Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-14 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідачів про стягнення нарахованої, але не виплаченої заробітної плати. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 18.04.2016 року вона була звільнена за скороченням чисельності штату з посади провідного інженера мостового відділу Львівської філії ДП " Укрдіпродор " - "Західдіпрошлях". На час звільнення заборгованість по заробітній платі становила 20 433,47 грн. Згідно довідки №54/1 від 04.05.2016 року, розрахунок по заробітній платі не проведений. На неодноразові звернення позивача з проханням виплатити заробітну плату за весь період затримки вона отримувала відмови. Крім цього, позивач зазначає, що неправомірними діями відповідачів їй заподіяна моральна шкода, яка пов'язана з постійною відсутністю грошових коштів, неможливістю забезпечувати свою сім'ю, постійно принижуватись позичаючи кошти у друзів та родичів для того, щоб оплатити комунальні послуги та купити ліки. Разом із позивачем також проживають батьки - пенсіонери, які хворіють і усі їхні кошти витрачаються на ліки, що в даний час є дуже дорогими. Просить суд стягнути з відповідачів на свою користь заборгованість по нарахованій але не виплаченій заробітній платі в розмірі 20 433,47 грн., моральну шкоду в розмірі 20 000 грн., середній заробіток за затримку у виплаті заробітної плати у розмірі 11 514,80 грн. та інфляційні збитки за час затримки виплати зарплати у розмірі 313,23 грн. Позивач в судове засідання не з'явилась, подала на адресу суду заяву про розгляд справи у її відсутності, позов підтримує, проти заочного розгляду справи не заперечує. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, про причини неявки суд не повідомив, хоча належним чином повідомлявся про час та місце розгляду справи. Суд, на підставі ст.224 ЦПК України, враховуючи згоду позивача і наявність достатніх даних для вирішення спору, вважає можливим постановити рішення при заочному розгляді справи У зв'язку з тим, що позивачем була подана заява про розгляду справи за його відсутності, те що представник відповідача не з'явився в судове засідання з неповажних причин, враховуючи положення ч.4ст. 169 ЦПК України, суд вирішує розглянути справу на підставі наявних у ній даних та доказів. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав. Відповідно дост.7 Конституції України, право на своєчасне одержання винагороди за працю захищене законом. Згідност.116 КЗпП України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що йому належать, проводиться в день звільнення. На підставі ст. 34 Закону України "Про оплату праці" та ЗУ "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати", підприємства здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати. Статтею 117 КЗпП України передбачено відповідальність за затримку розрахунку при звільненні, а саме - у разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівнику сум у строки, визначеніст.116 КЗпП України, при відсутності спору про їх розмір, підприємство має сплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Судом встановлено, що згідно наказу №23-1к від 18.04.2016 року [PERSON] звільнено у зв'язку із скороченням чисельності працівників і неможливістю переведення на іншу роботу. Згідно довідки №54/1 від 04.05.2016 року, станом на 19.04.2016 року заборгованість по заробітній платі становить 20 433,47 грн. Згідно з п.8 Постанови КМУ від 08.02.1995р. №100, нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період. У разі коли середня місячна заробітна плата визначена законодавством як розрахункова величина для нарахування виплат і допомоги, вона обчислюється шляхом множення середньоденної заробітної плати, розрахованої згідно з абзацом першим цього пункту, на середньомісячне число робочих днів у розрахунковому періоді. Середньомісячне число робочих днів розраховується діленням на 2 сумарного числа робочих днів за останні два календарні місяці згідно з графіком роботи підприємства, установи, організації, встановленим з дотриманням вимог законодавства. Як вбачається з розрахунку середньої заробітної плати, наданого позивачем, середньоденний заробіток згідно довідки №66/1 від 10.05.2016р., становить 130,85 грн. Відтак, 130,85 грн. х 88 днів затримки (з 18 квітня 2016р.( день звільнення) по 15 липня 2016 ( день винесення рішення) становить 11 514,80 грн. Згідно офіційного тлумачення положення частини 2 ст. 233 КЗпП України Конституційний Суд України у рішенні від 15.10.2013р. №9-рп/2013 зазначив, що працівник у разі порушення законодавства про оплату праці має право звернутися до суду з позовом про стягнення сум індексації заробітної плати та компенсації втрати частини заробітної плати у зв'язку з порушенням строків її виплати як складових належної працівнику заробітної плати без обмеження будь-яким строком незалежно від того, чи були такі суми нараховані роботодавцем. Сума інфляційних збитків пов'язаних з несвоєчасною виплатою заробітної плати вираховується згідно індексів інфляції на день виплати заборгованої зарплати. Сама по собі відсутність коштів у роботодавця не виключає його відповідальності. Відповідно до ст. 95 КЗпП України заробітна плата підлягає індексації у встановленому законодавством порядку. Відповідно до ст. 1 ЗУ «Про індексацію грошових доходів населення» індексація грошових доходів населення - це встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодувати подорожчання споживчих товарів та послуг. Об'єктом індексації грошових доходів населення є оплата праці (грошове забезпечення) як грошовий дохід громадян, одержаний ними в гривнях на території України і який немає разового характеру. Відтак позивач просить стягнути з відповідача на свою користь інфляційні збитки за час затримки виплати заробітної плати за період з червня 2015р. по грудень 2015р., що згідно розрахунку, поданого позивачем, становить 313,23 грн. В обґрунтування вимог про відшкодування моральної шкоди позивач посилається на те, що неправомірними діями відповідача відносно порушень трудового законодавства їй була завдана моральна шкода, яка пов'язана з постійною відсутністю грошових коштів, неможливістю забезпечувати свою сім'ю, постійно принижуватись позичаючи кошти у друзів та родичів для того, щоб оплатити комунальні послуги та купити ліки, яку вона оцінює у 20000грн., однак всупереч нормам ст.60 ЦПК України такі вимоги позивачем не доведено. Статтею 237-1 КЗпП України передбачено, що відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться в разі, коли порушення його законних прав призвело до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків або змушує докладати додаткових зусиль для організації свого життя. У відповідності до ст.23 ЦК України, постанови Пленуму Верховного Суду України №4 «Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з ушкодженням здоров'я, із знищенням чи пошкодженням її майна, у душевних стражданнях, які особа перенесла у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої чи членів її сім'ї. Оцінюючи відносини, що склалися між сторонами, суд приходить до висновку про заподіяння моральної шкоди позивачу внаслідок порушення її прав та спричинення моральних страждань, проте оцінює її у розмірі значно меншому ніж заявлено у позові. Згідно з ч.3 ст.88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. На підставі вищевказаного,

Outcome: partial