Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-30 00:00:00

05.07.2019 року [PERSON] звернувся до суду з позовом про зняття майна з під арешту та просить зобов`язати Центральний відділ ДВС м. Миколаїв Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області зняти арешт з майна, а саме з транспортного засобу: марка - VOIKSWAGEN, модель - PASSAT 2.0 номер кузова [NUMBER] , рік випуску - 2013, колір сірий, реєстраційний номер - [NUMBER] , накладений постановами державних виконавців Центрального відділу ДВС м. Миколаїв - постанова про арешт майна боржника від 26.10.2018 року - виконавче провадження № 53294994 та постанова про арешт майна боржника від 09.01.2019 року - виконавче провадження № 58030198. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що 20 червня 2019 року о 16 годині 45 хвилин інспектором Управління патрульної Поліції в Миколаївській області - Вдов Сергієм Валерійовичем був складений акт огляду та тимчасового затримання транспортного засобу марка - VOIKSWAGEN, модель - PASSAT 2.0 номер кузова [NUMBER] , рік випуску - 2013, колір сірий, реєстраційний номер - [NUMBER] . Причиною затримання являються постанови про арешт майна накладені державними виконавцями Центрального відділу ДВС м. Миколаїв виконавчі провадження - № 53294994 та № 58030198 по відношенню до [PERSON] .. Позивач стверджує що на момент придбання транспортного засобу, що підтверджується Актом про проведенні електроні торги від 17.05.2017 року, йому не було відомо про обтяження майна [PERSON] чий транспортний засіб він придбав, все це спричинило порушення право власності тим самим порушивши право розпоряджатись та користуватись майном. Відзиви на позов від відповідачів до суду не надходили. Дослідивши матеріали справи , суд доходить до наступного. 24.04.2017 на підставі протоколу про проведення електронних торгів № 252230 у відповідності до п.п. 4.5 розділу Х Порядку реалізації арештованого майна, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 29.09.2016 № 2831/5, було реалізовано транспортний засіб марка - VOIKSWAGEN, модель - PASSAT 2.0 номер кузова [NUMBER] , рік випуску - 2013, колір сірий, реєстраційний номер - [NUMBER] . Актом про проведенні електроні торги від 17.05.2017 року переможцем став: [PERSON] , даним актом підтверджується виникнення право власності на придбане майно. Також 17.05.2017 року заступником начальника Заводського відділу ДВС м. Миколаїв Новохатько Альоною Миколаївною була видана постанова про зняття майна з під арешту, так як було реалізовано предмет застави. Постанова про зняття майна з під арешту виноситься за для можливості особи яка набула право власності користуватися та розпоряджатись власним майном. Так ч.1 ст. 328 ЦК України визначається, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Відповідно до ст. 317 ЦК України, власникові належать право володіння, користування та розпоряджання своїм майном. За такого, те що [PERSON] не здійснив перереєстрацію транспортного засобу на своє ім`я, не порушує, не обмежує і не позбавляє його права користування і розпоряджання власним майном. Чинним законодавством України не передбачено термін, за який після придбання рухомого майна через електронні торги, новий власник повинен перереєструвати його на власне ім`я. Особа яка набула право власності на свій розсуд розпоряджається власним майном та на свій розсуд має право надати користуватись транспортним засобом іншим особам. Так, ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Також Центральним відділом ДВС м. Миколаїв Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області було винесені постанови про розшук майна боржника та постанова про арешт майна боржника від 26.10.2018 - виконавче провадження № 53294994 на підставі виконавчого листу № 490/10458/15-ц від 17.10.2016. Постанова про арешт майна боржника від 09.01.2019 - виконавче провадження № 58030198 на підставі виконавчого листу № 490/7960/17 від 06.11.2018 винесені Центральним відділом ДВС міста Миколаїв обтяжуючи рухоме та нерухоме майно [PERSON] . Згідно ст. 56 ЗУ «Про виконавче провадження» арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. ч.2 ст. 56 ЗУ «Про виконавче провадження» встановлено, Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника. Виконавець за потреби може обмежити право користування майном, здійснити опечатування або вилучення його у боржника та передати на зберігання іншим особам, про що він виносить постанову або зазначає обмеження в постанові про арешт. Вид, обсяг і строк обмеження встановлюються виконавцем у кожному конкретному випадку з урахуванням властивостей майна, його значення для власника чи володільця, необхідності використання та інших обставин. На момент винесення цих обтяжень, транспортний засіб на праві власності вже належав [PERSON] . Згідно ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Як зазначив позивач в позовній заяві, після арешту та конфіскації транспортного засобу, звертався до Центрального відділу ДВС м. Миколаїв, з проханням усунути перешкоди у здійснені законних прав передбачених ЦК України, надавши державним виконавцям акт про проведенні електроні торги від 17.05.2017, на що отримав відмову та пропозицію державного виконавця звернутися до суду. Згідно ст. 391 ЦК України право власника майна вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Постановою № 5 Пленумом Вищого спеціалізованого суду України з розгляду Цивільних та Кримінальних справ від 03.06.2016 року, а саме у п. 2 сказано що позов про зняття арешту з майна може бути пред`явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно). Відповідачами в справі є боржник, особа, в інтересах якої накладено арешт на майно, а в окремих випадках - особа, якій передано майно, якщо воно було реалізоване. Як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, має бути залучено відповідний орган державної виконавчої служби, а також відповідний орган доходів і зборів, банк та іншу фінансову установу, які у випадках, передбачених законом, виконують судові рішення (стаття 3 Закону України від 21 квітня 1999 року № 606-XIV "Про виконавче провадження" (у редакції Закону України від 04 листопада 2010 року № 2677-VI). За змістом ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права; визнання правочину недійсним; припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; примусове виконання обов`язку в натурі; зміна правовідношення; відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди; визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Згідно ЗУ «Про виконавче провадження», а саме ч.1 ст. 59 вказано що, особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. В матеріалах справи достатньо доказів що підтверджують право власності позивача на транспортний засіб марка - VOIKSWAGEN, модель - PASSAT 2.0 номер кузова [NUMBER] , рік випуску - 2013, колір сірий, реєстраційний номер - [NUMBER] , отже наявність арешту унеможливлюють вчиняти позивачем по відношенню до свого майна будь-які дії, які не суперечать закону, що є порушенням його прав за ст. 319 ЦК України. За такого, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог. Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Що стосується іншої частини заявлених позовних вимог, а саме зобов`язання Центрального ВДВС зняти арешт з вказаного майна та зобов`язати державних виконавців Центрального відділу ДВС м. Миколаїв зняти вказаний транспортний засіб з розшуку та направити на адресу Управління поліції в Миколаївській області постанову про зняття арешту майна та припинення розшуку у визначений законом термін - то такі вимоги підлягають вирішенню в межах Розділу 7 ЦПК України та ЗУ "Про виконавче провадження" в межах оскарження дій державного виконавця. Крім того, задоволення вимог позову про зняття арешту з вказаного транспортного засобу є обовязковою підставою для зняття арешту та припинення розшуку відповідною постановою державного виконавця відповідно до положень ст. 36, 59 ЗУ "Про виконавче провадження". Так, згідно вказаних положень, особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. У разі набрання законної сили судовим рішенням про зняття арешту з майна боржника арешт з такого майна знімається згідно з постановою виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. За такого, у задоволенні цих вимог слід відмовити, як зайво заявлених. Позивач сплатив судовий збір про що свідчить квитанція № 2152324 від 05.07.2019 року. На підставі вищевикладеного та

Outcome: partial