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Судом встановлено, що 31.01.2005 року між ТОВ "Українська група "Капітал" та [PERSON] було укладено договір про використання Товарного ордеру до Договору № 000522001001, згідно умов якого на виконання умов Договору № 000522001001 від 25.03.2004 року та взятих на себе зобов'язань за вказаним Договором [PERSON] зобов'язується повідомити ТОВ "Українська група "Капітал" про товар, який є предметом купівлі, а останній зобов'язується здійснити купівлю вказаного товару відповідно до задекларованої суми та наданими [PERSON] програми ТОВ "Українська група "Капітал" оригіналів рахунків на оплату товару (а.с. 4). Загальна вартість товару, за який ТОВ "Українська група "Капітал" здійснив оплату, становить 48 599,60 грн. в т.ч. 20% ПДВ (п. 1.2. вищевказаного договору). Також, 30.03.2005 року між ТОВ "Українська група "Капітал" та [PERSON] було укладено іпотечний договір, відповідно до умов якого іпотекою за цим договором забезпечуються вимоги ТОВ "Українська група "Капітал", що випливають з Договору купівлі-продажу товару у розстрочку від 31.01.2005 року, укладеного між ТОВ "Українська група "Капітал" та [PERSON], згідно з яким ТОВ "Українська група "Капітал" на визначених в ньому умовах купив та передав у власність товар [PERSON], а остання зобов'язалась повернути ТОВ "Українська група "Капітал" в термін до 25.03.2014 року вартість товару - 69 707 грн. Даний договір повідчено приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу Лукашенком В.Б. та зареєстровано в реєстрі за № 2408 (а.с. 5-6). Згідно п. 1.2. іпотечного договору, [PERSON] з метою забезпечення виконання передбачених Договором купівлі-продажу товару [PERSON] передає, а ТОВ "Українська група "Капітал" приймає в іпотеку нерухоме майно, а саме: квартиру [ADDRESS], що належить [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого 19.02.2002 року, Майструк В.І., приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу, за реєстром № 474, зареєстрованого КП "Вінницьке обласне обє'днане бюро технічної інвентаризації" 21.03.2002 року в реєстровій книзі № 487 за реєстровим № 756/43923. Пунктом 9.1. іпотечного договору визначено, що договір набуває чинності з моменту його нотаріального посвідчення і діє до повного виконання іпотекодавцем зобов'язань за Договором купівлі-продажу. На підставі повідомлення ТОВ "Українська група "Капітал" здійснюється державна реєстрація обтяження предмета іпотеки в порядку, передбаченому чинним законодавством України (п. 1.6. іпотечного договору). Відповідно до п.п.5.2.6. іпотечного договору, іпотека припиняється у разі, зокрема, з інших підстав, передбачених чинним законодавством України. Відомості про припинення іпотеки підлягають державній реєстрації у встановленому законом порядку (п. 5.3. іпотечного договору). Крім того, судом встановлено, що ухвалою господарського суду Вінницької області від 09.12.2011 року ТОВ "Українська група "Капітал", як юридичну особу ліквідовано та припинено повноваження арбітражного керуючого Морозова М.В. ліквідатора - ТОВ "Українська група "Капітал" (а.с. 7-9). Згідно ч. 3 ст. 61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Також з Витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців вбачається, що 23.12.2011 року припинено юридичну особу - ТОВ "Українська група "Капітал" на підставі судового рішення про припинення юридичної особи у зв'язку з визнанням її банкрутом від 09.12.2011 року господарського суду Вінницької області. Дані щодо правонаступника ТОВ "Українська група "Капітал" в Єдиному державному реєстрі відсутні (а.с.10-11). Щодо вимоги позивача про визнаня припиненим договір купівлі-продажу товарів у розстрочку від 31.01.2005 року, укладений між [PERSON] та ТОВ "Українська група "Капітал", в зв'язку з ліквідацією останього, суд виходив з наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 202 ЦК України, правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Згідно ч.1, ч.3, ч.5 ст. 203 ЦК України, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Відповідно до ч. 2 ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною. Таким чином, свобода договору означає право громадян або юридичних осіб вступати чи утримуватися від вступу у будь-які договірні відносини. Свобода договору проявляється також у можливості наданій сторонам визначити умови такого договору. Отже, виходячи із наведених приписів, позивач, звертаючись до суду із даним позовом та вимагаючи визнати припиненим договір купівлі-продажу товарів у розстрочку від 31.01.2005 року, укладений між [PERSON] та ТОВ "Українська група "Капітал", в зв'язку з ліквідацією останього, не будучи його стороною, зобов'язана довести, яким чином оспорюваний нею Договір купівлі-продажу товарів у розстрочку порушує (зачіпає) її права та законні інтереси, а суд, в свою чергу, перевірити доводи та докази, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, і в залежності від встановленого вирішити питання про наявність чи відсутність підстав для правового захисту позивача. Як роз'яснив Верховний Суд України в п.26 Пленуму Верховного суду України "Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними" від 6 листопада 2009 року № 9 особами, які беруть участь у справі про визнання правочину недійсним, є насамперед сторони правочину. Як вбачається з матеріалів справи позивач не є стороною правочину - договору купівлі-продажу товарів у