Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-12 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовом до Реєстраційної служби Рахівського районного управління юстиції в Закарпатській області, третя особа без самостійних вимог : управління Держземагенства в Рахівському районі Закарпатської області про визнання права власності на земельну ділянку. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 15 серпня 2008 року їй був виданий державний акт на право власності на земельну ділянку, розташовану в урочищі Гаврилець, в смт. Ясіня, Рахівьского району Закарпатської області, площею - 1,7901 га, для ведення особистого селянського господарства. В червні 2013 року, з автомобіля було викрадено Державний акт на право власності на вищевказану земельну ділянку. Про втрату державного акта було оголошено в засоби масової інформації, зокрема в газету "Зоря Рахівщини" 08 червня 2013 року. Після цього вона звернулася до управління Держземагенства в Рахівському районі Закарпатської області з метою видачі їй нового державного акта на право власності на земельну ділянку та до державного реєстратора прав на нерухоме майно про реєстрацію за нею вказаного права власності на земельну ділянку. Однак начальником Реєстраційної служби Рахівського РУЮ їй було відмовлено у здійсненні реєстрації речових прав на земельну ділянку з тих підстав, що для здійснення такої реєстрації, нею не подано оригінали документів, в тому числі державного акта на земельну ділянку. На підставі наведеного, просить суд визнати за нею право власності на земельну ділянку, площею 1,7091 га, розташовану в урочищі Гаврилець, в смт. Ясіня Рахівського району Закарпатської області, кадастровий номер земельної ділянки: ділянка № 1 - 2123656200:01:002:0058; ділянка № 2 - 2123656200:01:002:0059; ділянка № 3 - 2123656200:01:002:0060. В судовому засіданні позивачка [PERSON], позовні вимоги підтримала з підстав, наведених у позовній заяві, просить суд такі задовольнити в повному обсязі. Представник відповідача - Реєстраційної служби Рахівського районного управління юстиції в Закарпатській області - Петращук І.В., в судовому засіданні на задоволенні позовних вимог не заперечував. Представник третьої особи без самостійних вимог - управління Держземагенства у Рахівському районі Закарпатської області, в судове засідання не з'явився, однак начальник управління Дзядів Ю.Й., надав суду заяву, в якій просить розглянути справу без участі їх представника. В заяві вказав, що земельні ділянки, визнати право власності на які просить позивачка, зареєстровані в Державному земельному кадастрі. Тому просять позовні вимоги задовольнити. Заслухавши учасників судового процесу, дослідивши матеріали справи та перевіривши їх доказами, дійшов до наступного висновку. У відповідності до положень ст.ст.10,11,58,60 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які брали участь у розгляді справи, а кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір, а саме доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. У відповідності до положень частин 1-2 статті 59 ЦПК України суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності (стаття 212 ЦПК України). Судом встановлено, що [PERSON] 15 серпня 2008 року, був виданий державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯЕ 453317, розташовану в урочищі Гаврилець в смт. Ясіня Рахівського району Закарпатської області, площею 1,7091 га. для особистого селянського господарства, кадастровий номер земельної ділянки: ділянка № 1 - 2123656200:01:002:0058; ділянка № 2 - 2123656200:01:002:0059; ділянка № 3 - 2123656200:01:002:0060. В судовому засіданні встановлено, що вищевказаний державний акт на право власності на земельну ділянку позивачкою було втрачено. Про втрату державного акту було оголошено в засоби масової інформації, зокрема газету "Зоря Рахівщини" № 45-46 від 08 червня 2013 року, про що свідчить копія оголошення в газеті, що міститься в матеріалах справи. З метою реєстрації права власності на вказану земельну ділянку позивачка [PERSON] звернулася до державного реєстратора прав на нерухоме майно. Однак, у здійсненні такої їй було відмовлено у зв'язку з тим, що право власності на земельну ділянку оформляється відповідно до ЗУ "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" та Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень і Порядку надання інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, затвердженого постановою КМУ № 703 від 22.06. 2011 року. Відповідно до вищевказаних нормативно-правових актів, для реєстрації речових прав на земельну ділянку заявник повинен надати державному реєстратору, зокрема державний акт на право власності на земельну ділянку або його завірену у встановленому законом порядку копію. З набранням чинності ЗУ "Про Державний земельний кадастр" та постанови КМУ "Про затвердження порядку ведення Державного земельного кадастру", посвідчення права власності на земельну ділянку здійснюється без оформлення державних актів, особа, яка згідно із державним актом на право власності на земельну ділянку, є власником земельної ділянки, у разі його втрати, після державної реєстрації земельної ділянки в державному земельному кадастрі на підставі розробленої технічної документації для підтвердження реєстрації земельної ділянки та права власності на зазначену земельну ділянку, може замовити та отримати витяг з Державного земельного кадастру про земельну ділянку з послідуючим оформленням права власності на земельну ділянку відповідно до ЗУ "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень". Вказані дії, відповідно до вищенаведених норм законодавства, позивачкою було зроблено, врезультаті чого їй було видано Витяги з державного земельного кадастру про земельну ділянку №НВ-2100323792013, №НВ-2100323812013, №НВ-2100323962013 від 20.11. 2013 року. Отже, наразі державна реєстрація, належних позивачці земельних ділянок, здійснена належним чином. Поряд з цим, у реєстрації права власності на земельні ділянки позивачці було відмовлено з тих підстав, що не подано оригінали документів та завірені в установленому порядку їх копій. Подати оригінал державного акту [PERSON] не може, оскільки як зазначено вище, такий втрачений, а на сьогоднішній день отримати новий державний акт позивачка не має змоги, через ряд перелічених змін, що відбулися в законодавстві з приводу реєстрації речових прав на нерухоме майно і на законодавчому рівні не врегульовано питання порядку видачі дубліката державного акта на право власності на земельну ділянку. Статтею 41 Конституції України передбачено право кожного володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю; право власності набувається в порядку, визначеному законом, право приватної власності є непорушним. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Виходячи з вищенаведеного та враховуючи, що згідно втраченого державного акту на право власності на земельні ділянки серії ЯЕ № 453317 від 15 серпня 2013 року позивачка дійсно являється власником земельних ділянок, загальною площею 1,7091 га, розташованих в урочищі Гаврилець, в смт. Ясіня, Рахівського району Закарпатської області, суд вважає, що позовні вимоги слід задовольнити. Питання про відшкодування судових витрат позивачкою не ставилося.

Outcome: approved