Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-06 00:00:00

Від ПАТ "Страхова компанія "ІНГОССТРАХ" надійшла позовна заява до [PERSON] з наступною вимогою: стягнути з відповідача на користь позивача 4362 грн 67 коп. у рахунок відшкодування витрат, пов`язаних зі сплатою страхового відшкодування. На обґрунтування позовної заяви зазначено, що ПАТ "Страхова компанія "ІНГОССТРАХ" та ПАТ КБ "ПРИВАТБАНК", 28.01.2013 року уклали Договір добровільного страхування наземного транспорту № НАЕЕСРS-130S3RR відповідно до умов якого Позивач зобов`язався у разі настання страхового випадку відшкодувати збитки у межах страхової суми у порядку та на умовах, передбачених Договором. За наявною інформацією, оригінали вказаних документів знаходяться у Позивача. Згідно з п. 9 Договір пролонгований на термін з 28.01.2016 по 27.01.2017 р. Предметом Договору є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з володінням, користуванням і розпорядженням автомобілем Hafei Saibao державний номерний знак [NUMBER] . Пунктом 7 Договору визначено перелік страхових випадків, з настанням яких виникає обов`язок Страховика здійснити страхове відшкодування у відповідності із Договором страхування. [PERSON] 25.06.2016 року о 15-30 годині, керуючи автомобілем Тойота Камри д.н. [NUMBER] по пр. Ювілейному біля будинку №54 в м. Харкові не врахував дорожньої обстановки, швидкості руху та не дотримався безпечного інтервалу, допустив зіткнення з транспортним засобом Hafei Saibao HF J7161E3201 д.н. [NUMBER] (Постраждала особа - [PERSON] ), чим порушив п. 13.1 ПДР. Постраждалих в результаті ДТП нема, автомобілі отримали механічні пошкодження. У відповідності до Постанови Московського районного суду м. Харкова від 02.08.2016 року винним у спричиненні зазначеної дорожньо-транспортної пригоди є водій автомобілю Тойота Камри держномер [NUMBER] [PERSON] . В результаті Дорожньо-транспортної пригоди автомобілю Третьої особи заподіяно матеріальну шкоду. У відповідності до Звіту про оцінку колісного транспортного засобу, № 114542/2016 від 05.07.2016 року, складеного ФОП [PERSON]., вартість відновлювального ремонту КТЗ з врахуванням фізичного зносу без врахування ПДВ 20% на замінні складові та матеріали складає 8262,63 гривень. Сума страхового відшкодування до виплати потерпілій особі з урахування визначеної Договором страхування відношення страхової суми до дійсної вартості автомобіля, за мінусом франшизи на підставі Страхового акту № И-6949928 від 26.07.2016 року складає 4362,67 гривень. Зазначене страхове відшкодування виплачено потерпілій особі на підставі заяви [PERSON] та платіжного доручення № 2860 від 27.07.2016 року, в повному розмірі. Отже, свої зобов`язання за договором майнового страхування Страховик виконав у повному обсязі, виплативши Страхувальнику суму страхового відшкодування, і з цього моменту та в межах фактичних затрат, тобто, в межах виплаченої суми страхового відшкодування та лімітом за полісом, має право вимоги до відповідальної особи, якою є відповідач. Позивач вважає свої права, передбачені ст. 27 Законом України "Про страхування", ст.993 Цивільного кодексу України та Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", порушеними, а тому звертається до суду із вказаним позовом. Ухвалою Фрунзенського районного суду м. Харкова від 11.06.2019 прийнято позовну заяву та відкрито провадження у справі у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи, призначено справу до розгляду у відкритому судовому засіданні в залі суду. Належним чином повідомлені сторони повторно в судове засідання не з`явилися. Представник позивача [PERSON] у позовній заяві просив розглянути справу за його відсутності, підтримав позовні вимоги у повному обсязі з підстав, викладених у позовній заяві, не заперечував проти ухвалення по справі заочного рішення.. Відповідач [PERSON] , який повідомлявся рекомендованими листами, направленими йому судом на адрес останнього відомого місця проживання, останні не вручені, не повідомив про причини неявки в судове засідання, будь-яких заяв по суті справи чи з процесуальних питань не подавав, заперечень проти позову або заяви про розгляд справи без його участі не надав, не подавав відзиву на позов. Згідно ч.2 ст.43 ЦПК України відповідач зобов`язаний добросовісно здійснювати процесуальні права і виконувати процесуальні обов`язки, що відповідно до принципу юридичної визначеності, як складової частини конституційного принципу верховенства права, зобов`язує відповідача самостійно цікавитися перебігом розгляду судом пред`явленого до нього позову. Тривала відсутність такого інтересу з боку відповідача свідчить про його небажання захищати свої процесуальні права. Також, про час та місце судового засідання він був повідомлений у відповідність до ст. 128 ЦПК України через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України. Відповідно до ч.11 ст.128 ЦПК України відповідач, зареєстроване місце проживання (перебування), місцезнаходження чи місце роботи якого невідоме, викликаються до суду через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, яке повинно бути розміщене не пізніше ніж за десять днів до дати відповідного судового засідання. З опублікуванням оголошення про виклик особа вважається повідомленою про дату, час і місце розгляду справи. Відповідно до ч.1 ст.280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Так як, відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, не з`явився в судове засідання та не подав відзив, а представник позивача не заперечує проти такого вирішення справи, то відповідно до ч.1 ст.281 ЦПК України суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи. Зважаючи на те, що всі особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не з`явилися, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК Українифіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши доводи позовної заяви, письмові докази, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд дійшов наступного: Частиною 1 ст. 