розстрочку, який вона просить визнати припиненим. Таким чином, суд приходить до висновку, що вимога позивач про визнання припиненим договір купівлі-продажу товарів у розстрочку не знайшла своє підтвердження в судовому засіданні, оскільки [PERSON] не є належним позивачем по даній вимогі, а тому позов не підлягає задоволенню в цій частині. Під час розгляду інших вимог [PERSON], судом встановлені наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Однією із загальних засад цивільного законодавства, зокрема, є свобода договору, що стверджується п. 3. ч. 1 ст. 3 ЦК України. Статтею 627 ЦК України, закріплений принцип свободи договору, згідно якого сторони вільні в укладені договору, виборі контрагента та визначені умов договору з урахуванням вимог цьогоКодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності і справедливості. Судом встановлено, що позивач є майновими поручителем. Тому, відповідно до ст.ст.1, 11 Закону України "Про іпотеку" майновий поручитель є іпотекодавцем. Згідно ст. 546 ЦК України іпотека та порука є різними видами забезпечення, тому норми, що регулюють поруку (ст.ст. 553-559 ЦК України), не застосовуються до правовідносин кредитора із майновим поручителем. На вищезазначене, також, звернув увагу Вищий спеціалізований суд України в Постанові Пленуму № 5 від 30.03.2012 року (із змінами) "Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин". Статтею 1 Закону України "Про іпотеку" визначено, що майновий поручитель це особа, яка передає в іпотеку нерухоме майно для забезпечення виконання зобов'язання іншої особи боржника за основним зобов'язанням, яке виникає за договорами позики, кредиту, купівлі-продажу, лізингу, а також зобов'язання, яке виникає з інших підстав, виконання якого забезпечене іпотекою. Отже, правова природа іпотеки полягає у забезпеченні можливості кредитора у разі невиконання боржником зобов'язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення вимог за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника. Згідно ст. 609 ЦК України, зобов'язання припиняється ліквідацією юридичної особи (боржника або кредитора), крім випадків, коли законом або іншими нормативно-правовими актами виконання зобов'язання ліквідованої юридичної особи покладається на іншу юридичну особу, зокрема за зобов'язаннями про відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю. За змістом ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно із статтею 598 ЦК України зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Відповідно до ст. 17 Закону України "Про іпотеку", іпотека припиняється у разі: припинення основного зобов'язання або закінчення строку дії іпотечного договору; реалізації предмета іпотеки відповідно до цього Закону; набуття іпотекодержателем права власності на предмет іпотеки; визнання іпотечного договору недійсним; знищення (втрати) переданої в іпотеку будівлі (споруди); з інших підстав, передбачених Законом. Відомості про припинення іпотеки підлягають державній реєстрації у встановленому законодавством порядку. Згідно з ч.ч. 3, 4 статті 653 ЦК України, якщо договір змінюється або розривається в судовому порядку, зобов'язання змінюється або припиняється з моменту набрання рішення суду про зміну або розірвання договору законної сили. Сторони не мають права вимагати повернення того, що було виконане ними за зобов'язанням до моменту зміни або розірвання договору, якщо інше не встановлено договором або законом. Аналогічна правова позиція висловлена в постанові від 09.09.2015 року Верховним Судом України при розгляді справи № 6-939цс15. Згідно п.п 5.1. Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами україни, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року № 296/5, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 22.02.2012 року за № 282/20595, нотаріус знімає заборону відчуження майна за рішенням суду. В ст. 26 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" визначено, що записи до Державного реєстру прав вносяться на підставі прийнятого рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень. У разі скасування на підставі рішення суду рішення про державну реєстрацію прав до Державного реєстру прав вноситься запис про скасування державної реєстрації прав. Згідно п. 78 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затверджений постановою КМУ від 17.10.2013 року № 868, державна реєстрація припинення обтяжень речових прав на нерухоме майно у результаті зняття нотаріусом заборони проводиться нотаріусом, яким знято заборону. Також в п. 75.1. вищевказаного Порядку зазначено, що документами, що підтверджують виникнення, перехід та припинення обтяжень речових прав на нерухоме майно, є зокрема рішення суду щодо обтяження речових прав на нерухоме майно, що набрало законної сили. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 цього Кодексу. Тому, суд, оцінивши допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів, приходить до висновку, що позовні вимоги позивача [PERSON] до [PERSON], приватного нотаріуса Вінницького міського нотаріального округу Лукашенка В.Б., Реєстраційної службу Вінницького міського управління юстиції про визнання припиненими договору купівлі-продажу та іпотечного договору знайшли часткове своє підтвердження в судовому засіданні, а тому позов підлягає задоволенню частково. Судові витрати суд залишає за позивачем на її прохання. На підставі викладеного та

Outcome: partial