Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-28 00:00:00

1.Описова частина 05.05.2021\~ Довгалюк\~І.В. звернувся до суду з вказаним позовом, у якому просить визнати за ним право власності за набувальною давністю на 3/4 частки житлового будинку, загальною площею 85, 3 кв.м, житловою площею 35, 4 кв. м та на господарські споруди: погрыб, сарай- літ. Б-1, сарай - літ. В-1, сарай літ Г1, підвал № 1, колодязь питний № 2, розташовані за адресою: Житомирська область, Бердичівський район, с.Рея, вул. Житомирська, 9 . Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача На обґрунтування позову Довгалюк І.В. вказав, що він являється власником ј частини будинку № 9 по вул. Житомирська в с. Рея Бердичівського району Житомирської області, загальна площа якого складає 85,3 кв.м., житлова площа складає 35,4 кв.м. Право власності на зазначене майно він набув після смерті свого батька Довгалюка Володимира Борисовича, який помер 28.10.2018 року, на підставі рішення Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 12.09.2019 року в справі №274/4074/19. Згідно рішення\~Бердичівського міськрайонного\~суду Житомирської\~області від\~08.02.1993\~року 3/4\~частини вищевказаного\~ житлового\~будинку належать\~на праві\~власності Безверхій\~Валентині Борисівні\~(61/100\~частина від\~3/4\~частин)\~та Довгалюк\~Олександрі Михайлівні\~(39/100\~частин від\~ ѕ частин будинку), яка померла 24.12.2008 року. Він із 2008 року відкрито та безперервно користується усім будинком, доглядає за ним, утримує його, проводить поточний ремонт, обробляє присадибну земельну ділянку. Вважає, що набув права власності на 3/4 частки вказаного будинку, оскільки володіє та користується більше 10 років та власники цієї частки будинку відсутні. Відповідачка Безверха Валентина Борисівна до суду спрямувала заяву про визнання позову. Представник Гришковецької селищної ради - сільський голова Олена Лісова до суду спрямувала заяву, в якій щодо вирішення спору покладається на розсуд суду. Заяви, клопотання, інші процесуальні дії у справі Ухвалою суду від 02.06.2021 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито спрощене провадження (а.с. 33). Протокольною ухвалою від 30.06.2021 підготовче провадження закрито. Позивач у судовому засіданні підтримав позов з підстав, наведених у позовній заяві. 2 Мотивувальна частина Фактичні обставини, встановлені судом Судом встановлено, що рішенням нарсуду Бердичівського району Житомирської області від 08.02.1993 визнано право власності за Безверхою Валентною Борисівною на 61/100 ідеальних частин спірної частини домоволодіння (3/4 частки) по вул. Леніна,9 в с.Рея Бердичівського району Житомирської області, що складається з приміщень 1-3 1/2 частини приміщення 1-2 жилого будинку вартістю 7432 крб, сараю "Б-І" з погребом під ним вартістю 5535 крб, туалету - 480 крб, всього вартістю 13447 крб. Визнано право власності за Довгалюк Олександрою Михайлівною на 39/100 ідеальних частин вказаної частини домоволодіння (3/4 частки), що складається з приміщень І-І, Ш-4 І 1/2 частину приміщення 1/2 жилого будинку вартістю 6407 крб, веранди 1068 крб, сараю "Д-І" -1221 крб, всього вартістю 8696 крб. Зобов`язано Безверху В.Б. за власні кошти до 1 травня 1993 року, за погодженням з архітектором району, влаштувати окремий вхід у виділену їй частину жилого будинку, встановити перегородку в приміщенні 1-2, та закрити вхідні отвори з приміщень І-І та І-4 в приміщенні І-3, а до вказаного строку сторонам користуватись одним існуючим входом (а.с. 19-20). Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, а також матеріалів інвентаризаційної справи на об`єкт нерухомого майна за адресою: с. Рея, вул. Леніна (Житомирська), 9 - право власності на ѕ частки домоволодіння за адресою: с. Рея, вул. Леніна (Житомирська), 9 не зареєстровано (а.с. 18). Рішенням Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 12.09.2019 за Довгалюком Ігорем Володимировичем визнано право власності на 1/4 частину житлового будинку № 9 по вулиці Житомирській с. Рея Бердичівського району Житомирської області, в порядку спадкування за законом після батька - Довгалюка Володимира Борисовича, який помер 28 жовтня 2018 року (а.