Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-19 00:00:00

[PERSON] звернулася до Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини у зв`язку з навчанням. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі та є батьками повнолітніх [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , яка навчається на першому курсі Вінницького національного медичного університету ім. М.І. Пирогова та у зв`язку з навчанням потребує матеріальної допомоги, яку відповідач не надає, хоча має таку можливість, а доходу позивача не вистачає на утримання доньки. За таких обставин позивач просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання доньки в розмірі 1/3 частки зі всіх видів його заробітку (доходу), щомісячно, починаючи стягнення від дня пред`явлення позову до досягнення донькою 23 років або закінчення нею навчання, а також стягнути з відповідача на користь позивача витрати за надання правничої допомоги в розмірі 2500 грн. Ухвалою суду від 15.07.2020 у даній справі відкрито спрощене позовне провадження з повідомленням (викликом) сторін. Відповідачу визначено п`ятнадцятиденний строк з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі для подання відзиву на позовну заяву. 21.09.2020 до суду надійшов відзив на позовну заяву узагальнені доводи якого зводяться до того, що позивачем не обґрунтовано розмір аліментів, а тому, з урахуванням надання допомоги на утримання сина, який також навчається, відповідач частково визнає позов в розмірі 1/6 частки з усіх видів його заробітку (доходу). Відповідь на відзив позивачем не надано. Представник позивача в судовому засіданні підтримав позов та просив задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. При цьому, зазначив, що витрати на утримання доньки, яка продовжує навчання складаються із оплати оренди квартири - 2500 грн, а також витрат на харчування - 2500 грн. Відповідач та представник відповідача в судовому засіданні зазначили, що відповідач надає матеріальну допомогу на утримання сина, який продовжує навчання в магістратурі, також купує продукти харчування, оплачує комунальні послуги за житло, в якому проживає донька. Враховуючи це, відповідач визнає те, що донька навчається, потребує допомоги, яку він може надавати в розмірі 1/6 частки з усіх видів його заробітку (доходу). Проти стягнення судових витрат відповідач заперечив. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, дійшов наступного висновку. Відповідно до рішення Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області від 25.03.2008, яке набрало законної сили (копія на а.с. 6), свідоцтва про народження серії [NUMBER] (копія на а.с. 9) встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі та є батьками [PERSON] , [INFO] , яка перебуває на утриманні позивача (а.с. 7). Довідкою Вінницького національного медичного університету ім. М.І. Пирогова № 2847 від 13.09.2019 (а.с. 8) підтверджено, що [PERSON] , [INFO] навчається за державним замовленням на першому курсі денної форми навчання медичного факультету № 1 за спеціальність "Медицина". Термін навчання з 01.09.2019 до 01.07.2025. З довідки КП "Хмільникводоканал" Хмільницької міської ради № 21 від 11.09.2020 (а.с. 48) встановлено, що відповідач працює головним інженером КП "Хмільникводоканал" та за серпень 2020 року йому нараховано заробітну плату у розмірі 22528,39 грн. З довідки Хмільницької міської ради № 07-21/794 від 11.09.2020 (а.с. 49) встановлено, що відповідач проживає в одному будинку разом із донькою [PERSON] , [INFO] . Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] (копія на а.с. 50) встановлено, що сторони є батьками [PERSON] , [INFO] , якому відповідач періодично надає матеріальну допомогу (копії на а.с. 51-56). Вирішуючи даний спір суд керується наступними нормами. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу; право на утримання припиняється у разі припинення навчання; право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Згідно ст. 200 СК України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу; при визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. У пункті 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» судам роз`яснено, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Судом встановлено, що донька сторін у справі [PERSON] , [INFO] досягла повноліття, є меншою 23 років, продовжує навчання на денній формі навчання, не працює, перебуває на утриманні матері, а тому, суд приходить до висновку, що вона у зв`язку з навчанням потребує матеріальної допомоги. Відповідно до частини третьої статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Положеннями статей 77, 78 ЦПК України визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. За змістом частини шостої статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. При визначенні розміру аліментів, суд приймає до уваги те, що а ні позивачем, а ні представником позивача не доведено належними та допустимими доказами розмір матеріальної допомоги, яку у зв`язку із навчанням потребує [PERSON] , яка навчається на державній формі навчання. Представник позивача зазначив, що орієнтовно витрати щомісячно становлять 4500-5000 грн., що не заперечувалося відповідачем. Зважаючи на реальні і розумні потреби в матеріальному утриманні дитини, витрати пов`язані з навчанням (проїзд до навчального закладу, харчування, найм житла тощо) та обставини, що встановленні судом, відповідно до яких відповідач працює, отримує постійний дохід, має нормальний стан здоров`я, надає матеріальну допомогу повнолітньому сину, частково визнає позов в розмірі 1/6 частки, наявність обов`язку щодо утримання дитини в обох батьків, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову та стягнення з відповідача на користь позивача аліментів на утримання доньки в розмірі 1/6 частки від усіх видів його заробітку (доходу), щомісячно, починаючи з дня пред`явлення прозову до суду - 06.07.2020 до досягнення [PERSON] 23 років або закінчення навчання. При цьому суд враховує, що як неодноразово вказував Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), право на вмотивованість судового рішення сягає своїм корінням більш загального принципу, втіленого в Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, який захищає особу від сваволі; рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторони (пункти 29, 30 рішення ЄСПЛ від 09 грудня 1994 року у справі «Руїз Торіха проти Іспанії»). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною. При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує наступне. Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи (ч. 1 ст. 133 ЦПК України). Згідно п. 3 ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (ч. 3 ст. 137 ЦПК України). Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Верховний Суд у своїй постанові від 03 травня 2018 року в справі №372/1010/16-ц дійшов висновку, що якщо стороною буде документально доведено, що нею понесені витрати на правову допомогу, а саме, надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні таких витрат, стороні на користь якої ухвалено судове рішення. На підтвердження витрат на професійну правничу допомогу до позовної заяви додано ордер, акт виконаних робіт та розрахунок відповідно до якого загальна вартість витрат на правничу допомогу становить 2500 грн. Вказаний акт підписаний лише представником позивача. Належних та допустимих доказів, а саме договору про надання правничої допомоги, видаткових касових ордерів, платіжних доручень, квитанцій тощо, на підтвердження витрат на правову допомогу, які сплатила або має сплатити позивач у зв`язку з розглядом справи ні позивачем, ні представником позивача не надано, а тому ці витрати не підлягають стягненню з відповідача. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в сумі 840,80 грн. На підставі ст.ст. 182, 198-201 СК України,

Outcome: partial