Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-09 00:00:00

ПАТ КБ "ПриватБанк" звернулося до суду з позовом до [PERSON] та [PERSON], в якому просило стягнути на його користь заборгованість за кредитним договором № 1/418-МК від 29.08.2005 року: з [PERSON] у сумі 13825,84 доларів США, з [PERSON] та [PERSON] солідарно у сумі 500 грн 00 коп. та з [PERSON] 1110 грн 03 коп. судового збору, мотивуючи свої вимоги тим, що 29 серпня 2005 року між позивачем та [PERSON] було укладено кредитний договір № 1/418-МК, згідно якого відповідачу було надано кредит в сумі 30000 доларів США, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 15 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 29.08.2010 року. В порушення умов кредитного договору відповідач кредит своєчасно не повернув внаслідок чого утворився борг, який станом на 27.06.2012 року становить 13888,42 доларів США. Оскільки відповідачем кредитні зобов'язання не виконані, сума боргу підлягає примусовому стягненню. Ухвалою суду від 21 листопада 2013 року закрито провадження у справі в частині вимог до [PERSON] Рішенням Чернігівського районного суду від 10 грудня 2014 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Чернігівської області від 18 березня 2014 року, позовні вимоги ПАТ КБ "ПриватБанк" до [PERSON] задоволені. Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 25 червня 2014 року рішення Чернігівського районного суду від 10 грудня 2014 року та ухвалу апеляційного суду Чернігівської області від 18 березня 2014 року скасовано, справу передано на новий розгляд до суду першої інстанції. Підставною для скасування судових рішень стало неповне з'ясування судом обставин справи та незастосування строку позовної давності. У судове засідання сторони не з'явилися. Від представника позивача надійшла заява про розгляд справи у його відсутності, де зазначено про підтримання позовних вимог. Відповідач належним чином повідомлений про місце, дату та час розгляду справи, клопотань про відкладення розгляду не надавав, заперечень від нього проти позову на адресу суду не надходило. Відповідно до положень ч.2 ст.197 ЦПК України справа розглядається за відсутності сторін, без здійснення технічної фіксації. Дослідивши докази, які містяться в матеріалах справи, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог. Судом встановлено, що 29 серпня 2005 року ПАТ КБ "ПриватБанк" та [PERSON] уклали кредитний договір № 1/418-МК та додаткову угоду за № 1 до цього договору, згідно якого банк надав відповідачу кредит в сумі 30000 доларів США. Останній зобов'язався сплачувати кредитні кошти у визначений строк та інші платежі, передбачені договором. Кінцевий термін погашення кредиту - 29 серпня 2010 року. Банк свої зобов'язання за договором виконав і надав кредитні кошти позичальнику в повному обсязі. В порушення умов кредитного договору [PERSON] погашення основної суми кредиту та відсотків за його користування своєчасно не здійснював, внаслідок чого відповідно до наданого позивачем розрахунку станом на 27 червня 2012 року заборгованість відповідача складає 13888,42 доларів США, з яких: 1286,50 доларів США - заборгованість за кредитом, 5489,71 доларів США - заборгованість по процентам за користування кредитом, 7112,21 Доларів США - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язання за договором. Згідно ч. 1 ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу, згідно якої боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Разом з тим, у матеріалах справи має місце клопотання відповідача про застосування строку позовної давності. Відповідно до ст.256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Відповідно до ст. 261 ЦК України, перебіг строку позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатись про порушення свого права. Відповідно до ст.267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Згідно п. 4.7 кредитного договору, термін позовної давності по вимогах про стягнення кредиту, відсотків за користування кредитом, винагороди, комісії, неустойки, пені, штрафів встановлюється сторонами тривалістю 5 років. Позивач звернувся до суду з позовом згідно поштового конверту, що має місце на а.с.20, 02 січня 2013 року. З викладеного випливає, що строк позовної давності по даній справі обчислюється з 02 січня 2008 року Оскільки по справі встановлено, що ПАТ КБ «ПриватБанк» звернулося до суду з позовом частково з пропуском строку позовної давності, а відповідач заявив про застосування судом при вирішенні справи строку позовної давності, то відповідно до ч. 4 ст. 267 ЦК України у задоволенні вимог позивача поза межами строку позовної давності належить відмовити. У зв'язку з наведеним вище, позов про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованості за кредитним договором підлягає частковому задоволенню. Так, як вбачається із зазначеного вище розрахунку заборгованості, борг по тілу кредиту станом на 01 січня 2008 року становив 7 549, 58 доларів США (2 346,83 - поточна заборгованість + 5 202,75 - прострочена заборгованість). Станом на 27 червня 2012 року завдяки періодичному частковому погашенню відповідачем заборгованості борг по тілу кредиту становить 1 286,5 доларів США, котрий підлягає стягненню в повному обсязі з відповідача. Заборгованість по процентам за користування кредитом станом на 01 січня 2008 року, тобто понад строк позовної давності, становив 2 275,45 доларів США. Станом на 27 червня 2012 року цей борг становив 5 489,71 доларів США. Тобто, в межах строку позовної давності з відповідача підлягає стягненню на користь позивача заборгованість по процентам за користування кредитом в розмірі 3 214,26 доларів США (5489,71 - 2275,45). Пеня за несвоєчасне виконання зобов'язання станом на 01 січня 2008 року складала 1516,54 доларів США. Станом на 27 червня 2012 року пеня складала 7112,21 доларів США. За таких обставин, в межах строку позовної давності з відповідача підлягає стягненню на користь позивача 5 595,67 доларів США пені за несвоєчасне виконання зобов'язання (7112,21 - 1516,54). Враховуючи наведене, із застосуванням строку позовної давності з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 10 096,43 доларів США, з яких: 1 286,5 доларів США - борг по тілу кредиту, 3 214,26 доларів США - заборгованість по процентам за користування кредитом та 5 595,67 доларів США - пеня за несвоєчасне виконання зобов'язання. Відповідач не надав суду жодного доказу на спростування підтверджених документально доводів позивача. Відповідно до приписів ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Враховуючи, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, відповідно до частини задоволених вимог, судовий збір в сумі 807 грн слід стягнути з [PERSON] на користь позивача, як того вимагає ст. 88 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: partial