с.21-23). Відповідно до довідки № 104 від 05.05.2021 виданої Гришковецькою селищною радою Бердичівського району Житомирської області за Безверхою Валентиною Борисівною та Довгалюк Олександрою Михайлівною на підставі рішення нарсуду Бердичівського району Житомирської області від 08.02.1993 визнано право власності на 3/4 ідеальних частин домоволодіння за адресою: с. Рея, вул. Леніна (Житомирська), 9. 1/4 частка із даного домоволодіння належить Довгалюку Ігорю Володимировичу згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, що підтверджується копією витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 192417555 сформованого 10.12.2019. (а.с.17, 18). Відповідно до довідки № 156 від 01.07.2021 виданих Гришковецькою селищною радою Бердичівського району Житомирської області, Довгалюк Олександра Михайлівна до дня смерті, а саме до 24.12.2008 являлася головою двору частини будинку за адресою: Житомирська область, Бердичівський район, с. Рея, вул.Житомирська, 9, до смерті проживала одна (а.с. 16, 56). Згідно акта про встановлення місця проживання від 08.04.2021 складеного старостою Гришковецької селищної ради Бердичівського району Житомирської області Рафаловським В.Е. в присутності свідків -сусідів Фролової А.І. та Денисюка С.Г., Довгалюк Ігор Володимирович зареєстрований в с. Рея по вул. Гагаріна, 2 Бердичівського району Житомирської області, фактично проживає у будинку № 9 по вул. Житомирська (Леніна) в с. Рея Бердичівського району Житомирської області з 2008 року. Доглядає за будинком, проводить поточний ремонт, обробляє земельну ділянку. Користується будинком та господарськими спорудами відкрито протягом всього часу з 2008 року (а.с. 15). На будинковолодіння за адресою: Житомирська область, Бердичівський район, с. Рея, вул.Житомирська, 9 виготовлено технічний паспорт на ім`я Довгалюка Ігоря Володимировича, з якого вбачається, що житловий будинок побудований 1961 році (а.с. 12-14). З повідомлення відділу з надання адміністративних послуг та державної реєстрації Швайківської сільської ради Бердичівського району Житомирської області, № 15/01-25 від 26.01.2021 вбачається,що Довгалюку Ігорю Володимировичу відділом роз`яснено ст. 24 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно" та повідомлено, що йому може бути відмовлено відмовлено у проведенні державної реєстрації права на даний об`єкт нерухомості, оскільки подані ним документи не відповідають вимогам встановленим законом, або не дають змоги встановити відповідність заявлених прав документам, що їх посвідчують (а.с. 57). Будучи допитаним у якості свідка позивач Довгалюк І.В пояснив, що увесь спірний будинок, то будинок його діда Довгалюка Бориса. У тому будинку до смерті проживав його батько, єдиним спадкоємцем до майна якого він являється. Батькові належана ј частка цього будинку. Безверха Валентина Борисівна це рідна сестра померлого батька, якій за рішенням суду від 08.02.1993 було виділено 61/100 від ѕ частки будинку. Право власності на цю частку будинку за тіткою неможливо зареєструвати, про що йому надано роз`яснення державним реєстратором, оскільки у рішенні не вказано її частку. Тітка не проживає у будинку орієнтовно із 1997 року, має житло у м. Адрушівка, не цікавиться будинком не доглядає за ним, не реєструє права власності за собою та визнала даний позов. Довгалюк Олександра Михайлівна, якій за рішенням суду виділено 39/100 із ѕ частки будинку була дружиною його покійного діда та вона померла у 2008 році. Після смерті Довгалюк О.М. її частку будинку ніхто не успадкував. Він (позивач) спільно із батьком із 2008 року доглядає за будинком, робить там ремонти. Фактично то будинок їх роини, проте окрім нього будинок нікого не цікавить та він не може оформити прав на будинок та земельну ділянку. Свідок Денисюк Сергій Григорович пояснив, що у будинку із 2008 року проживав до смерті батько позивача Довгалюк Володимир Борисович. Безверха В.