Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-27 00:00:00

Заступник керівника Золотоніської місцевої прокуратури звернувся до суду в інтересах держави в особі Управління освіти і науки Черкаської обласної державної адміністрації, відділу освіти виконавчого комітету Канівської міської ради до [PERSON] про стягнення коштів. Позов мотивує тим, що моніторингом судових рішень, внесених до ЄДРСР, встановлено, що рішенням Апеляційного суду Черкаської області від 20 жовтня 2016 року у справі № 697/1337/16-ц скасовано рішення Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 30 серпня 2016 року, визнано незаконним та скасовано рішення атестаційної комісії відділу освіти виконавчого комітету Канівської міської ради від 06.04.2016 року про визнання [PERSON] такою, що не відповідає займаній посаді, визнано незаконним та скасовано п.2 наказу відділу освіти виконавчого комітету канівської міської ради № 33- к від 08.04.2016 року «Про підсумки атестації педагогічних працівників навчально-виховних закладів у 2015-2016 навчальному році», визнано незаконним та скасовано наказ відділу освіти виконавчого комітету Канівської міської ради № 61-к від 1 червня 2016 року « Про звільнення [PERSON].», поновлено [PERSON] на посаді заступника директора з виховної роботи Канівської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів № 4 Канівської міської ради Черкаської області з 2 червня 2016 року. Цим же рішенням із відділу освіти виконавчого комітету Канівської міської ради на користь [PERSON] стягнуто різницю в заробітку за час виконання роботи починаючи з 2 червня 2016 року та до дня поновлення на роботі, тобто 20 жовтня 2016 року в сумі 9095,04 грн. Вказане рішення залишено без змін ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 29.03.2017 року. Вивченням матеріалів цивільної справи встановлено, що [PERSON] 12.09.1989 року прийнята на роботу до Канівської середньої школи № 4, яка в подальшому перейменована на Канівську загальноосвітню школу І-ІІІ ступенів № 4 Канівської міської ради Черкаської області, 11.11.2008 року переведена на посаду вчителя української мови та літератури, а з 27.09.2010 року призначена на посаду заступника директора з виховної роботи, продовжуючи працювати на вищевказаній посаді вчителя цієї ж школи. Наказом начальника відділу освіти виконавчого комітету Канівської міської ради № 61-к від 01.06.2016 року її звільнено з роботи як таку, що не відповідає займаній посаді ( п.2 ст.40КзпП України) з 02.06.2016 року. Рішенням Апеляційного суду Черкаської області від 20.10.2016 року вище вказаний наказ відділу освіти визнано незаконним та скасовано, а [PERSON] поновлено на посаді заступника директора з виховної роботи Канівської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів № 4 Канівської міської ради Черкаської області з 2 червня 2016 року. На виконання зазначеного рішення Апеляційного суду Черкаської області [PERSON] відділом освіти виконавчого комітету Канівської міської ради виплачена різниця в заробітку за час виконання нижче оплачуваної роботи в сумі 9095,04 грн., що підтверджується довідкою відділу освіти виконавчого комітету Канівської міської ради про заробітну плату і інші доходи [PERSON] № 114 від 23.05.2017 року та наказом відділу освіти виконавчого комітету Канівської міської ради № 122-к від 27.10.2016 року. Таким чином, рішення Апеляційного суду Черкаської області від 20.10.2016 року виконано в повній мірі. Службовою особою, за незаконним наказом якої [PERSON] звільнено з посади заступника директора з виховної роботи Канівської загальноосвітньої школи I- III ступенів № 4, є начальник відділу освіти виконавчого комітету Канівської міської ради - [PERSON]. Прийняття начальником відділу освіти виконавчого комітету Канівської міської ради наказу від 01.06.2016 р. № 61 - к «Про звільнення [PERSON].», який рішенням Апеляційного суду Черкаської області визнано незаконним та скасовано, призвело до надмірних виплат з міського бюджету коштів на загальну суму 9095,04 грн. Таким чином, порушення інтересів держави полягає в заподіянні шкоди відділу освіти виконавчого комітету Канівської міської ради внаслідок надмірних виплат коштів бюджетною установою у зв'язку з незаконним звільненням [PERSON] начальником відділу освіти [PERSON] Між прийняттям начальником відділу освіти протиправного наказу про звільнення [PERSON] із займаної посади заступника директора навчального закладу та стягненням із відділу освіти виконавчого комітету Канівської міської ради коштів наявний причинно-наслідковий зв'язок, а тому позовні вимоги прокурора підлягають задоволенню повністю. Управління освіти і науки Черкаської обласної державної адміністрації як вищестоящий орган в порядку підлеглості із позовом до суду про стягнення коштів, виплачених у зв'язку з незаконним звільненням [PERSON] не звертався, грошові кошти виплачені [PERSON] у зв'язку з незаконним звільненням відділу освіти виконавчого комітету Канівської міської ради - не