Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-17 00:00:00

До Вінницького міського суду Вінницької області надійшов позов ПАТ "ВіЕйБі Банк" в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "ВіЕйБі Банк" [PERSON] до [PERSON] про звернення стягнення на предмет іпотеки. Позов мотивовано тим, що 04.01.2008 року було укладено кредитний договір № 351, за умовами якого відповідачу надавався кредит на споживчі потреби у розмірі 20000,00 доларів США строком до 03.01.2018 року, з оплатою за користування кредитними коштами в розмірі 14,00% річних, за обслуговування кредиту встановлюється щомісячна плата в розмірі 14.00 долари США, що становить 0,07 процентів річних від суми кредиту. Позивач повідомляє, що на підставі постанови правління НБУ від 19.03.2015 року № 188 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ «ВіЕйБі Банк», виконавчою дирекцією фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийняте рішення від 20.03.2015 року № 63 «Про початок процедури ліквідації ПАТ «ВіЕйБі Банк» та призначення уповноваженої особи Фонду на ліквідацію банку», згідно з яким з 20.03.2015 року розпочато процедуру ліквідації та призначено уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «ВіЕйБі Банк». Уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «ВіЕйБі Банк» призначено [PERSON] строком на 1 рік з 20.03.2015 року по 19.03.2016 року. Рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 22.02.2016 року № 213 продовжений строк здійснення процедури ліквідації ПАТ «ВіЕйБі Банк» та повноваження ліквідатора ПАТ «ВіЕйБі Банк» провідного професіонала з питань врегулювання неплатоспроможності банків відділу запровадження процедури тимчасової адміністрації та ліквідації департаменту врегулювання неплатоспроможності банків [PERSON] строком на два роки до 19.03.2018 року включно. Позивач вказує, що з метою забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором № 351 від 04.01.2008 року між ВАТ «ВіЕйБі Банк» та [PERSON] було укладено іпотечний договір, зареєстрований 04.01.2008 року приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу [PERSON], реєстраційний номер 1. Відповідно до даного договору іпотекодавець з метою забезпечення належного виконання зобовязання, що випливає з кредитного договору передав іпотекодержателю в порядку і на умовах, визначених цим договором, нерухоме майно: квартиру № 103 зі всіма обєктами функціонально повязаними з цим нерухомим майном, загальною площею 28,1 кв.м., житловою площею 17,3 кв.м., що знаходиться: м. Вінниця, вул. Дачна, буд. 7. Дана квартира належить [PERSON] на праві приватної власності на підставі свідоцтва права власності на житло виданим виконкомом Вінницької міської ради 27.03.2003 року на підставі рішення № 453 від 27.03.2003 року, зареєстрованим в КП «ВМБТІ» 30.04.2003 року та внесено в реєстрову книгу № 282 за реєстровим № 309/26946. У звязку з невиконанням зобовязання за кредитним договором, банком 04.03.2016 року на адресу суду [PERSON] була направлена вимога про повернення коштів з попередженням про звернення стягнення на предмет іпотеки. В судовому засіданні в режимі відеоконференції представник позивача позов підтримав. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилась, однак повідомлялась належним чином. Враховуючи вищенаведене, суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів відповідно до положень ч.1\~ст.224 ЦПК України. Судом встановлено наступні фактичні обставини справи та правовідносини, врегульовані нормами\~ЦК України, зокрема щодо кредиту та виконання зобовязань, а також\~Законом України «Про іпотеку»\~та\~Законом України «Про заставу». 04.01.2008 року було укладено кредитний договір № 351, за умовами якого відповідачу надавався кредит на споживчі потреби у розмірі 20000,00 доларів США строком до 03.01.2018 року, з оплатою за користування кредитними коштами в розмірі 14,00% річних, за обслуговування кредиту встановлюється щомісячна плата в розмірі 14.00 долари США, що становить 0,07 процентів річних від суми кредиту. З метою забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором № 351 від 04.01.2008 року між ВАТ «ВіЕйБі Банк» та [PERSON] було укладено іпотечний договір, зареєстрований 04.01.2008 року приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу [PERSON], реєстраційний номер 1. Відповідно до даного договору іпотекодавець з метою забезпечення належного виконання зобовязання, що випливає з кредитного договору передав іпотекодержателю в порядку і на умовах, визначених цим договором, нерухоме майно: квартиру № 103 зі всіма обєктами функціонально повязаними з цим нерухомим майном, загальною площею 28,1 кв.