Б. рідна сестра батька позивача давно в будинку не проживає. За будинком доглядав батько позивача та позивач. Свідок Федоров Анатолій Іванович суду пояснив, що він сусід через дорогу від спірного будинку. Пояснив, що із 2008 року за будинком доглядає лише позивач. До своєї смерті, тобто до 2018 року там проживав батько позивача та до 2008 року проживала дружина діда позивача - Довгалюк Олександра, яка мала окремий вхід у будинок. На будинок ніхто, окрім Ігоря, не претендує та за будинком не доглядає. Норми права, застосовані судом Згідно ч.1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Частиною 3 ст. 10 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, надавши докази відповідно до вимог ЦПК України. Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Статтями 16 та 328 ЦК України передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути в тому числі і визнання права; право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Згідно ст.344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Особа, яка заявляє про давність володіння, може приєднати до часу свого володіння увесь час, протягом якого цим майном володіла особа, чиїм спадкоємцем (правонаступником) вона Набути право власності на майно за набувальною давністю може будь-який учасник цивільних правовідносин, якими за змістом статті 2 ЦК Україниє фізичні особи та юридичні особи, держава Україна, Автономна Республіка Крим, територіальні громади, іноземні держави та інші суб`єкти публічного права. Добросовісне заволодіння майном як підстави для набуття права власності за набувальною давністю відповідно до статті 344 ЦК України слід розуміти так, що добросовісність, як одна із загальних засад цивільного судочинства, означає фактичну чесність суб`єктів у їх поведінці, прагнення сумлінно захистити свої цивільні права та забезпечити виконання цивільних обов`язків. При вирішенні спорів має значення факт добросовісності заявника саме на момент отримання ним майна (заволодіння майном), тобто на той початковий момент, який включається в повний давнісний строк володіння майном, визначений законом. Володілець майна в момент його заволодіння не знає (і не повинен знати) про неправомірність заволодіння майном. Крім того, володілець майна повинен бути впевнений у тому, що на це майно не претендують інші особи і він отримав це майно за таких обставин і з таких підстав, які є достатніми для отримання права власності на нього. Звідси, йдеться про добросовісне, але неправомірне, в тому числі безтитульне, заволодіння майном особою, яка в подальшому претендуватиме на набуття цього майна у власність за набувальною давністю. Підставою добросовісного заволодіння майном не може бути, зокрема будь-який договір, що опосередковує передання майна особі у володіння (володіння та користування у цій справі), проте не у власність. Володіння майном за договором, що опосередковує передання майна особі у володіння (володіння та користування), проте не у власність, виключає можливість набуття майна у власність за набувальною давністю, адже у цьому разі володілець володіє майном не як власник. Якщо володілець знає або повинен знати про неправомірність заволодіння чужим майном (у тому числі і про підстави для визнання договору про його відчуження недійсним), то, незважаючи на будь-який строк безперервного володіння чужим майном, він не може його задавнити, оскільки відсутня безумовна умова набуття права власності - добросовісність заволодіння майном. Відповідна особа має добросовісно заволодіти саме чужим майном, тобто об`єкт давнісного володіння повинен мати власника або бути річчю безхазяйною (яка не має власника або власник якої невідомий). Відкритість володіння майном означає, що володілець володіє річчю відкрито, без таємниць, не вчиняє дій, спрямованих на приховування від третіх осіб самого факту давнісного володіння. При цьому володілець не зобов`язаний спеціально повідомляти інших осіб про своє володіння. Володілець має поводитися з відповідним майном так само, як поводився б з ним власник. Давнісне володіння є безперервним, якщо воно не втрачалося володільцем протягом усього строку, визначеного законом для набуття права