Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-23 00:00:00

В грудні 2012 року ПАТ „КБ „СоцКом Банк" звернувся до суду з позовом до [PERSON], [PERSON] та [PERSON] про стягнення в солідарному порядку заборгованості за кредитним договором 102-1/081 від 12.10.2007 року у загальному розмірі 135869,72 грн. (з яких : заборгованість за кредитом - 3220,00 дол.США та заборгованість за відсотками за користування кредитними коштами - 2196,15 дол.США, що в еквіваленті по курсу НБУ (7,9930 грн. за 1 дол.США) на 25.09.2012 року разом становить 43291,28 грн. ; а також пеня - 11582,44 дол.США, що в еквіваленті по курсу НБУ становить 92578,44 грн.), мотивуючи свої вимоги невиконанням відповідачами своїх зобов'язань за цим кредитним договором щодо повернення наданого кредиту та внесення плати за кредит у розмірі, строки і на умовах визначених цим договором. Представник позивача - Глазов С.В. просив розглянути дану справу без участі представника банку та задовольнити позов у повному обсязі, про що подав адресовану суду свою письмову заяву, яка приєднана судом до матеріалів справи. Направлені судом судові повістки відповідачам [PERSON] та [PERSON] були в черговий раз повернуті судові з помітками пошти про те, що вони не з'являються на пошту для одержання судових повісток за залишеними для них повідомленнями пошти. Направлена судом судова повістка відповідачу [PERSON], за відомою судові останньою адресою її місця проживання, була повернута судові з поміткою пошти про те, що вона більше не проживаю за такою адресою. Судом установлені такі факти і відповідні їм правовідносини. Відповідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк зобов'язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти ; за ч.2 цієї статті до відносин за кредитним договором застосовуються вимоги закону за позикою. Статтею 526 ЦК України визначено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Згідно з положеннями статей 530,612,625 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Відповідно до ст.554 ЦК України, у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Згідно ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Згідно ч.2 ст.1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст.1048 цього Кодексу. Судом установлено, що згідно кредитного договору № 102-1/081 від 12.10.2007 року товариство з обмеженою відповідальністю Комерційний банк „СоцКом Банк", назва якого згодом була змінена на публічне акціонерне товариство „Комерційний банк „СоцКом Банк", надало [PERSON] кредит в сумі 10000,00 дол.США на строк користування з 12.10.2007 року по 09.10.2009 року, із сплатою відсотків за користування кредитними коштами за процентною ставкою у розмірі 24,0 % річних, з погашенням кредиту та сплатою відсотків за користування кредитом щомісячними платежами відповідно до Графіку погашення кредиту, який є Додатком № 1 до цього договору та невід'ємною частиною цього договору, з кінцевою датою повернення кредиту та усіх нарахувань за ним - 09.10.2009 року. В забезпечення виконання зобов'язань позичальника за цим договором, 12.10.2007 року між банком як заставодержателем та [PERSON] як заставодавцем був укладений договір застави майна № 102-1/081-ДЗ, за умовами якого предметом застави є чоловіча та жіноча кожгалантерея : сумки, баретки в асортименті, заставною вартість 10000,00 дол.США, що в еквіваленті по курсу НБУ на дату укладання цього договору становить 50500,00 грн. Проте [PERSON] не виконала свої зобов'язання за згаданим кредитним договором щодо повернення кредиту та внесення плати за користування кредитними коштами у розмірі та строки передбачені цим договором. Відповідно до п.7.1. цього кредитного договору, за порушення термінів повернення кредиту та/або відсотків за кредит та/або комісій позичальник сплачує банку додатково до встановленої процентної ставки за кредит пеню в розмірі 1 % від суми зазначеної заборгованості (суми кредиту та/або відсотків по кредиту та/або комісій), розрахованої за кожний день прострочення платежу, включаючи день сплати заборгованості. Станом на 25.09.2012 року заборгованість відповідача [PERSON] перед позивачем за кредитним договором № 102-1/081 від 12.10.2007 року склала у загальному розмірі 135869,72 грн. що в еквіваленті по курсу НБУ (7,9930грн. за 1 дол.США) на вказану дату становить 16998,59 дол.США, з яких : заборгованість за кредитом - 3220,00 дол.США, що в еквіваленті по курсу НБУ становить 25737,46 грн.; заборгованість за відсотками за користування кредитними коштами - 2196,15 дол.США, що в еквіваленті по курсу НБУ становить 17553,82 грн. ; пеня - 11582,44 дол.