Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-06 00:00:00

03 грудня 2021 року Акціонерне товариство комерційний банк "ПриватБанк" (далі - позивач) звернулося до суду з позовом до [PERSON] (далі - відповідач), в якому просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором №б/н від 23 жовтня 2007 року. Свої позовні вимоги мотивує тим, що відповідно до вказаного договору відповідач отримав від позивача кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Станом на 11 жовтня 2020 року відповідач свої зобов`язання за кредитним договором не виконав, у результаті чого виникла заборгованість у розмірі 24 393 грн 07 коп., з яких 16 384 грн 16 коп. заборгованість за простроченим тілом кредита, 1 067 грн 01 коп заборгованість за відсотками, нарахованими на прострочений кредит згідно ст. 625 та 6 941 грн 90 коп. заборгованість за простроченими відсотками за період з 01.09.2019 по 11.10.2020. Ухвалою суду від 18 грудня 2020 року прийнято до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження у справі, перше судове засідання для розгляду справи по суті призначено на 20 січня 2021 року. 20 січня 2021 року та 24 лютого 2021 року розгляд справи було відкладено судом на 24 лютого 2021 року та 07 квітня 2021 року відповідно. У судове засідання представник позивача не з`явився, при цьому подав до суду клопотання про розгляд справи без його участі в якій зазначив, що позовні вимоги він підтримує в повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідачка тричі не з`явилася в судові засідання, жодних заяв чи клопотань від неї не надходило. Враховуючи, що відповідачка про дату, час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, шляхом направлення судових повісток, а також те, що представник позивача не заперечує проти заочного вирішення справи, відповідачка відзив не подала, наявні всі умови, встановлені ст. 280 ЦПК України, які необхідні для ухвалення заочного рішення. Суд ухвалив, здійснювати заочний розгляд справи. Дослідивши доводи позовної заяви, письмові докази, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок наявних у справі доказів у їх сукупності, судом встановлено таке. 23 жовтня 2007 року між ПАТ КБ "ПриватБанк", правонаступником якого є АТ КБ "ПриватБанк" та [PERSON] укладений кредитний договір б/н шляхом підписання сторонами анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку (надалі Анкета-заява). Відповідачка підтвердила свою згоду на те, що підписана нею заява разом з запропонованими «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами Банку», складає між нею і Банком Договір, про що свідчить підпис відповідачки у заяві. До кредитного договору банк також додав довідку про умови кредитування з використанням платіжної картки «Універсальна», підписану відповідачкою 23 жовтня 2007 року року, і Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку ресурс: Архів Умов та правил надання банківських послуг розміщені на сайті https://privatbank.ua/terms/. Також позивачем надано довідку, з якої вбачається, що [PERSON] були надано такі кредитні карти: - [NUMBER] з терміном дії - липень 2015 року; - [NUMBER] з терміном дії - листопад 2015 року; - [NUMBER] з терміном дії - лютий 2018 року; - [NUMBER] з терміном дії - липень 2019 року. Згідно з наданим позивачем розрахунком, заборгованість [PERSON] за вказаним кредитним договором станом на 11 жовтня 2020 року становить 24 393 грн 07 коп., з яких 16 384 грн 16 коп. заборгованість за простроченим тілом кредита, 1 067 грн 01 коп заборгованість за відсотками, нарахованими на прострочений кредит згідно ст. 625 та 6 941 грн 90 коп. заборгованість за простроченими відсотками за період з 01.09.2019 по 11.10.2020. Спір між сторонами виник з договірних правовідносин, які врегульовані нормами Цивільного кодексу України в частині позики та договору кредиту, а також регулюються загальними положеннями про договір та зобов`язання. За правилами ст. 207 ЦК України правочин вважається таки, що укладений в письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах телеграмах, якими обмінялись сторони. Відповідно до норм ст.ст. 526, 530, 610, ч.1 ст. 612 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином, у встановлений термін, відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ч. 1 ст.634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ст. 1054 ЦК України). Відповідно до ст. 1046 ЦК України договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно з ч.1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. Відповідно до ч.1 ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 цього Кодексу. Строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору (частина перша статті 631 ЦК України). Цей строк починає спливати з моменту укладення договору (частина друга вказаної статті. Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору (частина четверта статті 631 ЦК України). У цій справі сторони строк договору окремо не визначили, а погодили строк кредитування, який визначається строком дії кредитних карток, що видані на виконання договору - липень 2019 року включно. Матеріалами справи стверджується, що між сторонами був укладений кредитний договір, на виконання якого позичальником були отримані кошти у вигляді встановлення кредитного ліміту на платіжну картку, а відповідач користувався послугами банку. Суд зазначає, що позовні вимоги банку в частині 16 384 грн 16 коп. заборгованості по фактично отриманих відповідачем в борг кредитних коштів, які не були повернуті та розрахунок заборгованості по якій відповідачем не спростований належними, допустимими, достатніми та достовірними доказами, є обгрунтованими та підлягають задоволенню судом. Водночас, щодо позовних вимог про стягнення з відповідача заборгованості за простроченими відсотками в сумі 6 941 грн 90 коп., то останні не підлягають задоволенню, з огляду на таке. З наданого позивачем розрахунку заборгованості вбачається, що прострочені відсотки в сумі 6 941 грн 90 коп. були нараховані позивачем за період з 01.09.2019 по 11.10.2020, тобто після строку кредитування який закінчився у липні 2019 року (закінчення терміну дії картки [NUMBER] ). Згідно з висновками Великої Палати Верховного Суду, викладеними у постанові від 28.03.2018 у справі №444/9519/12, після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою ст.1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Таким чином припис абзацу 2 частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Після закінчення строку кредитування, кредитор має право вимагати від позичальника, який прострочив виконання грошового зобов`язання повернення основної суми боргу за кредитним договором (позики та процентів), а також сплати грошової суми відповідно до ст. 625 цього Кодексу за весь час прострочення. За наведеного, суд дійшов висновку, що позивач має право вимагати повернення прострочених процентів за користування кредитом за період з 23.10.2007 (дати укладення договору) і по 31.07.2019 (останній день місяця терміну дії картки), а після закінчення строку кредитування - сплати грошової суми відповідно до ст. 625 цього Кодексу за весь час прострочення. Таким чином, вимоги позивача про стягнення з відповідача 1 067 грн 01 коп заборгованості за відсотками, нарахованими на прострочений кредит згідно ст. 625 є обґрунтованими та підлягають до задоволення. Враховуючи викладене вище, позов підлягає до задоволення в частині стягнення заборгованості за простроченим тілом кредита в сумі 16 384 грн 16 коп. та 1 067 грн 01 коп заборгованості за відсотками, нарахованими на прострочений кредит згідно ст. 625, які не були сплачені відповідачкою та розрахунок заборгованості по якій нею не спростований належними, допустимими, достатніми та достовірними доказами. Оскільки позов підлягає задоволенню частково, відповідно до частини першої статті 141 ЦПК України з відповідачки на користь позивача необхідно стягнути понесені ним судові витрати на сплату судового збору пропорційно до задоволеної частини позовних вимог у розмірі 1 503 грн 80 коп. (17 451 грн 17 коп. х 2 102 грн. 00 коп. /24 393 грн 07 коп.).

Outcome: partial