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст. ст. 76-81 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. За даними свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу № [NUMBER] , транспортний засіб Hafei Saibao HF J7161E3201 реєстраційний номер [NUMBER] , 2008 року випуску, номер кузова/шасі - VIN- [NUMBER] , належить ПАТ КБ "Приватбанк" (а. с. 8). Згідно заяви від 29.06.2016, посвідчення водія № [NUMBER] , Договору добровільного страхування наземного транспорту № НАЕЕСРS-130S3RR від 28.01.2013 р., страхувальник повідомив Приватне акціонерне товариство "Страхова компанія "ІНГОССТРАХ" про дорожньо-транспортну пригоду, яка відбулася 25.06.2016 (а. с. 5-7). Постановою судді Московського районного суду м. Харкова від 02.08.2016 встановлено, що 25.06.2016 року о 15-30 годині, [PERSON] керуючи автомобілем Тойота Камри д.н. [NUMBER] по пр. Ювілейному біля будинку №54 в м. Харкові не врахував дорожньої обстановки, швидкості руху та не дотримався безпечного інтервалу, допустив зіткнення з транспортним засобом Hafei Saibao д.н. [NUMBER] (Постраждала особа - [PERSON] ), чим порушив п. 13.1 ПДР. Постраждалих в результаті ДТП нема, автомобілі отримали механічні пошкодження. [PERSON] притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 340 грн 00 коп. (а. с. 9). Згідно звіту № 114542/2016 дослідження спеціаліста-автотоварознавця від 05.07.2016, матеріальний збиток, завданий власникові Hafei Saibao HF J7161E3201 реєстраційний номер [NUMBER] в результаті його пошкодження при ДТП складає: з ПДВ 9915 грн 16 коп., без ПДВ 8262 грн. 63 коп. (а. с. 10-13). Згідно Страхового акта від 26.07.2016 № И-6949928 сума страхового відшкодування за Договором добровільного страхування наземного транспорту № НАЕЕСРS-130S3RR від 28.01.2013 р. по випадку, що стався 25.06.2016, дорівнює 4362 грн. 67 коп. без НДС (а. с. 22). Акціонерному товариству КБ "Приватбанк" сплачено 4362 грн. 67 коп. за шкоду заподіяну в результаті дорожньо-транспортної пригоди, що підтверджується квитанцією №2860 від 27.07.2016 (а. с. 23). Повноваження позивача підтверджуються відомостями, що містяться у свідоцтві про державну реєстрацію юридичної особи серія [NUMBER] , свідоцтві про реєстрацію фінансової установи, Витягу з Протоколу № 1/2011 Загальних зборів ЗАТ "Страхова компанія "ІНГОССТРАХ" від 27.04.2011, Випискі з Єдиного державного реєстру юридичних осіб фізичних осіб-підприємців та громадянських формувань, Детальній інформації про юридичну особу, Ліцензії серія [NUMBER] (а. с. 24-30). Відповідно до ст. 1166 ЦК України передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Частиною 2 ст. 1187 ЦК України передбачено, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Згідно ч. 1 ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Відповідно до ч. 1 ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Відповідно до ст. 993 ЦК України, до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Відповідно до ст. 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників. Відповідно до ст. 4 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», суб`єктами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є страхувальники та інші особи, відповідальність яких застрахована, страховики, Моторне (транспортне) страхове бюро України (далі - МТСБУ), потерпілі. Відповідно до ст. 5 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу. Як вбачається з оглядового листа Вищого господарського суду України від 14.01.2014 № 01-06/15/2014, страховик, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, має право звернутися до суду з вимогою про стягнення суми виплаченого страхового відшкодування, і таке право не пов`язане з попереднім зверненням з аналогічною вимогою до особи, відповідальної за заподіяний збиток, або до особи, у якої застраховано її цивільно-правову відповідальність. Відповідно до ст. 27 Закону України «Про страхування», до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток. Аналогічне положення закріплено в ст. 993 ЦК України. Таким чином, після виплати страхового відшкодування Страхувальнику, до Страховика (позивача) перейшло право вимоги до відповідальної особи. Представником позивача [PERSON] надані докази існування між Приватним акціонерним товариством "Страхова компанія "ІНГОССТРАХ" та відповідачем [PERSON] правовідносин у зв`язку з виникненням у Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "ІНГОССТРАХ" права вимагати від [PERSON] відшкодування витрат, понесених на відшкодування матеріальної шкоди, завданої з вини відповідача, власникові автомобіля Hafei Saibao реэстраацыйний номер [NUMBER] , АТ КБ"Приватбанк" у розмірі 4362 грн. 67 коп. Відповідачем [PERSON] будь-яких доказів на спростування розрахунку матеріальної шкоди чи обов`язку щодо її відшкодування не надано. За таких обставин, позовна заява є обґрунтованою і підлягає задоволенню у повному обсязі. Згідно зі ст. 141 ЦПК України з відповідача належить стягнути на користь позивача витрати по сплаті судового збору.

Outcome: approved