Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-03 00:00:00

ПП "Комфорт" звернувся до суду з вище зазначеним позовом, в обгрунтування своїх вимог вказував, що позивачем були набуті у власність нежитлові приміщення по [ADDRESS], м.Черкаси на підставі договору купівлі-продажу від 22.01.2007р. з [PERSON], при нотаріальному посвідченні даного правочину приватний нотаріус Романій Н.В. посвідчила справжність підпису дружини продавця [PERSON] на її заяві про згоду на продаж нерухомого майна. Рішенням суду від 23.03.2010р. зазначений договір був визнаний недійсним в зв'язку з тим, що нотаріус, засвідчивши справжність підпису в заяві про надання згоди на продаж чоловіком майна, не посвідчила факту згоди на продаж як вільне волевиявлення наміру заявника. В порядку застосування наслідків недійсності правочину стягнуто з [PERSON] на користь ПП «Комфорт-К» 3 221 200 грн. Крім того, рішенням Придніпровського районного суду м.Черкаси від 21.04.2011р. стягнуто з [PERSON] на користь ПП «Комфорт-К» 4 222 495,53 грн. матеріальних збитків, які полягали у витратах на поліпшення нежитлових приміщень по [ADDRESS], м.Черкаси, понесених за час, коли вказане майно перебувало у власності ПП «Комфорт-К». Загальна сума матеріальної шкоди, завдана позивачу діями приватного нотаріуса Романій Н.В. становить 7443695,53 грн., які до даного часу не відшкодовані, просить суд стягнути з Романій Н.В. на користь ПП "Комфорт-К" частину збитків в сумі 25000,00 грн. В ході розгляду справи співвідповідачем залучено ПАТ «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс груп» за клопотанням позивача про наявність страхування цивільно-правової відповідальності приватного нотаріуса. В судовому засіданні представники позивача [PERSON], [PERSON] позов підтримали, просили суд позов задоволити. В наданій суду заяві просили поновити строк позовної давності, посилаючись на те, що колишній керівник ПП «Комфорт-К» [PERSON] в супереч інтересам підприємства вчинив дії по відмові від примусового виконання рішень суду від 23.03.2010р. та 21.04.2011р. про стягнення сум матеріальних збитків, про що ліквідатор довідався в ході ліквідаційної процедури. Представник відповідачки [PERSON] в судовому засіданні позов не визнала, вказувала на відсутність підстав для покладання на нотаріуса цивільно-правової відповідальності та заперечила завдання матеріальних збитків позивачу з вини відповідача, оскільки кошти в загальному розмірі 7 443695,53 грн. були присуджені на користь позивача в порядку застосування наслідків недійсності правочину за рахунок винної сторони, однак позивач відмовився від примусового виконання судових рішень. Також вказувала, що позивач звернувся з даним позовом після спливу трирічного строку позовної давності, оскільки про порушення свого права міг довідатись у червні 2010 року, коли набуте за договором 20.01.2007р. нерухоме майно в порядку реституції фактично вибуло з господарського обороту ПП «Комфорт-К» шляхом поновлення на нього права власності [PERSON] та внесенням його до статутного фонду інших суб'єктів господарювання. Просила суд відмовити у задоволенні позову. Представник страхової компанії в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Вислухавши пояснення дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. З матеріалів справи видно, що 22.01.2007р. ПП «Комфорт-К» придбало у власність нежитлові приміщення по [ADDRESS], м.Черкаси на підставі договору купівлі-продажу з [PERSON] При нотаріальному посвідченні даного правочину приватним нотаріусом Романій Н.В. була посвідчена справжність підпису дружини продавця [PERSON] на заяві про згоду на продаж нерухомого майна. Після набуття у власність позивачем зазначене нерухоме майно було передане в іпотеку в забезпечення кредитних зобов'язань. Рішенням Придніпровського районного суду м.Черкаси від 23.03.2010 року у справі № 2-1965/10 було визнанно недійсним згоду [PERSON] на продаж нежитлових приміщень, розташованих по [ADDRESS] в м.Черкаси, викладену в заяві від 22 січня 2007 року. Визнано недійсним договір купівлі-продажу нежитлових будівель за адресою м.Черкаси, [ADDRESS], укладений 22 січня 2007 року між ПП "Комфорт-К" та [PERSON] Зобов"язано ПП "Комфорт-К" повернути [PERSON] спірне нерухоме майно та стягнуто з [PERSON] на користь ПП "Комфорт-К" 3 221200 грн. ПП «Комфорт-К» 04.04.2010р. був отриманий виконавчий лист про стягнення 3 221 200 грн. та зі свого боку на виконання рішення суду повернуто [PERSON] отримане за недійсним правочином нерухоме майно, яким останній у липні 2010 року розпорядився на свій розсуд. Постановою від 26.04.2010р. виконавче провадження було закінчене за п.9 ст.37 Закону «Про виконавче провадження» в зв'язку з заявою ПП «Комфорт-К» про повернення виконавчого документа без виконання. Ухвалами суду апеляційної інстанції від 12.09.2012р. та касаційного суду від 05.12.2012р. відхилені скарги ПАТ «ВТБ Банк» на рішення від 23.03.2010р. Рішенням господарського суду Черкаської області від 23.01.2012р., залишеним без зміни ухвалою апеляційної інстанції від 29.04.2013р. відмовлено у позові ПАТ «ВТБ Банк» про визнання незаконним внесення [PERSON] нерухомого майна до статутного фонду товариств. Рішенням Придніпровського районного суду м.