Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-06 00:00:00

11.12.2014 року позивачі [PERSON] та [PERSON] звернулися до суду із позовом, до якого 07.04.2015 року на підставі ст. 31 ЦПК України надали заяву про збільшення вимог та зміну предмету позову, та просять визнати самочинним об'єкт будівництва за адресою: [ADDRESS]; заборонити відповідачам самочинне будівництво 4-х поверхового 59 квартирного будинку по [ADDRESS]; зобов'язати відповідачів здійснити демонтаж будівельної огорожі, встановленої по [ADDRESS]; зобов'язати відповідачів припинити нецільове використання земельної ділянки за адресою: [ADDRESS], для будівництва багатоквартирної будівлі; зобов'язати відповідачів відновити стан земельної ділянки, який існував до початку будівництва як такий, що не передбачає її цільове використання для будівництва і обслуговування багатоквартирного житлового будинку; зобов'язати відповідачів припинити відчуження квартир в об'єкті самочинного будівництва - будинку [ADDRESS]. При цьому позивачі посилаються на те, що [PERSON] є власником земельної ділянки за адресою: [ADDRESS], а [PERSON] є власником земельної ділянки за адресою: [ADDRESS], та вказані земельні ділянки є суміжними із земельною ділянкою [ADDRESS], власником якої є відповідач [PERSON], та який здійснює самовільне будівництво 4-х поверхового будинку за цією адресою. Позивачі зазначають, що будівництво здійснюється на земельній ділянці, що не відведена для цієї цілі. Крім того, будівництво не відповідає вимогам державних норм, стандартів і правил, а також здійснюється за відсутності належного договору та проекту. Оскільки, самочинне будівництво на земельній ділянці по [ADDRESS] спричиняє реальні ризики руйнування власності позивачів та може заподіяти шкоду життю та здоров'ю людей, позивачі змушені були звернутися до суду із позовом. У судовому засіданні позивачі та їх представник [PERSON] вимоги про визнання самочинним об'єкту будівництва за адресою: [ADDRESS], та зобов'язання вчинити певні дії підтримали та просять їх задовольнити. При цьому пояснили, що відповідач [PERSON] здійснює самочинне будівництво не індивідуального житлового будинку, а багатоквартирного будинку без належної дозвільної документації. Представник відповідача ТОВ "БК "Фамільний дім" - Данилюк М.М. у судовому засіданні підтримав надані письмові заперечення та просить відмовити у задоволені позову. При цьому пояснив, що позивачами не надано жодних доказів на підтвердження здійснення будівництва на земельній ділянці по [ADDRESS] саме ТОВ "БК "Фамільний дім" та наполягав на тому, що ТОВ "БК "Фамільний дім" є неналежним відповідачем у даній справі. Крім того, представник зазначає, що обраний позивачами спосіб захисту прав, а саме визнання будівництва самочинним та заборона проведення будівництва, не передбачений діючим законодавством України. Представник відповідача [PERSON] - [PERSON] у судовому засіданні підтримав надані письмові заперечення, та пояснив, що [PERSON] та [PERSON] є неналежними позивачами, оскільки земельні ділянки належать на праві власності не позивачам особисто, а іншому із подружжя. Позивачами по справі не надано доказів на підтвердження самочинного будівництва [PERSON], а всі надані до суду документи свідчать про здійснення будівництва відповідно до норм чинного законодавства. Вислухавши позивачів та їх представника, а також представників відповідачів, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Як встановлено у судовому засіданні, відповідно до договору купівлі-продажу земельної ділянки від 17.07.2014 року, посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Коваль Н.В., зареєстрованого в реєстрі № 566, [PERSON] є власником земельної ділянки [ADDRESS], площею 0,0799 га, з цільовим призначенням - для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) /а.с. 138-139/, що підтверджується і витягом з Державного реєстру прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності /а.с. 140-141/. З Декларації про початок виконання будівельних робіт, затвердженої ДАБІ в Одеській області № ОД12143520681 від 19.12.2014 року /а.