Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-02 00:00:00

У липні 2014 року позивач публічне акціонерне товариство "Промінвестбанк" (далі - ПАТ "Промінвестбанк") звернулося до суду в порядку цивільного судочинства з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовував тим, що 29 травня 2012 року між ПАТ "Промінвестбанк" та [PERSON] укладено кредитний договір, відповідно до умов якого позивачем видано відповідачеві кредитну картку, відкрито картковий рахунок та встановлено максимальний кредитний ліміт у розмірі 40000,00 грн. Процентна ставка за користування кредитом становить 48,00% річних. Повернення кредиту здійснюється шляхом сплати щомісячних платежів у розмірі та в порядку, визначеному договором. [PERSON] одержав та використав для споживчих потреб кошти, отримані в кредит у сумі 18700,00 грн. Проте позичальник не дотримується умов кредитного договору, не сплачує кредит, проценти та комісії у розмірі та порядку, визначеному договором. Станом на 29.05.2012 року загальна сума заборгованості [PERSON] становить 32634,03 грн., в тому числі заборгованість зі сплати кредиту (основного боргу) у сумі 18687,00 грн., заборгованість зі сплати процентів за користування кредитом у сумі 9357,03 грн., заборгованість зі сплати комісій у сумі 300,00 грн., штраф за неналежне виконання зобов'язань за договором у сумі 4200,00 грн., сума простроченої комісії за заняття готівки 90,00 грн. З цих підстав ПАТ "Промінвестбанк" просило стягнути з [PERSON] на його користь заборгованість за кредитним договором у сумі 32634,03 грн. та судові витрати у справі у сумі 326,34 грн. Представник позивача в судове засідання не з'явилася, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, подала до суду заяву, в якій просила суд розглянути справу за її відсутності, проти проведення заочного розгляду справи не заперечувала. Відповідач у судове засідання не з'явилася, про час та місце розгляду справи належним чином повідомлялася, про причини неявки в судове засідання суд не повідомила. За таких обставин та за відсутності заперечень представника позивача, суд ухвалив провести заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи, зібрані у справі докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. За приписами ч.1, ч.2 ст.639 ЦК України договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. З матеріалів справи вбачається, між 29 травня 2012 року між ПАТ "Промінвестбанк" та [PERSON] укладено кредитний договір, відповідно до умов якого позивачем видано відповідачеві кредитну картку, відкрито картковий рахунок та встановлено максимальний кредитний ліміт у розмірі 40000,00 грн. Процентна ставка за користування кредитом становить 48,00% річних. Повернення кредиту здійснюється шляхом сплати щомісячних платежів у розмірі та в порядку, визначеному договором. [PERSON] одержав та використав для споживчих потреб кошти, отримані в кредит у сумі 18700,00 грн. Проте позичальник не дотримується умов кредитного договору, не сплачує кредит, проценти та комісії у розмірі та порядку, визначеному договором. Станом на 29.05.2012 року загальна сума заборгованості [PERSON] становить 32634,03 грн., в тому числі заборгованість зі сплати кредиту (основного боргу) у сумі 18687,00 грн., заборгованість зі сплати процентів за користування кредитом у сумі 9357,03 грн., заборгованість зі сплати комісій у сумі 300,00 грн., штраф за неналежне виконання зобов'язань за договором у сумі 4200,00 грн., сума простроченої комісії за заняття готівки 90,00 грн. Згідно з ч.1 ст.1054 ЦК України кредитодавець зобов'язується за кредитним договором надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Ст.526 ЦК України визначено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Однак [PERSON] не виконує взяті на себе за кредитним договором від 29 травня 2012 року зобов'язання щодо своєчасної та у повному обсязі сплати усіх платежів договором, допустив заборгованість зі сплати кредиту, заборгованість зі сплати процентів за користування кредитом, заборгованість зі сплати комісій. Ст.610 ЦК України встановлено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Ст.549 ЦК України передбачено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Виходячи з аналізу зазначеної статті, штраф є відповідальністю, яка залежить лише від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання й у часі визначається з настанням однієї з подій: невиконання або неналежне виконання зобов'язання. Штраф має разовий характер, тобто вичерпується з настанням самого факту порушення зобов'язання. Ч.1 ст.550 ЦК України визначено, що право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов'язання. Згідно з умовами кредитного договору від 04 квітня 2013 року за прострочення терміну сплати обов'язкового платежу позичальник повинен сплатити банку штраф у 350,00 грн. Штраф за неналежне виконання позичальником зобов'язань за договором складає 4200,00 грн. За приписами ч.1 ст.1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до ст.625 цього Кодексу. У відповідності до ч.2 ст.1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст.1048 цього Кодексу. З аналізу наведених законодавчих положень вбачається, що пред'явленням вимоги до позичальника є як направлення йому вимоги про дострокове погашення заборгованості за кредитним договором, так і пред'явлення до нього позову. Судом встановлено, що відповідач прострочила сплату чергового платежу за кредитом, що надає право кредитодавцю вимагати у позичальника дострокове повернення кредиту, процентів за його користування, комісій та штрафу за неналежне виконання зобов'язань за договором. Позивач реалізував своє право на дострокове стягнення усієї суми заборгованості за договором від 29 травня 2012 року шляхом надіслання позичальнику вимоги про необхідність достроково сплатити заборгованість за кредитним договором, проте [PERSON] не виконав їх. Ч.1 ст.625 ЦК України передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Повно та всебічно дослідивши обставини справи, оцінивши зібрані докази у сукупності, суд вважає, що позов слід задовольнити, стягнути з [PERSON] на користь позивача заборгованість за кредитним договором від 29 травня 2012 року у сумі 32634,03 грн. У відповідності до ст.88 ЦПК України суд присуджує з відповідача на користь ПАТ "Промінвестбанк" судовий збір у сумі 326,34 грн. З огляду на вищенаведене, відповідно до ст.ст.15, 16, 526, 530, 533, 536, 549, 550, 610, 625, 1049, 1050, 1054, 1055 Цивільного кодексу України, та,

Outcome: approved