Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-22 00:00:00

Позивач по первісному позову звернувся до суду з вказаним позовом мотивуючи свої вимоги тим, що 24 грудня 2009 року між кредитною спілкою "Громада" (далі КС "Громада") та [PERSON] було укладено Генеральний договір про кредитування №8ГН. Відповідно до вказаного договору, позивач зобов'язувався на протязі дії договору - з 24 грудня 2009 року по 24 грудня 2013 року надавати відповідачу окремі кредити, а останній зобов'язувався повернути кредит та сплатити проценти. 29 грудня 2009 року між КС "Громада" та [PERSON] укладено кредитний договір у формі кредитної лінії №421 на суму 950 000 грн., сторони обумовили плату за користування кредитом в розмірі 40 % річних від суми залишку кредиту з кінцевим терміном повернення 25 грудня 2010 року. Позивач виконав зобов'язання по договору та надав [PERSON] кредит 7 траншами на загальну суму 928 583 грн. 18 коп. 25 грудня 2010 року між сторонами укладено додаткову угоду №1 до кредитного договору, зокрема збільшено строк дії договору до 24 місяців та зменшено плату за користування кредитом до 31.55 % річних. 28 грудня 2011 року між вказаними особами укладено додаткову угоду №2 до кредитного договору, зокрема збільшено строк дії договору, з визначенням кінцевого терміну повернення кредиту 25 грудня 2012 року та зменшено плату за користування кредитом до 16,5 % річних. Разом з цим, [PERSON] взяті а себе зобов'язання не виконав, у зв'язку з чим, станом на 23 грудня 2013 року мається заборгованість за кредитом у сумі 826 349 грн. 39 коп., яка складається із заборгованості за кредитом - 628677 грн. 27 коп. та заборгованості по сплаті процентів - 197672 грн. 12 коп. З метою забезпечення виконання зобов'язання [PERSON], укладено договори поруки з [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] Вимоги позивача до останніх про належне виконання умов договору залишились не виконаними, у зв'язку з чим, на підставі ст.ст 1054, 1048, 543 ЦК України, просив стягнути солідарно з відповідачів вище вказану заборгованість у сумі 826 349 грн. 39 коп. та судові витрати. В зустрічній позовній заяві до КС "Громада" [PERSON] вказує, що між ним та спілкою 29 грудня 2009 року було підписано договір поруки №421, за умовами якого він зобов'язувався перед кредитором відповідати в повному обсязі по зобов'язаннях позичальника [PERSON] в сумі 950000 грн., по договору кредиту №421 від 29 грудня 2009 року. Зазначеним договором кредиту було встановлено строк дії договору - 12 місяців, а саме до 25 грудня 2010 року. Разом з тим 25 грудня 2010 року між [PERSON] та КС "Громада" укладено додаткову угоду якою змінено строк дії договору кредиту з 12 до 24 місяців, при цьому його, як поручителя, про це повідомлено не було, незважаючи на те, що збільшився розмір його відповідальності як поручителя. Крім того, зазначає, що п. 3.1 договору поруки, яким передбачено, що договір поруки діє на протязі трьох років після закінчення зобов'язань позичальником та поручителем перед кредитором по кредитному договору №421 від 29 грудня 2009 року, суперечить вимогам ст.ст. 559, 252 ЦК України, у зв'язку з чим на підставі ст.ст. 215, 203 ЦК України має бути визнаний недійсним. Просив визнати недійсним п.3.1 договору поруки №421 п від 29 грудня 2009 року в частині зазначення дії договору поруки на протязі трьох років після закінчення зобов'язань позичальником та поручителем перед кредитором по кредитному договору №421 від 29 грудня 2009 року та визнати припиненим в частині зобов'язань поручителя [PERSON] за вказаним договором поруки. В зустрічних позовних заявах [PERSON] та [PERSON] до КС "Громада" викладені аналогічні доводи як і в позовній заяві [PERSON] та прохання стосовно визнання недійсним частини п.3.1 договору поруки та визнання припиненим договору поруки №421 від 29 грудня 2009 року в частині їх зобов'язань. В судовому засіданні представник КС "Громада" первісний позов підтримала з підстав викладених у позовній заяві, зустрічні позови не визнала, зазначивши, що кредитний договір [PERSON] підписував, що останнім і не заперечується, будь якого психічного тиску на нього під час укладення договору не здійснювалось, він отримав грошові кошти, проте зобов'язання не виконав. Пролонгація кредитного договору з одночасним зменшенням процентної ставки, не є підставою для визнання договору поруки припиненим оскільки обсяг зобов'язань поручителів не