Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-31 00:00:00

ПАТ КБ "ПриватБанк" звернулося до суду з позовом, в якому просить стягнути з [PERSON] на\~ користь ПАТ КБ "ПриватБанк" заборгованість у розмірі 18016,56 грн. за кредитним договором б/н\~ від 01.04.2010 року та\~ судові витрати у розмірі 1218,00 грн. В обґрунтування своїх вимог позивач в позовній заяві зазначив, що 01.04.2010 року ПАТ КБ\~ "ПриватБанк" та [PERSON] уклали кредитний договір б/н, відповідно до якого відповідач отримав кредит у розмірі 2600 грн., у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Щодо змін кредитного ліміту Банк керується п. 2.\~1.1.2.3, п. 2.1.1.2.4 Умов та правил надання банківських послуг,\~ де зазначено, що клієнт дає свою згоду, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням банку, і клієнт дає право банку в будь-якій момент змінити (зменшити або збільшити) кредитний ліміт. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана ним заява разом з "Умовами та правилами надання банківських послуг", "Правилами користування платіжною карткою", і "Тарифами Банку" складає між ним та банком договір, що підтверджується підписом у заяві.\~ПАТ КБ «Приватбанк» свої зобовязання за договором та угодою виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу кредит у розмірі встановленому договором. Відповідно до п. 2.1.1.5.5 Умов надання банківських послуг, - позичальник зобовязується погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах передбачених цим договором. Згідно п. 2.1.1.5.6 Умов надання банківських послуг, - у разі невиконання зобовязання за договором, на вимогу банку виконати зобовязання з повернення кредиту, (у тому числі простроченого кредиту та Овердрафту) оплати винагороди банку. Власник карти зобовязаний слідкувати за витратами коштів в межах платіжного ліміту з метою запобігання виникнення Овердрафту, згідно п. 1.1.2.7 умов та правил надання банківських послуг. Відповідно до п. 2.1.1.7.6 умов та правил надання банківських послуг, - при порушенні позичальником строків платежів по кожному з грошових зобовязань, передбачених цим договором більш ніж на 30 днів, позичальник зобовязаний сплатити банку штраф в розмірі 500 грн. + 5% від суми позову. Відповідач не надав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договору, таким чином відповідач зобовязання за договором не виконав. У звязку з зазначеними порушеннями зобовязання за кредитним договором відповідач станом на 31.10.2015 року має заборгованість 18016,56 грн., яка складається з наступного: 2552,71 грн. заборгованість за кредитом; 11379,97 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом; 2749,76 грн. заборгованість за пенею та комісією; а також штрафи відповідно договору: 500 грн. штраф (фіксована частина); 834,12 грн. штраф (процентна складова). Представник позивача в судове засідання не зявився, заявив\~ клопотання про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі . Відповідач в судове засідання не зявилася, надіслала на адресу суду заяву з проханням розглядати справу без її присутності. Раніше подала до суду свої письмові заперечення проти позову, згідно яких просила застосувати строк позовної давності до виниклих правовідносин, посилаючись на ті обставини, що заборгованість перед банком виникла 27.02.2012 року, тому на її думку строк позовної давності сплив 27.02.2015 року. Просила суд у позові відмовити. За таких обставин на підставі ст. 74 ЦПК України відповідач вважається повідомленим про день та час судового засідання, що є підставою для вирішення справи на підставі наявних у ній даних і доказів і постановлення рішення. З урахуванням викладеного суд вважає можливим розглянути справу за відсутності сторін по справі на підставі наявних у ній даних і доказів, згідно ч. 2\~ст. 158 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи, дослідивши письмові докази, суд вважає позов таким, що підлягає частковому задоволенню за наступних підстав. Судом встановлено, що 01.04.2010 року позивач ПАТ КБ\~ "ПриватБанк" та відповідач уклали кредитний договір б/н, відповідно до якого відповідач отримала кредит у розмірі 2600 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана ним заява разом з "Умовами та правилами надання банківських послуг", "Правилами користування платіжною карткою", і "Тарифами Банку" складає між ним та банком договір. (а.с. 8-39). На теперішній час, відповідач свої зобовязання за вказаним кредитним договором не виконує, та станом на 31.10.2015 року має заборгованість 18016,56 грн., яка складається з наступного: 2552,71 грн. заборгованість за кредитом; 11379,97 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом; 2749,76 грн. заборгованість за пенею та комісією; а також штрафи відповідно договору: 500 грн. штраф (фіксована частина); 834,12 грн. штраф (процентна складова), що підтверджується розрахунком заборгованості ПАТ КБ\~ "ПриватБанк" (а.с. 7). Згідно зі ст. 526 ЦК України, зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства.