Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-19 00:00:00

Представник позивача ПАТ "Дельта Банк" звернувся до Ужгородського міськрайонного суду з позовною заявою до [PERSON] та [PERSON] про стягнення в солідарному порядку заборгованості за кредитним договором №208/Св-06 від 25.10.2006 року. Мотивуючи свої позовні вимоги, позивач вказує на те, що 25 жовтня 2006 року між ТзОВ «Український промисловий банк», правонаступником якого є позивач та відповідачем - [PERSON] було укладено кредитний договір №208/Св-06 згідно якого банк надав останньому суму кредиту у розмірі - 40 000 (сорок тисяч доларів США), зі сплатою 13,5% річних, строком з 25.10.2006 року по 24.10.2021 рік з погашенням суми кредиту та процентів у терміни та порядку, передбачені умовами кредитного договору. В забезпечення виконання позичальником взятих на себе зобов'язань щодо повернення суми кредиту за кредитним договором, між ТзОВ «Український промисловий банк» правонаступником якого є позивач та відповідачем - [PERSON] було укладено договір поруки №208/Zфпор-06-01 від 05.10.2006 р., згідно якого остання поручилася перед Кредитором за виконання усіх зобов'язань позичальника [PERSON] за кредитним договором №208/Св-06 від 25.10.2006 року у їх повному обсязі. Поручитель і боржник несуть перед Кредитором солідарну відповідальність. Однак, взяті на себе зобов'язання, щодо погашення суми отриманого кредиту та сплати відсотків за користування кредитними коштами, у розмірі та строки визначені кредитним договором відповідач [PERSON] належним чином не виконує. Письмову вимогу банку про виконання зобов'язань згідно умов кредитного договору, відповідачем залишено без задоволення. Враховуючи, що відповідач не виконав належним чином своїх зобов'язань за кредитним договором, у зв'язку з чим у нього виникла заборгованість, позивач з врахуванням заяви про збільшення позовних вимог, яку подав в ході судового розгляду просив постановити рішення , яким в солідарному порядку остаточно стягнути з відповідачів на його користь заборгованість, яка станом на 16.06.2014 рік за кредитним договором №208/Св-06 від 25.10.2006 року становить 641 186,55 гривень, з яких: 34 664,93 долари США , що згідно курсу НБУ (100 доларів США - 1172,8837 грн.) станом на 16.06.2014 рік складає 406 579,31 грн. - заборгованість за тілом кредиту; 20 002,60 долари США , що згідно курсу НБУ (100 доларів США - 1172,8837 грн.) складає 234 607,23 грн. - сума заборгованості за відсотками; 08 гривень - комісія за ведення кредиту. Посилаючись на вказані обставини, а також на норми ст.ст. 512-519,526,530,536,553,554, 610,612,629,1046-1050,1054,1056-1 ЦК України, позивач просить суд, з врахуванням заяви про збільшення позовних вимог , стягнути на свою користь з відповідачів в солідарному порядку загальну заборгованість за кредитним договором в сумі 641 186,55 гривень та судові витрати. Представник позивача в судовому засіданні збільшені позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив їх задовольнити з підстав та мотивів викладених у позові. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] у судове засідання повторно не з'явились, про час та місце розгляду справи були повідомлені у встановленому законом порядку, про причини неявки суд не повідомляли, клопотань про відкладення справи та письмових заперечень до суду не надходило. Представник відповідача [PERSON] - [PERSON] в судовому засіданні заперечила проти задоволення позовних вимог в частині стягнення заборгованості з [PERSON], мотивуючи це тим, що відповідач [PERSON] не підписувала договір поруки, що стверджується даними висновку експерта, а отже не пов'язана договірними зобов'язаннями . Крім того, зазначила, що договір поруки між ТзОВ «Український промисловий банк» та [PERSON] укладено 05.10.2006 року, а кредитний договір - 25.10.2006 року. Пояснила, що договір поруки укладається для забезпечення виконання основного зобов'язання, а на момент укладення договору поруки основного зобов'язання не існувало. Заслухавши пояснення представника позивача, заперечення представника відповідача [PERSON], вивчивши та перевіривши в судовому засіданні матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті суд приходить до наступного. Згідно ст. ст. 11, 60 ЦПК України суд розглядає справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень. Судом встановлено, що 25 жовтня 2006 року між ТзОВ «Український промисловий банк» правонаступником якого є ПАТ "Дельта Банк" та відповідачем - [PERSON] було укладено кредитний договір №208/Св-06 згідно якого банк надав останньому суму кредиту у розмірі - 40 000 (сорок тисяч доларів США), зі сплатою 13,5% річних, строком на 180 місяців , з кінцевим терміном повернення коштів не пізніше 24.10.2021 рік, з погашенням суми кредиту та процентів у терміни передбачені умовами кредитного договору, що стверджується кредитним договором №208/Св-06 від 25.10.2006р., копія якого приєднана до матеріалів справи./а.