Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-07 00:00:00

Позивач - [PERSON] звернувся в суд з позовню заявою до [PERSON], [PERSON], третя особа: орган опіки та піклувння Мукачівського міськвиконкому про стягнення аліментів. Позовні вимоги [PERSON] мотивує тим, що [PERSON] та [PERSON] являються батьками [PERSON], [INFO]. В липні 2016 року, рішенням Мукачівського міськрайонного суду, дитина разом з братом та сестрою були відібрані від батьків без позбавлення їх батьківських прав. Так, на даний час він ([PERSON].) являється опікуном онука - [PERSON], і утримує його за кошти державної соціальної допомоги на дітей, що перебувають під опікою. Сума вказаних коштів нараховується з урахуванням сум стипендій, пенсій, аліментів, які призначені на утримання дітей. Відсутність рішення суду про стягнення аліментів, унеможливлюють нарахування державної соціальної допомоги та вплине на стан матеріального забезпечення дітей. Тому, на підставі вищенаведеного він ([PERSON].) звертається до суду та просить стягнути з [PERSON] та [PERSON] на його користь аліменти на утримання дитини - [PERSON], [INFO] року у твердій грошовій сумі в розмірі 533 грн. з кожного, щомісячно і до досягнення ним повноліття. Позивач - [PERSON] подав до суду заяву, в якій просить розглянути справу у його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі і просить суд їх задоволити. Відповідачі - [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не з'явилися, повідомлялися належним чином про час і місце розгляду справи, про причини неявки суд не повідомили. Суд знаходить за можливим розглянути справу у відсутності відповідачів, згідно до вимог частини 4 статті 169 Цивільно - процесуального кодексу України, на підставі наявних у справі доказів з постановленням заочного рішення, що відповідає положенням статті 224 цього Кодексу. Третя особа - представник органу опіки та піклування Мукачівського міськвиконкому [PERSON] в судове засідання не з'явилася, подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримує і просить суд їх задоволити. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що [INFO] року у [PERSON] та [PERSON], народився син - [PERSON], що стверджується копією Свідоцтва про народження серії [NUMBER] виданого повторно Мукачівським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області 15 вересня 2016 року (а.с.2). 02 липня 2016 року по цивільній справі за позовною заявою органу опіки та піклування Мукачівського міськвиконкому який діє в інтересах дітей [PERSON], [PERSON], [PERSON] до [PERSON], [PERSON], третя особа Мукачівська місцева прокуратура Закарпатської області про відібрання дітей від батьків без -2- позбавлення їх батьківських прав, Мукачівським міськрайонним судом ухвалено рішення, яким позовні вимоги задоволено та вирішено : «Відібрати у [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] мешканців [ADDRESS] - малолітніх дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] без позбавлення їх батьківських прав. Відібрати у [PERSON], [INFO] мешканки [ADDRESS] малолітню дитину [PERSON], [INFO] без позбавлення їх батьківських прав" (а.с.3-4). Відповідно до копії Рішення №307 виконавчого комітету Мукачівської міської ради Закарпатської області від 22 листопада 2016 року "Про встановлення опіки над дитиною", виконавчий комітет міської ради вирішив : встановити опіку над дитиною, позбавленою батьківського піклування, [PERSON], [INFO]. Призначити [PERSON], опікуном над [PERSON], дитиною позбавленою батьківського піклування. Персональну відповідальність покласти на опікуна - [PERSON]" (а.с.7). Батьки зобов'язані утримувати своїх неповнолітніх дітей і непрацездатних повнолітніх дітей, які потребують матеріальної допомоги, незалежно від того чи перебувають вони у шлюбі чи ні (у випадку народження дитини під час фактичних шлюбних відносин), чи визнаний шлюб недійсним, чи позбавлені вони батьківських прав, чи дитина від них відібрана тимчасово без позбавлення батьківських прав. Цей обов'язок закріплений в Конституції України, а також в Сімейному кодексі України, оскільки одним із найголовніших та найважливіших обов'язків батьків, що випливає не тільки з усталених моральних принципів нашого суспільства, а й чинного законодавства, є моральне виховання та матеріальне утримання дитини. Це, зокрема, виявляється в забезпеченні неповнолітньої дитини мінімально необхідними благами, що потрібні для її життя та виховання. Відповідно до частин 1 та 2 статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей, і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Статтею 8 Закону України "Про охорону дитинства" також передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх змінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно дол законів України. Відповідно до частини 1 статті 9 Сімейного кодексу України, подружжя, батьки дитини, батьки та діти, інші члени сім'ї та родичі, відносини між якими регулює цей Кодекс, можуть врегулювати свої відносини за домовленістю (договором), якщо це не суперечить вимогам цього Кодексу, інших законів та моральним засадам суспільства. Нормою статті 141 цього Кодексу встановлено, що мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Відповідно до частини 2 статті 150 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини; батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток; батьки зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя; батьки зобов'язані поважати дитину; передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов'язку батьківського піклування щодо неї; забороняються будь-які види експлуатації батьками своєї дитини. У відповідності до статті 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття, а на підставі частини 3 статті 181 цього Кодексу, за рішенням суду кошти на утримання дитини(аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно частини 1 статті 184 Сімейного кодексу України - якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Згідно з статтею 182 Сімейного кодексу України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком -3- випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Аліменти на дитину відповідно до статті 191 Сімейного кодексу України присуджуються за рішенням суду з дня пред'явлення позову. Відповідно частини 1 пункту 1 статті 367 Цивільно - процесуального кодексу України рішення про стягнення аліментів підлягає негайному виконанню у межах суми платежу за один місяць. Судом встановлено та знайдено підставність задоволення позовних вимог [PERSON] про стягнення з [PERSON] та [PERSON] аліменти на утримання сина - [PERSON], [INFO], у твердій грошовій сумі в розмірі 553 грн. з кожного, яка у свою чергу є виважена, розумна, справедлива і об'єктивна, щомісячно і до досягнення дитиною повноліття, оскільки позивачем доведено, а відповідачами не спростовано, що діти у будь-якому випадку повинні бути захищені та отримувати належне утримання від батьків, яке гарантоване як частиною 2 статті 51 Конституції України,як Сімейним кодексом України, так і частинами 1 та 2 статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року. Тому, обов'язок відповідачів [PERSON] та [PERSON], як батьків, утримувати та надавати сину матеріальну допомогу. Згідно статті 88 Цивільно - процесуального кодексу України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави.

Outcome: approved