Черкаси від 21.04.2011 року у справі № 2-431/11 було стягнуто з [PERSON] на користь позивача матеріальні збитки в сумі 4222495,53 грн. які полягали в понесених ПП "Комфорт-К" витратах на поліпшення нерухомого майна. Після набрання законної сили 06.09.2011р. ПП «Комфорт-К» дане рішення було звернуте до примусового виконання. Постановою від 21.09.2011р. виконавчий лист був повернутий згідно з п.1 ч.1 ст.47, ст.50 Закону «Про виконавче провадження» на підставі заяви стягувача про повернення виконавчого документа в зв'язку з укладанням угоди про врегулювання спору. Ухвалою апеляційного суду Черкаської області від 26.03.2015р. відмовлено ліквідатору ПП «Комфорт-К» у поновленні строку пред'явлення виконавчого листа про стягнення 3 221 200 грн. Ухвалою апеляційного суду Черкаської області від 15.04.2015р. скасована ухвала про видачу ПП "Комфорт-К" дубліката виконавчого листа про стягнення 4 222 495,53 грн. та поновлення строку пред'явлення на виконання, справа направлена на новий розгляд. Відповідно до ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодування в повному обсязі особою, яка її завдала. В судовому засіданні не знайшли підтвердження доводи позивача про завдання з вини приватного нотаріуса Романій Н.В. матеріальних збитків ПП «Комфорт-К», оскільки набуте позивачем за договором від 22.01.2007р. нерухоме майно вибуло з господарського обороту підприємства за рішенням Придніпровського районного суду м.Черкаси від 23 березня 2010 року про визнання правочину недійсним внаслідок навмисного введення в оману однією з сторін даного правочину, продавцем [PERSON] щодо обставин, які мають значення, підставою недійсності правочину судом встановлено відсутність внаслідок психічного впливу волевиявлення у дружини продавця [PERSON], яка підписала заяву про надання згоди на відчуження майна. Стягнуті рішеннями суду кошти в сумі 3 221200 грн. та 4 222 495,53 грн. не можуть бути визнані матеріальними збитками з вини нотаріуса у розумінні ст.1166 ЦК України, оскільки присудження даних коштів на користь позивача мало місце на підставі ч.1 ст.216 ЦК України в порядку застосування наслідків недійсності правочину щодо обов'язку кожної з сторін повернути одержане на підставі недійсного правочину та ч.2 ст.216 ЦК України, якою передбачено, що у випадку завдання збитків вчиненням недійсного правочину другій стороні або третій особі вони підлягають відшкодуванню винною стороною. Встановлено, що [PERSON] не відшкодовані позивачу на виконання рішень суду від 23.03.2010р. та 22.05.2011р. матеріальні збитки в загальній сумі 7 443 695, 53 грн. та ПП «Кофморт-К» в 2010 та 2011 роках відмовився від звернення судових рішень до примусового виконання з причин, що залежали виключно від його волі. Звернувшись до суду з даним позовом, посилаючись на невідшкодування збитків внаслідок невиконання даних рішень суду, позивач фактично заявив вимогу про перекладання на приватного нотаріуса цивільно-правової відповідальності однієї з сторін визнаного недійсним правочину, що не може бути визнане обґрунтованим на законі та є підставою для відмови у задоволенні позову про стягнення матеріальних збитків з приватного нотаріуса Романій Н.В. та страхової компанії, в якій станом на 22.01.2007р. була застрахована цивільно-правова відповідальність відповідачки. Згідно ст. 257,261 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю три роки. Відповідно до ст.261 ЦК України перебіг строку позовної давності починається з дня виникнення права на позов - з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення цього права. Згідно ст.267 ЦК України сплив позовної давності до пред"явлення позову, про застусування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови в позові. Суд вважає обґрунтованим посилання представника відповідача на те, що з даним позовом ПП «Комфорт-К» звернувся до суду з пропуском трирічного строку позовної давності, так як з моменту, коли набуте за недійсним правочином майно фактично вибуло з власності позивача у 2010 році, в зв'язку з чим позивач міг довідатись про порушення свого права, до пред'явлення даного позову в лютому 2015 року пройшло понад 3 роки. Позивачем не доведено поважності причин пропуску строку позовної давності з мотивів вчинення колишнім керівником ПП "Комфорт-К" дій в супереч інтересам підприємства, оскільки відповідно до ст.92 ЦК України дії органу або особи, яка відповідно до установчих документів юридичної особи чи закону виступає від її імені, у відносинах з третіми особами розглядаються як дії самої юридичної особи. Разом з тим, положення закону про правові наслідки спливу позовної давності можуть застосовуватися лише у тих випадках, коли буде доведено існування самого суб'єктивного цивільного права і факт його порушення або оспорювання. Якщо ж під час розгляду справи буде встановлено, що у позивача немає суб"єктивного права, про захист якого він просить, або ж воно не порушувалось чи не оспорювалось, суд повинен відмовити в позові не через пропущення позовної давності,а за безпідставністю матеріально-правової вимоги.

Outcome: dismissed