Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-22 00:00:00

представник позивача звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача грошових коштів у розмірі 129733,65 грн та судового збору у сумі 2102,00 грн. Позовні вимоги обгрунтовує тим, що 16.12.2019 року на а/д М-10-01 «Західний обхід м.Львова» сталась ДТП за участю автомобілів «Фольксваген Пасат» р.н. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , «Рено Кліо» р.н. [NUMBER] та «Тойота Королла» р.н. [NUMBER] , який був застрахований від ризику пошкодження в ДТП у ПрАТ «АСК «Інго Україна» (відповідно до рішення загальних зборів акціонерів від 19.03.2020 змінило своє найменування на Акціонерне товариство «Страхова компанія «ІНГО») на підставі договору добровільного страхування засобів наземного транспорту від 29.04.2019 року. Згідно рахунку-фактури вартість відновлювального ремонту застрахованого автомобіля «Тойота Королла» р.н. [NUMBER] складає 229733,65 грн. Згідно висновку експертного авто-товарознавчого дослідження ця сума складає 221624,92 грн., при цьому вартість відновлювального ремонту застрахованого автомобіля «Тойота Королла» р.н. [NUMBER] з урахуванням фізичного зносу (матеріальна шкода) складає 184080,29 грн. У встановленому порядку позивач відшкодував власнику застрахованого автомобіля 229733,65 грн., шляхом оплати рахунку СТО, та набув права зворотної вимоги до особи, винної у завданні шкоди та її страховика у розмірі фактично сплачених коштів. Цивільно правова відповідальність власника автомобіля «Фольксваген Пасат» р.н. [NUMBER] на момент скоєння ДТП була застрахована в ТДВ «СК «Кредо», до якого позивач звернувся із заявою про компенсацію суми страхової виплати за договором добровільного страхування у розмірі 100000, 00 грн. в межах ліміту відповідальності страховика відповідача. Зазначає, що постановою Залізничного районного суду м.Львова від 20.01.2020 року [PERSON] було визнано винним у скоєнні ДТП та притягнуто до адміністративної відповідальності за ст.124 КУпАП. Подає розрахунок позовних вимог, за яким просить стягнути з відповідача 129733, 65 грн. Ухвалою судді Залізничного районного суду м. Львова від 29.09.2020 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та вирішено розглянути справу за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) осіб. Третьою особою залучено ТДВ «Страхова компанія «Кредо». 01.12.2020 року до суду надійшли пояснення третьої особи ТзОВ «СК «Кредо» щодо заявленого позову. Так, представник третьої особи зазначає, що в межах страхового відшкодування Компанією позивачу виплачено 100\~000 грн за вирахуванням франшизи 1300 грн., та згодом доплачено ще 30 000 грн. 23.12.2020 року представник позивача подав заяву про зменшення розміру позовних вимог. Зазначає, що за період перебування справи в суді третя особа ТДВ «СК «Кредо» здійснила доплату страхового відшкодування на банківський рахунок позивача у розмірі 30000, 00 грн. до повного ліміту, передбаченого страховим полісом. Крім того, відповідач скоротив розмір власної заборгованості, двічі сплативши на рахунок позивача грошові кошти у загальному розмірі 65650, 00 грн. таким чином, просить стягнути суму у розмірі 34\~083, 65 грн., згідно доданого розрахунку. У судове засідання представник позивача не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. У своїй заяві від 23.10.2020 року представник позивача просить розглядати справу за його відсутності на підставі наявних у справі документів, позовні вимоги підтримує повністю, наполягає на задоволення позовних вимог та не заперечує проти ухвалення заочного рішення (а.с.73). Відповідач у судове засідання не з`явився. Відзиву на позов не подав. Належно повідомлений про місце, дату та час розгляду справи (а.с.146,147). Представник третьої особи ТДВ «Страхова компанія «Кредо» у судове засідання не з`явився, був належно повідомлений про розгляд справи. Просив справу розглядати без участі представника третьої особи (а.с.109). Як визначено\~у ч.1\~ст.280\~ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Оскільки відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце розгляду справи, однак не з`явився в судове засідання без повідомлення причин, враховуючи, що позивач не заперечує проти заочного розгляду справи, а відповідач не подав відзиву на позов, а також ту обставину, що справа неодноразово відкладалася за клопотаннями учасників, суд дійшов висновку про можливість ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. До вказаних висновків суд прийшов, зокрема виходячи і з наступного. Згідно зі ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права. Так, Європейський суд з прав людини в рішенні від 07 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосереднього його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання. Крім того, як наголошує в своїх рішеннях Європейський суд, сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки. Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції (рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 у справі "Смірнова проти України"). Відповідно до ч.2 ст.247 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього\~Кодексу\~розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Оцінивши подані докази, дослідивши наявні матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що договором добровільного страхування засобів наземного транспорту №640591918.19, укладеним між ПрАТ «АСК «ІНГО Україна» та [PERSON] , вигодонабувач ТзОВ «Вест Агро Груп», застраховано від ризику пошкодження, зокрема внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, транспортний засіб «Toyota Corolla», р.н. [NUMBER] . Франшиза відповідно до договору становить 0,00% від страхової суми. Пунктом договору 2.3 зазначено, що виплата страхового відшкодування здійснюється без вирахування зносу на деталі та вузли, що підлягають заміні в ході відновлювального ремонту транспортного засобу. Строк дії договору з 29.04.2019 року по 28.04.2020 року (а.с.9-16). Згідно копії витягу із статуту АТ «Страхова компанія «ІНГО», 19.03.2020 року рішенням Загальних зборів назву приватне акціонерне товариство «Акціонерна страхова компанія «ІНГО Україна» було змінено на Акціонерне товариство «Страхова компанія «ІНГО». Реорганізація та ліквідація ПрАТ «Акціонерна страхова компанія «ІНГО Україна» не проводилася (а.с.6). Встановлено також, що відповідача визнано винним у за те, що 16.12.2019 року о 10 год. 30 хв. [PERSON] , керуючи транспортним засобом «Volkswagen Passat», номерний знак [NUMBER] , на а/д західний обхід м.Львова 4 км+50м, не був уважний, не стежив за дорожньою обстановкою, відповідно не зреагував на її зміну та не дотримався безпечної швидкості руху та дистанції, внаслідок чого здійснив допустив зіткнення з автомобілем ««Toyota Corolla», н.з. [NUMBER] , який під дією інертного руху допустив зіткнення з транспортним засобом «Renault Clio Symbol» н.з. [NUMBER] , внаслідок чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження (а.с.8). Потерпілий, 09.01.2020 року, звернувся до позивача із заявою про виплату страхового відшкодування (а.с.20). Згідно із Рахунку-фактури №ДМ0013810 від 24.12.2019 року ТзОВ «Сервісний центр «Діамант» вартість відновлювального ремонту автомобіля Corolla, держ. р.н. [NUMBER] складає 229733,65 грн.(а.с.18,19). Виходячи із\~Висновку №332\~експертного автотоварознавчого\~дослідження по\~визначенню вартості\~матеріального збитку\~та ринкової\~вартості КТЗ\~з додатками,\~складеного 17.01.2020\~року,\~вартість відновлювального\~ремонту ТЗ,\~з врахуванням\~відновлення автомобіля\~на спеціалізованому\~СТО ТзОВ\~««Сервісний центр\~«Діамант»»,\~на момент\~дослідження становить\~221624,\~92\~грн.,\~вартість матеріального\~збитку,\~заподіяного власнику\~ТЗ «Toyota\~Corolla»,\~р.н.\~ [NUMBER] ,з врахуванням відновлення автомобіля на спеціалізованому СТО ТзОВ «Сервісний центр «Діамант», на момент дослідження, становить 184080, 29 грн. (а.с.23-61). Відповідно до страхового акту №2306083 від 17.01.2020 (а.с.21), сума збитку, яка підлягає відшкодуванню становить 229733,65 грн., які було сплачено на рахунок Сервісного центру «Діамант» за платіжним дорученням №1525 від 04.02.2020 (а.с.22). Судом також встановлено, що відповідно до Полісу №АО2008505 (а.с.62), який діяв на час вчинення ДТП, 16.12.2019 року, ТЗ «Volkswagen Passat», номерний знак [NUMBER] , страховиком останнього було ТДВ «СК «Кредо», якій 28.04.2020 року було скеровано заяву №22 про компенсацію суми страхової виплати у розмірі 100000, 00 грн. (а.с.63). Позивач стверджує, що ТДВ «СК «Кредо» було здійснено виплату відшкодування в межах ліміту відповідальності, а саме у розмірі 100000, 00 грн. та згодом доплачено ще 30\~000 грн., що узгоджується з поясненнями третьої особи ТДВ «Страхова компанія «Кредо» та підтверджується копіями страхових актів №825 та №2534, копіями платіжних доручень АТ КБ «Приватбанк» від 08.05.2020 року та від 05.11.2020 року (а.