Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-31 00:00:00

Позивач, ПАТ КБ "ПриватБанк" звернувся в суд з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором № ТЕО0АU00270040 від 05 квітня 2006 року в сумі 2188,58 доларів США, що за курсом 26,72 грн. відповідно до службового розпорядження НБУ від 18.02.2016 року складає 58478,86 грн. Позивач вказав, що у відповідності до умов кредитного договору № ТЕО0АU00270040, укладеного 05 квітня 2006 року, банк надав відповідачу [PERSON] кредит у сумі 6036,00 доларів США на термін до 04.04.2011 року, а відповідач зобов'язався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку, встановленому кредитним договором. Посилаючись на те, що відповідач [PERSON] взяті на себе зобов'язання не виконав, внаслідок чого станом на 18.02.2016 року у нього виникла заборгованість в сумі 2188,58 доларів США, з яких 1411,80 доларів США - заборгованість за кредитом; 1,63 доларів США - заборгованість по процентам за користування кредитом, 7,85 доларів США - заборгованість по комісії за користування кредитом, 767,30 доларів США - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором, позивач просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором та судові витрати. Відповідач [PERSON] подав письмові заперечення проти позову, в яких просить у задоволенні позовних вимог відмовити, вказуючи, що рішенням Борщівського районного суду від 30 листопада 2010 року у справі за №2-827/10 з нього стягнуто в користь позивача 1421,18 доларів США за спірним кредитним договором. Таким чином, з нього вже стягнуто тіло кредиту. На даний час позивач повторно просить стягнути з нього тіло кредиту в сумі 1411,80 доларів США, що є незаконним. Окрім того, позивачем пропущено строк позовної давності звернення до суду за захистом порушеного права. Позивач також просить стягнути з нього пеню в сумі 767,30 доларів США, яку позивачем нараховано з листопада 2008 року, що є незаконним, оскільки для обрахування пені включено платежі, які мали місце поза межами позовної давності до основної вимоги. Крім того, позивачем заборгованість по пені нарахована не у національній валюті а у доларах. Представник позивача в додаткових поясненнях до позовної заяви вказав, що рішенням Борщівського районного суду Тернопільської області від 04.11.2008 року вимоги банку було задоволено, однак відповідачем виконано не було, а отже раніше постановлене рішення не звільняє боржника від відповідальності за невиконання ним грошового зобов'язання. Крім того, позов банком подано в межах позовної давності, так як зобов'язання за договором не були належно виконані, тому договір не припинив свою дію. Також немає підстав для застосування позовної давності до позовних вимог про стягнення пені, оскільки порушення зобов'язання триває, а тому відсутня можливість встановити початок перебігу позовної давності. Представник позивача в судове засідання не з'явився. Від нього поступила письмова заява, в якій просить справу слухати у його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач та його представник [PERSON] в судове засідання не з'явилися. Від [PERSON] надійшла письмова заява про розгляд справи за її відсутності, в якій підтримує подані письмові заперечення на позов. Суд, заслухавши сторони, дослідивши письмові докази по справі, встановив такі факти. 05 квітня 2006 року між Закритим акціонерним товариством комерційний банк ''Приватбанк'', відповідно до змін у Статуті, згідно з вимогами ЗУ "Про акціонерні товариства" нова назва - Публічне акціонерне товариство комерційний банк "Приватбанк" та відповідачем [PERSON] було укладено кредитний договір № ТЕО0АU00270040 (далі кредитний договір) про надання грошових коштів, відповідно до якого (п.1.1) відповідачу був наданий кредит у вигляді непоновлюваної кредитної лінії на споживчі цілі у розмірі 6 036, 00 доларів США на строк до 04.04.2011 року включно. У відповідності до умов кредитного договору періодом сплати вважається період з 05 по 10 число кожного місяця в сумі 142,63 дол. США для погашення заборгованості за кредитним договором, яка включає заборгованість за кредитом, відсотками, винагородою, комісією. Згідно п.1.1. укладеного договору відповідач отримав кредит зі сплатою за користування кредитом відсотків у розмірі 1,00% на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом, щомісяця в період сплати у розмірі 0,13% від суми виданого кредиту. За змістом ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 ЦК України). Як вбачається з наданого позивачем розрахунку заборгованості за договором № ТЕО0АU00270040 від 05 квітня 2006 року станом на 18.02.2016 року у відповідача [PERSON] виникла заборгованість в сумі 2188,58 доларів США, з яких 1411,80 доларів США - заборгованість за кредитом; 1,63 доларів США - заборгованість по процентам за користування кредитом, 7,85 доларів США - заборгованість по комісії за користування кредитом, 767,30 доларів США - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором. Ухвалою Борщівського районного суду від 01 червня 2016 року провадження в справі за позовом публічного акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" до [PERSON] про стягнення заборгованості закрито в частині позовних вимог про стягнення заборгованості за кредитом з [PERSON] по кредитному договору № ТЕО0АU00270040 від 05 квітня 2006 року в сумі 1411,80 доларів США на підставі п.2 ч.1 ст.205 ЦПК України. Згідно ст.