с. 5-9/ Відповідно до п. 1.4. кредит надавався відповідачу [PERSON] на споживчі цілі. Як вбачається із змісту кредитного договору [PERSON] отримав кошти від банку на умовах строковості, зворотності, забезпеченості, платності. Сторони погодили всі істотні умови кредитного договору. Однак, у порушення умов кредитного договору [PERSON] належним чином не виконував взяті на себе зобов'язання по погашенню кредиту та відсотків. Внаслідок цього, станом на 16.06.2014 року в нього утворилась заборгованість по кредитному договору №208/Св-06 від 25.10.2006 року перед кредитором в сумі 641 186,55 гривень, з яких: 34 664,93 долари США , що згідно курсу НБУ (100 доларів США - 1172,8837 грн.) станом на 16.06.2014 року складає 406 579,31 грн. - заборгованість за тілом кредиту; 20 002,60 долари США , що згідно курсу НБУ (100 доларів США - 1172,8837 грн.) станом на 16.06.2014 року складає 234 607,23 грн. - заборгованість за відсотками; 08 гривень - комісія за ведення кредиту. /а.с.119/. В забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором між ТзОВ «Український промисловий банк» правонаступником якого є ПАТ "Дельта Банк" та відповідачем - [PERSON] було укладено договір поруки №208/Zфпор-06-01 від 05.10.2006 р., згідно якого остання поручилася перед Кредитором за виконання усіх зобов'язань Позичальника [PERSON] у їх повному обсязі за кредитним договором №208/Св-06 від 25.10.2006 року. Поручитель і боржник несуть перед Кредитором солідарну відповідальність. /а.с. 10/ Як встановлено судом, згідно висновку експерта № 15/1052 від 05.12.2014 року за результатами судової почеркознавчої експертизи НДЕКЦ в Закарпатській області , підписи у графі "поручитель" у договорі поруки № 208/Zпор-06-01 від 05.10.2006 року виконаний не громадянкою [PERSON], а іншою особою. /а.с. 140-144/ Судом встановлено, що 30.06.2010 року між ТзОВ «Український промисловий банк» , ПАТ "Дельта Банк" та НБУ було укладено договір купівлі-продажу прав вимоги, відповідно до умов якого ПАТ "Дельта Банк" набув права вимоги по кредитному договору №208/Св-06 від 25.10.2006 року. /а.с. 22-26/ Правовідносини між сторонами по справі є цивільно-правовими та урегульовані положеннями ЦК України. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 ЦК України). Договір є обов'язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України). Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків (ч. 1 ст. 626 ЦК України). Визначення поняття зобов'язання міститься у ч. 1 ст. 509 ЦК України. Відповідно до вимог ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Згідно вимог п.1 ч.1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до п.п. 2.4 вказаного кредитного договору повернення кредиту здійснюється щомісячно частками у розмірі не менш як 222,22 доларів США по 10 (десяте) число включно кожного місяця, починаючи з місяця наступного за місяцем отримання кредиту. Відповідно до п.п. 2.7 вказаного кредитного договору нараховані проценти сплачуються позичальником у валюті кредиту по 10 (десяте) число включно кожного наступного місяця, що слідує за місяцем нарахування процентів та одночасно з остаточним поверненням кредиту. Відповідно до п.п.4.2.1 вказаного кредитного договору позичальник зобов'язується здійснювати повернення кредиту, сплату процентів за користування ним, комісій, штрафних санкцій та інших платежів за цим договором у передбачені цим договором строки. У відповідності до ст.ст. 610, 611, 612 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до умов кредитного договору №208/Св-06 від 25.10.2006 року сторони погодили строки та розміри погашення кредиту та виплати відсотків. Відповідно до умов вказаного кредитного договору відповідач [PERSON] зобов'язався щомісяця погашати заборгованість за кредит і сплачувати нараховані проценти. Оскільки судом встановлено, що відповідач [PERSON] не виконав зобов'язання, передбачені вищезазначеним кредитним договором у строк, встановлений цим договором, суд вважає, що у відповідності до ч.1 ст. 612, ст. 610 ЦК України його слід вважати таким, що прострочив виконання зобов'язання. Відповідно до ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 ЦК України. У разі порушення боржником строків сплати чергових платежів, передбачених договором, відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України