с.109, 117-122). Згідно з частиною другою\~статті 999 ЦК України, до відносин, що випливають із обов`язкового страхування, застосовуються положення цього\~Кодексу, якщо інше не встановлено актами цивільного законодавства. Водночас як передбачено частиною третьою\~статті 985 ЦК України\~особливості укладення договору страхування на користь третьої особи встановлюються законом. Відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів регулюються\~Конституцією України,\~ЦК,\~Законом України "Про страхування",\~Законом України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів"\~та іншими законами України і нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них. За змістом пункту 2.1\~статті 2 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", якщо норми цього\~Закону\~передбачають інше, ніж положення інших актів цивільного законодавства України, то застосовуються норми цього\~Закону. Статті 979 ЦК України\~та 16\~Закону України "Про страхування"\~визначають, що за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Відповідно до ч. 1\~ст. 25 Закону України "Про страхування", здійснення страхових виплат і виплата страхового відшкодування проводиться страховиком згідно з договором страхування на підставі заяви страхувальника (його правонаступника або третіх осіб, визначених умовами страхування) і страхового акта (аварійного сертифіката), який складається страховиком або уповноваженою ним особою (аварійним комісаром) у формі, що визначається страховиком. Відповідно до\~ст. 993 ЦК України\~та\~ст. 27 Закону України "Про страхування"\~до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Згідно з ч. 1\~ст. 1166 ЦК України\~майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до\~ст. 1188 ЦК України\~шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Відповідно до ч. 1\~ст. 1191 ЦК України, особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. За загальним правилом, згідно з положеннями\~статті 1192 ЦК України, з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Отже, виконання обов`язку з відшкодування шкоди особою, яка застрахувала свою цивільну відповідальність,\~Законом України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів"\~покладено на страховика (винної особи), у межах, встановлених цим Законом, та договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності. Разом із тим порядок відшкодування шкоди особою, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, встановлено\~статтею 1194 ЦК, за змістом якої особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Виходячи з наведеного, у ТДВ «СК «Кредо», у зв`язку з настанням страхового випадку (ДТП), виник обов`язок відшкодувати позивачеві шкоду в межах ліміту його відповідальності за страховим випадком і в межах суми (фактичних затрат), право на вимогу якої перейшло до позивача у зв`язку з виплатою страхового відшкодування. У разі якщо деліктні відносини поєдналися з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування є страховик завдавача шкоди. Такий страховик, хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у порядку, передбаченому Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Після такої виплати деліктне зобов`язання припиняється його належним виконанням страховиком завдавача шкоди замість останнього. Відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно із цим договором або Законом України «Про обов`язкове\~страхування цивільно-правової\~відповідальності власників\~наземних транспортних\~засобів» у страховика не виникло обов`язку з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених статтею 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика.\~У такому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між\~фактичним розміром завданої шкоди\~і сумою страхового відшкодування. Вказане відповідає правовим позиціям Верховного Суду, викладеним у постановах від 10 липня 2018 року у справі №922/1436/17, від 03 жовтня 2018 року у справі №760/15471/15-ц, від 04 липня 2018 року у справі №755/180006/18-ц, які суд враховує відповідно до положень ч. 4\~ст. 263 ЦПК України. Суд приймає до уваги розрахунок сплаченого страхового відшкодування, наданий представником позивача. Доказів іншого суду не надано. Враховуючи наведене, суд вважає, що з відповідача [PERSON] слід стягнути на користь АТ «СК «ІНГО», виплаченого страхового відшкодування в межах уточнених позовних вимог в розмірі 34\~083, 65 грн. Таким чином, оцінюючи докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позову, в тому числі заяви про зменшення позовних вимог, знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, а тому підлягають до задоволення. Відповідно до ч.ч. 1, 2\~ст. 141 ЦПК України\~судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. Отже, суд вважає, що з відповідача слід стягнути на користь позивача судовий збір у розмірі 2102,00 грн.

Outcome: approved