Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-26 00:00:00

Позивачі [PERSON] та [PERSON] звернулися до Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області з позовом до [PERSON] відповідно до якого просять визнати недійсним заповіт [PERSON] на користь [PERSON], посвідчений 08 вересня 2010 року приватним нотаріусом Хмільницького районного нотаріального округу - [PERSON] та відповідно визнати недійсним свідоцтво про право на спадщину за заповітом після смерті [PERSON], посилаючись на те, що [INFO] в м. Хмільнику помер батько позивачів - [PERSON]. Після його похорон позивачі звернулися до державного нотаріуса Хмільницької міської державної нотаріальної контори з заявами про прийняття спадщини і від нього вони дізналися, що за 6 днів до смерті їхній батько заповідав все своє майно відповідачці по справі [PERSON], яка була колишньою дружиною - [PERSON]. Позивачі вважають, що такий заповіт є недійсний, оскільки на час складання заповіту їхньому батькові виповнилося 75 років, він був хворим і з 25 серпня 2010 року по 03 вересня 2010 року їхній батько в важкому стані знаходився в неврологічному відділі Хмільницької центральної районної лікарні. На день посвідчення заповіту на користь [PERSON], у Батька позивачів спостерігався процес психічного розладу. Позивачі та їх адвокат в судовому засіданні позовні вимоги підтримали та просить їх задовольнити. Відповідачка та її адвокат в судовому засіданні проти позову заперечували, просили в позові відмовити, оскільки на момент укладення заповіту [PERSON] дійсно хворів на хронічні захворювання, лікувався в лікарні, приймав ліки в силу похилого віку 75 років, однак будь-якими психічними розладами не страждав. Суд, вивчивши та дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення сторін, повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги позивача, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до висновку про ухвалення рішення виходячи з наступного: Свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 20 вересня 2010 року підтверджується, що [INFO] у віці 75 років, в м. Хмільнику Вінницької області помер [PERSON], про що 20 вересня 2010 року складено відповідний актовий запис № 194. Після смерті спадкодавця залишилось спадкове майно, а саме: - житловии будинок з господарськими будівлями та спорудами за [ADDRESS], який належав померлому на підставі свідоцтва про право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, вартістю 50402 гривні (свідоцтво про право на спадщину зареєстроване у Спадковому реєстрі за № 540); - на земельну ділянку, призначену для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд, площею 0,1000 га, що знаходиться за [ADDRESS], яка належала померлому на підставі державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЯД № 396738 від 30 січня 2008 року, зареєстрований в Книзі записів реєстрації державних актів на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 010800000039, вартістю 57471 гривня, (свідоцтво про право на спадщину зареєстроване у Спадковому реєстрі за № 542); - на земельну ділянку, призначену для ведення особистого селянського господарства, площею 0,1387 га, що знаходиться за [ADDRESS], яка належала померлому на підставі державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЯД № 396737 від ЗО січня 2008 року, зареєстрований в Книзі записів реєстрації державних актів на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 010800000040, вартістю 3371 гривня, (свідоцтво про право на спадщину зареєстроване у Спадковому реєстрі за № 545); - на земельну ділянку, призначену для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських будівель, площею 0,0885 га, що знаходиться за [ADDRESS], яка належала померлому на підставі державного акта на право приватної власності на землю серії ІІІ-ВН № 024361 від 01 серпня 2002 року, зареєстрований в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю за ВН № 1069, вартістю 57192 гривні, (свідоцтво про право на спадщину зареєстроване у Спадковому реєстрі за № 548); - на грошові вклади з належними відсотками, що знаходяться у Хмільницькому відділенні Вінницької філії Публічного акціонерного товариства Комерційного банку "Приватбанк", на рахунку № [NUMBER] в сумі 2305 грн. 41 коп. та на рахунку № [NUMBER] в сумі 2268 грн. 83 коп., (свідоцтво про право на спадщину зареєстроване у Спадковому реєстрі за № 551). Відповідно до заповіту від 08 вересня 2010 року, посвідченого приватним нотаріусом Хмільницького районного нотаріального округу [PERSON], [PERSON] усе своє майно, де б воно не було і з чого б не складалося та все те, що буде належати йому на день смерті і на що він матиме право за законом, заповів [PERSON] [INFO]. Згідно акту повторної комісійної судово-психіатричної експертизи за № 1 від 07 лютого 2014 року проведеної Українським НДІ соціальної і судової психіатрії та наркології, встановлено, що спадкодавець [PERSON] на час укладання заповіту 08 вересня 2010 року виявляв ознаки "органічного ураження головного мозку судинного генезу з когнітивними розладами". Ступінь виразності наявного у [PERSON] психічного розладу була не значною і не впливала на його здатність усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. На час укладання заповіту 08 вересня 2010 року [PERSON] міг усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. Суд не приймає до уваги висновки посмертної судово-психіатричної експертизи №10 від 21.07.2011 року на випробуваного [PERSON] проведеною Вінницькою обласною психоневрологічною лікарнею ім. О.