Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-12 00:00:00

10 квітня 2019 року [PERSON] через свого представника звернулася до суду з позовом до Київського районного у місті Полтаві відділу Державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Полтавській області про встановлення національності та внесення відомостей до актового запису про народження. В обґрунтування позову позивач посилається на те, що вона народилася [INFO] в місті Полтаві. ЇЇ батьком був [PERSON] , за національністю - єврей, матір`ю позивачки була [PERSON] - єврейка. У 1941 році сім`я була змушена покинути м. Полтаву та переселитись до м. Бухара, з метою переховування від національних переслідувань, батько пішов воювати та загинув від поранення у м. Москві у 1943 році, де й був похований. Документів про народження позивачки, її батьків, свідоцтва про реєстрації шлюбу батьків позивачки не збереглося. [INFO] мати позивачки [PERSON] померла. [PERSON] звернулась до відділу РАЦС та обласного архіву з метою відновлення втрачених відомостей про її народження, на що отримала відповідь, що книги реєстрації актових записів про народження за 1937 рік не збереглися. На її заяву до відповідача про поновлення актового запису цивільного стану про народження, 12.12.2018 року Київським районним у місті Полтаві відділом ДРАЦС Головного територіального управління юстиції у Полтавській області було складено поновлений актовий запис про народження № 16 на [PERSON] , проте, у виданому свідоцтві про народження позивачки відсутні відомості про її національність, у графах батько, мати стоять прочерки. На її повторну заяву від 02.02.2019 року щодо внесення змін до актового запису про народження, відмовлено у внесенні відповідних змін у зв`язку з відсутністю інформації щодо батьків. При цьому, відомості про народження [PERSON] , а також про її походження породжує для позивачки певні правові наслідки. На даний час у позивачки виникла необхідність відновити відомості про її народження, національність, а також відомості про її батьків та внести зміни до актового запису про її народження. Ухвалою Київського районного суду м.Полтави від 12.04.2019 року було відкрито провадження у справі, яку вирішено було розглядати в спрощеному позовному провадженні з повідомленням сторін. 13.06.2019 року до суду від представника позивача надійшла заява про уточнення позовних вимог, в якій він просив встановити національність позивача та зобов`язати відповідача внести зміни до актового запису про народження [PERSON] , вказавши інформацію про батьків. У судовому засіданні представник позивача уточнені позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що при винесенні рішення покладається на розсуд суду, в подальшому надала заяву про розгляд справи без її участі. Суд, заслухавши учасників судового розгляду, дослідивши докази, аналізуючи обставини, встановив наступне. Згідно відомостей паспорта громадянина України [PERSON] народилася [INFO] в місті Полтаві. Допитані в судовому засіданні свідки [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] пояснили, що батьками [PERSON] були [PERSON] та [PERSON] . Батько [PERSON] загинув під час війни, а матір змушена була залишити місто в період німецької окупації та виїхати до Узбекистану щоб уберегтися від націоналістичних переслідувань з боку німців. Пізніше вона повернулася з доньками та проживала до самої смерті в м.Полтаві. Згідно листа центру розшуку інформації Російського Червоного хреста [PERSON] з доньками з 17.11.1941 року була евакуйована та проживала в м . Бухара Узбекської РСР. Національність [PERSON] зазначена - єврейка. [PERSON] померла [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серія [NUMBER] . Відповідно свідоцтва про одруження від 20.12.1963 року [PERSON] одружилась з [PERSON] і змінила прізвище з [PERSON] на [PERSON] . В свідоцтві про одруження національність позивача зазначена як «єврейка». [INFO] [PERSON] народила сина [PERSON] , згідно відомостей з свідоцтва про народження [PERSON] національність його матері [PERSON] зазначена як «єврейка». 12.12.2018 року Київським районним у місті Полтаві відділом ДРАЦС Головного територіального управління юстиції у Полтавській області було складено поновлений актовий запис про народження № 16 на [PERSON] , у виданому Свідоцтві про народження позивачки відсутні відомості про її національність, у графах батько, мати стоять прочерки. Листом відповідача від 13.02.2019 року за № 1/16.23-03-23 у внесенні відомостей про батьків позивачці відмовлено у зв`язку з відсутністю інформації щодо батьків. Згідно відповідей з Державного архіву Полтавської області встановлено, що книги реєстрації актових записів громадянського стану по м.Полтава за 1935,1936,1937 рік на зберігання до державного архіву не надходили. Значна частина документів довоєнного періоду втрачена у період тимчасової окупації Полтавщини (1941-1943 р.