власності на майно за набувальною давністю. При цьому втрата не зі своєї волі майна його володільцем не перериває набувальної давності в разі повернення майна протягом одного року або пред`явлення протягом цього строку позову про його витребування (абзац 2 частини третьоїстатті 344 ЦК України); не переривається набувальна давність, якщо особа, яка заявляє про давність володіння, є правонаступником іншого володільця, адже в такому випадку ця особа може приєднати до часу свого володіння увесь час, протягом якого цим майном володіла особа, чиїм спадкоємцем (правонаступником) вона є (частина друга статті 344 ЦК України). Також не перериває набувальної давності здійснення володільцем фактичного розпорядження майном у вигляді передання його в тимчасове користування іншій особі. Давнісне володіння має бути безперервним протягом певного строку, тобто бути тривалим. Тривалість володіння передбачає, що має спливти визначений у ЦК України строк, що різниться залежно від речі (нерухомої чи рухомої), яка перебуває у володінні певної особи. Також для набуття права власності на майно за набувальною давністю закон не повинен обмежувати чи забороняти таке набуття. При цьому право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається виключно за рішенням суду. Отже, набуття відповідною особою права власності за набувальною давністю можливе лише за наявності всіх указаних умов у сукупності. Згідно Постанови Пленуму ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 року № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» відповідно до частини першої статті 344 ЦК особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено ЦК України. При вирішенні спорів, пов`язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні враховувати, зокрема, таке: - володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності; - володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні. Вжиття звичайних заходів щодо забезпечення охорони майна не свідчить про приховування цього майна; - володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності. У разі втрати не із своєї волі майна його давнісним володільцем та повернення цього майна протягом одного року або пред`явлення протягом цього строку позову про його витребування набувальна давність не переривається (частина третя статті 344 ЦК). Не переривається набувальна давність, якщо особа, яка заявляє про давність володіння, є сингулярним чи універсальним правонаступником, оскільки в цьому разі вона може приєднати до часу свого володіння увесь час, протягом якого цим майном володіла особа, чиїм спадкоємцем (правонаступником) вона є (частина друга статті 344 ЦК) (п. 9 Постанови). Враховуючи положення статей 335 і 344 ЦК, право власності за набувальною давністю може бути набуто на майно, яке належить на праві власності іншій особі (а не особі, яка заявляє про давність володіння), а також на безхазяйну річ Висновки суду У судовому засіданні встановлено, що позивач із 2008 року добросовісно, відкрито, безперервно володіє усім будинком, розташованим № 9 по вул.Житомирській у с. Рея Бердичівського району; право власності на 3/4 частки будинку ні за ним не зареєстровано, а 1/4 частку будинку позивав успадкував після батька Довгалюка Володимира Борисовича, який із 2008 року та до 2018 року добросовісно, відкрито та безперервно володів усім будинком. Отже в ході розгляду справи доведено добросовісність, відкритість та безперервність володіння позивачем спірним нерухомим майном протягом періоду часу, визначеного ст. 344 ЦК України. З огляду на викладені обставини, виходячи з принципу справедливості, правової визначеності та неможливості захисту позивачем свого права в інший спосіб, окрім зазначеного в позовній заяві, суд дійшов висновку, що позовні вимоги Довгалюка Ігоря Володимировича є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Тому, слід визнати за позивачем право власності на 3/4 частки житлового будинку А-1, № 9 по вул. Житомирській у с. Рея Бердичівського району Житомирської області із господарськими будівлями та спорудами.

Outcome: approved