\~\~\~\~\~\~ Згідно ч. 1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк ... зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобовязаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 ЦК України. Згідно ч. 3 ст. 549 ЦК України, пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Відповідно ст. 550 ЦК України, право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов'язання. Згідно ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. Боржник який прострочив виконання зобовязання\~ на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів на встановлений договором або законом. Заперечення відповідача проти позову з посиланням на застосування строку позовної давності до всієї кредитної заборгованості, який на її думку сплив 27.02.2015 року, суд вважає необгрунтованими, оскільки як вбачається з розрахунку заборгованості ПАТ КБ\~ "ПриватБанк" (а.с. 7) останнє погашення кредиту відповідачем відбулося 21.03.2013 року, та позивач направив до суду позов 17.12.2015 року (а.с. 40), тому строк позовної давності до вимог позивача про стягнення основної суми заборгованоісті і процентів за користування кредитом повинен обчислюватися з дня останнього платежу, тобто з 21.03.2013 року по 21.03.2016 року. В той же час, згідно заперечень відповідача, суд вважає можливим застосувати до виниклих правовідносин норми ч. 2 ст. 258 ЦК щодо застосування спеціальної позовної давності до вимог позивача про стягнення неустойки (штрафу, пені), виходячи з такого. Підставою, яка породжує обовязок сплатити неустойку, є порушення боржником зобовязання, яке визначається ст. 610 ЦК України. Відповідно до ч. 2 ст. 258 ЦК України до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені) застосовується позовна давність в один рік. Статтею 253 ЦК України визначено, що перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок. За правилами ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасного виконання грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання. Тобто пеня - це санкція, яка нараховується з першого дня прострочення й до тих пір поки зобовязання не буде виконано. Її розмір збільшується залежно від продовження правопорушення. Правова природа пені така, що позовна давність до вимог про її стягнення обчислюється по кожному дню (місяцю), за яким нараховується пеня, окремо. Право на позов про стягнення пені за кожен день (місяць) виникає щодня (щомісяця) на відповідну суму, а позовна давність обчислюється з того дня (місяця), коли кредитор дізнався або повинен був дізнатися про порушення права. Стаття 266 ЦК України передбачає, що зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно тощо). Отже аналіз норм ст. 266, ч. 2 ст. 258 ЦК України дає підстави для висновку про те, що стягнення неустойки (пені, штрафу) обмежується останніми 12 місяцями перед зверненням кредитора до суду, а починається з дня (місяця), з якого вона нараховується, у межах строку позовної давності за основною вимогою. В данному випадку, згідно п.2.1.1.7.6 Умов надання банківських послуг - при порушенні позичальником строків платежів по кожному з грошових зобовязань, передбачених цим договором більш ніж на 30 днів, позичальник зобовязаний сплатити банку штраф в розмірі 500 грн. + 5% від суми позову, у зв'язку з чим, строк позовної давності до вимог про сплату штрафу сплив після закінчення 12 місяців з дня останнього погашення боргу відповідачем, тобто 21.03.2014р. З цих підстав позовні вимоги позивача в частині стягнення штрафу з відповідача не підлягають задоволенню, у зв'язку з пропуском строку позовної давності за цими вимогами. Право на стягнення пені в кредитора виникло з наступного дня після 21 березня 2013 року, а до суду він направив позов лише - 17 грудня 2015 року, у зв'язку з чим, пеня підлягає стягненню лише в межах одного року до дня предявлення позову. Як встановлено судом згідно розрахунку заборгованості ПАТ КБ "Приватбанк" (а.с. 7), позивачем зазначена заборгованість пені в передостанній графі таблиці як "Сума комісії та пені". В той же час, згідно довідки ПАТ КБ "Приватбанк" про умови кредитування (а.с. 9) пеня нараховується щомісячно за кожен день прострочення в розмірі 1% від заборгованості, а комісія нараховується в сумі 10 грн. щомісчно у випадку, якщо на рахунку маються кошти клієнта у вигляді позитивного залишку та на протязі 3-х місяців підряд операції по карті не здійснюються. Тому враховуючи відсутність будь-яких доказів щодо розміру комісії окремо, та відсутність щомісячних нарахувань в сумі 10 грн. в наданому позивачем розрахунку, суд приймає наданий позивачем розрахунок в графі "Сума комісії та пені" як розрахунок пені. Сума пені обрахована позивачем за період по 31.10.2015 року в сумі 2749,76 грн., в той час як в межах строку позовної давності за період з грудня 2014 року по грудень 2015 року становить 2200 грн. (2749,76 - 549,76 = 2200 грн.). З урахуванням викладеного, з відповідача на користь позивача має бути стягнуто заборгованість за кредитним договором в сумі 16132,68 грн., з яких: 2552,71 грн. заборгованість за кредитом; 11379,97 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом; 2200 грн. заборгованість за пенею та комісією. Відповідно ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь позивача необхідно також стягнути судові витрати у справі пропорційно задоволених позовних вимог. На підставі викладеного,

Outcome: partial