Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-12 00:00:00

23 жовтня 2014 року позивач [PERSON] звернувся до Кіровського районного суду м. Дніпропетровська з позовом до Кіровського відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції, Управління Державної казначейської служби України у Кіровському районі м. Дніпропетровська про відшкодування шкоди. (а.с. 1-4) Позивач у позовній заяві та у судовому засіданні в обґрунтування заявлених позовних вимог посилався на те, що 05.10.2007 року Кіровським ВДВС ДМУЮ на підставі виконавчого листа виданого Кіровським районним судом м. Дніпропетровська про стягнення з [PERSON] на користь позивача грошових коштів в розмірі 37 033 грн. 50 коп. було відкрито виконавче провадження. 15.01.2008 оку було описано майно боржника та накладено на нього арешт, внаслідок чого, 23.10.2008 року був проведений аукціон по реалізації рухомого майна та визначено ціну продажу, яка склала 4 570 грн., з яких 639 грн. 80 коп. у т.ч. ПДВ - це винагорода торгівельної організації ТОВ «Мультисервіс» за проведення аукціону. Переможцем аукціону на рахунок торгівельної організації була сплачена сума у розмірі 4 570 грн., однак кошти в розмірі 3 930 грн. 20 коп., згідно акту про виконання робіт ТО ТОВ «Мультисервіс» не були перераховані на депозитний рахунок ВДВС, що стало підставою для звернення Кіровського ВДВС ДМУЮ до господарського суду м. Києва з позовною заявою. 24.02.2009 року господарським судом м. Києва було видано наказ про стягнення з ТОВ «Мультисервіс» боргу в розмірі 3 930 грн. 20 коп., який було направлено на примусове виконання до ВДВС Шевченківського РУЮ у м. Києві за місцем реєстрації торгівельної організації. 10.05.2011 року постановою суду було визнано ТОВ «Мультисервіс» банкрутом, припинено процедуру розпорядження майном та відкрито ліквідаційну процедуру. Окрім цього, позивач в обґрунтування заявлених вимог посилався на те, що Кіровський ВДВС при стягненні з ТОВ «Мультисервіс» коштів в розмірі 3 930 грн. 20 коп., як стягувач не супроводжував виконавче провадження та не контролював процес ліквідації ТОВ «Мультисервіс», а від так і не посилався у своїй відповіді на листування з ВДВС Шевченківського РУЮ м. Києва та арбітражним керуючим. Крім того, Кіровський ВДВС ДМУЮ не володіє інформацією про те, що 08.06.2010 року було припинено обов'язки розпорядника мана - арбітражного керуючого Чекштуріної Т.М. та призначено Пилипенка В.В., Також, 06.10.2009 року ухвалою суду було попередньо визнано кредиторів ТОВ «Мультисервіс», серед яких відсутній Кіровським ВДВС ДМУЮ. Враховуючи вищевикладене, позивач посилався на те, що Кіровський ВДВС ДМУЮ не було включено до списку кредиторів, а отже посилання на ліквідацію ТОВ «Мультисервіс», у зв'язку з неможливістю перерахування стягнених по виконавчому провадженню коштів позивачу в розмірі 3 930 грн. 20 коп. є необґрунтованим та незаконними. Таким чином, Кіровським ВДВС ДМУЮ не вжив заходів щодо належного виконання рішення суду, що призвело до порушення прав позивача, як стягувача у виконавчому провадженні та завдало позивачу шкоду в розмірі 3 930 грн. 20 коп., внаслідок не перерахування від реалізації арештованого майна коштів, тому позивач звернувся до суду та просив суд стягнути Кіровського ВДВС ДМУЮ на користь позивача завдану шкоду в розмірі 3 930 грн. 20 коп. від не перерахованих від реалізації арештованого майна після проведення аукціону по реалізації рухомого майна від 23.10.2008 року. (а.с. 1-4) У судовому засіданні позивач заявлені позовні вимоги підтримав в повному обсязі та наполягав на їх задоволенні. (а.с. 57) Представник відповідача Кіровського ВДВС ДМУЮ у судовому засіданні заперечувала проти задоволення позовних вимог, посилаючись на те, що відділом було вжито всі необхідні заходи щодо стягнення коштів згідно протоколу № 8051244-18/209к-11 про проведення аукціону по реалізації рухомого майна від 23.10.2008 року. Крім того, позивач пропустив строк позовної давності передбачений ст. 257 ЦК України тривалістю три роки, оскільки з 26.03.2009 року позивачу було відомо про порушення свого права, у зв'язку з тим, що позивач в той час звертався до прокуратури Жовтневого району м. Дніпропетровська для порушення кримінальної справи відносно керівництва ТОВ «Мультисервіс», а отже перебіг позовної давності почався з 26.03.2009 року, тому на момент звернення позивача до суду строк для звернення сплив, у зв'язку з чим представник відповідача просила суд відмовити в задоволення позову в повному обсязі. (а.