Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-12 00:00:00

ПАТ «Альфа-Банк» звернувся з позовом до [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Свою заяву позивач пояснює тим, що 25.01.2007 року ВАТ «Сведбанк» (правонаступник ПАТ "Сведбанк") та [PERSON], уклали кредитний договір № 2301/0107/88-756 відповідно до умов якого Банк зобовязується надати [PERSON] кредити у сумі 25000,00 грн., а [PERSON] зобовязується повернути наданий кредит і сплатити проценти за користування в сумі, строки та на умовах, що передбачені Кредитним договором та Додатком № 1 до нього, а саме Графіком погашення кредиту. В забезпечення виконання зобовязань [PERSON], що випливають з Основного договору, відповідно до ст. 553 ЦК України, 25.01.2007 року ВАТ «Сведбанк» (правонаступник ПАТ "Сведбанк") та [PERSON], уклали Договір Поруки №2301/0107/88-756-Р, згідно умов якого [PERSON] як поручитель поручається за виконання [PERSON] обовязків, що виникли на підставі основного договору, або можуть виникнути на підставі нього у майбутньому. 25 травня 2012 року між ПАТ «Сведбанк» та ПАТ «Дельта Банк» відповідно до чинного законодавства України був укладений Договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитними договорами. В свою чергу, 15 червня 2012 року, між ПАТ «Дельта Банк» та ПАТ «Альфа Банк» був укладений Договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитним договором. Згідно вищезазначених угод (договорів) відбулося відступлення права вимоги за Кредитним договором № 2301/0107/88-756 від 25.01.2007 року, що було укладено між ВАТ «Сведбанк» (правонаступник ПАТ "Сведбанк") та [PERSON], на користь ПАТ «Альфа-Банк». Таким чином, на даний час усі права кредитора за вищевказаним Кредитним договором належать ПАТ Альфа-Банк. [PERSON] свої зобовязання за кредитним договором належним чином не виконав, в результаті чого станом на 26.06.2015 року має заборгованість в сумі 12785,25 грн., а тому позивач по справі звернувся до суду із вказаним позовом про стягнення заборгованості із [PERSON] та [PERSON] як із солідарних боржників. В судове засідання представник позивача не зявився, але надав заяву в якій просив справу розглядати за його відсутності, на позовних вимогах наполягав повністю. Не заперечував проти заочного розгляду справи. Представник Відповідача по справі [PERSON], [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги позивача до [PERSON] повністю не визнав, пояснюючи свою позицію тим, що з метою забезпечення виконання зобовязання 25.01.2007 року\~ між ПАТ «Сведбанк» та [PERSON] було укладеного договір поруки. У звязку з невиконанням [PERSON] своїх зобовязань, в 2015 році банк звернувся з позовом про стягнення заборгованості. Однак, як вбачається із договору поруки, в ньому не встановлено строку, після якого порука припиняється, що є в свою чергу порушенням ст. 252 ЦК України, а оскільки договір\~ поруки укладався 25.01.2007 року, а строк не був встановлений, то у відповідності до ч. 4 ст. 559 ЦК України, він має тривалість один рік, а тому 25.01.2008 року закінчився. У звязку з наведеним представник відповідача [PERSON], [PERSON] просив визнати договір поруки від 25.01.2007 року припиненим. Відповідач по справі [PERSON] в судове засідання не зявився, хоча про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином в порядку передбаченому чинним законодавством. Суд бере до уваги, що відповідно до ст. 109 ЦПК України позови до фізичної особи пред'являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її перебування. Відповідно до ч. 9 ст. 110 ЦПК України позови до відповідача, місце реєстрації проживання або перебування якого невідоме, пред'являються за місцезнаходженням майна відповідача чи за останнім відомим зареєстрованим його місцем проживання або перебування чи постійного його заняття (роботи). Зазначені в позовній заяві адреси відповідачів, є останнім відомим їх місцем проживання для відповідача. Окрім того згідно ч. 1 ст. 113 ЦПК України позови до кількох відповідачів, які проживають або знаходяться в різних місцях, пред'являються за місцем проживання або