Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-13 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою, в якій просить : Стягнути з Відповідача 1, - СТРАХОВОГО ТОВАРИСТВА З ДОДАТКОВОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ "ГАРАНТІЯ", на користь Позивачів, - [PERSON] (ІПН [NUMBER]) та [PERSON], (ІПН [NUMBER]) 5489,31 грн. страхового відшкодування, пеню у розмірі 2418.15 грн., 4 166,39 грн. інфляційних втрат, три проценти річних у розмірі 318,53 грн. Стягнути солідарно з Відповідача 1 (СТРАХОВОГО ТОВАРИСТВА З ДОДАТКОВОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ "ГАРАНТІЯ") та Відповідача 2 ([PERSON]), на користь Позивачів, - [PERSON] (ІПН [NUMBER]) та [PERSON], (ІПН [NUMBER]) збитки (реальні збитки) у розмірі 3 216,00 грн. Стягнути з Відповідача 2, - [PERSON], на користь Позивачів, - [PERSON] (ІПН [NUMBER]) та [PERSON], (ІПН [NUMBER]) моральну шкоду у розмірі 7 000,00 грн. Стягнути солідарно з Відповідача 1 (СТРАХОВОГО ТОВАРИСТВА З ДОДАТКОВОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ "ГАРАНТІЯ") та Відповідача 2 ([PERSON]), на користь Позивачів, - [PERSON] (ІПН [NUMBER]) та [PERSON], (ІПН [NUMBER]) витрати на оплату судового збору у розмірі 243,60 грн. та 70,00 грн. \~\~\~\~ Перед початком судового засідання надали заяву про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги підтримують в повному обсязі та просять їх задовольнити, не заперечують проти ухвалення заочного рішення, також просять суд слухати дану справу без фіксування процесу технічними засобами. Відповідачі в судове засідання не з'явилися, про час і місце судового засідання повідомлені у встановленому порядку. Враховуючи, що в справі є достатні матеріали про права і взаємовідносини сторін, відповідачі належним чином повідомлені про місце і час судового засідання, позивачі не заперечували проти ухваленні заочного рішення на підставі наявних у справі доказів, суд розглядає справу у відсутність відповідачів відповідно до ст.ст.\~224,\~225 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. 03 січня 2013 року відбулась дорожньо-транспортна пригода за участь Аавтомобіля «ВАЗ-2101» д.н. 23-021 ХВ та «ШКОДА» д.н. 49-127 ХК (далі - ДТП). ДТП відбулась в результаті порушення водієм автомобіля «ВАЗ-2101» д.н. 23-021 ХВ Антроповим [PERSON] (далі також - Відповідач 2) п.13.1 Правил дорожнього руху, що підтверджується постановою Київського районного суду м. Харкова від 14.02.2013 р. у справі №640/1102/13-п . У результаті ДТП автомобілю «ШКОДА» д.н. 49-127 ХК, яким користуються Позивачі, було завдано механічних пошкоджень. Цивільно-правова відповідальність Відповідача 2 як власника автомобіля «ВАЗ-2101» д.н. 23-021 ХВ була застрахована у СТРАХОВОМУ ТОВАРИСТВІ З ДОДАТКОВОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ "ГАРАНТІЯ" (СТЗДВ "ГАРАНТІЯ") (за полісом №АЕ/0104206 від 22.10.2012р.). 26.06.2013 року Позивач 1 звернувся до Відповідача 1 із заявою на виплату страхового відшкодування . Відповідно до п. 36.2 ст. 36 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" (в редакції від 5.02.2013р.) страховик зобов'язаний направити заявник\' письмове повідомлення щодо прийнятого рішення протягом трьох робочих днів з дня прийняття відповідного рішення, при цьому виплата страхового відшкодування здійснюється протягом не пізніше як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування. Проте пр. прийняте рішення відповідач 1 повідомив позивачів тільки після письмового звернення позивача 1 із заявою від 14.10.2013 року за №3001 від 28.10.2013р. (через 4 місяці після подання заяви на виплату страхового відшкодування) Відповідач 1 повідомив Позивачам про те, що вищевказана ДТП визнана страховим випадком і за ним складено страховий акт №35-ЦВ/2013, відповідно до якого СТЗДВ "ГАРАНТІЯ" повинне сплатити страхове відшкодування у розмірі 5489,31 грн. (копія листа СТЗДВ "ГАРАНТІЯ" за №3001 від 28.10.2013р. додається). При цьому, на даний час страхове відшкодування у розмірі 5489,31 грн. так і не було сплачене Відповідачем 1 Позивачам. З яких причин грошові кошти у сумі 5489,31 грн. не були сплачені Позивачам, - невідомо. Дії (бездіяльність) Відповідача 1, що виражаються в непогашенні боргу, не відповідають вимогам діючого законодавства і порушують наші законні права, тобто такі дії є неправомірними. Із врахуванням зазначеного, вважаємо, що Відповідач 1 повинен сплатити на користь Позивачів 5489,31 грн. страхового відшкодування. Відповідно до п.36.5. ст. 36 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування з вини страховика особі, яка має право на отримання такого відшкодування, сплачується пеня з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діє протягом періоду, за який нараховується пеня. З врахуванням спеціальних строків позовної давності, встановлених ст. 258 Цивільного кодексу України, з грошової суми 5489,31 грн. пеня за період з 01 вересня 2014 року по 31 серпня 2015 року складає 2418.15 грн. (згідно з розрахунком, наведеним у Додатку №1 до даної позовної заяви). Із врахуванням зазначеного, вважаю, що Відповідач 1 повинен сплатити на