р.) нацистськими загарбниками. Згідно ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Відносини, пов`язані з проведенням державної реєстрації актів цивільного стану, внесенням до актових записів цивільного стану змін, їх поновленням і анулюванням, визначення засад діяльності органів державної реєстрації актів цивільного стану регулюються положеннями Закону України "Про державну реєстрацію актів цивільного стану" від 01.07.2010 №2398-VI (далі - Закон №2398-VІ). Відповідно до ст. 300 ЦК України фізична особа має право на індивідуальність, збереження своєї національної, культурної, релігійної, мовної самобутності. На час народження заявниці чинним законодавством передбачалось внесення до актових записів про народження даних про батьків. Так, статтею 162 Кодексу законів про шлюб і сім`ю передбачено, що порядок реєстрації актів громадянського стану здійснюється у відповідності з Правилами реєстрації актів громадянського стану, Положеннями про порядок зміни, доповнення, поновлення та анулювання записів актів громадянського стану, порядоку і строків зберігання актових книг, затверджених Міністерством юстиції України. Згідно Інструкції «Про порядок реєстрації актів громадянського стану в Українській СРСР» від 29 грудня 1984 року зі змінами і доповненнями, внесеними Мін`юстом України 19 квітня 1994 р. N 15/5 в актові записи про народження вносились відомості про місце і дату народження дитини, а також про її батьків, в тому числі про національність і громадянство батьків. Відповідно до статті 6 Закону №2398-VІ відділи державної реєстрації актів цивільного стану проводять державну реєстрацію народження фізичної особи та її походження, шлюбу, розірвання шлюбу, зміни імені, смерті, вносять зміни до актових записів цивільного стану, поновлюють та анулюють їх; формують Державний реєстр актів цивільного стану громадян, ведуть його, зберігають архівний фонд; здійснюють відповідно до законодавства інші повноваження. Згідно зі статтею 22 Закону №2398-VІ внесення змін до актового запису цивільного стану проводиться відповідним органом державної реєстрації актів цивільного стану за наявності достатніх підстав. За наслідками перевірки зібраних документів орган державної реєстрації актів цивільного стану складає обґрунтований висновок про внесення змін до актового запису цивільного стану або про відмову в цьому. У разі відмови у внесенні змін до актового запису цивільного стану у висновку вказуються причини відмови та зазначається про можливість її оскарження в судовому порядку. Внесення змін до актового запису цивільного стану проводиться, зокрема, за заявою особи, щодо якої складено актовий запис, спадкоємців померлого. Заява про внесення змін до актового запису цивільного стану подається до відповідного органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем проживання заявника, а у випадках, передбачених законодавством, - за місцем зберігання актового запису цивільного стану (частини друга, третя статті 22 Закону №2398-VІ). Відповідно до статті 11 Закону України "Про національні меншини в Україні" від 25.06.1992 №2494-XII (далі - Закон №2494-XII) громадяни України мають право вільно обирати та відновлювати національність. Примушення громадян у будь-якій формі до відмови від своєї національності не допускається. Згідно положень статей 1, 3 Закону №2494-XII Україна гарантує громадянам республіки незалежно від їх національного походження рівні політичні, соціальні, економічні та культурні права і свободи, підтримує розвиток національної самосвідомості й самовиявлення. Усі громадяни України користуються захистом держави на рівних підставах. При забезпеченні прав осіб, які належать до національних меншин, держава виходить з того, що вони є невід`ємною частиною загальновизнаних прав людини. До національних меншин належать групи громадян України, які не є українцями за національністю, виявляють почуття національного самоусвідомлення та спільності між собою. Статтею 3 Рамкової конвенції про захист національних меншин, ратифікованої Законом України від 09.12.1997 №703/97-ВР, визначено, що кожна особа, яка належить до національної меншини, має право вільно вирішувати, вважатися їй, чи не вважатися такою, і таке рішення або здійснення прав у зв`язку з ним не повинно зашкоджувати такій особі. Згідно з пунктом 2.16.7 Правил №96/5 на підставі рішення суду про внесення змін, доповнень або виправлень в актові записи цивільного стану вносяться відповідні зміни, які зазначені в рішенні суду. Національна належність особи є актом особистого самовизначення особи і не впливає на її публічно-правові відносини з державою. Фіксація факту національності особи у документі, що посвідчує особу, чи в актових записах громадянського стану створює перешкоду вільному обранню чи відновленню національності, оскільки ставить таке обрання чи відновлення у залежність від рішення державного органу. У відповідності до вимог ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інші обставини, які мають значення для вирішення справи. В позасудовому порядку встановити приналежність до певної національності є неможливим. Системний аналіз зазначених норм дає підстави для висновку про те, що позивач має право ідентифікувати свою національність як "єврейка" та проводити впорядкування документів для реалізації своїх особистих прав. Тому, суд приходить до висновку, що вимоги [PERSON] про встановлення національності підлягають задоволенню. Аналізуючи положення Наказу №96/5 від 12.01.2011 року Міністерства юстиції України «Про затвердження Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання» де в п.2.13. зазначено, що підставою для внесення змін в актові записи цивільного стану є: рішення суду про визнання батьківства (материнства), усиновлення (удочеріння), про скасування раніше винесеного рішення суду про визнання батьківства, виключення відомостей про батька (матір) дитини з актового запису про народження, скасування або визнання усиновлення (удочеріння) недійсним, про визнання шлюбу недійсним, установлення неправильності в актовому записі цивільного стану та інші, у яких зазначено про внесення конкретних змін в актові записи цивільного стану. Оскільки позивач не ставила вимоги про встановлення чи визнання батьківства, то суд приходить до висновку, що вимоги про зобов`язання внесення змін до актового запису про народження в частині зазначення відомостей про батьків задоволенню не підлягають. На підставі викладеного та ст. 300 ЦК України,

Outcome: partial