Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-15 00:00:00

27.06.2019 позивач [PERSON] подала до суду позовну заяву до [PERSON] , в якій просить суд стягувати з відповідача аліменти на утримання неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , щомісячно у розмірі 1/2 частки від його заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з часу подання нею позовної заяви і до досягнення дітьми повноліття. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилається на те, що 16.05.2009 вона уклала шлюб з відповідачем і у шлюбі в них народилося троє дітей: син [PERSON] , [INFO] , дочки [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Вказує, що діти знаходяться на її утриманні, відповідач гроші на утримання дітей виділяє нерегулярно, хоча працює та щомісячно отримує заробітну плату. Добровільно досягти згоди з відповідачем щодо щомісячного утримання дітей вона не змогла, тому змушена звернутитсь до суду. Ухвалою суду від 04.08.2020 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження, призначено судове засідання. У судове засідання позивча не з`явилась. ЇЇ представник позивача [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримав з підстав наведених у позовній заяві. Додатково вказав, що відповідач працює ВП "Львівська дистанція колії", щомісячно отримує заробітну плату, а тому має можливість надавати кошти на утримання дітей. Однак він такі кошти сплачує не завжди, а тому вважає, що є підстави для стягнення аліментів у судовому порядку. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні позов не визнав, зазначив, що здійснює перекази грошей позивачці, однак не заперечив, що робить це нерегулярно. Зазначив, що має квитанції про переказ грошей позивачці, однак не може підтвердити точну суму грошей, які він переказував. Вважає, що оскільки він купує дітям речі, інколи дає гроші, і один із синів зараз проживає з ним, тому він не повинен сплачувати аліменти. Заслухавши представника позивача, відповідача, дослідивши матеріали цивільної справи у їх сукупності та взаємозв`язку, суд встановив наступні обставини справи та відповідні до них правовідносини. [PERSON] та [PERSON] перебувають у шлюбі з 16.05.2009, що доводиться копією свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] (а.с.9). В шлюбі сторони мають трьох дітей: [PERSON] , [INFO] (копія свідоцтва про народження серії [NUMBER] (а.с. 10); [PERSON] , [INFO] (копія свідоцтва про народження серії [NUMBER] (а.с.11); [PERSON] , [INFO] (копія свідоцтва про народження серії [NUMBER] (а.с.12). Довідкою виконавчого комітету Ластівківської сільської ради Турківського району Львівської області від 10.06.2019 №465 доводиться, що троє дітей сторін проживають з матір`ю [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . Позивач у позовній заяві, а також її представник в судовому засіданні вказали, що відповідач ухиляється від свого обов`язку утримувати їх неповнолітніх дітей, а тому просить вирішити спір, який виник з цього приводу, в судовому порядку. У свою чергу, відповідач позов не визнав з тієї підстави, що він надає кошти дітям, однак нерегулярно, один син проживає з ним. Відтак, суд встановив, що між сторонами виник спір щодо обов`язку відповідача як батька утримувати дітей, який регулюється нормами Глави 15 "Обов`язок матері, батька утримувати дитину та його виконання" Розділу ІІ Сімейного кодексу України. Так, відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. А відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Матеріалами справи встановлено та неспростовано відповідачем належними доказами, що троє неповнолітніх дітей сторін у справі проживають разом із матір`ю [PERSON] . Твердження відповідача про те, що один із синів проживає з ним, а тому він не повинен сплачуввати на нього аліменти не знайшли свого підтвердження, так як він сам ствердив, що це лише декілька днів син проживає з ним. Водночас питання про визначення місця проживання дітей він з позивачем не вирішував. Відтак, позивач підставно звернулась до суду з позовом про стягнення аліментів як той з батьків, з ким проживають діти. У свою чергу суд встановив, що відповідач не виконує свого батьківського обов`язку щодо утримання дітей. Позивач просить суд визначити розмір аліментів на утримання трьох неповнолітніх дітей у розмірі 1/2 частини доходу відповідача. Відповідно до положень ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. З урахуванням наведених положень закону при визначенні розміру аліментів суд враховує вік та стан здоров`я дітей, те, що відповідач працює у ВП "Львівська дистанція колії" та отримує щомісячно заробітну плату, у суду відсутні відомості про те, що відповідач є непрацездатною особою чи те, що на його утриманні є інші діти чи непрацездатні особи, і в судовому засіданні відповідач таких не надав. Щодо доводів відповідача, що він інколи дає кошти на утримання дітей, а тому підстав для стягнення їх в судовому порядку немає, то такі суд вважає неприйнятними, оскільки згідно з положеннями ст. 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними або ж за рішення суду. А як встановлено судом у ході розгляду справи, сторони не досягли домовленості щодо участі відповідача в утриманні неповнолітніх дітей, а нерегулярні виплати коштів відповідачем не можуть бути розцінені як виконання ним свого обов`язку щодо утримання дітей. Між сторонами є спір щодо цього, а відтак аліменти необхідно присудити за рішенням суду. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. З урахуванням усіх досліджених обставин справи, перевірених доказами, суд дійшов висновку, що стягнення аліментів на утримання дітей у розмірі 1/2 частини доходу є підставним та підлягає до задоволення. Суд вважає, що такий розмір аліментів є обґрунтований, справедливий, необхідний та достатній для забезпечення гармонійного розвитку дітей. Вирішуючи питання судових витрат суд виходить з наступного. Судові витрати в цій справі складаються з судового збору та витрат на професійну правничу допомогу. Згідно ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли. З урахуванням задоволених вимог позивача, яка згідно п.3 ч.5 Закону Укриїни "Про судовий збір" звільнена від сплати судового збору, то на відповідача покладаються судові витрати у вигляді судового збору в розмірі 768,40 грн. за подання позовної заяви позивачкою (на підставі ставок, що діяли на момент вчинення процесуальної дії) і підлягають стягненню в дохід державного бюджету України. Вирішуючи питання судових витрат на професійну правову допомогу, суд виходить з наступного. Відповідно до положень ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Представник позивача адвокат Канарєєв І.О. на підтвердження витрат на професійну правову допомогу в розмірі 2600 грн подав суду квитанцію від 19.06.2019 про одержання від [PERSON] 1600 грн. за надання професійної правничої допомоги; договір про надання правової (правничої) допомоги від 19.06.2019; договір про оплату послуг за надання правової (правничої) допомоги від 19.06.2019 та опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом від 16.09.2020, згідно з яким 1600 грн. за надання п`яти юридичних консультацій та підготовки цивільного позову з двома позовними вимогами та за участь у двох судових засіданнях - 1000 грн. ( 500 грн. за участь в одному судовому засіданні). Відповідач вважає вказаний розмір завищеним. Згідно з вимогами ч. 4 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Вирішуючи розмір вказаних витрат з урахуванням вказаних вище вимог, зокрема виходячи з критеріїв співмірності, розумності та реальності таких витрат, виходячи з категорії справи та її незначної складності, яка в свою чергу є малозначною, виконананої роботи адвокатом - надання консультації та готування позову, участі у двох судових засіданнях, суд дійшов висновку що до стягнення з відповідача підлягають витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 1300 грн.

Outcome: approved