ст.10,11,60 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог та на підставі доказів, наданих особами, які беруть участь у справі. Кожна особа повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень; особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмету спору на власний розсуд. Відповідач в поданих на позов запереченнях просить застосувати позовну давність. Відповідно до ст. 256 ЦК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ч. 4 ст. 267 ЦК України). Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК України). Для окремих видів вимог законом встановлена спеціальна позовна давність. Зокрема, ч. 2 ст. 258 ЦК України передбачає, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). Статтею 266 ЦК України передбачено, що зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно тощо). Відповідно до ст. 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок. За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч. 1 ст. 261 ЦК України). На підставі заяви про застосування позовної давності (за умови, що зміст спірних правовідносин не передбачає збільшення тривалості позовної давності порівняно із загальним строком) кредитна заборгованість підлягає стягненню лише за останні три роки перед зверненням кредитора до суду. Щодо позовних вимог про стягнення заборгованості по процентам за користування кредитом в сумі 1,63 долари США та комісії за користування кредитом в сумі 7,85 доларів США суд виходить з наступного. Як видно із наданого позивачем розрахунку за кредитним договором заборгованість відповідача за процентами за користування кредитом в розмірі 1,63 долари США виникла з 05.12.2008 року, заборгованість по комісії за користування кредитом в розмірі 7,85 доларів США виникла з 13.11.2008 року, і як вбачається з розрахунку, відповідачем не здійснювалися платежі на погашення заборгованості по процентам та комісії саме з цих дат. З огляду на наведене, враховуючи, що позивач звернувся до суду з позовом 20 лютого 2016 року, суд вважає, що до позовних вимог щодо стягнення заборгованості за відсотками та комісією сплив строк позовної давності, а тому в їх задоволенні слід відмовити Що стосується вимог позивача про стягнення з відповідачки нарахованої пені, слід зазначити наступне. Відповідно до статті 192 ЦК України законним платіжним засобом, обов'язковим до приймання за номінальною вартістю на всій території України, є грошова одиниця України - гривня. Згідно із частиною 1 статті 533 ЦК України грошове зобов'язання має бути виконане у гривнях. Використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за зобов'язаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом (частина 3 статті 533 ЦК України ). Такий порядок визначено Декретом Кабінету Міністрів України «Про систему валютного регулювання і валютного контролю» від 19 лютого 1993 року № 15-93, дія якого не поширюється на правовідносини щодо нарахування та стягнення штрафних санкцій за внутрішніми угодами, укладеними між резидентами на території України. Частиною 3 ст.549 ЦК України визначено, що пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов»язання за кожен день прострочення виконання. Кредитним договором (п. 4.1) сторони передбачили, що при порушенні позичальником будь-якого зобов'язання, передбаченого п.п.2.2.2, 2.2.3 кредитного договору банк має право нарахувати, а позичальник зобов'язується сплатити банку пеню в розмірі 0,15 від суми простроченого платежу, але не менше 1 гривні за кожний день прострочки. Сплата пені здійснюється у гривні. У випадку якщо кредит видається в іноземній валюті, пеня сплачується в гривневому еквіваленті по курсу НБУ на дату сплати. Таким чином в даному випадку пеня повинна обчислюватися у національній валюті і переводитись у гривню на час прострочення, а не на кінцевий строк нарахування пені, що значно впливає на кінцеву суму у зв'язку із зміною курсу іноземної валюти. Крім того, стягнення неустойки ( штрафу, пені) обмежується останніми 12 місяцями перед зверненням кредитора до суду у межах строку позовної давності за основною вимогою. Тобто, включення для обрахування пені прострочених платежів, які мали місце поза межами позовної давності до основної вимоги не ґрунтується на вимогах закону. Оскільки з урахуванням вищенаведених вимог закону позивачем не нарахована заборгованість відповідача по пені в національній валюті, яка, як видно з наданого розрахунку, визначена в доларах США, в задоволенні вимог позивача про стягнення з відповідача нарахованої пені за кредитним договором слід відмовити за недоведеністю. На підставі викладеного, а також ст.ст. 256-258, 260, 261, 267, 526, 530, 533, 549, 610 - 612, 1050, 1054, 1077, 1078, 1081, 1082 ЦК України,

Outcome: dismissed