повернуті, тому прокурор зобов'язаний звернутися до суду із вказаним позовом на захист інтересів держави. Прокурор у судовому засіданні позов підтримав повністю, посилаючись на обставини, зазначені у позовній заяві. Представник виконавчого комітету Канівської міської ради в судовому засіданні не наполягала на задоволенні позову. Відповідач позов не визнала і просить в його задоволенні відмовити. В обгрунтування навела ряд підстав. Зазначила, що в позові прокурор посилався на те, що саме з її вини був незаконно звільнений працівник [PERSON], виплатою якій заробітної плати за час вимушеного прогулу понесено витрати бюджетних коштів. Вважає, що підставою для звільнення [PERSON] з посади заступника директора з виховної роботи Канівської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів №4 було : подання директора школи Верби І.А., яке стосувалось виявленої невідповідності [PERSON] займаній посаді та - рішення атестаційної комісії ІІ рівня відділу освіти виконавчого комітету Канівської міської ради згідно з пунктом 4 ст. 54 ЗУ « Про освіту». Крім того зазначила, що прокурор не підтвердив належним чином свої повноваження та без наявності обґрунтованих обставин звернувся з позовом до суду. Як вбачається з матеріалів справи прокурор звернувся до суду із позовом в інтересах держави в особі Управління освіти і науки Черкаської обласної державної адміністрації та Відділу освіти виконавчого комітету Канівської міської ради, посилаючись на те,що порушення інтересів держави полягає у заподіянні шкоди відділу освіти виконавчого комітету Канівської міської ради внаслідок надмірних виплат коштів бюджетною установою у зв'язку з незаконним звільненням [PERSON] начальником відділу освіти [PERSON], що свідчить про не визначеність самого прокурора в інтересах якого органу він звернувся до суду із захистом інтересів. А тому просить суд відмовити в задоволенні позовних вимог. Суд, заслухавши представника позивача, відповідача, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що у задоволенні позову слід відмовити з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що рішенням Апеляційного суду Черкаської області від 26.10.2016 року по справі № 697/1337/16-ц, яке ухвалою Вищого спеціалізованого суду України від 29.03.2017 року залишено без змін, поновлено [PERSON] на посаді заступника директора з виховної роботи Канівської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів № 4 Канівської міської ради Черкаської області з 2 червня 2016 року. На виконання вищезазначених судових рішень на підставі наказу начальника відділу освіти виконавчого комітету Канівської міської ради №120к від 21.10.2016 р. [PERSON] поновлено на посаді заступника директора з виховної роботи Канівської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів № 4 з 03.06.2016 року та згідно наказу № 122 к від 27.10.2016 р. зобов'язано їй виплатити 9095,30 грн. середнього заробітку за час вимушеного прогулу з 03.06.2016 року по 20.10.2016 року . Згідно зі ст. 4 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Статтею 15 ЦК України передбачено право кожної особи - і фізичної і юридичної (згідно з ч. 1 ст. 2 ЦК України учасниками цивільних відносин є фізичні та юридичні особи), на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Статтею 16 ЦК України кожній особі надано право на звернення до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу і зазначені способи захисту таких цивільних прав та інтересів. Відповідно до ч. 2 ст. 45 ЦПК України (в редакції чинній на момент пред'явлення позову) з метою представництва інтересів громадянина або держави в суді прокурор в межах повноважень, визначених законом, звертається до суду з позовною заявою (заявою), бере участь у розгляді справ за його позовами, а також може вступити за своєю ініціативою у справу, провадження у якій відкрито за позовом інших осіб, на будь-якій стадії її розгляду, подає апеляційну, касаційну скаргу, заяву про перегляд судового рішення Верховним Судом України, про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами. При цьому прокурор повинен надати суду документи, які підтверджують неможливість громадянина самостійно здійснювати представництво своїх інтересів. Прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній заяві (заяві) самостійно визначає, в чому полягає порушення інтересів держави, та обґрунтовує необхідність їх захисту, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах. У разі відсутності такого органу або відсутності у нього повноважень щодо звернення до суду прокурор зазначає про це в позовній заяві і в такому разі прокурор набуває статусу позивача. Пленум Верховного Суду України у пункті 2 постанови "Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції" від 12 червня 2009 року № 2 роз'яснив, що відповідно до положень статей 55, 124 Конституції України та статті 3 ЦПК кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. У випадках, установлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні чи суспільні інтереси та брати участь у цих справах. Стаття 45 ЦПК України зазначає, що представництво громадянина або держави здійснює прокурор. Правовий статус прокурора у цивільному процесі визначається також спеціальним законодавством - главою 3 Закону України «Про прокуратуру». Відповідно до ст. 36-1 Закону України «Про прокуратуру» представництво прокуратурою інтересів громадянина або держави в суді полягає у здійсненні прокурорами від імені держави процесуальних та інших дій, спрямованих на захист у суді інтересів громадянина або держави у випадках, передбачених законом. Підставою представництва в суді інтересів держави є наявність порушень або загрози порушень інтересів держави. За наявності таких підстав, з метою представництва держави прокурор має право в порядку, передбаченому процесуальним законом звертатися до суду з позовом (заявою); брати участь у розгляді справ. Обираючи форму представництва, передбачену частиною п'ятою цієї статті, прокурор визначає, в чому полягає порушення або загроза порушення інтересів держави чи громадянина, обґрунтовує необхідність їх захисту. У такій представницькій роботі прокурор має керуватися наказом Генерального прокурора України від 28.11.2012 року №6гн «Про організацію роботи органів прокуратури щодо представництва інтересів громадянина або держави в суді та їх захисту при виконанні судових рішень». Так, зокрема, у цьому наказі одним із основних завдань представництва в суді є захист інтересів держави, що порушуються або можуть бути порушені внаслідок протиправних діянь фізичних і юридичних осіб, фактичне усунення порушень закону. Одним із пріоритетних напрямків представницької діяльності є захист інтересів держави у бюджетній системі та у сфері земельних відносин (пункти 2. і 2.1.). Як вбачається з матеріалів справи, прокурор звернувся до суду із позовом в інтересах Управління освіти і науки Черкаської обласної державної адміністрації та Відділу освіти виконавчого комітету Канівської міської ради, посилаючись на те, що прийняття начальником відділу освіти виконавчого комітету Канівської міської ради [PERSON] наказу від 01.06.2016 №61-к «Про звільнення [PERSON].», яке рішенням Апеляційного суду Черкаської області визнано незаконним та скасовано, призвело до виплат з міського бюджету коштів на загальну суму 9095,04 грн. Порушення інтересів держави полягає в заподіянні шкоди відділу освіти виконавчого комітету Канівської міської ради внаслідок надмірних виплат коштів бюджетною установою у зв'язку з незаконним звільненням [PERSON] начальником відділу освіти [PERSON] Відповідно до п. 1 Положення про Управління освіти і науки Черкаської обласної державної адміністрації, затвердженого Розпорядження Черкаської обласної державної адміністрації від 08 грудня 2015 року N 629, Управління освіти і науки Черкаської обласної державної адміністрації є структурним підрозділом обласної державної адміністрації (далі - облдержадміністрація), що утворюється головою облдержадміністрації. Управління підпорядковане голові облдержадміністрації, а також підзвітне та підконтрольне Міністерству освіти і науки України (далі - МОНУ), а з питань здійснення контролю за діяльністю підпорядкованих навчальних закладів - Державній інспекції навчальних закладів України. Управління є юридичною особою, має самостійний баланс, реєстраційні рахунки в установах Державного казначейства, печатку із зображенням Державного Герба України і своїм найменуванням, власні бланки. Системний аналіз приписів статті 36-1 Закону України "Про прокуратуру" і норм ЦПК України (частини 2 статті 45, статті 29) свідчить про наявність у прокурора права на звернення до суду із позовом в інтересах держави за наявності підтверджених належними доказами підстав, передбачених частиною другою статті 36-1 Закону України "Про прокуратуру", та з урахуванням положень статті 29 ЦПК України стосовно цивільної процесуальної дієздатності у сфері спірних правовідносин. При цьому, у разі прийняття судом позовної заяви, поданої прокурором в інтересах держави в особі органу, уповноваженого здійснювати функції держави у спірних правовідносинах, суд повинен оцінювати правильність визначення прокурором органу, на який державою покладено обов'язок щодо здійснення конкретних функцій у правовідносинах, пов'язаних із захистом інтересів держави. Інтереси держави мають чітко формулюватися й умотивовуватися прокурором. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлено, що прокурором не надано суду достатніх доказів на підтвердження своїх повноважень для представництва саме ним інтересів держави у суді, а не позивачем самостійно . Крім того суд приходить до висновку, що вирішення трудового спору щодо поновлення на роботі [PERSON] та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу не є ствердженням вини [PERSON] у незаконному звільненні. За таких обставин суд приходить до висновку, що позивачу слід відмовити в задоволенні позову.

Outcome: dismissed