Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-22 00:00:00

22.04.14 року Публічне Акціонерне Товариство «Дельта Банк» звернувся з позовом до [PERSON] про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом передачі у власність та усунення перешкод у здійсненні права власності, в якому просить звернути стягнення на предмет іпотеки, а саме на нерухоме майно: нежиле приміщення офісу, яке в цілому складається з нежилого приміщення 1-го поверху, загальною площею 123,3 кв.м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS], шляхом передачі іпотекодержателю Публічному акціонерному товариству «ДЕЛЬТА БАНК» вказаного предмета іпотеки у власність в рахунок погашення заборгованості [PERSON] (ідентифікаційний номер: [NUMBER], адреса місця проживання: [ADDRESS]) за кредитним договором № 0011046454000 від 26.09.2006, у розмірі 272 929,59 дол.США, що згідно курсу НБУ станом на 12.06.2014 року є еквівалентом 3 180 902,39 грн., перед Публічним акціонерним товариством «ДЕЛЬТА БАНК» (Код ЄДРПОУ: 34047020, адреса місця знаходження: 01001, м. Київ, вул. Щорса, буд. 36, корп.Б); визнати за Публічним акціонерним товариством «ДЕЛЬТА БАНК» (Код ЄДРПОУ: 34047020, адреса місця знаходження: 01001, м. Київ, вул. Щорса, буд. 36, корп.Б) право власності на нерухоме майно, а саме: нежиле приміщення офісу, яке в цілому складається з нежилого приміщення 1-го поверху, загальною площею 123,3 кв.м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS]; зобов'язати [PERSON] передати ПАТ «ДЕЛЬТА БАНК» правовстановлюючі документи на предмет іпотеки: нежиле приміщення офісу, яке в цілому складається з нежилого приміщення 1-го поверху, загальною площею 123,3 кв.м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS], (свідоцтво про право власності, державний акт), ключі від вхідних дверей (дублікати ключів), документи, що характеризують об'єкт нерухомості (технічний паспорт), та інші документи передбачені Постановою Кабінету Міністрів України № 868 від 17 жовтня 2013 «Про затвердження Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень і Порядку надання інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно». У судовому засіданні представник позивача, діюча на підставі довіреності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила позво задовольнити. Представник відповідача [PERSON], [PERSON], діючий на підставі довіреності в судовому, в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, визнав сам факт наявності кредитного договору, в судовому засіданні пояснив, що відповідачкою частково сплачувались кошти за договором, але надати підтвердження цього на даний час не має можливості. Так судом встановлено, що 26.09.2006 року між АКІБ «УкрСиббанк» та [PERSON] укладено Договір про надання споживчого кредиту №0011046454000. Відповідно до умов вказаного договору Відповідач отримав кредит в сумі 200000,00 дол. США, який зобов'язалася повернути у повному обсязі в строк до 26.09.17 року або достроково зі сплатою 12,3 відсотків річних за користування кредитом ( а.с.6-16). З метою забезпечення виконання грошових зобов'язань за вказаним Кредитним договором Іпотекодавець - Відповідач передав у іпотеку нерухоме майно, а саме: нежитлове приміщення офісу, яке в цілому складається з нежилого приміщення 1-го поверху, загальною площею 123,3 кв.м, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], що підтверджується Іпотечним договором без номеру від 26.09.2006 року, укладеним між АКІБ «УкрСиббанк» та [PERSON] ( а.с.26-30). Предмет іпотеки належить Іпотекодавцю на підставі Дсвідоцтва про право власності на нежиле приміщення офісу, виданим виконкомом Одеської міської ради 26.12.2003 року, право власності зареєстроване Одеським міським бюро інвентаризації та реєстрації об'єктів нерухомості 29.12.2003 29.12.2003 року, запис №3358 в книзі 29 неж-180. Обтяження нерухомого майна іпотекою було зареєстровано Банком у Єдиному реєстрі заборон відчуження об'єктів нерухомого майна та у Державному реєстрі іпотек ( а.с.31-033). Суд приймає до уваги той факт, що на підставі рішення Загальних зборів акціонерів від 27 жовтня 2009 року АКІБ«УКРСИББАНК» змінило назву на Публічне акціонерне товариство «УКРСИББАНК». 