збільшився, у зв'язку з чим просила первісний позов задовольнити, в задоволені зустрічних позовів відмовити за безпідставністю. Відповідач за первісним позовом [PERSON] та його представник - адвокат [PERSON] позов не визнали з підстав викладених у позовній заяві, просили в задоволенні позову відмовити. Представники [PERSON], [PERSON], [PERSON] - адвокат [PERSON] та [PERSON] відповідно, первісний позов не визнали, а подані ними зустрічі позови підтримали з підстав викладених у позовній заяві та висловили прохання викладені у позовних заявах. Представник відповідачів [PERSON], [PERSON]. [PERSON] - [PERSON] позовні вимоги не визнав, заперечував проти їх задоволення. Заслухавши пояснення учасників судового розгляду, показання свідків, дослідивши подані сторонами докази, суд приходить до висновку про те, що позов КС "Громада" підлягає задоволенню частково. Позови [PERSON], [PERSON] та [PERSON] підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором фінансова установа зобов'язана надати грошові кошти позичальникові у розмірах та на умовах встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити відсотки. Зі змісту ч. 1 ст. 546, ч. 1 ст. 553 ЦК України вбачається, що виконання зобов'язання може забезпечуватись порукою. За договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Судом встановлено, що 24 грудня 2009 року між кредитною спілкою "Громада" та [PERSON] укладено Генеральний договір про кредитування №8ГН. Відповідно до вказаного договору КС "Громада" зобов'язувалась протягом дії договору - з 24 грудня 2009 року по 24 грудня 2013 року надавати [PERSON] окремі кредити з лімітом 1 000000 грн., а останній зобов'язувався повернути кредит та сплатити проценти. 29 грудня 2009 року, в межах дії договору №8ГН, між КС "Громада" та [PERSON] укладено кредитний договір у формі кредитної лінії №421 на суму 950 000 грн., сторони обумовили плату за користування кредитом в розмірі 40 % річних від суми залишку кредиту, з кінцевим терміном повернення - 25 грудня 2010 року. На підставі додаткових угод до кредитного договору № 421, [PERSON] отримав кредит сімома траншами, а саме 29 грудня 2009 року у сумі 7456046 грн., 2 лютого 2010 року у сумі 29441 грн., 23 лютого 2010 року у сумі 18 445, 88 грн.. 1 березня 2010 року у сумі 30031, 30 грн., 29 квітня 2010 року у сумі 33 446, 5 грн., 27 травня 2010 року у сумі 27160 грн., 30 червня 2010 року у сумі 34012, 50 грн., а всього 928 583 грн. 18 коп., що підтверджується видатковими касовими ордерами. Визначено графік повернення кредитних коштів та процентів за користування ними. З метою забезпечення виконання зобов'язання за вказаним кредитним договором №421 були укладені договори поруки, а саме за №421 п від 29 грудня 2009 року між КС «Громада" та [PERSON], [PERSON], [PERSON], за №421/1 п від 29 грудня 2009 року між КС "Громада" та [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON], та за №421/2 від 25 січня 2011 року між КС "Громада" та [PERSON] Пунктами 1.2. 1.3 вказаних договорів встановлено, що поручитель та позичальник відповідають як солідарні боржники. Поручитель відповідає по зобов'язаннях позичальника в повному об'ємі: за повернення суми кредиту, процентів за його користування. 25 грудня 2010 року між КС "Громада" та [PERSON] укладено додаткову угоду №1, якою внесено зміни до п.1.3, 2.2, 3.4 кредитного договору №421, а саме збільшено строк дії договору до 24 місяців та зменшено плату за користування кредитом до 31,55 % річних, встановлено графік погашення кредиту та процентів. 28 грудня 2011 року між вказаними особами укладено додаткову угоду №2 якою внесено зміни до п.1.3, 2.2, 3.4 кредитного договору №421, а саме збільшено строк дії договору, з визначенням кінцевого терміну повернення кредиту 25 грудня 2012 року та зменшено плату за користування кредитом до 16,5 % річних. З розрахунку заборгованості, дослідженого в судовому засіданні, вбачається, що станом на 23 грудня 2013 за кредитним договором №421 від 29 грудня 2009 року мається заборгованість у сумі 826 349 грн. 39 коп.. яка складається із заборгованості за кредитом - 628677 грн. 27 коп. та заборгованості по сплаті процентів - 197672 грн. 12 коп. Що стосується позовів [PERSON] [PERSON] та [PERSON] про визнання договору поруки припиненим, суд вважає необхідним зазначити наступне. Відповідно до ч. 1 ст. 559 ЦК України порука припиняється у разі зміни зобов'язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності. Зі