с. 142-143/, слідує, що [PERSON] здійснює будівництво індивідуального житлового будинку та відкритого басейну за адресою: [ADDRESS]. Декларант вказав, що йому видані містобудівні умови та обмеження забудови земельної ділянки Управлінням архітектури та містобудування Одеської міської ради № 01-13/329 від 27.11.2014 року, в яких зазначено, що [PERSON] здійснює будівництво індивідуального житлового будинку та відкритого басейну зі знесенням існуючих на ділянці будівель та споруд. Вказані містобудівні умови та обмеження забудови є чинними до завершення будівництва об'єкта /а.с. 144-147/. Згідно державного акту на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER] [PERSON] є власником земельної ділянки площею 0,0317 га, що розташована за адресою: [ADDRESS] /а.с. 43/. Відповідно до державного акту на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER] [PERSON] є власником земельної ділянки 0,0668 га, що розташована за адресою: [ADDRESS] /а.с. 52/. Таким чином, судом встановлено, що суміжними землекористувачами земельної ділянки [ADDRESS], що належить [PERSON] є [PERSON]/ чоловік позивача [PERSON]/ та [PERSON] / дружина позивача [PERSON]/. Однак, до суду із позовними вимогами звернулися [PERSON] та [PERSON], які відповідно до свідоцтв про одруження являються чоловіком [PERSON] /а.с. 47/ та дружиною [PERSON] /а.с.45/. Представник відповідача [PERSON] - [PERSON] на підтвердження заперечень стосовно відсутності права позивачів на звернення до суду із позовом посилався на наступні положення законодавства України. Згідно ч. 1 ст. 14 СК України, сімейні права є такими, що тісно пов'язані з особою, а тому не можуть бути передані іншій особі. Положеннями статті 8 СК України, встановлено, якщо особисті немайнові та майнові відносини між подружжям, батьками та дітьми, іншими членами сім'ї та родичами не врегульовані цим Кодексом, вони регулюються відповідними нормами Цивільного кодексу України, якщо це не суперечить суті сімейних відносин. Частино 1 ст. 317 ЦК України передбачено, що власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Таким чином, суд погоджується із поясненнями представників відповідачів, що саме [PERSON] та [PERSON] можуть бути належними позивачами за вимогами про захист права власності, порушеного будівництвом за адресою: [ADDRESS], а позивачами по справі [PERSON] та [PERSON] не доведено, що будівництво, яке здійснює відповідач [PERSON] порушує їх права як суміжних землевласників. При цьому, суд вважає, що доводи представника позивачів [PERSON] з посиланням на положення ст. ст. 18, 54 СК України є безпідставними. Стосовно вимог позивачів про здійснення [PERSON] самочинного будівництва з посиланням на ч. 1 ст. 376 ЦК України, судом враховується наступне. Відповідно до ч. 1 ст. 376 ЦК України, житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил. Судом встановлено, та не оспорюється сторонами, що [PERSON] є власником земельної ділянки по [ADDRESS], площею 0,0799 га, з цільовим призначенням - для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) /а.с. 138-139/. Управлінням архітектури та містобудування Одеської міської ради № 01-13/329 від 27.11.2014 року, [PERSON] видані містобудівні умови та обмеження забудови земельної ділянки, відповідних до яких забудовник здійснює будівництво індивідуального житлового будинку та відкритого басейну зі знесенням існуючих на ділянці будівель та споруд/а.с. 144-147/. На підставі вказаних містобудівних умов та обмежень Центром НТТМ з архітектури та будівництва Академії будівництва України було розроблено проектну документацію. Відповідачем [PERSON] до ДДАБІ в Одеській області надано декларацію про початок виконання будівельних робіт з будівництва індивідуального житлового будинку та відкритого басейну за адресою: [ADDRESS], яку зареєстровано за № ОД12143520681 від 19.12.2014 року /а.