Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-19 00:00:00

Уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації ПАТ «ВіЕйБі Банк» [PERSON] звернулась до суду із позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором № ВLаЖГА00043737 від 15 червня 2011 року у розмірі 6787 грн. 12 коп. В обґрунтуванні позову посилається на те, що 15 червня 2011 року між ПАТ "Всеукраїнський акціонерний банк" та [PERSON] укладено договір банківського обслуговування № ВLаЖГА00043737, згідно з яким відповідачу надано кредит в сумі 30000,00 грн. строком до 15.06.2014 року зі сплатою 15,00 процентів річних за користування кредитними коштами. Кредитним договором, а саме, п. 2 Спеціальної частини Кредитного договору передбачено термін користування Кредитом до 15.06.2014 року, проте, в порушення умов Кредитного договору та діючого законодавства, відповідач не виконав належним чином взяті на себе зобовязання. Так, з 2014 року виникла прострочена заборгованість за кредитом. Станом на 19 серпня 2015 року заборгованість за кредитним договором становить 6787 гривень 12 копійок. Представник позивача в судове засідання не зявився. Від представника позивача надійшло до суду клопотання про розгляд справи без його участі. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі та не заперечує проти винесення заочного рішення. Повноваження представника перевірено, є дійсними. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, хоча про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Причини неявки суду невідомі. Заяв та клопотань про відкладення чи розгляд справи за його відсутності до суду не надходило. Відповідач був повідомлений за місцем реєстрації його проживання, відповідно до ч. 5 ст. 74 ЦПК України, звідки повернувся поштовий конверт з відміткою "за закінченням терміну зберігання". Особа вважається повідомленою за місцем реєстрації її проживання і в тому разі, якщо вона відсутня за такою адресою. За таких підстав, за письмової згоди представника позивача, суд виніс ухвалу про проведення заочного розгляду справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Судом встановлено слідуючі факти та відповідні їм правовідносини. 15 червня 2011 року між ПАТ "Всеукраїнський акціонерний банк" та [PERSON] укладено договір про надання кредиту у розмірі 30000 грн.00 коп. строком до 15.06.2014 року зі сплатою 15,00 процентів річних за користування кредитними коштами. Згідно статті 2 Закону України від 07.12.2000 року № 2121- III «Про банки і банківську діяльність»: «Банківський кредит - будь-яке зобовязання банку надати певну суму грошей, будь-яка гарантія, будь-яке зобовязання придбати право вимоги боргу, будь-яке продовження строку погашення боргу, яке надано в обмін на зобовязання боржника щодо повернення заборгованої суми, а також на зобовязання на сплату процентів та інших зборів з такої суми.» Відповідно до п.4 Спеціальної частини Кредитного договору встановлюється комісія управління кредитом в розмірі 1,75 % від суми кредиту. Відповідач порушив свої зобовязання щодо повернення кредитних коштів, сплати процентів за користування кредитом. Так, з 2014 року виникла прострочена заборгованість за кредитом. Станом на 19 серпня 2015 року загальна сума, яка підлягає стягненню з відповідача, становить 6787,12 грн., з яких: - 466,48 грн. - заборгованість за кредитом; - 12,00 грн. - заборгованість по сплаті відсотків за користування кредитом; - 6308,64 грн. - сплата штрафних санкцій. Статтями 525, 526, 530 ЦК України, зобовязання мають виконуватися належним чином та у встановлений строк. Одностороння відмова від виконання зобовязань не допускається. Відповідно до ст.ст. 1048, 1050 ЦК України в разі прострочення повернення чергової частини позики банк має право вимагати від боржника дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати відсотків за користування кредитом. Отже, позивач виконав обовязки за правочином, а відповідач допустив порушення при виконанні останніх. Дослідивши розрахунок боргу та перевіривши на відповідність до умов договору і встановлених фактів (надання коштів відповідачу та не здійснення останнім відповідних платежів), суд встановив, що позовні вимоги є обґрунтовані, а тому підлягають задоволенню. На підставі ч. 2 ст. 88 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від оплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, що їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Отже, з [PERSON] на користь держави необхідно стягнути судовий збір в розмірі 243 грн. 60 коп. На підставі викладеного,

Outcome: approved