Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-09 00:00:00

Позивач, Публічне акціонерне товариство УкрСиббанк» звернувся до суду з позовом до [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Свої позовні вимоги мотивує тим, що 23 вересня 2005 року між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк», правонаступником якого є ПАТ «УкрСиббанк» та [PERSON] укладено кредитний договір № 27-5RT/09-2005И, відповідно до умов якого остання отримала кредит у розмірі 26 250,00 доларів США, на строк до 23 вересня 2026 року. В забезпечення виконання кредитних зобов'язань 23.09.2005р. між Банком та [PERSON] укладено договір поруки. Неналежне виконання відповідачами умов договору призвело до виникнення заборгованості перед Банком, яка станом на 22.08.2014 року становить 8 010,65 доларів США, що за курсом НБУ станом на 22.08.2014 року складає 105 041,96 грн, з яких кредитна заборгованість в сумі 7 386,95 доларів США, що за курсом НБУ станом на 22.08.2014 року становить 96 863,52 грн.; заборгованість по процентам в сумі 623,28 доларів США, що за курсом НБУ станом на 22.08.2014 року становить 8 172,94 грн.; пеня за прострочення сплати кредиту в сумі 0,42 доларів США, що за курсом НБУ станом на 22.08.2014 року становить 5,50 грн. Представник відповідача проти задоволення позову заперечувала, 21.01.2015 року подала до суду зустрічний позов до Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк», третя особа - [PERSON] про розірвання кредитного договору та просила визначити наслідки розірвання кредитного договору - визнати всі зобов'язання сторін за кредитним договором №27-5RT/09-2005И від 23.09.2005 р. припиненими, а заборгованість відсутньою, визнати договір поруки №27-5RT/09-2005И від 23.09.2005 р. припиненим; визнати договір іпотеки №27-5RT/09-2005И від 23.09.2005 р. припиненим. Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 21.01.2015 року зустрічний позов прийнято до спільного розгляду з первісним позовом. В судове засідання, призначене на 10.02.2015 року представник позивача не з'явився, направив на адресу суду заяву про проведення судового засідання без їх участі, позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив суд їх задовольнити, в задоволенні зустрічного позову просив відмовити, з підстав, пропущення строку позовної давності. Відповідачі в судове засідання, не з'явилися, про дату, час та місце судового розгляду справи повідомлені належним, поважних причин неявки в судове засідання не надали. 09.02.2015 року через канцелярію Дарницького районного суду м. Києва надійшло клопотання представника відповідача, [PERSON] про відкладення розгляду справи, проте не надала суду доказів, які б вказували на поважні причини неявки. При цьому, судом, враховано, що в силу вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен при вирішенні судом питання щодо його цивільних прав та обов'язків має право на судовий розгляд упродовж розумного строку. Обов'язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції (§ 66 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005р. у справі "Смірнова проти України"). Всі ці обставини судам слід враховувати при розгляді кожної справи, оскільки перевищення розумних строків розгляду справ становить порушення прав, гарантованих пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини, а збільшення кількості звернень до Європейського суду з прав людини не лише погіршує імідж нашої держави на міжнародному рівні, але й призводить до значних втрат державного бюджету. Суд, вислухавши пояснення представників сторін, з'ясувавши обставини справи, дослідивши письмові докази по справі, прийшов до висновку, що первісний позов підлягає задоволенню, зустрічний позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що на підставі Кредитного договору № 27-5RT/09-2005И від 23.09.2005 року Публічним акціонерним товариством "УкрСиббанк" було надано [PERSON] кредит у розмірі 26 250,00 доларів США зі сплатою процентів за користування кредитом в розмірі 12,5 % річних на строк до 23 вересня 2026 року, що не заперечувалося представником відповідача. В забезпечення виконання кредитних зобов'язань 