Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-02 00:00:00

ПАТ "БТА Банк" звернулось до Деснянського районного суду м. Києва із зазначеною позовною заявою, в якій просить стягнути на свою користь солідарно з [PERSON], [PERSON], [PERSON] заборгованість за кредитним договором №011/019/08-22-4 від 24.04.2008 року в загальному розмірі 94861,08 грн. та судові витрати по справі. Свої позовні вимоги мотивує тим, що 24.04.2008 року між ВАТ «БТА Банк», правонаступником якого є ПАТ «БТА Банк» та [PERSON] укладено кредитний договір, а з відповідачами [PERSON] та [PERSON] укладено договори поруки. У зв'язку з невиконанням відповідачами умов договорів рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 23.12.2010 року з відповідачів на користь позивача стягнуто солідарно заборгованість за даним кредитним договором. На даний час рішення Деснянського районного суду м. Києва від 23.12.2010 року не виконується відповідачами, заборгованість за кредитним договором лише зростає. Станом на 16.12.2013 року загальна заборгованість відповідачів по донарахованим відсоткам та штрафним санкціям складає 183007,30 грн.. Враховуючи, що сума пені перевищує заборгованості зменшили суму пені, яку просять стягнути солідарно з відповідачів на користь позивача. Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі, не заперечував проти заочного розгляду справи. Відповідачі у судове засідання не з'явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялись судом належним чином, що підтверджується копією газети «Урядовий кур'єр» у якій розміщено оголошення про виклик в судове засідання, поважні причини неявки суду не повідомили, заяви про розгляд справи за їх відсутності до суду не надійшло. На підставі ст. 224 ЦПК України суд ухвалив провести заочний розгляд справи з ухваленням заочного рішення на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши та проаналізувавши докази, які містяться в матеріалах справи, суд на основі повно та всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог та заперечень, дійшов наступних висновків. Суд встановив такі факти та відповідні їм правовідносини. 24 квітня 2008 року Відкрите акціонерне товариство "БТВ БАНК", яке змінило найменування на Публічне акціонерне товариство "БТА БАНК" та [PERSON] уклали Кредитний договір №011/019/08-22-4 (а.с. 7-9). За умовами даного Кредитного договору позивач надав відповідачу у строкове платне користування в кредит грошові кошти в розмірі 65000,00 гривень, з зобов'язанням відповідача повернути кредит до 24 жовтня 2010 року включно. В свою чергу відповідач зобов'язалася своєчасно повернути позивачу кредит та сплачувати проценти за користування кредитом у розмірі 22% відсотки річних, а також виконувати належним чином інші умови даного Кредитною договору. З метою забезпечення належного виконання відповідачем зобов'язань за Кредитним договором між позивачем та відповідачем [PERSON] було укладено Договір поруки № 011/019/08-22-4 (ДП) (а.с. 12-13). Також, з метою забезпечення належного виконання відповідачем зобов'язань за Кредитним договором між позивачем та відповідачем [PERSON] було укладено Договір поруки № 011/019/08-22-4 (ДП) (а.с. 14-15) У порушення умов Кредитного договору відповідач [PERSON] не виконує взяті на себе зобов'язання, у зв'язку з чим позивач звернувся до суду з позовною заявою про солідарне стягнення заборгованості з відповідачів. Рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 23 грудня 2010 року позовні вимоги ПАТ «БТА Банк» задоволено. Стягнуто з відповідачів солідарно заборгованість за кредитним договором в сумі 63045,28 грн. та судові витрати. Зазначене рішення набрало чинності, але відповідачами не виконано, термін дії кредитного договору закінчився 24.10.2010 року. Згідно зі ст.ст. 526, 530, 610, ч. 1 ст. 612 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином, у встановлений термін, відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до ст. 1054 ЦК України обов'язком позичальника за кредитним договором є, зокрема, повернення кредиту та сплата процентів за користування ним. Відповідно до ч.ч. 1 та 4 ст. 631 ЦК України, строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов'язки відповідно до договору. Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору. У пункті 17 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 30 березня 2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішеній спорів, що виникають із кредитних правовідносин» судам роз'яснено, що наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником, не припиняє правовідносин сторін кредитного договору, не звільняє останнього від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених частиною другою статті 625 ЦК, оскільки зобов'язання залишається невиконаним належним чином відповідно до вимог статей 526, 599 ЦК України. Відповідно до ч. І ст. 598 ЦК України зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Згідно з п. 11.2 кредитного договору, укладеного між сторонами, останній діє до повного виконання позичальником кредитних зобов'язань і дата закінчення кредитного договору визначена сторонами як кінцева дата повернення кредиту. Відповідно до змісту ст.ст. 599, 600, 601, 604-609 ЦК України за відсутності інших підстав припинення зобов'язання, передбачених договором або законом, зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Відповідно до ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 1049 Цивільного кодексу України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родові ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому Позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно з ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Згідно ст. 554 Цивільного кодексу України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. У зв'язку з невиконанням умов Кредитного договору та рішення Деснянського районного суду м. Києва сума заборгованості збільшилась, що підтверджується розрахунком заборгованості станом на 16.12.2013 року (а.с. 19-22). Як вбачається з розрахунку заборгованості станом на 16.12.2013 року загальна сума заборгованості відповідача [PERSON] за Кредитним договором складає 183007,30 грн., яка включає: строкову заборгованість за сплатою відсотків 641,63 грн., прострочену заборгованість за сплатою відсотків в розмірі 33476,80 грн.; інфляційні витрати за несвоєчасне погашення відсотків в розмірі 7035,45 грн.; 3% річних за несвоєчасне повернення кредиту та відсотків в розмірі 6276,66 грн.; пеню, нараховану за несвоєчасне погашення кредиту та відсотків в розмірі 135576,76 грн. Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 610 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки. В силу ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахування встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Судом об'єктивно встановлено, що між сторонами у справі на підставі укладеного кредитного договору виникли зобов'язання, за якими позивач надав відповідачці послуги, а остання зобов'язалася їх оплатити на визначених умовах та у відповідний строк. Проте, всупереч взятим на себе зобов'язанням по виплаті кредитних коштів у визначені договором строки, відповідач їх належним чином не виконала, у зв'язку з чим у відповідача перед позивачем виникла прострочена заборгованість. Відповідно до ч. ч. 1, 4 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Разом тим, відповідачами суду не надано жодних належних та допустимих доказів у заперечення позовних вимог, не здобуто таких доказів і в ході судових засідань. Повно та всебічно з'ясувавши обставини справи, оцінивши зібрані у справі докази, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ґрунтуються на вимогах закону, обставини справи підтверджені певними засобами доказування, тому позовні вимоги підлягають задоволенню. Згідно ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені витрати.

Outcome: approved