місцезнаходженням одного з відповідачів за вибором позивача. Враховуючи вимоги ч. 1 ст. 157 та ч. 2 ст. 224 ЦПК України, з метою недопущення безпідставного затягування розгляду справи та порушення прав сторін по справі та інших осіб, суд визнав за можливе провести розгляд вказаної справи за відсутності [PERSON] в загальному порядку. Вивчивши матеріали справи та дослідивши всі наявні докази, заслухавши пояснення [PERSON], суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню із наступних підстав. Відповідно до ст..514 ЦК України до нового кредитора переходить право первісного кредитора в зобовязанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Таким чином судом встановлено, що внаслідок укладення вказаних вище договорів відбулася заміна кредитора, а саме ПАТ «Альфа-Банк» набуло статусу нового кредитора - стягувача за договором від 25.01.2007 № 2301/0107/88-756\~позичальником згідно якого є [PERSON]. Відповідно до\~ст. 514 ЦК України\~до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Судом встановлено, що новий кредитор, на виконання вимог ЦК України повідомив боржників про зміну кредитора, однак вимоги сплати суми заборгованості залишилися не виконаними, а тому позивач був змушений звернутися до суду із позовною заявою про стягнення заборгованості. Відповідно до договору поруки від 25.01.2007 року\~ [PERSON] поручився перед ПАТ «Сведбанк» за належне виконання умов [PERSON], кредитного договору № 2301/0107/88-756 від 25.01.2007 року. Як зазначено в п. 10 договору поруки дія цього договору закінчується належним виконанням Позичальником взятих на себе своїх зобовязань по кредитному договору і виконанням Поручителем своїх зобовязань, згідно з умовами цього договору. Частина четверта\~ ст. 559 ЦК України передбачає три випадки визначення строку дії поруки: протягом строку, встановленого договором поруки (перше речення частини четвертої\~статті 559 ЦК України); протягом\~шести місяців\~від дня настання строку виконання основного зобов'язання,\~якщо кредитор не пред'явить вимоги до поручителя\~(друге речення частини четвертої статті 559 ЦК України); протягом одного року від дня укладення договору поруки (якщо строк основного зобов'язання не встановлено або встановлено моментом пред'явлення вимоги),\~якщо кредитор не пред'явить позову до поручителя\~ (третє речення частини четвертої статті 559 ЦК України). Аналіз зазначеної норми права дає підстави для висновку про те, що строк дії поруки (будь-який із зазначених у частині четвертій статті 559 ЦК України) не є строком захисту порушеного права, а є строком існування суб'єктивного права кредитора й суб'єктивного обов'язку поручителя, після закінчення якого вони припиняються. Це означає, що зі збігом цього строку (який є преклюзивним) жодних дій щодо реалізації свого права за договором поруки, у тому числі застосування судових заходів захисту свого права (шляхом пред'явлення позову), кредитор вчиняти не може. З огляду на преклюзивний характер строку поруки й обумовлене цим припинення права кредитора на реалізацію даного виду забезпечення виконання зобов'язань застосоване в другому реченні частини четвертої статті 559 ЦК України словосполучення "пред'явлення вимоги" до поручителя протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання як умови чинності поруки слід розуміти як пред'явлення кредитором у встановленому законом порядку (статті\~61,\~64 Господарського процесуального кодексу України,\~стаття 122 ЦПК України) протягом зазначеного строку саме позовної, а не будь-якої іншої вимоги до поручителя. Зазначене положення при цьому не виключає можливість пред'явлення кредитором до поручителя іншої письмової вимоги про погашення заборгованості за боржника, однак і в такому разі кредитор може звернутися з такою вимогою до суду протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання. Отже, виходячи з положень другого речення частини четвертої статті 559 ЦК України слід дійти висновку про те, що вимогу до поручителя про виконання ним солідарного з боржником зобов'язання за договором повинно бути пред'явлено в