Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-16 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з вказаним позовом, посилаючись на те, що 25 лютого 2009 року відповідно до довідки-рахунку №ДДР 070373 вона придбала у відповідача [PERSON] пасажирський автобус марки "Mercedes-Benz", модель 313 CDI, 2001 року випуску, кузов [NUMBER], реєстраційний номер [NUMBER]. Але у березні 2013 року, після звернення ПАТ "ПроКредит Банк" до суду з позовом до неї про звернення стягнення на заставлене майно, позивачка дізналась, що з 2006 року цей транспортний засіб перебуває у заставі. Оскільки при укладенні договору купівлі-продажу 25 лютого 2009 року відповідач ввів її в оману та не повідомив про дійсний обсяг його прав та обов'язків стосовно вказаного транспортного засобу, позивачка просить суд визнати цей договір-купівлі-продажу недійсним. У судове засідання позивачка та її представник не з'явились, звернулись до суду із заявою про підтримання позову, який просили розглянути у їх відсутність, проти заочного вирішення справи не заперечували. Відповідач [PERSON] та третя особа про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, у судове засідання не з'явились. За наявністю умов, передбачених частиною першою ст.224 ЦПК України, та оскільки сторона позивача не заперечує проти заочного вирішення справи, суд вважає можливим ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши матеріали справи суд вважає, що даний позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно з ч.1 ст.230 ЦК України якщо одна із сторін правочину навмисно ввела другу сторону в оману щодо обставин, які мають істотне значення (ч.1 ст.229 цього Кодексу), такий правочин визнається судом недійсним. Обман має місце, якщо сторона заперечує наявність обставин, які можуть перешкодити вчиненню правочину, або якщо вона замовчує їх існування. Істотне значення мають обставини щодо природи правочину, прав та обов'язків сторін, таких властивостей і якостей речі, які значно знижують її цінність або можливість використання за цільовим призначенням (ч.1 ст.229 цього Кодексу). Відповідно до ч.1 ст.27 Закону України «Про заставу» застава зберігає силу, якщо за однією з підстав, зазначених в законі, майно або майнові права, що складають предмет застави, переходять у власність іншої особи. Згідно з ст.12 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» реєстрація обтяження надає відповідному обтяженню чинності у відносинах з третіми особами, якщо інше не встановлено цим Законом. У судовому засіданні встановлено, що 18 травня 2006 року між ЗАТ "ПроКредит Банк" та відповідачем [PERSON] було укладено та нотаріально посвідчено договір застави, відповідно до якого [PERSON], з метою забезпечення своїх зобов'язань за рамковою угодою від 18 травня 2006 року №550, передав у заставу банку належний йому на праві власності пасажирський автобус марки "Mercedes-Benz" модель 313 CDI, 2001 року випуску, кузов [NUMBER], реєстраційний номер [NUMBER]. Відповідно до п.4.1.3 зазначеного договору застави [PERSON] не має права без письмової згоди банку здійснювати дії, що пов'язані зі зміною права власності на предмет застави, його обтяження будь-якими зобов'язаннями. Згідно з витягом з Державного реєстру обтяжень рухомого майна №7601751 від 22 травня 2006 року на підставі договору застави від 18 травня 2006 року до зазначеного реєстру було внесено реєстраційний запис про заборону відчуження транспортного засобу марки "Mercedes-Benz", модель 313 CDI, 2001 року випуску, кузов [NUMBER], реєстраційний номер [NUMBER], обтяжував: ЗАТ "ПроКредит Банк", боржник: [PERSON]. Але 25 лютого 2009 року РЕВ №3 при УДАІ ГУМВС України в Одеській області, на підставі довідки-рахунку №ДДР 070373 від 25 лютого 2009 року зареєстрував за позивачкою як власником пасажирський автобус марки "Mercedes-Benz", модель 313 CDI, 2001 року випуску, кузов [NUMBER], реєстраційний номер [NUMBER], за позивачкою . Згідно з повідомленням УДАІ ГУМВС України в Одеській області від 27 серпня 2014 року №1778 довідку-рахунок №ДДР 070373 від 25 лютого 2009 року знищено у зв'язку із закінченням терміну зберігання. В силу ст.12 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» при переході права власності на предмет застави до позивачки застава цього транспортного засобу зберегла свою чинність. Але при укладенні договору купівлі-продажу 25 лютого 2009 року відповідач не повідомив позивачку про перебування предмету купівлі-продажу під заставою, у зв'язку з чим суд вважає, що позивачка дійсно була введена в оману щодо обсягу прав та обов'язків продавця відносно цього транспортного засобу. При цьому обізнаність позивачки про наявність у третьої особи права звернення стягнення на придбаний нею транспортний засіб з підстав, визначених ст.27 Закону України «Про заставу», безумовно перешкодило би вчиненню нею правочину з придбання у відповідача цього транспортного засобу, якщо б відповідач не замовчував існування такої істотної обставини. З врахуванням встановлених обставин, оцінивши їх у сукупності та за наявністю підстав, передбачених ч.1 ст.230 ЦК України, суд вважає, що даний позов заснований на законі, є обґрунтованим, а тому підлягає задоволенню шляхом визнання договору купівлі-продажу від 25 лютого 2009 року недійсним.

Outcome: approved