Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-19 00:00:00

Позивач 19 листопада 2020 року звернувся до суду з позовом про виділ в натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Ухвалою Ленінського районного суду м. Полтави від 05.04.2021 замінено неналежних відповідачів Виконавчий комітет Подільської районної у місті Полтаві ради та Територіальну громаду м.Полтави в особі Полтавської міської ради на належного відповідача - [PERSON] та переведено Виконавчий комітет Подільської районної у місті Полтаві ради та Територіальну громаду м.Полтави в особі Полтавської міської ради в статус третіх осіб на стороні відповідача, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору. Від представника позивача адвоката Савчука О.В. надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Від позивача [PERSON] надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Від відповідача [PERSON] надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, проти задоволення позову не заперечує. Представники третіх осіб на стороні відповідача, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору: Виконавчий комітет Подільської районної у місті Полтаві ради, Територіальна громада м.Полтави в особі Полтавської міської ради не з`явилися у судове засідання, надавши відзиви. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, системно дослідивши матеріали справи в їх сукупності, вивчивши правові норми, які регулюють дані правовідносини, приходить до переконання, що позов слід задовольнити повністю з наступних підстав. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. 13 березня 2014 року позивач набув право власності на 378/559 частини земельної ділянки та 13/25 частини житлового будинку в [ADDRESS] . Договори купівлі-продажу були нотаріально посвідчені приватним нотаріусом Полтавського міського нотаріального округу, а право власності належним чином зареєстровано, про що видано витяги з реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності. (а.с.8, 11) Позивач отримавши право власності на частку нерухомого майна за господарської необхідності здійснив будівництво гаражу та зніс декілька господарських будівель. Однак, ввести в експлуатацію збудований гараж не є можливим, так як все нерухоме майно за цією адресою є спільною частковою власністю, а іншого співвласника не існує, так як він раніше виділив свою частку нерухомого майна в окрему одиницю. Загалом нерухоме майно, яке на даний час знаходиться у спільній частковій власності позивача складається з: частини житлового будинку А-1 загальною площею 65,8 м. кв., вбиральні "Д", гаражу "Н", трубопроводу №2. Перелік об`єктів нерухомого майна зазначений згідно технічного паспорту виготовленого станом на 23 жовтня 2020 року. Позивач маючи намір виділити свою частину житлового будинку з господарськими будівлями та частиною подвір`я (земельної ділянки) якою фактично він користується в окрему інвентарну одиницю, звернувся до сусіда із пропозицією здійснити поділ в нотаріальному порядку, але жодних результатів не отримав. Згідно зі ст. ст. 321, 317, 319 ЦК України право власності є непорушним, власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном, власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до положень ст. 356 ЦК України власність двох чи більше осіб із зазначенням частки кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Частиною 1 ст. 364 ЦК України передбачено право співвласника на виділ у натурі частки з майна, що є у спільній частковій власності. За змістом цієї норми виділ частки зі спільного майна це перехід частини цього майна у власність учасника спільної власності пропорційно його частки в праві спільної власності й припинення для цієї особи права на частку у спільному майні. На даний час частка житлового будинку та іншого нерухомого майна (земельної ділянки) є фактично відокремленою від іншої частини. Позивач має окреме подвір`я, розділене огорожею. Фактично існує відокремлене домогосподарство але юридично згідно правоустановчих документів нерухоме майно належить позивачу на праві спільної часткової власності. Згідно Звіту про проведення технічного обстеження від 23.10.2020 р. складеного експертом [PERSON] (кваліфікаційний сертифікат № 002754 від 13.09.2013), склад, площа та функціональні зв`язки житлових приміщень відповідають діючим нормам ДБН В.2.2-15-2019 "Житлові будинки. Основні положення" та ДБН В.3.2-2-2009 "Житлові будинки. Реконструкція та капітальний ремонт". Основні конструкції житлового будинку не порушені. Конструктивна схема будівлі і технічний стан всіх основних конструкцій будинку задовільний, посилень та ремонту не потребують. Приміщення забезпечено необхідними інженерними мережами та обладнанням. Експлуатаційну надійність приміщень перевірено. Частина будинку (13/25) яка належить позивачу є відокремленою, має відокремлений вхід і може бути виділено в натурі в окремий об`єкт права власності як житловий будинок. Оскільки після виділу частки зі спільного нерухомого майна в порядку ст. 364 ЦК України право спільної часткової власності припиняється, то при виділі частки зі спільного нерухомого майна власнику, що виділяється, та власнику (власникам), що залишаються, має бути виділена окрема площа, яка повинна бути ізольованою від приміщення іншого (інших) співвласників, мати окремий вихід, окрему систему життєзабезпечення (водопостачання, водовідведення, опалення тощо), тобто складати окремий об`єкт нерухомого майна в розумінні ст. 181 ЦК України та пункту 10 Порядку присвоєння об`єкту нерухомого майна реєстраційного номера, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 8 грудня 2010 року № 1117 «Про ідентифікацію обєктів нерухомого майна для державної реєстрації прав на них». Так, згідно з пунктами 1.2, 2.1., 2.4. Інструкції щодо проведення поділу, виділу та розрахунку часток об`єктів нерухомого майна від 18 червня 2007 року, поділ об`єкта нерухомого майна (виділ частки) на окремі самостійні об`єкти нерухомого майна здійснюється відповідно до законодавства на підставі висновку щодо технічної можливості такого поділу (виділу) з дотриманням чинних будівельних норм та з наданням кожному об`єкту поштової адреси. Виходячи з аналізу змісту норм ст. ст. 183, 358, 364, 379, 380, 382 ЦК України слід дійти висновку, що виділ часток (поділ) жилого будинку, що перебуває у спільній частковій власності, є можливим, якщо кожній із сторін може бути виділено відокремлену частину будинку із самостійним виходом (квартиру) або у разі, коли є технічна можливість переобладнання будинку в ізольовані квартири, які за розміром відповідають розміру часток співвласників. Як роз`яснено в п. 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 4 жовтня 1991 року "Про практику застосування законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок" при вирішенні справ про виділ в натурі часток жилого будинку що є спільною частковою власністю, судам належить мати на увазі, що це можливо, якщо кожній із сторін може бути виділено відокремлену частину будинку з самостійним виходом. У даному випадку немає необхідності здійснювати перепланування так як всі об`єкти нерухомого майна, що належать позивачеві технічно відокремлені із окремими виходами та вільним доступом до їх обслуговування. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позов є повністю обґрунтованими, а тому підлягає до задоволення. На підставі викладеного,

Outcome: approved