с. 21-23, 57) Представник відповідача Управління Державної казначейської служби України у Кіровському районі м. Дніпропетровська у судовому засідання заперечував проти задоволення позовних вимог, посилаючись на те, що управління казначейства є органом, який відповідно до ст. 3 Закону України «Про виконавче провадження» виконує рішення про стягнення коштів державного бюджету в Порядку установленому КМУ, проте управління Казначейства не є розпорядником бюджетних коштів. Крім того, посилався на те, що позовна заява позивача не містить вимог до управління, однак при наявності рішення про стягнення коштів, відповідно до норм чинного законодавства відповідач виконає зазначене рішення суду, однак списання коштів з Кіровського ВДВС ДМУЮ неможливо провести через те, що в управління казначейства у Кіровському районі м. Дніпропетровська Дніпропетровської області відкрито лише депозитні рахунки, тому представник відповідача просив суд відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі (а.с. 24-28, 57) Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали даної цивільної справи, суд приходить до наступного висновку з таких підстав. Судом встановлено, 10 серпня 2007 року Кіровським районним судом м. Дніпропетровська було видано виконавчий лист про стягнення з [PERSON] на користь позивача грошових коштів в розмірі 37 033 грн. 50 коп., який 05.10.2007 року на підставі постанови про відкриття виконавчого провадження був прийнятий до примусового виконання Кіровським ВДВС ДМУЮ, що підтверджується копією виконавчого листа від 10.08.2007 року та копією постанови про відкриття провадження від 05.10.2007 року, наявними в матеріалах справи. (а.с. 34-35) Встановлено, що 23.10.2008 року ТОВ «Мультисервіс» було проведено аукціон по реалізації рухомого майна, яке належить [PERSON], з визначеною стартовою ціною лоту у розмірі 4 564 грн. 80 коп., відповідно до протоколу проведення аукціону переможцем став [PERSON], який сплатив за лот 4 570 грн., що підтверджується копією листа від 07.08.2008 року, копією витягу з проколу засідання конкурсної комісії від 05.08.2008 року та копією протоколу № 8051244-18/2009к-11 про проведення аукціону рухомого майна, яке належало [PERSON] від 23.10.2008 року, наявними в матеріалах справи. (а.с. 36-37) Судом було встановлено, що 06.11.2008 року між Кіровським ВДВС ДМУЮ та ТОВ «Мультисервіс» було складено акт № 300-8051244-18/209 про виконання робіт, згідно якого сторони визначили, що вартість майна, яка була встановлена актом від 26.09.2008 року була продана на аукціоні за 4 564 грн. 80 коп. відповідно до протоколу від 23.10.2008 року, винагорода підприємства дорівнювала 639 грн. 80 коп., а кошти в розмірі 3 930 грн. 20 коп. підлягали перерахуванню до Кіровського ВДВС ДМУЮ, а також між сторонами було погоджено про відсутність претензій щодо виконання вищезазначеного договору, що підтверджується копією акту від 14.11.2008 року та копією аукціонної відомості по реалізації майна від 06.10.2008 року, наявними в матеріалах справи. (а.с. 10, 38) Відповідно до матеріалів справи, 30.12.2008 року ухвалою господарського суду м. Києва було порушено провадження у справі за позовною заявою Кіровського ВДВС ДМУЮ до ТОВ «Мультисервіс» про стягнення коштів у розмірі 3 930 грн. 20 коп. від реалізації рухомого майна. За результатами розгляду даної справи, 09.02.2009 року господарським судом м. Києва було ухвалено рішення, яким позовні вимоги Кіровського ВДВС ДМУЮ були задоволені в повному обсязі та стягнуто на користь Кіровського ВДВС ДМУЮ з ТОВ «Мультисервіс» кошти від реалізації майна в сумі 3 930 грн. 20 коп. На підставі зазначеного рішення, судом було видано наказ № 45/10 від 24.02.2009 року про стягнення вищевказаної суми з ТОВ «Мультисервіс» на користь Кіровського ВДВС ДМУЮ, у зв'язку з чим, 24.03.2009 року Кіровський ВДВС ДМУЮ звернувся до ВДВС Шевченківського районного управління юстиції у м. Києві з заявою про відкриття виконавчого провадження в порядку ст.ст. 3, 18, 24 Закону України «Про виконавче провадження», що підтверджується матеріалами виконавчого провадження, наявними в матеріалах справи. (а.