08 грудня 2011 року між ПАТ «УКРСИББАНК» та Публічним акціонерним товариством «Дельта банк» було укладено Договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитами. На підставі вказаного Договору до Позивача перейшло право вимоги, яке виникло з кредитного договору та договору іпотеки у обсязі та на умовах, що існували у первісного кредитора. Через неналежне виконання умов Договору про надання споживчого кредиту позичальника утворилась заборгованість яка станом на 12.06.2014 року складає 272 929,59 дол.США, що згідно курсу НБУ станом на 12.06.2014 року є еквівалентом 3 180 902,39 грн., з яких 90574,57 дол. США, що в еквіваленті по курсу НБУ становить 1055616,09 грн.- тіло кредиту, 68503,83 дол. США, що в еквіваленті по курсу НБУ становить 798389,05 грн.-відсотки. Позивач, як новий кредитор та Іпотекодержатель має право вимагати виконання зобов'язання на свою користь та звернути стягнення на предмет іпотеки. Законом України "Про іпотеку", а саме: статтями 33, 36, 37 та Договором іпотеки визначено спосіб звернення стягнення на предмет іпотеки, а саме: передачу Іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки та набуття Іпотекодержателем права власності на нього за вартістю, визначеною суб'єктом оціночної діяльності. За умовами Договору іпотеки, Іпотекодавець зобов'язувався не порушувати права Іпотекодержателя. Таким чином, з метою захисту прав та інтересів Позивача, існують всі підстави для витребування від Іпотекодавця технічного паспорту та правовстановлюючого документу на предмет іпотеки (або їх дублікати). Також через неможливість реалізувати права Іпотекодавця за відсутності ключів від квартири, існують всі підстави для їх витребування у Відповідача та передачі Позивачу. Відповідно до вимог законодавства Позивачем було направлено письмову вимогу пр виконання зобов'язання, попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки (а.с.36-37). Однак вимоги Позивача не виконано. Відповідно до ст. 317 ЦК України, змістом права власності є право володіння користування та розпорядження майном. Відповідно до ст.346 ЦК України, право власності припиняється у разі звернення стягнення на майно за зобов'язаннями власника. Крім того, для проведення реєстрації права власності до реєстраційної служби необхідно подати документи, які відсутні у Іпотекодержателя та перебувають у Іпотекодавця. Необхідний перелік документів передбачено "Порядком державної реєстрації прав н нерухоме майно та їх обтяжень", затвердженим Постановою КМУ від 22.06.2011 року №70 та ЗУ "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень". Так, відповідно до п.26, п.27 вказаного Порядку, для проведення державної реєстраціі права власності та інших речових прав на нерухоме майно необхідними документами документи, що підтверджують виникнення, перехід або припинення права власності, а саме: укладений в установленому законом порядку договір, предметом якого є нерухоме майно, права щодо якого підлягають державній реєстрації, або речове право на нерухоме майно, чи його дублікат; свідоцтво про право власності, інші документи. Відповідно до ст.15 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно» у випадках, передбачених законодавством України, державна реєстрація прав проводиться після технічної інвентаризації об'єкта нерухомого майна, права стосовно якого підлягають державній реєстрації. Стаття 1054 ЦК України наголошує на те,що за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання аб одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено законом. Згідно зі ст.526 ЦК України, зобов'язання має виконуватись належиш чином відповідно до умов договору та вимог цьогокодексу, інших актів цивільного законодавства. Відповідно до ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частин позики, що залишилася, що передбачено положенням ч.2 ст. 1050 ЦК України та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 ЦК України. Відповідно до ст. 509 ЦК України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитор: певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Згідно зі ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Відповідно до ст. 514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Вимоги ст. 572 ЦК України наголошують на те,що в силу застави кредитор має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов'язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншим кредиторами. Відповідно до ст. 575 ЦК України, іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи. Відповідно до ст. 585 ЦК України, право застави виникає з моменту укладання договору застави, а у випадках, коли договір підлягає нотаріальному посвідченню, - моменту його нотаріального посвідчення. За рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобов'язанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором, що визначені на час виконання цієї вимоги, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачене умовами договору, що обумовлює основне зобов'язання, що передбачено ст.7 ЗУ "Про іпотеку" Відповідно до ст.33 ЗУ "Про іпотеку", у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених статтею 12 цього Закону. