Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-06 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до Будівельного управління № 1 ПРАТ "Укргазбуд", ПРАТ "Укргазбуд", третя особа управління\~ виконавчої дирекції\~ Фонду соціального страхування України в Чернігівській області\~ про встановлення факту роботи за посадою заступника начальника автобази мотивуючи свої вимоги тим, що з 1972 року він працював автослюсарем 5-го розряду в структурному підрозділі «Главукрнефтегазбуд» (правонаступником якого є БУ-1). Наказом Автобази №3 «Главукрнефтегазбуд» від 19.11.1975 р. за №107 його було переведено на посаду водія - наставника 1-го класу на автомобіль МАЗ- 503 з 01.11.1975 року. 05.02.1980 р. він отримав трудове каліцтво, коли потрапив у ДТП та отримав травму. 01.10.1983 р. позивача було переведено виконуючим обов'язки майстра по комплектації агрегатів і запчастин. 01.01.1985 р. переведений на посаду майстра автоколони №1. 01.03.1985 р. переведений на посаду старшого майстра по комплектації, 01.06.1986 р. переведений старшим майстром РММ, 01.10.1986 р. переведений виконуючим обов'язки зам начальника автобази, 23.11.1987 р. наказом №176 переведений мойщиком автомашин по 3-му розряду, однак вказаний наказ анульовано, у зв'язку з виходом на пенсію 10.05.1988 р. по інвалідності. Вперше третя група інвалідності від трудового каліцтва позивачу була встановлена 22.09.1983 р. обласною ЛТЕК №1, а 50% втрати працездатності встановлено з 13.08.1987 р. Згідно акту огляду у МСЕК від 05.05.1993р. [PERSON] була затверджена 1 група інвалідності від трудового каліцтва та зору і встановлено 100% втрати працездатності безстроково.У зв'язку з цим відповідачем було визначено розмір втрати професійної працездатності та здійснювалися виплати втраченого заробітку. Спочатку довідкою №253 від 09.10.2001 року БУ-1 визначено втрачений заробіток у розмірі 111,89 грн. У подальшому БУ-1 проведено перерахунок та довідкою №327 від 05.12.2007 року визначено втрачений заробіток у розмірі 462,70 грн.. Вказаний розмір визначений виходячи ізсереднього заробітку водіїв Автобази №3 «Главукрнефтегазбуд» в період січень-квітень 1992 р. На підставі вище зазначеної довідки Прилуцьке відділення дирекції фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань здійснює виплати позивачу сум відшкодування шкоди з 01.04.2001 р. У подальшому підприємством БУ-1 передавались до Прилуцького ВВД ФССНВВП нові довідки, а саме за №239 від 09.11.2009 р. про розмір втраченого заробітку 807.31 грн. та за №278 від 08.12.2009 р. про розмір втраченого заробітку 1088,97 грн. за станом 01.04.2001р. Перерахунок розміру відшкодування шкоди в даних довідках здійснений за середньомісячним заробітком заступника директора автобази №3 із застосуванням коефіцієнтів підвищення тарифних ставок директора автобази. Однак Прилуцьким ВВД ФССНВВП було прийнято рішення не проводити підвищення розміру втраченого заробітку з 462.70 грн. до 807,31 три. або ж до 1088.97 грн., оскільки Територіальною державною інспекцією праці у Чернігівській області було повідомлено, що розрахунок відшкодування шкоди в сумі 807,31 грн. вважають проведеним неправильно, а дійсною вважають суму, яка розрахована на виконання припису від 31.08.2007р.. тобто 462,70 грн. станом 01.04.2001р.. Крім того за наслідками проведення перевірки головне управління держпраці у Київській області зазначало, що у разі встановлення судом факту невірної назви займаної позивачем посади водій-наставник з одночасним встановленням правильної назви професії (посади), яка відповідає основному змісту виконуваних мною робіт, перерахунок сум відшкодування повинен бути проведеним знову, виходячи з нової назви професії, в порядку передбаченому законодавством. Посилаючись на ті обставини, що хоча позивач і перебував на посаді водія-наставника, але фактично водієм не працював, так як взагалі не має посвідчення водія та не вміє керувати автомобілем, натомість у період перебування на даній посаді, в тому числі на день отримання трудового каліцтва 05.02.1980 року, виконував роботи, які за своїм змістом не відносяться ні до трудових обов»язків водія ні до обов»язків водія-наставника, зокрема був відповідальним за капітальний ремонт техніки, матеріальне забезпечення автобази №1 необхідними запчастинами до автотехніки і матеріалами, виконував інші роботи, характерні для обов»язків саме заступника начальника автобази, а тому і просить суд встановити факт виконання ним на день ушкодження здоров»я 05 лютого 1980 року роботи за посадою заступника начальника по постачанню автобази № 3 «Главукрнефтегазбуд». В судовому засіданні позивач та його представник підтримали заявлені вимоги та просили суд їх задовольнити в повному обсязі, пославшись