Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-14 00:00:00

Публічне акціонерне товариство Комерційний Банк "Приватбанк" звернулося до суду із позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості, посилаючись на те, що відповідно до укладеного договору №К3R0RX23370102 від 14.06.2006 року Відповідач отримав кредит у розмірі 2912,80 грн. Так, умовами Договору № К3R0RX23370102 визначено, що банк надає клієнту строковий кредит у сумі 2912,80 грн., на строк 14.06.2006 по 14.06.2007р. включно, в обмін на зобов'язання позичальника про поверненню кредиту, сплати процентів в обумовлені у заяві та Умовах про надання споживчого кредиту фізичним особам строки. Погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку, щомісяця в період сплати з 14 по 19 число кожного місяця, позичальник повинен надавати банку у сумі 305,63 грн., для погашення заборгованості за кредитом, яка складається із заборгованості за кредитом, відсотками, комісією, а також інші витрати згідно Умов. Позивач зазначив, що свої зобов'язання за договором виконав в повному обсязі, однак позичальник взяті на себе зобов'язання за договором належним чином до сьогодні не виконав, у зв'язку з чим, розмір простроченої заборгованості [PERSON] по кредиту перед ПАТ КБ «Приват Банк» відповідно до детального розрахунку станом на 04.05.2016р. складає 2912,80 грн. Представник позивача зазначив, що строк прострочення за тілом кредиту за період 04.05.2011р. по 04.05.2016р. становить 1825 днів, розмір простроченої заборгованості складає 2912,80 грн., розмір % ставки в день дорівнює 0,333 %, а отже, сума заборгованості по відсоткам згідно розрахунку складає: 2912,80 грн.*0,333 % *1825 днів прострочення/100=17701,81 грн. Представник позивача в судове засідання не з'явився, подав до суду заяву про розгляд справи за відсутності представника позивача. Відповідач у судове засідання не з'явився, про розгляд справи повідомлявся належним чином. Про причину неявки суд не повідомив, клопотання про відкладення розгляду справи чи про розгляд справи у його відсутність на адресу суду не подавав, як і пояснень чи заперечень на позовну заяву, а тому суд вважає за можливе проводити судове засідання у порядку ст. 224 ЦПК України. Позивач проти цього не заперечував. Дослідивши матеріали справи, оцінюючи в сукупності зібрані по справі докази, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню. Судом встановлено, що відповідач звернувся до позивача із заявою анкетою ( а.с.6)№К3R0RX23370102 від 14.06.2006 року про отримання кредту у розмірі 2912,80 грн. Так, згідно заяви-анкети № К3R0RX23370102 визначено, що банк надає клієнту строковий кредит у сумі 2912,80 грн., на строк 14.06.2006 по 14.06.2007р. включно, в обмін на зобов'язання позичальника про поверненню кредиту, сплати процентів в обумовлені у заяві та Умовах про надання споживчого кредиту фізичним особам строки. Погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку, щомісяця в період сплати з 14 по 19 число кожного місяця, позичальник повинен надавати банку у сумі 305,63 грн., для погашення заборгованості за кредитом, яка складається із заборгованості за кредитом, відсотками, комісією, а також інші витрати згідно Умов.( а.с.6-10). Судом встановлено, що до позовної заяви позивач надав Умлви надання споживчого кредиту фізичним особам ("Розстрочка") (Стандарт) ( а.с.7-10), з якими не ознайомлений відповідач також відсутні докази у заяві анкеті, що відповідач ознайлмлений і з будь-якими умовами, також відсутня інформація про затвердення вказниїх умов правлінням Банку, тощо. Судом встановлено, що позивачем не надано суду доказів у який спосіб відповідач отримав кредитні кошти у розмірі 2912,80 грн. Судом встановлено, що позивачем у якості доказу розрахунку заборгованості за договором №К3R0RX23370102 надано розрахунок заборгованості (а.с. 5), який не є первинним бухгалтерським документом у розумінні ст. 9 Закону України "Про бухгалтерський облік", та не може бути належним доказом у справі. Відповідно до ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов»язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов»язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов»язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов»язання (неналежне виконання). Відповідно до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов»язання настають првові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов»язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст. 58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обгрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Відповідно до ч.2 ст.59 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Позивчем у справі не надано належного та обгрунтованого доказу, щодо наявної заборгованості у відповідача, виписки з його особового рахунку, з якого суд міг встановити наявний борг, внесення платежів та їх зарахування згідно вимог Договору. Також позивач не надав доказів щодо розрахунку суми пені Згідно зі статтями 526, 530, 610, частиною першою статті 612 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином у встановлений термін відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Судом встановлено, що згідно умов договору відповідач мав сплачувати заборгованість періодичними платежами, щомісячно. Судом встановлено, що позивачем не надано належних та обґрунтованих первинних документів, щодо рахунку відповідача на який мала зараховуватись кредитна заборгованість, не надано виписку з цього рахунку та не вказано номер рахунку, який відкритий відповідачу для погашення кредитної заборгованості. Отже, аналізуючи умови договору сторін та зміст зазначених правових норм, слід дійти висновку про те, що в разі неналежного виконання позичальником зобов'язань за кредитним договором, позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредиту, погашення якого відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу. Відповідно до частини другої статті 258 ЦК України до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені) застосовується позовна давність в один рік. Враховуючи наведене, суд дійшов висновку, що позивачем не доведено належними та обгрунтованими доказами та не повідомлено про підстави звільнення від доказування у порядку ст. 61 ЦПК України про розмір заборгованості [PERSON] за кредитним договором, від 02.07.2012 року, а тому позов не доведений та задоволенню не підлягає. На підставі вищенаведеного,

Outcome: dismissed