м., житловою площею 17,3 кв.м., що знаходиться: м. Вінниця, вул. Дачна, буд. 7. Дана квартира належить [PERSON] на праві приватної власності на підставі свідоцтва права власності на житло виданим виконкомом Вінницької міської ради 27.03.2003 року на підставі рішення № 453 від 27.03.2003 року, зареєстрованим в КП «ВМБТІ» 30.04.2003 року та внесено в реєстрову книгу № 282 за реєстровим № 309/26946. У звязку з невиконанням зобовязання за кредитним договором, банком 04.03.2016 року на адресу суду [PERSON] була направлена вимога про повернення коштів з попередженням про звернення стягнення на предмет іпотеки. В Результаті невиконання [PERSON] своїх зобовязань за кредитним договором № 351 від 04.01.2008 року, станом на 06.05.2016 року утворилася заборгованість на загальну суму 514441,20 грн. На підставі постанови правління НБУ від 19.03.2015 року № 188 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ «ВіЕйБі Банк», виконавчою дирекцією фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийняте рішення від 20.03.2015 року № 63 «Про початок процедури ліквідації ПАТ «ВіЕйБі Банк» та призначення уповноваженої особи Фонду на ліквідацію банку», згідно з яким з 20.03.2015 року розпочато процедуру ліквідації та призначено уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «ВіЕйБі Банк». Уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «ВіЕйБі Банк» призначено [PERSON] строком на 1 рік з 20.03.2015 року по 19.03.2016 року. Рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 22.02.2016 року № 213 продовжений строк здійснення процедури ліквідації ПАТ «ВіЕйБі Банк» та повноваження ліквідатора ПАТ «ВіЕйБі Банк» провідного професіонала з питань врегулювання неплатоспроможності банків відділу запровадження процедури тимчасової адміністрації та ліквідації департаменту врегулювання неплатоспроможності банків [PERSON] строком на два роки до 19.03.2018 року включно. Відповідно до положень\~ст. 526 ЦК України\~зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, за відсутності таких вимог та умов відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно зі\~ст. 611 ЦК України\~в разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Згідно з\~ст. 572 ЦК України, ч. 5\~ст. 3 Закону України «Про іпотеку»\~кредитор (Іпотекодержатель, Заставодержатель) має право в разі невиконання боржником (Іпотекодавець, Заставодавець), забезпеченого заставою (Іпотекою) зобов'язання одержати задоволення з вартості заставленного майна переважно перед іншими кредиторами. Іпотека це вид забезпечення виконання зобов'язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником, забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника. Відповідно до\~ст. 590 ЦК України\~та\~ст. 33 Закону України «Про іпотеку»\~заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, якщо в момент настання терміну виконання зобов'язання, забезпеченого заставою, воно не буде виконано, якщо інше не передбачено законом чи договором. У разі часткового виконання боржником зобов'язання, забезпеченого заставою, право звернення на предмет застави зберігається в первісному обсязі. Згідно зі\~ст. 7 Закону України «Про іпотеку»\~іпотекодержатель має право за рахунок предмета іпотеки задовольнити свою вимогу за основним зобов'язанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором, що визначена на час виконання цієї вимоги, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачене умовами договору, що обумовлює основне зобов'язання. Відповідно до\~ст. 12 Закону України «Про іпотеку»\~\~у разі порушення іпотекодавцем (заставодавцем) обов'язків, встановлених іпотечним договором (договором застави), іпотекодержатель (заставодержатель) має право вимагати дострокового виконання основного зобов'язання, а в разі його невиконання звернути стягнення на предмет іпотеки (застави). Такі ж положення чинного законодавства передбачають і умови іпотечного договору. Відповідно до ч. 1 ст. 33 Закону України «Про іпотеку»\~встановлює, що у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених\~статтею 12 цього Закону. Наявність судового рішення про стягнення з відповідача заборгованості на користь банку не звільняє його від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум шляхом звернення стягнення на передане відповідачем в іпотеку майно. Отже, враховуючи те, що на даний час заборгованість за кредитним договором № 351 від 04.01.2008 року не погашена, наявне рішення про стягнення заборгованості та те, що стягнення заборгованості за рішенням суду не позбавляє позивача права на звернення стягнення на предмет іпотеки, суд вважає, що існують всі підстави для задоволення вимоги банку про звернення стягнення на передану в іпотеку квартиру за адресою: м. Вінниця, вул. Дачна, буд. 7. Одночасно, суд звертає увагу на дію\~Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», відповідно до якого протягом дії цього\~Закону\~не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) нерухоме житлове майно, яке вважається предметом застави згідно із\~статтею 4 Закону України "Про заставу"\~та/або предметом іпотеки згідно із\~статтею 5 Закону України "Про іпотеку", якщо таке майно виступає як забезпечення зобов'язань громадянина України (позичальника або майнового поручителя) за споживчими кредитами, наданими йому кредитними установами - резидентами України в іноземній валюті, та за умови, що: таке нерухоме житлове майно використовується як місце постійного проживання позичальника/майнового поручителя або є об'єктом незавершеного будівництва нерухомого житлового майна, яке перебуває в іпотеці, за умови, що у позичальника або майнового поручителя у власності не знаходиться інше нерухоме житлове майно; загальна площа такого нерухомого житлового майна (об'єкта незавершеного будівництва нерухомого житлового майна) не перевищує 140 кв. метрів для квартири та 250 кв. метрів для житлового будинку. Поняття «мораторій» у цивільному законодавстві визначається як відстрочення виконання зобов'язання (пункт 2 частини першої\~статті 263 ЦК України), що повною мірою відповідає лексичному значенню відповідного слова, яке розкривається в тлумачному словнику української мови. Мораторій є відстроченням виконання зобов'язання, а не звільненням від його виконання. Відтак мораторій на стягнення майна, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті, установлений\~Законом України «Про мораторій», не передбачає втрату кредитором права на звернення стягнення на предмет іпотеки (застави) у випадку невиконання боржником зобов'язань за договором, а лише тимчасово забороняє примусово стягувати (відчужувати без згоди власника). Крім того, згідно з пунктом 4\~Закону України «Про мораторій»\~протягом дії цього\~Закону\~інші закони України з питань майнового забезпечення кредитів діють з урахуванням його норм. Оскільки вказаний Закон не зупиняє дію решти нормативно-правових актів, що регулюють забезпечення зобов'язань, то й не може бути мотивом для відмови в позові, а є правовою підставою, що унеможливлює вжиття органами і посадовими особами, які здійснюють примусове виконання рішень про звернення стягнення на предмет іпотеки та провадять конкретні виконавчі дії, заходів, спрямованих на примусове виконання таких рішень стосовно окремої категорії боржників чи іпотекодавців, які підпадають під дію його положень на період чинності цього\~Закону. Рішення ж суду в частині звернення стягнення на предмет іпотеки на час дії\~Закону України «Про мораторій»\~не підлягає виконанню. Відповідну правову позицію висловив Верховний суд України в постановах від 30 вересня 2015 року у справах № 6-1825цс15 та № 6-1494цс15. Відповідно ч. 1\~ст. 88 ЦПК України\~стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Враховуючи вищевикладене та

Outcome: approved