Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-02 00:00:00

Позивач звернувся до суду із зазначеним позовом, посилаючись на те, що з метою отримання банківських послуг [PERSON] підписала заяву від 29.04.2013, згідно з якою отримала кредит на картковий рахунок. Відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана нею заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами банку» складає між нею і банком договір про надання банківських послуг. Банк виконав свої зобов`язання перед відповідачем, надавши останньому можливість розпоряджатися кредитними коштами на умовах передбачених договором та в межах встановленого кредитного ліміту. Зазначає, що відповідно до пунктів 2.1.2.3, 2.1.2,4 договору відповідач дав свою згоду, що кредитний ліміт встановлюється, а також зменшується або збільшується за ініціативою Банку. Відповідач взяті на себе зобов`язання по поверненню кредиту та сплаті відсотків належним чином не виконала. Станом на 10.04.2020 заборгованість відповідача перед позивачем у загальному розмірі становить 11807,86 грн., яка складається із заборгованості за простроченим тілом кредиту - 8302,42 грн., 20,00 грн. - заборгованості за поточним тілом кредиту, 3485,44 грн. - нарахованої пені. Просить стягнути з відповідача вказану заборгованість, а також судовий збір у розмірі 2102,00 грн. Ухвалою від 08 вересня 2020 року відкрито провадження у справі та призначено її розгляд в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Відповідачу судом направлялась копія ухвали про відкриття провадження та копія позовного матеріалу, але відповідач відзив на позов не подав, клопотання про розгляд справи з викликом сторін від нього до суду не надходило. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши письмові докази, суд вважає встановленими наступні обставини. 29.04.2013 [PERSON] підписала анкету-заяву про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг в ПриватБанку (на цей час - АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК "ПРИВАТБАНК"), отримала кредит на платіжну картку у вигляді встановленого кредитного ліміту, зобов`язалася належним чином виконувати умови договору. Із розрахунку позивача вбачається, що відповідач свої зобов`язання за договором належним чином не виконала, внаслідок чого станом на 10.04.2020 утворилася заборгованість у розмірі 11807,86 грн., яка складається із заборгованості за тілом кредиту у розмірі 8322,42 грн. та пені у розмірі 3485,44 грн. Викладеним обставинам відповідають правовідносини, що витікають із зобов`язань за кредитним договором. Згідно зі ст.ст.525, 526 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цивільного законодавства, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається. Частина 1 ст.611 ЦК України передбачає, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки встановлені договором або законом. Відповідно до ч.1 ст.1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Згідно зі ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові в розмірах та на умовах, установлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Кредитний договір укладається у письмовій формі (ч.1 ст.1055 ЦК України). За змістом ст.207 ЦПК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Згідно ч.1 ст.626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до частини першої ст.628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї зі сторін має бути досягнуто згоди (ст.638 ЦК України). Разом з тим, суд враховує, що відповідно до ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 цього Кодексу. Докази подаються суду сторонами та іншими учасниками справи. Звертаючись до суду із позовом, АТ КБ "ПРИВАТБАНК" надало копію Анкети - Заяви відповідача від 29.04.2013 про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в ПриватБанку, яка підписана відповідачем, довідку про умови кредитування з використанням платіжної картки, а також розрахунок заборгованості. Відповідачем не надано заперечень відносно того, що вона підписувала вищевказану Анкету-Заяву про отримання кредиту, отримувала у банка кредитну картку, а також користувалася нею, отримуючи кредитні кошти, тобто те, що вона отримала від позивача кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку. З наданого позивачем розрахунку заборгованості та виписки по рахунку вбачається, що відповідач отримувала кредитні кошти від позивача, користувалася ними, що вказує на наявність кредитних правовідносин між АТ КБ "ПРИВАТБАНК" та [PERSON] . Оскільки доказів про відсутність заборгованості по кредитному договору відповідач суду не надала, суд не вбачає підстав для відмови у задоволенні позовних вимог АТ КБ "ПРИВАТБАНК" в частині стягнення заборгованості по тілу кредиту. Крім того, судом встановлено, що вищевказана Анкета-Заява, на яку посилається позивач, є стандартним бланком, який не містить відомостей про розмір відсотків, комісії, пені і штрафів, порядку користування кредитними коштами. За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку АТ КБ «ПриватБанк»). Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. Крім того, суд враховує, що Умови та правила надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті позивача (www.privatbank.ua) неодноразово змінювалися самим АТ КБ «ПРИВАТБАНК» в період - з часу виникнення спірних правовідносин (29.04.2013) до моменту звернення до суду із вказаним позовом (16.07.2020), тобто кредитор міг додати до позовної заяви Витяг з Тарифів та Витяг з Умов у будь-яких редакціях, що найбільш сприятливі для задоволення позову. Також судом встановлено, що надані позивачем Умови не містять підпису відповідача [PERSON] . Позивачем не надано суду належних і допустимих доказів, які б підтверджували той факт, що саме такі Умови є складовою частиною укладеного між сторонами кредитного договору і що саме ці Умови мав на увазі відповідач, підписуючи Анкету-Заяву позичальника та, відповідно, чи брав він на себе зобов`зання зі сплати саме такого, який зазначено в Умовах, розміру відсотків, комісії, пені, штрафів, у разі порушення зобов`язання з повернення кредиту. А тому, суд приходить до висновку, що вказані Умови та правила не можна вважати складовою частиною укладеного між сторонами договору б/н від 29.04.2013 року. Відповідно до ч.3 ст.12 ЦПК України кожна сторона має довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Оскільки позивачем не доведено наявність договірних відносин з відповідачем щодо розміру відсотків, пені та штрафів, порядку користування кредитними коштами, суд вважає, що в задоволенні вимог про стягнення з відповідача заборгованості у цій частині слід відмовити. Вказане узгоджується з правовим висновком, викладеним в постанові Верховного Суду від 03.07.2019 у справі № 342/180/17. Тому,

Outcome: partial