23.09.2005р. між Банком та [PERSON] укладено договір іпотеки №27-5RT/09-2005И та договір поруки № 27-5RT/09-2005И. Згідно з п.1.3 договору поруки поручитель відповідає за повернення заборгованості за кредитним договором у тому ж обсязі, що ї позичальник - за сплату кредиту, процентів за користування кредитом, неустойки (штрафу, пені) за невиконання або неналежне виконання зобов'язань. З матеріалів справи вбачається, що [PERSON] не здійснює платежів для погашення суми заборгованості по нарахованим процентам з січня 2014 року. 11 липня 2014 року відповідачам направлено вимоги про погашення заборгованості, однак вимоги залишені без задоволення. Таким чином, станом на 22.08.2014 року становить 8 010,65 доларів США, що за курсом НБУ станом на 22.08.2014 року складає 105 041,96 грн, з яких кредитна заборгованість в сумі 7 386,95 доларів США, що за курсом НБУ станом на 22.08.2014 року становить 96 863,52 грн.; заборгованість по процентам в сумі 623,28 доларів США, що за курсом НБУ станом на 22.08.2014 року становить 8 172,94 грн.; пеня за прострочення сплати кредиту в сумі 0,42 доларів США, що за курсом НБУ станом на 22.08.2014 року становить 5,50 грн. Згідно п. 5.10. Кредитного договору у випадку невиконання або прострочення виконання грошових зобов'язань, передбачених цим Договором, а також будь-якими іншими угодами, що укладені або будуть укладені в майбутньому між Банком та Позичальником Банк може змінити термін повернення кредиту в сторону зменшення в порядку, визначеному розділом 11 цього Договору. За змістом п. 7.1. Кредитного за порушення термінів повернення кредиту та/або процентів за кредит та/або комісій, Позичальник сплачує Банку додатково до встановленої процентної ставки за кредит пеню з розрахунку 0,2 відсотка від суми зазначеної заборгованості (суми кредиту та/або процентів по кредиту та/або комісій), розрахованої за кожний день прострочення платежу, включаючи день сплати заборгованості. В силу ст. 526 Цивільного кодексу України зобов'язання повинні виконуватися належним чином і у встановлений строк відповідно до вказівок договору, в даному випадку - кредитного договору. За змістом до ст. 1054 Цивільного кодексу України кредитодавець зобов'язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно ч. 2 ст. 1050 Цивільного кодексу України якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів. Отже, коли позичальник не здійснила у повному обсязі сплату відсотків, банк набув право вимагати дострокового погашення кредиту та відсотків, сплати пені. За змістом ст. 554 Цивільного кодексу України, у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Відповідно до п.1.3. Договору поруки Поручитель відповідає перед Кредитором у тому ж обсязі, що і Позичальник, зокрема за повернення основної суми заборгованості, відсотків за користування кредитом, відшкодування можливих збитків, за сплату пені та штрафних санкцій, обумовлених у визначеному Кредитному договорі. Згідно п. 1.4. Договору поруки відповідальність поручителя і боржника є солідарною. Позовні вимоги щодо наявності заборгованості за кредитним договором підтверджуються письмовими доказами, наданим представником позивача. Розрахунок заборгованості відповідає фактичним обставинам справи, є вірним, з ним суд погоджується, бо виконаний правильно. Суд критично оцінює заперечення відповідача на основний позов та вимоги зустрічного позову, виходячи з наступного. Як встановлено судом, 23.09.2005 р. між Публічним акціонерним товариством "УкрСиббанк" та [PERSON] укладено кредитний договір № 27-5RT/09-2005И. Пунктом 1.3 договору сторони визначили, що цільове призначення кредиту - придбання однокімнатної квартири за адресою: [ADDRESS]. 23.09.2005 р. між [PERSON] та [PERSON] укладено договір купівлі продажу, відповідно до умов якого [PERSON] продала, а [PERSON] придбала квартиру [ADDRESS]. Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 14.03.2008 р. договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS] від 23.09.2005 р. визнано недійсним. Рішенням Апеляційного суду м. Києва від 29.10.2010 р. рішення Дарницького районного суду м. Києва від 14.03.2008 р. в цій частині залишено без змін. Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України від 10.06.2011 р. рішення Апеляційного суду м. Києва від 29.10.208 р. залишено без змін. Згідно ст.652 ЦК України у разі істотної зміни обставин, якими сторони керувалися при укладенні договору,договір може бути змінений або розірваний за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті зобов'язання. Зміна обставин є істотною, якщо вони змінилися настільки, що, якби сторони могли це передбачити, вони не уклали б договір або уклали б його на інших умовах. Якщо сторони не досягли згоди щодо приведення договору у відповідність з обставинами, які істотно змінились,або щодо його розірвання, договір може бути розірваний, а з підстав, встановлених частиною четвертою цієї статті, - змінений за рішенням суду на вимогу заінтересованої сторони за наявності одночасно таких умов: 1) в момент укладення договору сторони виходили з того, що така зміна обставин не настане; 2) зміна обставин зумовлена причинами, які заінтересована сторона не могла усунути після їх виникнення при всій турботливості та обачності, які від неї вимагалися; 3) виконання договору порушило б співвідношення майнових інтересів сторін і позбавило б заінтересовану сторону того, на що вона розраховувала при укладенні договору; 4) із суті договору або звичаїв ділового обороту не випливає, що ризик зміни обставин несе заінтересована сторона. У разі розірвання договору внаслідок істотної зміни обставин суд, на вимогу будь-якої із сторін, визначає наслідки розірвання договору виходячи з необхідності справедливого розподілу між сторонами витрат, понесених ними у зв'язку з виконанням цього договору. Зміна договору у зв'язку з істотною зміною обставин допускається за рішенням суду у виняткових випадках, коли розірвання договору суперечить суспільним інтересам або потягне для сторін шкоду, яка значно перевищує затрати, необхідні для виконання договору на умовах, змінених судом. Відповідач, [PERSON] зазначає, що підставою для задоволення зустрічного позову про розірвання кредитного договору є наявність одночасно чотирьох умов, передбачених ч. 2 ст. 652 ЦК України. Зауважує, що на момент укладення договору сторони виходили з того, що така зміна обставин не настане, так як укладаючи кредитний договір цільовим призначенням якого було придбання квартири [ADDRESS] відповідач не розраховувала, що ця квартира не буде належати їй на праві власності, а договір купівлі-квартири буде визнаний недійним. Разом з тим, ст.ст.256, 257 ЦК України визначено, що позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Ч.1, ч.5 ст.261 ЦК України передбачено, що перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. За зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. Згідно з положеннями ч.3, ч.4 ст.267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. У письмових запереченнях, представник ПАТ «УкрСиббанк» наполягав на застосуванні строків позовної давності, що є на його думку підставою для відмови у позові, так як строк позовної давності закінчився, поважність пропуску строків для звернення до суду позивачем не доведено. У відповідності до роз'яснень, викладених у п.11 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 року №14 "Про судове рішення у цивільній справі", установивши, що строк для звернення з позовом пропущено без поважної причини, суд зазначає про відмову в позові з цих підстав, якщо про застосування позовної давності заявлено стороною у спорі, зробленою до ухвалення рішення, крім випадків, коли позов не доведено, що є самостійною підставою для цього. Таким чином, судом встановлено, що перебіг строку позовної давності почався з дати постановлення рішення Апеляційного суду м. Києва - 29.10.2010 р., однак позов пред'явлено до суду лише 07.11.2014 року, тобто з пропуском строку позовної давності. [PERSON] не надано жодного доказу на підтвердження того, що нею пропущено з поважних причин строк для звернення до суду з позовом. За таких обставин, суд приходить до висновку про необхідність відмовити [PERSON] у задоволенні зустрічного позову. На підставі викладеного,

Outcome: approved