с. 142-143/ та пред'явлено проектно-правову документацію, журнали загально будівельних робіт та авторського нагляду. Одеським науково-дослідним інститутом судових експертиз МЮУ було виготовлено звіт експертного дослідження № 1003 від 03.03.2015 року, згідно якого проект індивідуального житлового будинку відповідає вимогам ДБН А.2.2-3.2012 та в результаті будівництва не порушуються протипожежні норми відносно одноповерхового житлового будинку за адресою: [ADDRESS]. Додатково [PERSON] отримано, відповідно до вимог чинного законодавства, висновок з інженерно-геологічних умов ділянки проектування будівлі, розробленого Центром інженерно-проектних вишукувань. Вказані обставини підтверджуються дослідженими судом письмовими доказами: · договором купівлі-продажу земельної ділянки від 17.07.2014 року, посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Коваль Н.В., зареєстрованого в реєстрі № 566, з якого вбачається, що [PERSON] є власником земельної ділянки [ADDRESS], площею 0,0799 га, цільовим призначенням - для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) /а.с. 138-139/; · витягом з Державного реєстру прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності /а.с. 140-141/; · містобудівними умовами та обмеженнями забудови земельної ділянки Управлінням архітектури та містобудування Одеської міської ради № 01-13/329 від 27.11.2014 року /а.с. 144-147/; · Декларацією про початок виконання будівельних робіт, затвердженою ДАБІ в Одеській області за № ОД12143520681 від 19.12.2014 року /а.с. 142-143/; · Актом перевірки дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил від 03.03.2015 року, складеним головним держаним інспектором Інспекційного відділу в м. Одеса ДДАБІ в Одеській області Вакуленко В.В. /а.с. 151-153/; · Актом перевірки дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил від 13.02.2015 року, складеним головним держаним інспектором Інспекційного відділу в м. Одеса ДДАБІ в Одеській області Лисим С.О. /а.с. 154-157/; · Висновком експертного дослідження № 1003, складеним 03.03.2015 року експертом Рапач К.В. /а.с. 159-168/. Таким чином, вимоги позивачів щодо визнання самочинним об'єкту будівництва за адресою: [ADDRESS], припинення нецільового використання земельної ділянки та відновлення стану земельної ділянки, який існував до початку будівництва не знайшли свого підтвердження у ході судового розгляду, а заперечення представників відповідачів та досліджені вище судом письмові докази спростовують доводи позивачів. Згідно з ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Відповідно до ч. 3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Судом встановлено, що [PERSON], та [PERSON] зверталися із адміністративним позовом до ДДАБІ в Одеській області, за участі третьої особи - Прокуратури м. Одеси та [PERSON] з вимогами про зобов'язання вчинити певні дії та стягнення шкоди. Постановою Одеського окружного адміністративного суду 22.12.2014 року в задоволені вказаного адміністративного позову відмовлено у повному обсязі /а.с.91-95/. Ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від 26.03.2015 року постанову Одеського окружного адміністративного суду 22.12.2014 року залишено без змін /а.с. 148-150/. Таким чином, не потребують додаткового доказування обставини, що встановлені постановою Одеського окружного адміністративного суду 22.12.2014 року, які суд приймає до уваги. Крім того, суд зазначає, що як і на момент звернення позивачів до суду у порядку цивільного судочинства 11.12.2014 року, так і в ході вказаного судового розгляду позивачами не надано жодних доказів на підтвердження проведення [PERSON] самочинного будівництва за адресою: [ADDRESS], а навпаки суду надані докази сторонами по справі, які свідчать про здійснення будівництва на вказаній ділянці у відповідності до норм чинного законодавства. В ході судового розгляду, а саме 07.04.2015 року на підставі ст. 31 ЦПК України позивачі надали заяву про збільшення вимог та зміну предмету позову, та просять поряд з визнанням самочинним об'єкту будівництва за адресою: [ADDRESS], заборонити відповідачам самочинне будівництво 4-х поверхового 59 квартирного будинку по [ADDRESS]; зобов'язати відповідачів здійснити демонтаж будівельної огорожі, встановленої по [ADDRESS]; зобов'язати