змісту вказаної норми вбачається, що до припинення поруки призводять такі зміни умов основного зобов'язання без згоди поручителя, які призвели до збільшення обсягу відповідальності останнього. Збільшення відповідальності поручителя внаслідок зміни основного зобов'язання виникає в разі: підвищення розміру процентів; відстрочення виконання, що призводить до збільшення періоду, за який нараховуються проценти за користування чужими грошовими коштами; установлення (збільшення розміру) неустойки; встановлення нових умов щодо порядку зміни процентної ставки в бік збільшення тощо. Як встановлено судом, строк дії кредитного договору №421 від 29 грудня 2009 року і який було забезпечено порукою [PERSON] [PERSON], [PERSON], становив 12 місяців, а саме до 25 грудня 2010 року. Продовжуючи строк дії договору №421 після 25 грудня 2010 року, КС "Громада" не інформувала вказаних поручителів про таку зміну умов договору і вказана обставина сторонами не оспорюється. За таких обставин, суд приходить до висновку, що при продовженні строку дії кредитного договору №421 від 29 грудня 2009 року, збільшився обсяг відповідальності поручителів, оскільки збільшився період, за який нараховувались проценти за користування коштами. Згідно з ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами 1-3, 5 та 6 ст.203 цього Кодексу. Пунктом 3.1 договорів поруки №421 п та №421/1п передбачено, що договір поруки діє протягом трьох років після закінчення зобов'язань позичальником та поручителем перед кредитором по кредитному договору №421 від 29 грудня 2009 року. В обґрунтування позовних вимог позивачі посилались на те, що встановлення строку дії договору поруки протягом трьох років після закінчення зобовязань позичальником та поручителем перед кредитором по кредитному договору не узгоджується з ч. 1 ст. 559 ЦК України та ст. 252 ЦК України. Разом з тим, строк надання кредиту слід розцінювати як строк користування кредитними коштами, а не строк припинення зобовязань за кредитним договором, якщо вони не виконані належним чином та не у повному обсязі, а тому суд приходить до висновку, що в частині визнання недійсним пункту 3.1 договору поруки №421 п від 29 грудня 2009 року укладеного між [PERSON], [PERSON], [PERSON] та кредитною спілкою "Громада" в частині дії цього договору на протязі трьох років після закінчення зобов'язань позичальником та поручителем перед кредитором слід відмовити. З цих же підстав договір поруки №421 від 29 грудня 2009 року укладений між КС "Громада" та [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] слід вважати припиненим, окрім дії п. 3.1 даного договору. Доводи представника [PERSON] про те, що кредитний договір №421 він підписав у зв'язку із наявністю заборгованості за іншим кредитним договором, при цьому грошові кошти в суму 928 583 грн. не отримував, суд вважає безпідставними, оскільки відповідно до ч. 1 ст. 13, ч. 1 ст.627 ЦК України особа здійснює свої цивільні права вільно, на власний розсуд, сторони є вільними в укладенні договору. Як вище встановлено судом, 29 грудня 2009 року між КС "Громада" та [PERSON] укладено кредитний договір №421 і вказаний факт останнім не заперечується. З моменту укладення оспорюваного договору [PERSON] претензій з приводу процедури його укладення чи змісту правочину не мав, виконував умови договору тривалий час - повертав кредитні кошти, що підтверджується касовими ордерами, а з позовом до суду, про визнання цього договору недійсним, звернувся лише після ініціювання КС "Громада" питання про примусове стягнення кредитної заборгованості. Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. На думку суду, [PERSON] не надано доказів щодо застосування з боку представника КС «Громада» або іншої особи психічного тиску відносно нього при укладенні кредитного договору № 421 від 29 грудня 2009 року. За таких обставин, в задоволенні зустрічного позову [PERSON] необхідно відмовити за недоведеністю. Згідно ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею та документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві відповідно до тієї частини вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Підстав для скасування заходу забезпечення позову судом не встановлено. На підставі ст. ст. 13, 202-204, 215, 231, 526, 546, 553, 554, 559, 1054 ЦК України, Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» від 6 листопада 2009 року та

Outcome: partial