Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-27 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON], в якому просить надати дозвіл на оформлення проїзного документу дитини та дозвіл на неодноразові тимчасові виїзди до тимчасово окупованої території АР Крим малолітньої [PERSON] в супроводі матері без згоди батька до досягнення дитиною 16 років, тобто до [INFO] Свої вимоги позивач мотивує тим, що з 2010 року вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Від шлюбу мають малолітню доньку [PERSON] [INFO]. В 2012 року вони з відповідачем розірвали шлюб, та ще до розірвання шлюбу він зібрав свої речі і поїхав у невідомому напрямку, на даний час місце його перебування їй невідоме. Дочка проживає з нею, знаходиться на її утриманні. Рішенням Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 24.12.2012 року з відповідача на її користь було стягнено аліменти на утримання дочки, однак він їх не сплачує, участі у вихованні доньки не приймає та не цікавиться її розвитком. На даний час лише вона піклується про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. В період літніх канікул вона має намір оздоровити дочку в морській кліматичній зоні, вважає, що відпочинок та подорож матимуть велике значення для фізичного та духовного розвитку дівчинки, підвищать її рівень світогляду та сприятимуть її інтелектуальному розвитку як особистості. Враховуючи що для оформлення проїзних документів дитини та для виїзду до тимчасово окупованої території АР Крим необхідна згода батька, місце знаходження якого їй невідоме, просила задовольнити її позовні вимоги. В судовому засіданні представник позивача підтримала позовні вимоги своєї довірительки та просила їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явився, причину неявки суду не повідомив. Про час та місце розгляду справи був повідомлений через оголошення в газеті «Рідне Прибужжя» (а.с. 24). Представник третьої особи в судовому засіданні вважала доцільним, в інтересах дитини задовольнити позов [PERSON] Вислухавши пояснення позивача, представника третьої особи, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню виходячи з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] з 23 липня 2010 року перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірвано рішенням Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 24 грудня 2012 року (а. с. № 8). Сторони є батьками малолітньої [PERSON], [INFO] (а.с. 9). Відповідно до довідки виписки про склад сім'ї та реєстрацію малолітня [PERSON] з 19 січня 2011 року проживає разом з позивачкою (а.с. 10) та з червня 2012 року відвідує Центр розвитку дитини "Гармонія" (а.с. 11). Відповідно до ст. 27 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, діючої в Україні з 27.09.1991 р., держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Віповідно до ст. 8 Закону України "Про охорону дитинства" кожна дитина має право на рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку. Згідно ч. 3 ст. 313 ЦК України фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків (усиновлювачів), піклувальників та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними. Особливий правовий режим перетину тимчасово-окупованої території регулюється Законом України "Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України" та п. 3 Порядку в'їзду на тимчасово окуповану територію України та виїзду з неї затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України № 367 від 4 червня 2015 р. Відповідно до якого В'їзд на тимчасово окуповану територію України громадян України, які не досягли 16-річного віку, здійснюється через контрольні пункти за умови пред'явлення паспорта громадянина України, або паспорта громадянина України для виїзду за кордон, або проїзного документа дитини з дотриманням вимог, передбачених для таких осіб пунктами 3-6 Правил перетинання державного кордону громадянами України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 27 січня 1995 р. № 57. За п.4 вищезазначених правил виїзд з України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі одного з батьків або інших осіб, уповноважених одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, здійснюється: за нотаріально посвідченою згодою другого з батьків із зазначенням у ній держави прямування та відповідного часового проміжку перебування у цій державі, якщо другий з батьків відсутній у пункті пропуску; без нотаріально посвідченої згоди другого з батьків можливий: - якщо другий з батьків є іноземцем або особою без громадянства, що підтверджується записом про батька у свідоцтві про народження дитини, та який (яка) відсутній у пункті пропуску; - якщо у паспорті громадянина України для виїзду за кордон, з яким перетинає державний кордон громадянин, який не досяг 16-річного віку, або проїзному документі дитини є запис про вибуття на постійне місце проживання за межі України чи відмітка про взяття на консульський облік у дипломатичному представництві або консульській установі України за кордоном; - у разі пред'явлення наступних документів або їх нотаріально засвідчених копій: свідоцтва про смерть другого з батьків; рішення суду про позбавлення батьківських прав другого з батьків; рішення суду про визнання другого з батьків безвісно відсутнім; рішення суду про визнання другого з батьків недієздатним; рішення суду про надання дозволу на виїзд з України громадянину, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків; довідки про народження дитини, виданої відділом реєстрації актів цивільного стану, із зазначенням підстав внесення відомостей про батька відповідно до частини першої ст. 135 Сімейного кодексу України (під час виїзду дитини за кордон у супроводі одинокої матері). Відповідно до ч. 2 ст. 4 Закону України "Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України" оформлення проїзного документа дитини провадиться на підставі нотаріально засвідченого клопотання батьків або законних представників батьків чи дітей у разі потреби самостійного виїзду неповнолітнього за кордон. За відсутності згоди одного з батьків виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволено на підставі рішення суду. З огляду на вищевикладене, суд дійшов висновку про можливість надання позивачу дозволу на виготовлення проїзних документів дитини та на виїзд малолітньої [PERSON], [INFO], у її супроводі без письмової згоди та без супроводу батька дитини - [PERSON], за межі України, до тимчасово-окупованої території Автономної республіки Крим але лише строком на один рік з моменту набрання законної сили даним рішенням. Такого висновку суд прийшов з урахуванням того, що згідно ст. 141 Сімейного кодексу України батьки мають рівні права та обов'язки щодо дитини, а тому оскільки, ухвалюючи заочне рішення, суду не вдалося з'ясувати думку відповідача стосовно даних позовних вимог, суд вважає неможливим надавати дозвіл на виїзд дитини без письмової згоди та без супроводу батька дитини - [PERSON] до тимчасово окупованої території на більш тривалий строк, так як всупереч положенням ст.ст. 153, 157 Сімейного кодексу України фактично позбавить батька дитини можливості брати участь у її вихованні та можливості особисто спілкуватися з нею. Слід роз'яснити позивачу, що за необхідності, після спливу строку, на який судом надається дозвіл виїзду неповнолітньої дитини за межі України без письмової згоди та без супроводу її батька, вона має право звернутися до суду з відповідним позовом. Що стосується вимог позивача про допущення негайного виконання рішення суду, то вони не підлягають задоволенню, оскільки ст. 367 ЦПК України передбачений вичерпний перелік судових рішень, які можуть бути допущені судом до негайного виконання.

Outcome: partial