Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-31 00:00:00

Позивач [PERSON], звертаючись до суду з вказаним вище позовом, просить визнати за нею право власності на житловий будинок з господарськими будівлями, що розташований за адресою: [ADDRESS] в порядку спадкування після смерті матері [PERSON], яка померла [INFO] року, мотивуючи свої вимоги тим, що оскільки правовстановлюючі документи на будинок на спадкодавця не видавалися, вона позбавлена можливості оформити спадщину на своє ім'я. Позивач в судове засідання не з'явилася, надала повноваження на представлення її інтересів своєму представнику - [PERSON] (а.с.16,58 ). Представник позивача - [PERSON] в судовому засіданні позов підтримав та просив задовольнити, посилаючись на обставини, що викладені в позовній заяві. Відповідач - територіальна громада с. Іванівна в особі Іванівської сільської ради Чернігівського району Чернігівської області в судове засідання явку свого представника не забезпечила, надала через канцелярію суду заяву про розгляд справи у відсутності їх представника ( а.с.53). Вислухавши представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] про визнання права власності на житловий будинок з надвірними будівлями в порядку спадкування за заповітом, підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 21 травня 1986 року [PERSON] продав [PERSON] житловий будинок з надвірними будівлями, що знаходиться в [ADDRESS] Даний житловий будинок з надвірними будівлями належав продавцю на підставі Свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого Чернігівською державною нотаріальною конторою 11.03.1986 р. №298. Договір купівлі-продажу посвідчений секретарем виконавчого комітету Ладинської сільської Ради народних депутатів Чернігівського району Чернігівської області та зареєстрований у виконавчому комітеті Ладинської сільської Ради народних депутатів, в реєстрі за №9 (а.с.11). Згідно погосподарських книг сільської ради, за [PERSON] після укладення договору купівлі-продажу з 1986 року був зареєстрований житловий будинок з надвірними будівлями, що розташований в [ADDRESS], що підтверджується довідкою виконкому Іванівської сільської ради Чернігівського району №2/417 від 25.05.2017 ( а.с.56). Відповідно до довідки виконкому Іванівської сільської ради №2/416 від 25.05.2017, станом на 01 липня 1990 року та 15 квітня 1991 року господарство по [ADDRESS] та області відносилося до категорії "колгоспний двір" і головою колгоспного двору була [PERSON]. Земельна ділянка за даною адресою, площею 0,31 га, з яких 0,03 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарстких будівель, 0,28 га для ведення особистого селянського господарства, була передана та зареєстрована, згідно земельно-кадастрової книги, за [PERSON] після укладення договору купівлі-продажу будинку ( а.с.55,57). Відповідно до ст.14 Закону Української РСР « Про державний нотаріат» від 25 грудня 1974 року N 3377-VIII, який діяв на момент укладення вказаного вище Договору, у населених пунктах, де немає державних нотаріальних контор, вчинення нотаріальних дій, зокрема таких як посвідчення договорів, було покладено на виконавчі комітети міських, селищних, сільських Рад народних депутатів. Згідно Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій виконавчими комітетами міських, селищних, сільських рад депутатів трудящих, затвердженої Наказом Міністра юстиції УРСР 19.01.1976 р. № 1/5, нотаріальні дії у виконавчих комітетах міських, селищних, сільських Рад депутатів трудящих вчиняють голова, заступник голови або секретар виконавчого комітету, на яких за рішенням виконавчого комітету, відповідної Ради депутатів трудящих покладено вчинення нотаріальних дій (п.2). Службові особи виконавчих комітетів посвідчують угоди, для яких законодавством встановлено обов'язкову нотаріальну форму, зокрема - договори про відчуження (купівля-продаж, міна, дарування) жилого будинку (частини будинку), квартири в будинку житлово-будівельного колективу індивідуальних забудовників незалежно від суми договору (статті 227, 242, 244 Цивільного кодексу УРСР) - п.29. Таким чином, оформленн договору купівлі-продажу будинку між [PERSON] та [PERSON], на день його укладення - 21 травня 1986 року, відповідало вимогам чинного на той час законодавства. Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року, яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу України від 13 грудня 1995 року № 56, передбачала обов'язкову реєстрацію (інвентаризацію) будинків і домоволодінь у межах міст і селищ (п. 4 Інструкції), в тому числі й на підставі записів у погосподарських книгах (п. 20 Інструкції). Тобто, записи у погосподарських книгах визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності. Як, зазначалося вище, за [PERSON] з 1986 року зареєстрований в погосподасрьких книгах сільської ради житловий будинок з надвірними будівлями, що розташований в [ADDRESS]. В той же час, з інформаційної довідки КП " Чернігівське районе бюро технічної інвентаризації" від 25.10.2016 встановлено, що право власності на спірний будинок в Чернігівському РБТІ, не зареєстровано (10). Державна реєстрація права власності на житлові будинки, споруди регулювалася підзаконними нормативними актами, зокрема, такими як Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, яка втратила чинність згідно із наказом Державного комітету України по житлово-комунальному господарству від 13 грудня 1995 року № 56., Інструкцією про порядок державної реєстрації права власності на об'єкти нерухомого майна, що перебувають у власності юридичних та фізичних осіб, яка затверджена наказом Держбуду України від 9 червня 1998 року № 121, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 26 червня 1986 року за № 399/2839, та яка втратила чинність згідно з наказом Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України від 15 лютого 2002 року № 36 у зв'язку з прийняттям Тимчасового положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 7 лютого 2002 року № 7/5, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 18 лютого 2002 року за № 157/6445. У відповідності до вказаних підзаконних нормативних актів реєстрацію будинків із обслуговуючими будівлями і спорудами та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР провадили бюро технічної інвентаризації виконкомів місцевих рад депутатів трудящих. Зазначені нормативні акти передбачали державну реєстрацію будівель, споруд, державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, проте виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності ЦК та Законом України від 1 липня 2004 року "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень". Таким чином, суд приходить до висновку, що спадкодавець [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу набула право власності на житловий будинок з надвірними будівлями, що розташований в [ADDRESS]. Рішенням 38 сесії 6 скликання Ладинської сільської ради Чернігівського району Чернігівської області від 22 жовтня 2015 року [ADDRESS] була перейменована на [ADDRESS] ( а.с. 43). Відповідно до записів свідоцтва про смерть серії [NUMBER] [PERSON] померла [INFO] року (а.с.8). За життя [PERSON] розпорядилася своїм майном на користь доньки [PERSON], про що свідчить заповіт, який 12 жовтня 1991 року посвідчено секретарем виконавчого комітету Ладинської сільської ради ( а.с. 33 зворот.). Як вбачається із копії спадкової справи № 465/2016 року, наданої Чернігівською районною державною нотаріальною конторою, 02.08.2016 року відкрита спадкова справа на спадкове майно померлої 09.04.2007 року [PERSON]. Із заявою про прийняття спадщини 02 серпня 2016 року до нотаріальної контори звернулася позивач, яка прийняла спадщину за заповітом. Свідоцтво про право на спадщину їй не видавалося. Інші спадкоємці, які мали б право на обов"язкову частку у спадщині відсутні ( а.с. 33-35 ). Таким чином, відповідно до ст.1218 ЦК України, до позивача [PERSON] перейшли всі права, що належали на момент відкриття спадщини спадкодавцю [PERSON], зокрема і на спірний будинок. Як передбачено ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно п.4.15 глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої Наказом МЮУ № 296/5 від 22 лютого 2012 року видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, провадиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів про належність цього майна. У зв'язку з відсутністю правовстановлюючого документу на вказаний будинок на ім'я спадкодавця [PERSON], позивачу було відмовлено у видачі на її ім'я свідоцтва про право на спадщину за заповітом на житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], що відображено в постанові про відмову у вчиненні нотаріальної дії державним нотаріусом Чернігівської районної державної нотаріальної контори Кравченко Т.В. від 14.12.2016 (а.с. 46). Підставою звернення позивача до суду з даним позовом є неможливість оформлення нею свого права на спадщину в нотаріальній конторі з причин відсутності правовстановлюючого документа на спадкове майно. Суд вважає, що в даному випадку наявністю вказаної постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії державним нотаріусом Чернігівської районної державної нотаріальної контори Кравченко Т.В. доведено неможливість позасудового оформлення позивачем права на спадщину на вказаний будинок через відсутність на нього правовстановлюючого документа. Враховуючи наведене, суд вважає, що за [PERSON] слід визнати право власності на житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] в порядку спадкування за заповітом.

Outcome: approved