Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-04 00:00:00

ОП "Кримтеплокомуненерго" звернулося із позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості за надані послуги з теплопостачання в сумі 8747,08 грн., а також судових витрат по справі. Заяву обґрунтували тим, що позивачем відповідачу надані послуги з теплопостачання. Згідно ст.ст.510,526, 610,614 ЦК України зобов'язання повинно виконуватися належно. Відповідач мешкає за адресою: [ADDRESS], та зобов'язаний проводити оплату по рахункам абонентської книжки по тарифам, затвердженим у встановленому порядку. Не дивлячись на повідомлення позивача на адресу відповідача про борг в сумі 8747,08 грн., заборгованість відповідачем добровільно не погашена, у зв'язку з чим позивач несе значні збитки, що стало підставою для звернення із заявою до суду. У судове засідання представник позивача не з'явився, подав заяву, згідно якої вимоги позову зменшені до 8286,84 грн., які згідно поданої заяви від 05.02.2014 року підтримані. Відповідач в судове засідання повторно не з'явився, про час і місце судового засідання повідомлявся належним чином. Суду надіслано заперечення, згідно якого відповідач просив про застосування наслідків пропуску строку позовної давності. Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Суд, всебічно з'ясувавши обставини, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні, вважає що позовна заява підлягає задоволенню частково з наступних підстав. Відповідно ст.67,68 ЖК України наймач зобов'язаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги, що беруться крім квартирної плати згідно встановленим тарифам. Відповідач, який є наймачем квартири в [ADDRESS], ці зобов'язання не виконує, послуги за користування тепловою енергією не сплачує, в результаті чого склалася заборгованість в сумі 8286,84 грн. з 01.11.1999 року станом на 31.12.2013 року, що підтверджується довідкою ОП "Кримтеплокомуненерго" та матеріалами справи (а.с.4-8, 23-28). В силу ст.599 ЦК України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Відповідно ст.610, 611 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: сплата неустойки, відшкодування збитків та моральної шкоди, та інше. Отже між сторонами виникли правовідносини з приводу постачання теплової енергії, які регулюються Законом України "Про житлово-комунальні послуги" та Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, які затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 р. № 630. Згідно зі ст. 68 ЖК України, п. 5 ч. 3 ст. 20 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" споживач зобов'язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Відповідно до ст. 13 вказаного Закону до числа житлово-комунальних послуг відносяться й послуги з централізованого опалення. Згідно з п. 18 Правил розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць. Законом України "Про житлово-комунальні послуги" від 24.06.2004 року ст.20 ч.1 п.5 передбачено, що споживач має право на зменшення розміру плати за надані послуги в разі їх ненадання або надання не вповному обсязі, зниження їх якості в порядку, визначеному договором або законодавством, а ч.3 п.5 передбачено обов'язок оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. До прийняття вказаного Закону застосовувалися "Правила надання населенню послуг по водо-, теплопостачанню і водовідведенню", затверджені Постановою Кабінету Міністрів України 30.12.1997 року № 1497, які передбачали такий же порядок надання послуг та розрахунок за них. Що стосується розміру боргу за спожиту теплову енергію, яка підлягає стягненню з відповідача, то в цій частині суд дійшов висновку про необхідність застосування загального строку позовної давності у три роки, встановленого ст.71 ЦК Української РСР (в редакції 1963 року), оскільки правовідносини виникли до введення в дію нового Цивільного кодексу України (в редакції 2003 року), і продовжувалися до часу звернення з позовом до суду, також є заява відповідача про застосування наслідків пропуску строку позовної давності, передбачені статтею 257 ЦК України (в редакції 2003 року). Відповідно ст.257 ЦК України, встановлений 3-річний строк для звернення до суду за захистом порушеного права, який є процесуальним і з пропуском якого втрачається право на виконання відповідних дій. Тому, беручи до уваги всі зазначені обставини, аналізуючи докази у справі, подання позивачем позову 26.11.2013 року, заяви про видачу судового наказу - 27.09.2013 року із заборгованості, що в цілому виникла за період з 01.11.1999 року та станом на 01.07.2013 року, з урахуванням строку позовної давності, часткової оплати заборгованості, стягненню підлягає заборгованість з вересня 2010 року по 01.07.2013 року (відповідно періоду, зазначеного в позовній заяві та заяві про видачу судового наказу: заборгованість 2010 рік - 779,37 грн., 2011 рік - 460,96 грн., 2012 рік - переплата 475,23 грн., 2013 рік на 01.05.2013 року заборгованість - 230,11 грн.) в загальній сумі 995,21 грн. В іншій частині позовні вимоги задоволенню не підлягають. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню судовий збір.

Outcome: partial