відповідачів припинити нецільове використання земельної ділянки за адресою: [ADDRESS] для будівництва багатоквартирної будівлі; зобов'язати відповідачів відновити стан земельної ділянки, який існував до початку будівництва як такий, що не передбачає її цільове використання для будівництва і обслуговування багатоквартирного житлового будинку; зобов'язати відповідачів припинити відчуження квартир в об'єкті самочинного будівництва - будинку [ADDRESS]. Однак, на підтвердження заявлених позивачами вимог не надано жодних доказів. При цьому, вимоги та пояснення позивачів та їх представника [PERSON] спростовуються дослідженими судом вище доказами, зокрема, і висновком експертного дослідження № 1003 від 03.03.2015 року, складеного експертом Рапачем К.В., відповідно до якого, робочий проект індивідуального житлового буднику, що розташований за адресою: [ADDRESS], розроблений Центром НТТМ з архітектури та будівництва Академії будівництва України відповідає вимогам ДБН А.2.2-3.2012 «Склад і зміст проектної документації на будівництво» та встановлено, що при будівництві 4-х поверхового будинку не порушуються протипожежні норми відносно 1поверхового житлового будинку за адресою: [ADDRESS] /а.с. 158-169/. У ході судового розгляду позивач [PERSON] стверджував, що викладені у вказаному експертному висновку обставини не відповідають дійсності та висновок є необґрунтованим, у зв'язку із чим у стадії дослідження доказів та додаткових пояснень, сторона позивача заявила клопотання про виклик до судового засідання для надання пояснень експерта Рапача К.В., оскільки при проведенні ним експертного дослідження його не було попереджено про кримінальну відповідальність. Відповідно до положень ст. 131 ЦПК України, сторони зобов'язані подати свої докази суду до або під час попереднього судового засідання у справі, а якщо попереднє судове засідання у справі не проводиться, - до початку розгляду справи по суті. Докази, подані з порушенням вимог, встановлених частиною першою цієї статті, не приймаються, якщо сторона не доведе, що докази подано несвоєчасно з поважних причин. Таким чином, судом встановлено, що вказане клопотання сторони позивача заявлене в порушення правил ст. 131 ЦПК України, а тому посилання позивачів на ст. 147 ЦПК України, є безпідставним, оскільки судом не призначалась та не проводилась експертиза по справі. У зв'язку із чим пояснення сторони позивача про неналежність висновку експертного дослідження № 1003 від 03.03.2015 року як доказу по справі, суд не приймає до уваги. При цьому суд враховує, що відповідач [PERSON] самостійно звернувся 27.02.2015 року із заявою про проведення експертного дослідження до ОНДІСЕ МЮ України. А тому, суд оцінює вказаний висновок експертного дослідження у сукупності з іншими доказами. У ході судового розгляду позивачами по справі також зазначалося із посиланням на аркуш справи 7, що відповідач ТОВ "БК "Фамільний дім" на інтернет ресурсах розміщує інформацію про продаж квартир у будинку [ADDRESS]. Суд погоджується із запереченнями представника ТОВ "БК "Фамільний дім", що позивачами не надано жодних доказів на підтвердження того, що розміщення вказаного оголошення здійснило саме ТОВ "БК "Фамільний дім". Крім того, суд враховує, що позивачами взагалі не надано жодних доказів на підтвердження проведення будівництва за адресою: [ADDRESS] відповідачем ТОВ "БК "Фамільний дім", а посилання сторони позивача на те, що відповідач [PERSON] є одним із співзасновників ТОВ "БК "Фамільний дім", не може свідчити про доведеність факту проведення будівництва ТОВ "БК "Фамільний дім" на вказаній земельній ділянці та реалізації квартир. Окрім того, суд вважає обґрунтованими заперечення представників відповідачів, що обраний позивачами спосіб захисту прав, а саме визнання будівництва самочинним та заборона проведення будівництва, не передбачений діючим законодавством. За таких обставин, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] та [PERSON] не підлягають задоволенню, так як необґрунтовані, недоведені та заявлені неналежними позивачами.

Outcome: dismissed