Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-13 00:00:00

всерпні 2019 року позивач Акціонерне товариство комерційний банк "ПриватБанк" звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Ухвалою судді Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 16.12.2019 року відкрито провадження у справі та призначено її до розгляду у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Відповідач, який належним чином повідомлена про відкриття провадження за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін, не скористалася своїм правом та не направила до суду відзив на позовну заяву. Згідно ст. 279 ЦПК України суд проводить розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. Справа розглядається за відсутності учасників справи, тому у відповідності до ст. 247 ч. 2 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав. Як вбачається з матеріалів справи, 24.11.2010 року, між ПАТ КБ "ПриватБанк", правонаступником якого є АТ КБ "ПриватБанк" та [PERSON] , укладено кредитний договір № б/н від 24.11.2010 року відповідно до умов якого відповідач отримала кредит у розмірі 2300,00 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з "Умовами та правилами надання банківських послуг" та "Тарифами Банку" складає між нею та Банком Договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві. Відповідно до умов кредитного договору позивач зобов`язаний був надати відповідачу кредит на умовах, передбачених кредитним договором. Позивач виконав свої зобов`язання, надавши відповідачу кредитні кошти в повному обсязі, проте відповідач не належним чином виконує умови договору, яка як позичальник зобов`язувалася своєчасно сплачувати проценти на користування кредитом, дотримуватися графіку повернення кредитних коштів, повернути кредит у визначені договором терміни, а також виконати інші зобов`язання згідно кредитного договору, й погасити всю суму кредиту у визначений договором строк. Частиною першою статті 1054 Цивільного кодексу України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України). Згідно зі статтею 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини першої статті 598 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ЦК України). За частиною першою статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (стаття 611 ЦК України). Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (стаття 610 ЦК України). Одним із видів порушення зобов`язання є прострочення - невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк. Відповідач взятих на себе зобов`язань за вищевказаним кредитним договором належним чином не виконала, у зв`язку з чим рішенням Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 17.11.2016 року у цивільній справі № 212/5535/16 стягнуто з [PERSON] на користь ПАТ КБ "ПриватБанк" заборгованість за кредитним договором № б/нвід 24.11.2010 року в сумі 24449,15 грн.. Позивач вважає, що раніше ухвалене рішення суду не звільняє боржника від відповідальності за невиконання ним договірних зобов`язань та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених умовами договору, який не припинив свою дію, і які нараховані після винесення попереднього рішення суду. В поданому до суду позові, позивач АТ КБ "ПриватБанк" зазначає, що станом на 30.06.2019 у відповідача наявна заборгованість за кредитним договором №б/н від 24.11.2010 року, в розмірі 250422,76 грн. Вказана заборгованість складається із - тіло кредиту 2238,94 грн.; заборгованості по відсоткам за користування кредитом в розмірі 241783,82 грн., заборгованість за пенею та комісією в розмірі 6400,00 грн. Від цієї суми заборгованості віднімається сума, у розмірі 24449,15 грн., яка була задоволена рішенням Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 17.11.2016 року, які були стягнуті з відповідача [PERSON] на користь позивача АТ КБ "ПриватБанк", різниця становить 227614,05 грн., яка складається з - 224214,05 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 3400,00 грн. - заборгованість за пенею та комісією. Однак, позивач просить стягнути з відповідача заборгованість по відсоткам за користування кредитом лише за період з 31.07.2018 року по 30.06.2019 року у розмірі 125072,84 грн. З врахуванням вищевказаного, слід звернути увагу, що відповідно до п. 1.1.7.12 Договору, Договір діє на протязі 12 місяців з моменту і і підписання. Якщо на протязі цього строку жодна з сторін не проінформує другу сторону і розірвання даного договору; він автоматично лонгується на той же строк. Частиною першою статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно із частиною першою статті 598 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. На думку суду кінцевий строк виконання зобов`язання за кредитним договором від 24 листопада 2010 року - було змінено банком шляхом пред`явлення дострокової вимоги до позичальника 16 вересня 2016 року, а саме - звернення з позовом про стягнення заборгованості за кредитним договором, отже, строк дії договору змінився. Відповідно, кредитор, звернувшись у вересні 2016 році із достроковою вимогою про повернення кредиту, на власний розсуд змінив умови основного зобов`язання щодо строку дії договору, періодичності платежів, порядку сплати процентів за користування кредитом, а також неустойки. Відповідно до правової позиції, викладеної у постанові Великої Палати Верховного Суду від 06 березня 2019 року у справі № 61-11047св18, право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування, а також обумовлену в договорі неустойку припиняється після спливу визначеного цим договором строку кредитування, чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною 2 ст. 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора щодо всієї суми заборгованості, яке боржник не виконав, не є підставою для нарахування процентів та пені за кредитним договором, а кредитор, у цьому випадку, має право на отримання гарантій належного виконання зобов`язання відповідно до частини 2 ст. 625 ЦК України, а не у вигляді стягнення процентів та пені. Статтею 1050 ЦК України передбачено, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. За змістом частини другої статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. З урахуванням викладеного, суд вважає, що після закінчення строку кредитування кредитодавець втрачає право нараховувати передбачені кредитним договором проценти, комісію та неустойку, проте, має право на отримання компенсації втрат від інфляції за весь час прострочення та 3% річних від простроченої суми відповідно до ст. 625 ЦК України. Крім цього слід зазначити, що відповідно до заочного рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 17.11.2016 року у цивільній справі № 212/5535/16, 2/212/2755/16 з відповідача [PERSON] стягнуто на користь ПАТ КБ "ПриватБанк" заборгованість за кредитним договором №б/н від 24.11.2010 року в сумі 24449,15 грн., яка складається з - 2238,94 грн. - заборгованість за кредитом; 17569,77 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 3000,00 грн. - заборгованість по комісії та пені за користуванням кредитом; 500,00 грн. - штраф (фіксована частина); 1140,44 грн. - штраф (процентна складова). Із викладеного слідує, що підстави для покладення на відповідача обов`язку сплатити на користь позивача заборгованості по відсоткам за користування кредитом у розмірі 125072,84 грн. відсутні. Оскільки, суд прийшов до висновку про необхідність відмови у задоволенні позовних вимог, то у відповідності до ст. 141 ЦПК України не підлягають задоволенню вимоги позивача про відшкодування сплаченого під час подачі судового збору. Враховуючи вищевикладене,

Outcome: dismissed