Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-07 00:00:00

Публічне акціонерне товариство комерційний банк "ПриватБанк" звернулося до суду з позовом до [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором та договором поруки. Позовні вимоги обгрунтовані тим, що 21 травня 2008 року між ПАТ КБ "ПриватБанк" та [PERSON] було укладено кредитний договір №VOTWGK0000001643, за умовами якого позивач надав відповідачу кредит у сумі 6000 доларів США на придбання нерухомості, 180 доларів США на сплату винагороди за надання фінансового інструменту у момент надання кредиту, 45 доларів США на страхування майна, 30 доларів США на особисте страхування, а також 1500 доларів США на сплату страхових платежів, а всього 7755 доларів США зі сплатою за користування кредитом відсотків у розмірі 1.25% на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом, на термін до 21 травня 2028 року. З метою забезпечення виконання зобов'язань за договором №VOTWGK0000001643 між ПАТ КБ "ПриватБанк" та [PERSON] укладено договір поруки. У порушення умов кредитного договору та норм чинного законодавства відповідач [PERSON] зобов'язання за договором належним чином не виконала, не здійснила погашення заборгованості у встановленому порядку. У зв'язку з зазначеним, станом на 28 серпня 2014 року виникла заборгованість за кредитним договором у сумі 24133.23 доларів США, з них: заборгованість за кредитом - 6360.07 доларів США, заборгованість по процентах - 5164.48 доларів США, комісія за користування кредитом - 1306.29 доларів США, пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань - 10135.46 доларів США, штраф (фіксована частина) - 18.62 доларів США, (процентна складова) - 1148.32 доларів США, яку позивач просив стягнути солідарно із відповідачів, а також судові витрати. У дане судове засідання представник позивача Савицька Г.Р. не з'явилася, однак подала до суду заяву, в якій вказала, що позов підтримує з підстав, викладених у позовній заяві, просила позов задовольнити і розглядати справу без участі представника Банку. Відповідачі [PERSON], [PERSON] в судовому засіданні розрахунок заборгованості не заперечували, ствердили, що заборгованість по сплаті кредиту виникла у зв'язку з важким матеріальним становищем. Заслухавши пояснення відповідачів, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підставний та підлягає до задоволення. При цьому суд виходив з наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановленим договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. В ст. 1048 ЦК України передбачено право позикодавця на одержанння від позичальника процентів від суми позики, а також у разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. 21 травня 2008 року між ПАТ КБ "ПриватБанк" та [PERSON] було укладено кредитний договір №VOTWGK0000001643, за умовами якого позивач надав відповідачу кредит у сумі 6000 доларів США на придбання нерухомості, 180 доларів США на сплату винагороди за надання фінансового інструменту у момент надання кредиту, 45 доларів США на страхування майна, 30 доларів США на особисте страхування, а також 1500 доларів США на сплату страхових платежів, а всього 7755 доларів США зі сплатою за користування кредитом відсотків у розмірі 1.25% на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом, з кінцевим терміном повернення 21 травня 2028 року, (далі - кредитний договір, а.с.11-13). У відповідності до п.п.2.2.10, 8.1 кредитного договору позичальник зобов'язується здійснювати погашення кредиту у період з 20 по 25 число кожного місяця, а також достроково погасити заборгованість перед банком в повному обсязі у разі порушення зобов'язань, передбачених умовами договору. Відповідно до п. 5.1 кредитного договору у випадку несвоєчасного погашення заборгованості по кредиту, позичальник сплачує банку пеню в розмірі 0,15% від суми простроченого платежу за кожен день прострочення. Згідно п. 2.3.3 кредитного договору банк має право здійснити одностороннє розірвання договору з надсиланням позичальникові відповідного повідомлення. У зазначену в повідомленні дату договір вважається розірваним. При цьому, в останній день дії договору позичальник зобов'язується повернути банку суму кредиту в повному обсязі, винагороду й відсотки за фактичний строк його користування, повністю виконати інші зобов'язання за договором. Одностороння відмова від договору не звільняє позичальника від відповідальності за порушення зобов'язань. Пунктом 6.4 кредитного договору передбачена сплата позичальником штрафу у розмірі 250 грн. + 5% від суми позову при порушенні строків платежів по будь - якому з грошових зобов'язань, передбачених кредитним договором більш ніж на 30 днів. Відповідно до ст. ст. 525, 526, 530 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, при чому зобов'язання має виконуватися належним чином і у встановлений строк відповідно до умов договору. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Стаття 629 ЦК України встановлює, що договір є обов'язковим до виконання сторонами. Позивач належним чином виконав взяті на себе зобов'язання, надавши відповідачу [PERSON] кредитні кошти в сумі 7755 доларів США, про що остання в судовому засіданні не заперечувала. Відповідно до ст. 554 ЦК України передбачено, що у разі порушення боржником зобовязання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники. В забезпечення виконання відповідачем [PERSON] зобов'язань за кредитним договором банком 21 травня 2008 року укладено договір поруки з [PERSON], відповідно до умов якого останній поручався перед банком солідарно в повному обсязі відповідати за своєчасне виконання [PERSON] усіх її зобов'язань за кредитним договором №VOTWGK0000001643 від 21 травня 2008 року (а.с.17). Отже, відповідач [PERSON] несе солідарний обов'язок перед позивачем за невиконання [PERSON] умов кредитного договору. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] належним чином не виконувала взяті на себе зобов'язання. Станом на 28 серпня 2014 року виникла заборгованість у розмірі 24133.23 доларів США, з них: заборгованість за кредитом - 6360.07 доларів США, заборгованість по процентах - 5164.48 доларів США, комісія за користування кредитом - 1306.29 доларів США, пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань - 10135.46 доларів США, штраф (фіксована частина) - 18.62 доларів США, (процентна складова) - 1148.32 доларів США. 03 жовтня 2014 року банк звертався з вимогами до відповідачів про дострокове виконання грошових зобов'язань (а. с. 8-10), що залишились не виконаними. Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 524 ЦК України зобов'язання має бути виражене у грошовій одиниці України - гривні. Сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобов'язання в іноземній валюті. Відповідно до п. 12 постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 30 березня 2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» у разі якщо кредит правомірно наданий в іноземній валюті та кредитодавець (позивач) просить стягнути кошти в іноземній валюті, суд у резолютивній частині рішення зазначає про стягнення таких коштів саме в іноземній валюті, що відповідає вимогам частини третьої статті 533 ЦК України. Відповідно до ч. 3 ст. 533 ЦК України використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за зобов'язаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом. Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в п. 14 постанови від 18 грудня 2009 року № 14 «Про судове рішення у цивільній справі», згідно з частиною першою статті 192 ЦК законним платіжним засобом, обов'язковим до приймання за номінальною вартістю на всій території України, є грошова одиниця України - гривня. У зв'язку з цим при задоволенні позову про стягнення грошових сум суди повинні зазначати в резолютивній частині рішення розмір суми, що підлягає стягненню, цифрами і словами у грошовій одиниці України - гривні. У разі пред'явлення позову про стягнення грошової суми в іноземній валюті суду слід у мотивувальній частині рішення навести розрахунки з переведенням іноземної валюти в українську за курсом, встановленим Національним банком України на день ухвалення рішення. Таким чином, загальна сума заборгованості відповідачів за кредитним договором, що підлягає стягненню, становить 24133.23 доларів США, що відповідно до встановленого Національним банком України офіційного курсу гривні до долара США еквівалентно 324109.28 грн. Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про наявність в даному випадку передбачених законом підстав для стягнення з відповідачів солідарно заборгованості за кредитним договором та договором поруки. Відповідно до ст. 88 ЦПК України суд стягує з відповідачів на користь позивача 3241.09 грн. судового збору. На підставі викладеного, ст.ст. 526, 530, 554, 1054 ЦК України та

Outcome: approved