І. Ющенка, оскільки дана експертиза була проведена без врахування всіх матеріалів справи, що стали підставою для проведення повторної комісійної судово-психіатричної експертизи за № 1 від 07 лютого 2014 року проведеної Українським НДІ соціальної і судової психіатрії та наркології. Зазначенні спірні питання виниклої різнобіжності між експертизами були дослідженні і враховані судом під час допиту експертів: [PERSON], [PERSON], [PERSON] та свідка-лікаря [PERSON] Висновком експерта за № 241-П від 30.07.2014 року проведеної НДЕКЦ у Вінницькій області, встановлено, що рукописний текст в заповіті від 08 вересня 2010 року, який починається словами "Текст ..." та закінчується "... Харитонович", виконаний гр. [PERSON]. Суд, беручи до уваги даний висновок судової почеркознавчої експертизи, враховує, що дана експертизи проведена на підставі заявленого клопотання відповідачки [PERSON] Не проведення аналогічної почеркознавчої експертизи на підставі клопотання позивачів [PERSON] та [PERSON] не було завершено експертною установою з обєктивних причин, а саме не було проведенно оплату зазначеної експертизи. Допитаний в судовому засіданні свідок [PERSON], пояснив, що виконуючи прохання рідних [PERSON], обряд сповіді, [PERSON] бу у важкому хворобливому стані, однак на його думку він перебував у свідомості. Свідок [PERSON] пояснила, що під час спілкування з [PERSON], незадовго до його смерті, він перебував у свідомості. Свідок [PERSON] приходив до свого свата [PERSON] коли той хворів, будь-яких порушень в психічному стані останнього не виявляв. Свідок [PERSON] пояснив, що перебуваючи з [PERSON] в одній лікарняній палаті Хмільницької ЦРЛ, будь-яких відхилень в психічному стані останнього не помічав. Свідок [PERSON] пояснила, що під час візиту після обряду сповіді [PERSON], будь-яких розладів психічного стану останнього вона не помічала. Свідок [PERSON] дала аналогічні покази свідка [PERSON] Свідок [PERSON] та свідок [PERSON] пояснили, що під час спілкування з [PERSON], коли той хворів будь-яких ознак психічних розладів не виявляв. Допитана в якості свідка в судовому засіданні 12 серпня 2013 року приватний нотаріус [PERSON] пояснила, що під час укладення заповіту та виконуючи свої посадові інструкції будь-яких відхилень в психіці спадкодавця [PERSON] вона не виявила, що стало підставою укладення заповіту та підписання його особисто [PERSON] Свідок [PERSON] будь-яких свідчень щодо психічного стану [PERSON] не дав, зазначивши, що той дійсно хворів. Пояснення свідка [PERSON] дані нею у судовому засіданні суд не приймає до уваги, оскільки остання перебуває в неприязних стосунках з відповідачем по справі [PERSON] Свідки [PERSON] та [PERSON] будь-яких обєктивних пояснень, щодо психічного стану [PERSON] в період укладення заповіту суду не надали. Свідок [PERSON] пояснила, що незадовго до смерті [PERSON] він в розмові допускав помилки в іменах, на її думку вів себе не зовсім адекватно. Відповідно до ст. 1247 ЦК України, заповіт складається у письмовій формі, із зазначенням місця та часу його складання. Заповіт має бути особисто підписаним заповідачем. Заповіт має бути посвідчений нотаріусом або іншими посадовими, службовими особами, визначеними у статтях 1251-1252 цього Кодексу. Відповідно до ст. 1248 ЦК України, нотаріус посвідчує заповіт, який написаний заповідачем власноручно або за допомогою загальноприйнятих технічних засобів. В судовому засіданні було встановлено, що спадкодавець [PERSON] 08 вересня 2010 року склав заповіт про що свідчить його власноручний підпис, вказаний заповіт був посвідчений приватним нотаріусом Хмільницького районного нотаріального округу [PERSON] та були витримані всі вимоги щодо складання та оформлення заповіту. У відповідності до ч. 1 ст. 56 Закону України "Про нотаріат", нотаріуси або посадові особи, які вчиняють нотаріальні дії, посвідчують заповіти дієздатних громадян, складені відповідно до вимог законодавства і особисто подані ними нотаріусу або посадовій особі, яка вчиняє нотаріальні дії, а також забезпечують державну реєстрацію заповітів у спадковому реєстрі відповідно до порядку, затвердженого Кабінетом Міністрів України. Як вбачається з матеріалів справи, при складенні заповіту було додержано встановлені законом вимоги щодо його оформлення, та посвідчено уповноваженою на те посадовою особою - приватним нотаріусом Хмільницького районного нотаріального округу [PERSON] Згідно із ст. 1257 ЦК України, заповіт, складений особою, яка не мала на це права, а також заповіт, складений з порушенням вимог щодо його форми та посвідчення, є нікчемним. За позовом заінтересованої особи суд визнає заповіт недійсним, якщо буде встановлено, що волевиявлення заповідача не було вільним і не відповідало його волі. Недійсність окремого розпорядження, що міститься у заповіті, не має наслідком недійсності іншої його частини. У разі недійсності заповіту спадкоємець, який за цим заповітом був позбавлений права на спадкування, одержує право на спадкування за законом на загальних підставах. Отже при складенні заповіту особу спадкодавця - [PERSON] було встановлено, дієздатність його перевірено, форму та порядок посвідчення заповіту додержано. Таким чином, позивачами не наведено достатніх підстав для визнання заповіту недійсним, оскільки, складений заповіт відповідає вимогам законодавства щодо його форми та посвідчення, а отже суд приходить до висновку про неможливість з наведених позивачем підстав визнати даний заповіт недійсним.

Outcome: dismissed