с. 39-45) Встановлено, що позивач звертався до прокуратури Жовтневого району м. Дніпропетровська з заявою про порушення кримінальної справи відносно керівництва ТОВ «Мультисервіс» за ознаками передбаченими ст. 382 КК України, за результатами розгляду якої прокуратурою була направлена вимога до ВДВС про надання на адресу прокуратури ґрунтованої інформації про хід вищезазначеного виконавчого провадження та копій матеріалів виконавчого провадження, що підтверджується копією вимоги від 26.03.2009 року та копією листа-відповіді Кіровського ДВС ДМУЮ від 27.03.2009 року, наявними в матеріалах справи. (а.с. 46-48) З матеріалів справи вбачається, що 17.07.2009 року державним виконавцем ВДВС Шевченківського районного управління юстиції у м. Києві було винесено постанову про зупинення виконавчого провадження, оскільки під час примусового виконання наказу № 45/10 від 24.02.2009 року, державним виконавцем було встановлено, що згідно ухвали господарського суду м. Києва від 04.06.2009 року щодо боржника ТОВ «Мультисервіс» було порушено провадження у справі про визнання його банкрутом, визначено розпорядника майна боржника та призначено арбітражного керуючого Чекштуріну Т.М., що підтверджується копією постанови про зупинення провадження від 17.07.2009 року, наявною в матеріалах справи. (а.с. 50) Судом встановлено, що 10.05.2011 року постановою господарського суду м. Києва, ТОВ «Мультисервіс» було визнано банкрутом та затверджено реєстр вимог кредиторів ТОВ «Мультисервіс» на загальну суму 17 889 402 грн. Крім того, арбітражний керуючий Чекштуріна Т.М. подала заяву про дострокове припинення її обов'язків, як розпорядника майна боржника ТОВ «Мультисервіс», внаслідок чого, 08.06.2010 року ухвалою суду клопотання арбітражного керуючого було задоволено, а отже обов'язки розпорядника майна ТОВ «Мультисервіс» арбітражного керуючого Чекштуріної Т.М. були припинені, у зв'язку з чим, клопотання комітету кредиторів було задоволено та призначено ліквідатором ТОВ «Мультисервіс» арбітражного керуючого Пилипенко В.В., що підтверджується копією постанови про визнання боржника банкрутом від 10.05.2011 року, наявною в матеріалах справи. (а.с. 11-13) З встановлених під час розгляду справи фактичних обставин вбачається, що 16.09.2014 року позивач звертався до Кіровського ВДВС ДМУЮ з заявою про хід примусового виконання виконавчого листа № 2-1263 виданого 23.08.2007 року Кіровським районним судом м. Дніпропетровська, внаслідок розгляду даної заяви 17.09.2014 року Кіровським ВДВС ДМУЮ було повідомлено позивача, що виконавчий документ про стягнення з ТОВ «Мультисервіс» на користь позивача коштів у розмірі 3 930 грн. 20 коп. було направлено арбітражного керуючому - Чекштуріній Т.М., так як, ТОВ «Мультисервіс» було визнано банкрутом. А також повідомлено позивача про те, що суму боргу з [PERSON] було стягнуто у повному обсязі, але кошти в розмірі 3 930 грн. 20 коп., Кіровський ВДВС ДМУЮ не має можливості стягнути, у зв'язку з ліквідацією ТОВ «Мультисервіс», що підтверджується листом від 17.09.2014 року та копіями інших письмових документів, наявних в матеріалах справи. (а.с. 14, 51-54) Судом встановлено, що 08.07.2014 року державним виконавцем Кіровського ВДВС ДМУЮ було винесено постанову про закінчення виконавчого провадження ВП № 34993568, оскільки згідно повідомлення, що надійшло 03.07.2014 року від Пенсійного фонду України в Кіровському районі м. Дніпропетровська, борг за виконавчим документом стягнуто фактично в повному обсязі, внаслідок чого виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа № 2-1263 виданого 23.08.2007 року було закінчено та оригінал виконавчого документу разом з зазначеною постановою був направлений на адресу позивача, що підтверджується копією постанови про закінчення виконавчого провадження від 08.07.2014 року та копією супровідного листа від 08.07.2014 року, наявними в матеріалах справи. (а.