США, що в еквіваленті по курсу НБУ становить 92578,44 грн. Таким чином, суд доходить висновку, що позовні вимоги позивача в частині вимог до відповідача [PERSON] підлягають задоволенню. Також судом установлено, що наданий [PERSON] кредит забезпечений порукою відповідача [PERSON], про що 12.10.2007 року між банком і поручителем [PERSON] укладено договір поруки № 102-1/081 ДП1. Крім того, наданий [PERSON] кредит забезпечений порукою відповідача [PERSON], про що 12.10.2007 року між банком і поручителем [PERSON] укладено договір поруки № 102-1/081 ДП2. Згідно п.2.1. цих договорів поруки, у випадку невиконання або неналежного виконання позичальником взятих на себе зобов'язань по кредитному поговору, поручитель і позичальник несуть солідарну відповідальність за кредитом на всю суму заборгованості, встановлену на момент подання позовної вимоги. Пунктом 1.1. цих договорів поруки визначено зміст забезпеченого порукою зобов'язання, а саме, що поручитель на добровільних засадах бере на себе зобов'язання перед кредитором відповідати за зобов'язаннями [PERSON], які виникають з умов кредитного договору № 102-1/081 від 12.10.2007 року, згідно якому позичальник отримав кредит в розмірі 10000,00 дол.США строком на 24 місяці із сплатою відсотків в розмірі 24 % річних, в повному обсязі цих зобов'язань. Відповідно до п.1.2. цих договорів поруки, поручитель протягом 3-х банківських днів з дня одержання повідомлення від кредитора про порушення позичальником взятих на себе зобов'язань за кредитним договором по поверненню кредиту, сплати нарахованих відсотків за користування кредитом зобов'язується погасити суму заборгованості по кредитному договору. Пункт 3.1. цих договорів поруки встановлює, що цей договір вступає в силу з моменту підписання його сторонами та припиняє свою дію з моменту припинення забезпеченого ним зобов'язання. Вирішуючи дану справу, суд виходить з роз'яснень, які містяться в п.3 „Спори щодо забезпечення виконання зобов'язань" листа Верховного Суду України від 01.07.2012 року „Висновки Верховного Суду України, викладені у рішеннях, прийнятих за результатами розгляду заяв про перегляд судового рішення з підстави, передбаченої п.1 ч.1 ст.355 ЦПК України, за 1 півріччя 2012р.", а саме, що відповідно до ч.1 ст.251 та ч.1 ст.252 ЦК України строком є певний період у часі, зі спливом якого пов'язана дія чи подія, яка має юридичне значення, і визначається він роками, місяцями, тижнями, днями або годинами, а не посиланням на подію, яка має настати. Вказівкою на подію, яка має неминуче настати, визначається термін - певний момент у часі, з настанням якого пов'язана дія чи подія, яка має юридичне значення (ч.2 ст.251, ч.2 ст.252 ЦК). Таким чином, умова договору поруки про припинення поруки після повного виконання позичальником своїх зобов'язань за кредитним договором не може вважатися встановленим сторонами договору поруки строком припинення поруки". Така ж позиція висловлена в листі Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 27.09.2012 року № 10-1393/0/4-12 „Про практику застосування судоми законодавства при вирішення спорів, що виникають з кредитних правовідносин". Відповідно до ч.4 ст.559 ЦК України, порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимогу до поручителя. З огляду на наведене та враховуючи, що п.1.2.1. кредитного договору № 102-1/081 від 12.10.2007 року встановлений кінцевий термін повернення заборгованості за кредитом - 09.10.2009 року, тому суд доходить висновку, що банк повинен був надіслати поручителям [PERSON] та [PERSON] або вручити їм особисто письмове повідомлення про невиконання позичальником забезпеченого порукою зобов'язання за кредитним договором № 102-1/081 від 12.10.2007 року, з вимогою виконати це зобов'язання, як це передбачено п.1.2. договору поруки № 102-1/081 ДП1 від 12.10.2007 року та договору поруки 102-1/081 ДП2 від 12.10.2007 року, - протягом шести місяців від дня настання кінцевого строку виконання основного зобов'язання за кредитним договором № 102-1/081 від 12.10.2007 року, тобто в період з 09.10.2009 року по 09.04.2010 року. Проте позивач не надав суду доказів на підтвердження того, що ним були направлені на адресу відповідачів [PERSON] та [PERSON] та/або вирученні останнім особисто під розпис будь-які письмові повідомлення щодо необхідності виконання ними зобов'язань за кредитним договором № 102-1/081 від 12.10.2007 року, відповідно до умов договору поруки№ 102-1/081 ДП1 від 12.10.2007 року та договору поруки 102-1/081 ДП2 від 12.10.2007 року, як цього вимагає ст.60 ЦПК України. Також суд бере до уваги, що позивач звернувся з даним позовом до суду лише 20.12.2012 року, тобто більше ніж через два роки після настання кінцевого терміну повернення кредиту та усіх нарахувань за ним - 09.10.2009 року, встановленого п.1.2.1. кредитного № 102-1/081 від 12.10.2007 року. Враховуючи наведені обставини, суд доходить висновку, що позовні вимоги позивача в частині вимог до відповідачів [PERSON] та [PERSON] не підлягають задоволенню. Частково задовольняючи позовні вимоги позивача, суд стягує з відповідача [PERSON] на користь позивача понесені ним і документально підтверджені судові витрати в сумі 1358,70 грн., пов'язані зі сплатою судового збору. На підставі викладеного і

Outcome: partial