судовому порядку в межах строку дії поруки, тобто протягом шести місяців з моменту настання строку погашення чергового платежу за основним зобов'язанням (якщо умовами договору передбачено погашення кредиту періодичними платежами) або з дня, встановленого кредитором для дострокового погашення кредиту в порядку реалізації ним свого права, передбаченого частиною другою статті 1050 ЦК України, або з дня настання строку виконання основного зобов'язання (у разі якщо кредит повинен бути погашений одноразовим платежем). Відповідно до кредитного договору №2301/0107/88-756 від 25.01.2007 року ПАТ «Сведбанк» надало [PERSON]І 25\~000,00 грн. Кінцевий термін повернення кредиту до 24.01.2017 року. З договору поруки вбачається, що в ньому не встановлено строку, після якого порука припиняється, а умова договору про дію поруки до повного виконання позичальником зобовязання перед Банком або повного виконання поручителем взятих на себе зобовязань, не може розглядатися як установлений строк дії поруки, оскільки це не відповідає вимогам статті 252 ЦК України. Згідно з цією нормою права строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями, або годинами. Термін визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати. Цього в договорі поруки не встановлено. Крім того договір поруки укладався 25.01.2007 року, в той час як за умовами договору строк був не встановлений, а тому у відповідності до ч.4 ст.559 ЦК України, він має тривалість один рік. Рік з моменту укладання договору поруки закінчився 25.01.2008 року, а позовна заява була подана до суду 02.07.2015р. При вирішенні справи судом враховується висновок Верховного Суду України який викладений в постанові\~ від 17.09.2014 року по справі № 6-53цс14, який є обовязковим відповідно до\~ ст. 360-7 ЦПК України. Непредявлення банком вимоги до поручителя протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобовязання у разі якщо строк дії поруки не встановлено, є підставою для припинення останнього, а отже і обовязку поручителя нести солідарну відповідальність перед кредитором разом з боржником за основним зобовязанням. За вказаних обставин вимоги позивача по справі до [PERSON] є необґрунтованими та задоволенню не підлягають. Однак суд бере до уваги, що згідно ст. 1049 ЦК України Позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Як вбачається із матеріалів справи, [PERSON] неналежним чином виконує свої зобовязання за кредитним договором, а тому станом на 26.06.2015 рік має заборгованість по сплаті кредиту в сумі 12785,25 грн. Відповідно до п.п. 1.1 вказаного кредитного договору банк зобовязується надати позичальнику грошові кошти у вигляді кредиту 25000,00 на строк з 25 січня 2007 року по 24 січня 2017 року на умовах передбачених у цьому договорі, а позичальник зобовязується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та виконати свої зобовязання у повному обсязі у строки, передбачені цим договором. Згідно вимог п. 1.3 вказаного договору позичальник сплачує банку проценти за користування кредитом у розмірі 19 % річних за весь строк фактичного користування кредитом. [PERSON] погодився із умовами вказаними в кредитному договорі про що свідчить його підпис. Згідно розрахунку заборгованості за кредитним договором від 25.01.2007 року відповідач має заборгованість в сумі 12785,25 грн., яка складається: заборгованість за тілом кредиту 7840,31 грн.; заборгованість за відсотками 1465,19 грн.; заборгованість із сплати пені 3479,75 грн. Відповідно до ст.. 530 ЦК України, якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Згідно ст.. 610 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ч. 4 ст. 631 ЦК України, закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору. Суд бере до уваги, що [PERSON] свої зобовязання за кредитним договором виконує неналежним чином, а тому, на підставі вказаного вище, має повернути заборгованість яка виникла у нього перед позивачем по справі. У відповідності до ст. 88 ЦПК України з відповідача [PERSON] на користь позивача належить стягнути судовий збір в сумі 243 грн. 60 коп.

Outcome: approved