с. 55-56) Правовідносини, які виникли між сторонами урегульовані Конституцією України, нормами Закону України «Про виконавче провадження» та іншими нормативно-правовими актами. Відповідно до частини п'ятої статті 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов'язковими до виконання на всій території України. У пункті 9 частини третьої статті 129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов'язковість рішень суду. Умови та порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що підлягають примусовому виконанню в разі невиконання їх у добровільному порядку на час вчинення виконавчих дій визначав Закон України «Про виконавче провадження». Відповідно до змісту ст. 6 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець зобов'язаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб. Державний виконавець роз'яснює особам, які беруть участь у виконавчому провадженні або залучаються до проведення виконавчих дій, їхні права згідно з вимогами цього Закону. Рішення, дії або бездіяльність державного виконавця можуть бути оскаржені в порядку, встановленому цим Законом. Статтею 11 Закону України «При виконавче провадження» визначено, що державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії та здійснювати необхідні заходи щодо своєчасного і повного виконання рішення, зазначеного у документі на примусове виконання рішення, у спосіб і порядок, визначені виконавчим документом. Статтею 32 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено перелік заходів примусового виконання рішень до яких відноситься звернення стягнення на кошти та інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб; звернення стягнення на заробітну плату (заробіток), доходи, пенсію, стипендію боржника; вилучення в боржника і передача стягувачу певних предметів, зазначених у рішенні та інші заходи, передбачені рішенням. Відповідно до п. 3.1. Порядку реалізації арештованого майна, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 15.07.1999 року № 42/5 (в редакції на дату реалізації) орган державної виконавчої служби укладає з організатором аукціону договір, яким доручає реалізацію майна організатору аукціону за визначену винагороду за надані послуги з реалізації арештованого майна, яка встановлюється у відсотковому відношенні до продажної ціни лота. Пунктом 6.1. Порядку реалізації арештованого майна, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 15.07.1999 року № 42/5 (в редакції на дату реалізації) встановлено, що на підставі копії затвердженого протоколу переможець аукціону протягом десяти робочих днів з дня затвердження протоколу, не враховуючи дня проведення аукціону, здійснює розрахунок за придбаний на аукціоні товар у такому порядку: переможець перераховує на депозитний рахунок органу державної виконавчої служби зазначену в затвердженому протоколі аукціону суму коштів, яка дорівнює різниці між продажною ціною придбаного ним лота і сумою винагороди організатору аукціону за цим лотом, сплаченої на поточний рахунок організатора аукціону. Сума гарантійного внеску, зарахованого на рахунок організатора аукціону, визнається частиною оплати переможцем придбаного ним на аукціоні майна і залишається організатору аукціону в рахунок оплати наданих ним послуг з реалізації цього майна. Відповідно до змісту ст. 45 Закону України «Про виконавче провадження» грошові суми, стягнуті з боржника, зараховуються державним виконавцем на відповідний рахунок органу державної виконавчої служби. За письмовою заявою стягувача - фізичної особи чи його представника (за наявності відповідних повноважень) стягнуті грошові суми можуть бути перераховані державним виконавцем на зазначений ним рахунок у банку або в іншій фінансовій установі чи надіслані на адресу стягувача поштовим переказом, що здійснюється за його рахунок, крім переказу аліментних сум. Частиною 1 ст. 62 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що реалізація арештованого майна, крім майна, вилученого з обігу згідно із законом, та майна, зазначеного в частині восьмій статті 57 цього Закону, здійснюється шляхом його продажу на прилюдних торгах, аукціонах або на комісійних умовах. Відповідно до п. 8 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження підлягає обов'язковому зупиненню у разі порушення господарським судом провадження у справі про банкрутство боржника, якщо відповідно до закону на вимогу стягувача поширюється дія мораторію, запровадженого господарським судом, крім випадків перебування виконавчого провадження на стадії розподілу стягнутих з боржника грошових сум (у тому числі одержаних від реалізації майна боржника) та виконання рішень у немайнових спорах. Згідно п. 8 ч. 1 ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження підлягає закінченню у разі фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом. Відповідно до