при цьому на обставини, вказані в заяві. В судові засідання представники Будівельного управління № 1 ПРАТ "Укргазбуд" та ПРАТ "Укргазбуд" не з»явилися, хоча про день, час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином. Представник управління\~ виконавчої дирекції\~ Фонду соціального страхування України в Чернігівській області\~ в судовому засіданні не визнав позовні вимоги [PERSON] та при цьому подав письмові заперечення на позовну заяву, в яких просив суд відмовити в задоволенні позову. Позивач та його представник не заперечують проти ухвалення заочного рішення на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до ст. 224 ЦПК України, суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Суд, заслухавши пояснення учасників судового процесу, допитавши свідка, дослідивши та оцінивши наявні докази, вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.\~\~ Так, судом встановлено, що [PERSON] згідно записів в трудовій книжці виданої 16 лютого 1965 року [PERSON] в період з 15.06.1972 року по 10.05.1988 року працював в структурному підрозділі «Главукрнефтегазбуд» (правонаступником якого є БУ-1), а саме : -15.06.1972 року зарахований автослюсарем 5-го розряду (наказ № 113-к від 15.06.1972р.) -01.11.1975 року переведений водієм-наставником 1 класу (наказ від 19.11.1975 р. за №107) -01.10.1983 року переведений виконуючим обов'язки майстра по комплектації агрегатів і запчастин -01.01.1985 року переведений на посаду майстра автоколони №1 -01.03.1985 року переведений на посаду старшого майстра по комплектації, -01.06.1986 р. переведений старшим майстром РММ, -01.10.1986 р. переведений виконуючим обов'язки зам. начальника автобази, -23.11.1987 р. переведений мойщиком автомашин по 3-му розряду -10.05.1988р. звільнений за ст.. 40 п. 2 КЗпП в зв»язку з виходом н пенсію. Допитаний в судовому засіданні, як свідок, [PERSON], стверджував, що [PERSON] він знає, так як працювали разом в автобазі № 3 він головним інженером , а [PERSON] постачальником, за ним був закріплений автомобіль ГАЗ-51 з водієм. У 1987 році він був в.о.начальника автобази та перевів [PERSON] заступником начальника по постачанню автомобази № 3. Позивач являється інвалідом по зору, а тому автомобілем не керував, завжди їздив разом з водієм. У період каліцтва [PERSON] - 05.02.1980 року він на автомобазі не працював. Волович, Гайдай та [PERSON] на базі працювали постачальниками. Штатний розпис в м. Києві затверджувався кожен рік і ця посада була постійна. Допитаний в судовому засіданні, як свідок, [PERSON] стверджував, що з 1976 року - 1994 роки працював разом з [PERSON] на атобазі № 3. Він водієм, а [PERSON] постачальником і весь час возив його автомобілем. [PERSON] за рулем автомобіля не їздив бо мав вади зору, він його возив на автомобілі. Допитаний в судовому засіданні, як свідок, [PERSON] стверджував, що вона працювала в кадрах на атобазі № 3. У трудовій книжці [PERSON] зазначено, що він працював механіком, наставником водія, заступником начальника. Після лікування [PERSON] шофером ніколи не працював. Весь час [PERSON] працював постачальником, привозив різні запчастини на підприємство, за ним був закріплений автомобіль з шофером. Волович був начальником постачальників, а [PERSON] заступником начальника. Допитаний в судовому засіданні, як свідок, [PERSON] стверджував, що з 1980 року [PERSON]Я, працював заступником начальника автобази № 3. Виконував обов"язки постачальника, «вибивав» запчастини для підприєиства. Допитаний в судовому засіданні, як свідок, [PERSON], стверджував, що на автобазі він працював з 1981 року і [PERSON] весь час працював у відділі збуту, постачальником, привозив запчастини. Водієм він ніколи не працював. Інколи він його возив на своєму автомобілі і в обов"язки [PERSON] входило привозити запчастини на підприємство. Згідно копії із витягу із акту огляду у МСЕК (до довідки [PERSON]. МСЕ№ 000037) вбачається, що [PERSON] [INFO] є інвалідом першої групи, безстроково, причина інвалідності трудове ушкодження по зору (а.с. 5) Як вбачається із повідомлення від 28.07.2017 року № 31/25/14-693 ТСЦ 7442 Регіонального сервісного центру МВС в Чернігівській області згідно комп»ютерного обліку ТСЦ 7442 [PERSON] 19.06.192 року народження посвідчення водія не отримував. З урахуванням наведеного, у суду не має підстав ставити під сумнів достовірність і правдивість фактів повідомлених свідками, дані про їх заінтересованість в результаті розгляду справи відсутні, їх показання об`єктивно підтверджуються і не суперечать іншим зібраним у справі доказам, оскільки маючи інвалідність по зору [PERSON] не міг працювати водієм та водієм наставником, так як не отримував посвідчення водія. На підставі вище викладеного

Outcome: approved