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого надпису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя. Відповідно до ст. 36 ЗУ "Про іпотеку", сторони іпотечного договору можуть вирішити питання про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Позасудове врегулюванні здійснюється згідно із застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя, що міститься в іпотечному договорі, або згідно з окремим договором між іпотекодавцем та іпотекодержателем про задоволення вимог іпотекодержателя. Договір про задоволення вимог іпотекодержателя, яким також вважається відповідне застереження в іпотечному договорі, визначає можливий спосіб звернення стягнення на предметіпотеки відповідно до цього Закону. Визначений договором спосіб задоволення вимоги іпотекодержателя не перешкоджає іпотекодержателю застосувати інші встановлені цим Законом способи звернення стягнення на предмет іпотеки. Договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками, може передбачати передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання у порядку, встановленому статтею 37 цього Закону. Відповідно до ст.37 ЗУ "Про іпотеку", Іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, є договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками та передбачає передачу іпотекодержателю прав власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язаних Іпотекодержатель набуває предмет іпотеки у власність за вартістю, визначеною н момент такого набуття на підставі оцінки предмета іпотеки суб'єктом оціночної діяльності. У разі набуття права власності на предмет іпотеки іпотекодержатель зобов'язаний відшкодувати іпотекодавцю перевищення 90 відсотків вартості предмета іпотеки над розміром забезпечених іпотекою вимог іпотекодержателя. Згідно зі ст. 35 ЗУ "Про іпотеку", у разі порушення основного зобов'язання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику письмову вимогу про усунення порушення, в якому зазначається стислий зміст порушених зобов'язань, вимога про виконання порушеного зобов'язання у не менш ніж тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі прийняти рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Положення частини першої цієї статті не є перешкодою для реалізації прав іпотекодержателя звернутись у будь-який час за захистом своїх порушених прав д суду у встановленому законом порядку. Відповідно до ст. 13 ЦК України, цивільні права особа здійснює у межах, наданих їй договором або актами цивільного законодавства. Не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах. Відповідно до ст.14 ЦК України, цивільні обов'язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Відповідно до п. 39 Постанови пленуму ВСУ №5 від 30.04.2012 року, ... суди мають виходити з того, що не виключається можливість звернення стягнення на предмет іпотеки і набуття іпотекодержателем права власності на нього за рішенням суду. В разі встановлення такого способу звернення стягнення на предмет іпотеки в договорі, іпотекодержатель на підставі частини другої статті 16 ЦК має праве вимагати застосування його судом. Таким чином, суд вважає, що оскільки Відповідач свої зобов'язання за кредитним договором не виконав, позовні вимоги щодо звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом передачі та набуття у власність підлягають задоволенню у повному обсязі. У зв`язку з розглядом справи позивач сплатив судовий збір у розмірі 3654,00 гривень, про що документально підтверджено доданим до матеріалів справи квитанціями (а.с.5). Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Суд вважає, що судові витрати, які витратив позивач мають бути відшкодовані позивачу за рахунок відповідача [PERSON] у сумі 4384,80 грн. На підставі викладеного й

Outcome: approved