ч. 4 ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження» постанова про закінчення виконавчого провадження у разі офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури виноситься державним виконавцем не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. При цьому виконавчий документ надсилається до господарського суду, який прийняв постанову про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури. Згідно ч. 4 ст. 50 Закону України «Про виконавче провадження» у разі закінчення виконавчого провадження внаслідок офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури виконавчі документи можуть бути повторно пред'явлені до виконання у визначені статтею 22 цього Закону строки, якщо у зв'язку із припиненням провадження у справі про банкрутство вимоги, підтверджені такими документами, не були задоволені повністю або частково та не вважаються погашеними (списаними, прощеними) відповідно до Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом". Частиною 1 ст. 31 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що копії постанов державного виконавця та інші документи виконавчого провадження (далі - документи виконавчого провадження), що державний виконавець зобов'язаний довести до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам із супровідними листами простою кореспонденцією, крім постанов про відкриття виконавчого провадження або відмову у відкритті виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу відповідно до статті 47 цього Закону, що надсилаються рекомендованим листом з повідомленням про вручення. Боржник вважається повідомленим про відкриття виконавчого провадження, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі. Згідно ч. 2 ст. 87 Закону України «Про виконавче провадження» збитки, завдані державним виконавцем фізичним чи юридичним особам під час проведення виконавчого провадження, підлягають відшкодуванню в порядку, встановленому законом. Згідно ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно ст. 1173 ЦК України шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів. Згідно ст. 1174 ЦК України шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю посадової або службової особи органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, або органу місцевого самоврядування при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цієї особи. Відповідно до пункту 21 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження» від 26.12.2003 року №14, при розгляді позовів фізичних і юридичних осіб про відшкодування шкоди (збитків), заподіяної діями (бездіяльністю) державного виконавця, відповідачами в таких справах є відділи державної виконавчої служби, в яких працюють державні виконавці, та відповідні територіальні органи Державного казначейства України. Згідно ст. 2, ст. 170 ЦК України учасниками цивільних відносин є фізичні особи та юридичні особи, держава Україна, Автономна Республіка Крим, територіальні громади, іноземні держави та інші суб'єкти публічного права. Держава набуває і здійснює цивільні права та обов'язки через органи державної влади у межах їхньої компетенції, встановленої законом. У п.21 Постанови Пленуму Верховного Суду України N 4 від 31.03.1995 р. «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» зазначено, зокрема, що при розгляді позовів фізичних і юридичних осіб про відшкодування шкоди (збитків), заподіяної діями (бездіяльністю) державного виконавця, суди повинні виходити з положень ст. 11 Закону N 202/98-ВР, ст. 86 Закону N 606-XIV і враховувати, що в таких справах відповідачами можуть бути відповідні відділи державної виконавчої служби, в яких працюють державні виконавці, та відповідні територіальні органи Державного казначейства України. На це також посилається Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ в своєму листі головам судів від 28.01.2013 р. N 24-152/0/4-13 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення у цивільній справі», в якому, зокрема, зазначено наступне. Шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями або бездіяльністю державного виконавця, підлягає відшкодуванню в порядку, передбаченому цивільним законодавством. Відповідно до частини другої статті 4 Закону України "Про державну виконавчу службу" державний виконавець є представником влади і здійснює примусове виконання судових