Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-26 00:00:00

26.02.2014 року позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача заборгованості за договором кредиту у розмірі 13263 гн. 08 коп. , з тих підстав, що сторони у письмовій формі уклали кредитний договір № 001-14024-100308 від 10.03.2008 року. Відповідно до умов кредитного договору позивач відкрив відповідачеві картковий рахунок [NUMBER] та надав держателю картку, на яку надав кредит шляхом відкриття відновлювальної відкличної лінії на загальну суму 30 000 грн., встановив ліміт на момент підписання договору в сумі 3000 грн. Відповідач у встановлені кредитним договором строки, обов'язки по сплаті кредиту не виконав, у зв'язку з чим позивач звернувся з позовом до суду про стягнення заборгованості за кредитом. Також просив стягнути з відповідача судові витрати. Позивач у судове засідання не з'явився, про час та місце слухання справи повідомлений належним чином, надав до суду заяву про розгляд справи без участі представника позивача, просив позов задовольнити повністю. Відповідно до положень ч.2 ст. 158 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Відповідачка у судовому засіданні позовні вимоги визнала частково та суду повідомила, що сума заборгованості по кредиту є невірною через погашення нею більшої суми. Окрім того, просила суд застосувати строк позовної давності, який сплинув, що є підставою для відмови у задоволенні позовних вимог. Заслухав пояснення відповідача, дослідив письмові докази, суд вважає позов таким, що підлягає повному задоволенню. До такого суд прийшов на підставі встановлених у судовому засіданні обставин. Як вбачається з матеріалів справи і таке встановлено судом , [PERSON] та « Комерційний банк « Дельтабанк»( нині ПАТ « Дельтабанк», який є його правонаступником) у простій письмовій формі уклали кредитний договір № 001-14024-100308 на відкриття карткового рахунку та обслуговування платіжної картки від 10 березня 2008 року, який сторони підписали, узгодивши тим самим усі положення вказаного договору. Окрім того, сторонами було підписано Анкету позичальника, Анкету клієнта-фізичної особи та Тарифи на обслуговування платіжних карток Visa Classik, тарифний пакет «Visa Класичний» , що є невід»ємною частиною кредитного договору. Відповідно до умов кредитного договору позивач відкрив відповідачеві картковий рахунок [NUMBER] та надав держателю картку, на яку надав кредит шляхом відкриття відновлювальної відкличної лінії на загальну суму 30 000 грн., встановив ліміт на момент підписання договору в сумі 3000 грн., який в подальшому збільшувався, що передбачено умовами договору. Вказаний кредит було видано позичальнику на споживчі цілі, з розрахунку 29, 9 % річних. Згідно Анкети позичальника, кредитодавець встановив строк дії картки 12 місяців та встановив обов»язок позичальнику термін сплати по кредиту обов»язкового мінімального платежу - до 15 числа кожного місяця. Частка обов»язкового погашення тіла кредиту становить 7 % від суми використаних коштів станом на день розрахунку. Як вбачається з наданого позивачем розрахунку ціни позову, сформованого стороною станом на 25.11.2013 року, позичальник суму кредиту отримувала частинами, всього з 19.03.2008 року по 07.02.2011 року позичальником було знято з карткового рахунку 11600 грн. ( розділ зняття готівки-знято). Оплату по картковому рахунку щодо погашення заборгованості позичальник здійснювала з 08.04.2008 року по 23.08.2012 року на загальну суму платежів у розмірі 20 055 грн. ( розділ платежі-сплачено). За вказаним розрахунком через неналежне виконання взятих на себе зобов»язань, у відповідача перед ПАТ виникла заборгованість у розмірі 13488 грн. 08 коп., з якої 6651 грн. 61 коп. - тіло кредиту ( заборгованість виникла станом на вересень 2012 року), відсотки 2630 грн. 47 коп., комісія - 3981 грн. , пеня 225 грн. Позов пред»явлено без врахування пені, що є правом ПАТ. Вказану суму заборгованості, незважаючи на її невизнання, відповідачка належними та допустимими доказами не спростувала. Таким чином, судом встановлено, що між сторонами мають місце правовідносини, що пов»язані зі споживчим кредитним договором, які регулюються Цивільним кодексом України, Законом України "Про захист прав споживачів", постановою Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року №5 "Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин". Так, відповідно до статті 526, частин 1 статті 530 ЦК зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог -відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Ст. 629 ЦК України передбачено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами та згідно ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Відповідно до п.3. ч.1. ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. За вимогами до ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов»язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 ЦК України. Кредитний договір укладається у письмовій формі та до відносин за кредитним договором застосовуються положення договору. Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Одним із видів порушення зобов'язання є прострочення - невиконання зобов'язання в обумовлений сторонами строк. При цьому в законодавстві визначаються різні поняття як "строк дії договору", так і "строк (термін) виконання зобов'язання" (статті 530, 631 ЦК). Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події (частина 1 статті 530 ЦК). Що стосується застосування строку позовної давності, про який просила відповідачка, то суд приходить до висновку, що по даній позовній заяві строк позовної давності для ПАТ не сплинув та підстав для відмови у задоволенні позовних вимог через вказану обставину немає, так як судом було встановлено, що відповідно до п.5.2 договору, він діє до повного його виконання. Термін сплати заборгованості по вказаному договору було встановлено до 15 числа кожного місяця, який відповідачка порушила, що дало право ПАТ на пред»явлення цього позову. З огляду на ті обставини, що позов пред»явлено до суду 26.02.2014 року, банк би мав право на стягнення заборгованості по договору, яка виникла з лютого 2011 року. Але, як було встановлено судом, позичальник після цього періоду здійснювала платежі по договору, останній з яких 23.08.2012 року у сумі 530 грн., чим було перервано перебіг строку позовної давності. Ст. 256 ЦК визначено, що позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутись до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлена тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК). Перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила ( ст. 261 ЦК України). Сплив позовної давності є підставою для відмови у позові (стаття 267 ЦК, п. 31 Пленуму ВССУ). Перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов'язку. Після переривання перебіг позовної давності починається заново (стаття 264 ЦК). Таким чином, вимоги ПАТ про стягнення заборгованості за кредитним договором підлягають повному задоволенню у розмірі 13263 грн. 08 коп. Також, на підставі вимог ст. 88 ЦПК України, судові витрати, сплачені позивачем при подачі позову до суду ( судовий збір 243.60 коп.), підлягають стягненню з відповідача.

Outcome: approved