користь Позивачів пеню у розмірі 2418.15 грн. Також, слід зазначити, що ст. 25 Закону України «Про страхування» № 85/96-ВР визначено, що здійснення страхових виплат і виплата страхового відшкодування проводиться страховиком відповідно до договору страхування. У ст. 979 Цивільного кодексу України встановлено, що у разі настання страхового випадку страховик зобов'язаний виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату). Оскільки зобов'язання страховиків у разі настання страхового випадку зводиться до здійснення страхової виплати, то таке зобов'язання є грошовим і в разі прострочення його виконання настає відповідальність, передбачена ч. 2 ст. 625 ЦК, а саме: сплата боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення та трьох процентів річних від простроченої суми. Проценти річних, так само як і інфляційні втрати на суму боргу, входять до складу грошового зобов'язання і на відміну від пені не є санкцією за порушення грошового зобов'язання, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних витрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процентів і отриманні компенсації (плати) від боржника за користування отриманими ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, а тому ці кошти нараховуються незалежно від вини боржника та незалежно від сплати ним неустойки (пені) за порушення виконання зобов'язання. Таким чином, інфляційні нарахування на суму боргу та три проценти річних є наслідком невиконання грошового зобов'язання. За період з 01.10.2013р. по 31.07.2015р. інфляційні втрати з суми грошових коштів у розмірі 5489,31 грн. склали 4 166,39 грн. (згідно з розрахунком, наведеним у Додатку №1 до даної позовної заяви). Три проценти річних за період з 25.09.2013р. по 31.08.2015р. з суми грошових коштів у розмірі 5489,31 грн. склали 318,53 грн. (згідно з розрахунком, наведеним у Додатку №1 до даної позовної заяви). Із врахуванням зазначеного, вважаємо, що Відповідач 1 повинен сплатити на користь Позивачів інфляційні втрати у розмірі 4 164,38 грн. та три проценти річних у розмірі 318,53 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування, при цьому ч. 2 ст. 22 ЦК України визначено, що збитками є втрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). За положеннями ч. 3. ст. 22 ЦК України збитки відшкодовуються у повному обсязі. Ст.59 Конституції України та Конвенцією про захист прав людини і основних свобод, ратифікованої Верховною Радою України 17 липня 1997р. передбачено, що кожен має право захищати себе особисто або використовувати правову допомогу захисника, вибраного ним на власний розсуд. За захистом своїх охоронюваних законом інтересів позивачі звернулися до фахівця у галузі права з якою уклали Договір про надання юридичних послуг від 01.08.2015р., На підставі вищевказаного Договору про надання юридичних послуг від 01.08.2015р. були нараховані витрати у розмірі 3 216,00 грн. і сплачені, що підтверджується платіжним дорученням від 25.08.2015р. (копія додається). Відповідно до ч.і ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній особі діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Вина [PERSON] у скоєнні ДТП, як вже зазначалося раніше, підтверджується постановою Київського районного суду м. Харкова від 14.02.2013 р. у справі №640/1102/13-п. На час скоєння ДТП у Позивача 2 тяжко хворіла бабуся, що проживала у с. Тимченки у Зміївському районі Харківської області: після інсульту вона була практично паралізована, не рухалась, і потребувала постійного піклування. Відсутність можливості використовувати автомобіль після ДТП протягом значного часу і, як наслідок, неможливість оперативно реагувати на усі потреби хворої людини, змушувала Позивачів перебувати у постійному нервовому напруженні, що негативно впливало як на їх здоров'я, так і на нормальні врівноважені відносини із своїми дітьми (яким було 3 та 6 років) Зважаючи на наведене, та враховуючи ту обставину, що після ДТП ремонт автомобіля 5уло зроблено .тільки за півроку, (так як одразу грошових коштів на його ремонт не було), весь цей час сім"я Позивачів перебувала у стресовій ситуації. У зв'язку із перенесеним в результаті ДТП з вини Відповідача 2 шоком, а також у в'язку із порушенням нормальних життєвих зв'язків, із неможливістю використання власного транспортного засобу позивачі вважають , що Позивачам також було нанесено моральну шкоду у розмірі 7 000,00 грн. З урахуванням зазначеного, позивачі вважають , що Відповідач 2 повинен відшкодувати позивачам моральну шкоду у розмірі 7000,00 грн. Згідно п. 1 статті 1166 ЦК України «Майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в Рівному обсязі особою, яка її завдала».. У відповідності зі\~ст. 1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом, механізмом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Згідно\~ст. 1166 ЦК України\~майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Враховуючи викладене, суд вважає, що заявлений позов підлягає задовеленю . У відповідності зі\~ст. 88 ЦПК України\~з відповідачів на користь позивача слід стягнути сплачений судовий збір.

Outcome: approved