рішень, постановлених іменем України, та рішень інших органів (посадових осіб), виконання яких покладено на державну виконавчу службу, у порядку, передбаченому законом. У зв'язку із цим відповідачами у таких справах є відповідний орган ДВС, до складу якого входить державний виконавець (статті 3, 4, 11 Закону України "Про державну виконавчу службу"), та відповідний територіальний орган Державного казначейства України (пункт 21 постанови пленуму Верховного Суду України "Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження"). У відповідності до п.35 «Порядку виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 3 серпня 2011 р. N 845 казначейство здійснює безспірне списання коштів державного бюджету, зокрема, для відшкодування (компенсації) шкоди, заподіяної фізичним та юридичним особам внаслідок незаконно прийнятих рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, їх посадових чи службових осіб під час здійснення ними своїх повноважень. Згідно із Статтею 3 вказаного Закону виконання рішень суду про стягнення коштів, боржником за якими є державний орган, здійснюється центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, в межах відповідних бюджетних призначень шляхом списання коштів з рахунків такого державного органу, а в разі відсутності у зазначеного державного органу відповідних призначень - за рахунок коштів, передбачених за бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду. Відповідно до п.4 «Положення про Державну казначейську службу України», затвердженого Указом Президента України від 13 квітня 2011 року N 460/2011 Державна казначейська служба України, зокрема, здійснює безспірне списання коштів державного бюджету та місцевих бюджетів на підставі рішення суду. Відповідно до вимог статті 87 Бюджетного кодексу України з Державного бюджету України здійснюються видатки на соціальний захист та соціальне забезпечення громадян, зокрема на відшкодування збитків, заподіяних громадянам. Статтею 257 ЦК України визначений загальний строк позовної давності, який встановлюється у три роки і не залежить від суб'єктивного складу відносин. У відповідності до ч.2 ст. 268 ЦК України законом можуть бути передбачені й інші вимоги, на які не поширюється позовна давність. Нормами ст. 261 ЦК України встановлено, що перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Суд вирішуючи заявлену представником відповідача заяву про застосування строків позовної давності, приймає до уваги зазначені позивачем обставини відповідно до яких позивач звернувся до суду за захистом своїх прав лише 23 жовтня 2014 року, оскільки до цього моменту очікував виконання наказу виданого господарським судом м. Києва про стягнення заборгованості з ТОВ «Мультитсервіс» на користь Кіровського ВДВС ДМУЮ та відшкодування на користь позивача коштів від реалізації арештованого майна, однак з встановлених під час розгляду справи обставин, вбачається, що відповідачем неналежно були виконані свої обов'язки, оскільки вчасно державним виконавцем не було подано своїх вимог до нового призначеного судом арбітражного керуючого в рамках справи про визнання банкрутом ТОВ «Мультсервіс», а тому дані вимоги не були включенні до списку кредиторів та не були задоволені, у зв'язку з чим, суд вважає, що порушення прав позивача в даному випадку є триваючим, окрім цього представником відповідача не було надано суду належних доказів повідомлення позивача про винесену державним виконавцем постанову про закриття виконавчого провадження від 08.07.2014 року у зв'язку зі стягненням боргу на користь позивача з [PERSON] фактично у повному обсязі, тому суд приходить до висновку про відсутність будь-яких законних підстав вважати строк позовної давності для звернення до суду із цим позовом пропущеним позивачем. Суд при вирішенні заявлених позовних вимог приймає до уваги, що на підставі виконавчого листа виданого 05.10.2007 року Кіровським районним судом м. Дніпропетровська про стягнення з [PERSON] на користь позивача грошових коштів в розмірі 37 033 грн. 50 коп. було відкрито виконавче провадження та вчинялись виконавчі дії. Відповідно до яких, 23.10.2008 року був проведений аукціон по реалізації рухомого майна, однак відповідно до акту про виконання робіт ТОВ «Мультисервіс» не перерахувало на депозитний рахунок Кіровського ВДВС ДМУЮ кошти в розмірі 3 930 грн. 20 коп., що