кредитор протягом усього часу - до встановленого договором строку закінчення виконання останнього зобов'язання - має право заявити в суді вимоги про дострокове повернення тієї частини позики (разом із нарахованими процентами - ст. 1048 ЦК України), що підлягає сплаті. Так як своїх зобов'язань за кредитним договором [PERSON] не виконував належним чином, то у позивача виникло право вимагати від боржника дострокового повернення кредитних коштів. Статтею 1048 ЦК України встановлено право позикодавця (Банку) на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Відповідно до вимог ч.1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до вимог ч.1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Згідно ч. 1 ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Згідно вимог ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов'язання забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник включаючи сплату основного боргу, процентів неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Статтею 543 ЦК України передбачено, що у разі солідарного обов'язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов'язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо. Кредитор, який одержав виконання обов'язку не в повному обсязі від одного із солідарних боржників, має право вимагати недоодержане від решти солідарних боржників. Солідарні боржники за\-лишаються зобов'язаними доти, доки їхній обов'язок не буде виконаний у повному обсязі. Відповідно до умов договору поруки № 208/Zпор-06-01 від 05.10.2006 року укладеного між ТзОВ «Український промисловий банк» та відповідачем - [PERSON] - поручитель відповідає перед кредитором у повному обсязі. Позичальник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники. Так як своїх зобов'язань за кредитним договором [PERSON] не виконував належним чином, то у позивача виникло право вимагати від боржника та поручителя повернення кредитних коштів в солідарному порядку. Доводи представника відповідача [PERSON] про те, що на момент укладення договору поруки №208/Zфпор-06-01 від 05.10.2006 р. між ТзОВ «Український промисловий банк» правонаступником якого є ПАТ "Дельта Банк" та відповідачем - [PERSON] , основного зобов'язання не існувало , так як кредитний договір №208/Св-06 був укладений 25.10.2006 року суд не приймає до уваги, виходячи з наступного. Дата укладення договору поруки №208/Zфпор-06-01 між ТзОВ «Український промисловий банк» та відповідачем - [PERSON] зазначена " 05.10.2006 року" , а кредитний договір №208/Св-06 між ТзОВ «Український промисловий банк» та [PERSON] укладений " 25.10.2006 року". Разом з тим, оціннюючи вказані розбіжності , суд вважає, що в даті укладення договору поруки №208/Zфпор-06-01 допущена описка, оскільки із змісту самого договору поруки вбачається, що він укладений в забезпечення виконання боржником [PERSON] зобов'язань за кредитним договором №208/Св-06 від 25.10.2006 року, за яким боржник зобов'язаний до 24.10.2021 року повернути кредит у розмірі 40 000 доларів США, що спростовує заперечення представника відповідача [PERSON] Доводи представника відповідача [PERSON] про те, що оскільки підпис у графі "поручитель" у договорі поруки № 208/Zпор-06-01 від 05.10.2006 року виконаний не громадянкою [PERSON], а іншою особою, а отже відсутні підстави про стягнення з [PERSON] заборгованості за кредитним договором на думку суду не заслуговують на уваги виходячи з наступного. В силу приписів ст. 204 ЦК України діє презумпція дійсності правочину. Відсутність підпису саме [PERSON] у договорі поруки № 208/Zпор-06-01 від 05.10.2006 року, говорить про відсутність її волевиявлення , що за змістом ст. 203 ЦК України є оспорюваним правочином. За загальним правилом ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами 1 - 3, 5 та 6 ст. 203 цього Кодексу. Разом з тим слід зазначити, що відповідач [PERSON] та її представник в ході судового розгляду не звертались до суду з вимогами про визнання договору поруки № 208/Zпор-06-01 від 05.10.2006 року недійсним. Зважаючи на викладене, з урахуванням всіх обставин справи, враховуючи вимоги ст. 60 ЦПК України - кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, виходячи із принципів розумності та справедливості суд приходить до висновку, що змінені позовні вимоги про дострокове стягнення в солідарному порядку з відповідачів [PERSON] та [PERSON] на користь ПАТ "Дельта банк " згідно кредитного договору №208/Св-06 від 25.10.2006 року заборгованість в сумі 641 186, 55 гривень підлягають до задоволення. Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. На підставі викладеного та

Outcome: approved