слугувало підставою для звернення Кіровського ВДВС ДМУЮ з позовною заявою до господарського суду м. Києва з позовом до ТОВ «Мультисервіс» про стягнення коштів у розмірі 3 930 грн. 20 коп. від реалізації рухомого майна. Також суд при вирішенні позовних вимог враховує, що за результатами розгляду вищезазначеної справи, 09.02.2009 року господарським судом м. Києва було ухвалено рішення, яким позовні вимоги Кіровського ВДВС ДМУЮ були задоволені в повному обсязі та видано наказ № 45/10 від 24.02.2009 року про стягнення на користь Кіровського ВДВС ДМУЮ з ТОВ «Мультисервіс» коштів від реалізації майна в сумі 3 930 грн. 20 коп., який був направлений для виконання до ВДВС Шевченківського РУЮ у м. Києві за місцем реєстрації торгівельної організації. Окрім цього, суд приймає до уваги, що постановою господарського суду м. Києва, ТОВ «Мультисервіс» було визнано банкрутом та затверджено реєстр вимог кредиторів ТОВ «Мультисервіс» на загальну суму 17 889 402 грн. Крім того, арбітражний керуючий Чекштуріна Т.М. достроково припинила свої обов'язки, як розпорядник майна боржника ТОВ «Мультисервіс», однак комітет кредиторів призначив ліквідатором ТОВ «Мультисервіс» арбітражного керуючого Пилипенко В.В. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що Кіровський ВДВС ДМУЮ, як стягувач з ТОВ «Мультисервіс» коштів на підставі наказу № 45/10 від 24.02.2009 року, не супроводжував виконавче провадження та не контролював процес ліквідації ТОВ «Мультисервіс», а від так не посилався у своїй відповіді від 17.09.2014 року на листування з ВДВС Шевченківського РУЮ у м. Києві та арбітражним керуючим у справі про визнання ТОВ «Мультисервіс» банкротом. Окрім цього, з матеріалів виконавчого провадження по примусовому виконанню виконавчого листа № 2-1263 виданого 23.08.2007 року вбачається, що відповідач Кіровський ВДВС ДМУЮ не володів інформацією про те, що 08.06.2010 року були припинені обов'язки арбітражного керуючого Чекштуріна Т.М. та призначено в рамках справи про визнання банкротом ТОВ «Мультисервіс» арбітражного керуючого Пилипенко В.В., а отже представником відповідача під час проведення попереднього судового засідання господарським судом м. Києва не було подано виконавчих документів з метою включення до списку кредиторів Кіровський ВДВС ДМУЮ, а тому суд вважає посилання відповідача на ліквідацію ТОВ «Мультисервіс», як на підставу про неможливість перерахування стягнених по виконавчому провадженню позивачу коштів в розмірі 3 930 грн. 20 коп. необґрунтованими та безпідставними. Також, суд враховує, що переможцем аукціону здійснювалися розрахунки за придбане арештоване майно з ТОВ «Мультисервіс», а не з Кіровським ВДВС ДМУЮ, у зв'язку з чим, суд вважає, що відповідач Кіровський ВДВС ДМУЮ при укладенні з ТОВ «Мультисервіс» договору на реалізацію арештованого майна порушив вимоги Порядку реалізації арештованого майна, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 15.07.1999 року № 42/5 в частині визначення порядку розрахунку за придбане покупцем майно. Підсумовуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що відповідачем Кіровським ВДВС ДМУЮ під час проведення виконавчих дій не було вжито всіх заходів щодо належного виконання рішення суду, які призвели до порушення прав позивача, як стягувача у виконавчому провадженні та завдало позивачу шкоду від не перерахованих від реалізації арештованого майна коштів в розмірі 3 930 грн. 20 коп., тому суд враховуючи вимоги чинного законодавства та те, що державний виконавець є представником влади, а отже здійснює примусове виконання судових рішень, постановлених іменем України, виконання яких покладено на державну виконавчу службу, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню та вважає за необхідне стягнути з Кіровського відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції на користь [PERSON] шкоду завдану не перерахуванням грошових коштів від реалізації арештованого майна у розмірі 3 930 грн. 20 коп., відповідно до протоколу № 8051244-18/209к-11 про проведення аукціону по реалізації рухомого майна від 23.10.2008 року. Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат на підставі ст. 88 ЦПК України, враховуючи результат розгляду справи, суд вважає за необхідне судові витрати понесені позивачем покласти на відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: approved