Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-22 00:00:00

покликаючись на те, що 19 травня 2021 року постановою державного виконавця Рівненського районного відділу державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) Покальчук Л.В. відкрито виконавче провадження №65386093 на підставі виконавчого напису №30008, вчиненого 18 березня 2021 року приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С. з грубим порушенням порядку вчинення виконавчих написів нотаріусами, представник позивача адвокат Нікольченко Б.Б. у поданій до суду 25 травня 2021 року позовній заяві просить визнати виконавчий напис таким, що не підлягає виконанню та стягнути з відповідача понесені судові витрати. Представник відповідача [PERSON] у поданих до суду письмових поясненнях заперечує щодо задоволення позовних вимог. Вказує, що відповідач надав приватному нотаріусу всі необхідні документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Безспірність заборгованості при вчиненні нотаріусом виконавчого напису перевірена у відповідності до п.3.2. Порядку, який не передбачає необхідність подання нотаріусу підтвердження отримання вимоги про добровільне виконання зобов`язання. Зважаючи на те, що позивачем порушено умови взятого на себе зобов`язання щодо повернення кредиту, доказів щодо повернення боргу після цього позивачем не надано, саме невиконання боржником своїх зобов`язань призвело до звернення ТОВ "Росвен Інвест Україна" до приватного нотаріуса для захисту своїх прав шляхом вчинення виконавчого напису. Вважає, що виконавчий напис нотаріуса вчинено в межах строків, визначених ст.88 Закону України "Про нотаріат", твердження позивача щодо пропущення строків позовної давності є безпідставними та такими, що не відповідають матеріалам справи. Щодо адвокатських витрат вказує, що, зважаючи на відсутність повного детального опису та переліку вчинених дій адвокатом,який залучений для надання професійної правничої допомоги, із сторони позивача, у відповідача відсутні можливості, відповідно до ч.5 ст.137 ЦПК України висловити обгрунтовані заперечення. 28 вересня 2021 року від представника позивача адвоката Нікольченка Б.Б. надійшли письмові пояснення, з яких вбачається, що приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С. вчинено виконавчий напис після анулювання його свідоцтва про право на зайняття нотаріальною діяльністю, а тому доводи відповідача щодо законності вчинення виконавчого напису не заслуговують на увагу. Вважає, що відповідачем жодним чином не доведено неспівмірність витрат на професійну правничу допомогу адвоката наданим послугам. Вказаний у позовній заяві гонорар у розмірі 15 000 грн. узгоджений з позивачем [PERSON] , адже зазначений розмір відповідає можливостям позивача, рівню якості адвокатських послуг, рівню складності справи, виконаної адвокатом роботи, затраченого часу, а також важливості цієї справи для клієнта. Третя особа - приватний нотаріус Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С. подав до суду заяву, в якій повідомляє, що Міністерством юстиції України анульовано видане на його ім`я свідоцтво про право на зайняття нотаріальною діяльністю та наразі даний наказ оскаржується в Житомирському окружному адміністративному суді. Витребувані судом документи 28 липня 2021 року вилучені відповідно до ухвали слідчого судді Богунського районного суду м.Житомира, тому не можуть бути надані суду. Учасників справи відповідно до ст.ст.128-130 ЦПК України належним чином повідомлено про дату, час і місце розгляду справи. У поданих до суду заявах позивач та його представник адвокат Нікольченко Б.Б. позов підтримують, просять суд розглянути справу без участі позивача та її представника. Враховуючи достатність матеріалів справи для прийняття рішення та доказів про правовідносини сторін, відсутність необхідності заслуховувати їх особисті пояснення з приводу спору, суд, беручи до уваги встановлені строки розгляду цивільних справ, думку сторони, дійшов висновку про можливість розглянути справу у відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Суд, визначивши юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює, дослідивши подані письмові докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, дійшов таких висновків. Вимоги ст.264 ЦПК України зобов`язують суд під час ухвалення рішення вирішити, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин. Звертаючись до суду, позивач за власним розсудом обирає спосіб захисту і, діючи на засадах змагальності, повинен переконливими, належними та припустимими доказами довести правову та фактичну підставу заявлених ним вимог. Розглядаючи справу, суд забезпечив сторонам рівні можливості щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Позивач скористався правовою допомогою. Встановлено, що 21 березня 2012 року між ПАТ "Імексбанк" та [PERSON] укладено договір приєднання №333/2013/1 до договору кредитування автомобілів у системі АТ "Імексбанк". На забезпечення виконання зобов`язання за кредитним договором укладено договір застави №333/2013/1z від 26 березня 2013 року, згідно п.2.2. якого за цим договором забезпечується виконання позичальником зобов`язань, що випливають з договору приєднання №333/2013/1 від 21 березня 2013 року, договору кредитування автомобілів у системі АТ "Імексбанк". Рішенням Рівненського районного суду Рівненської області від 13 червня 2017 року, яке набрало законної сили 26 жовтня 2017 року, стягнуто з [PERSON] на користь ПАТ "Імексбанк" 170 287 грн. 23 коп. - заборгованість за правочином № 333/2013/1 від 26.03.2013 року станом на 29.08.2016 року та 2 554, 31 грн. - судові витрати (сплата судового збору), а всього 172 841 грн. 54 коп., в задоволенні решти заявлених позовних вимог - відмовлено. 07 листопада 2017 року видано виконавчий лист стягувачу. Постановою приватного виконавця виконавчого округу Рівненської області Сідоренка С.П. від 11 лютого 2019 року відкрите виконавче провадження з виконання виконавчого листа №570/4388/16-ц від 07 листопада 2017 року. 07 березня 2019 року постановою приватного виконавця Сідоренка С.П. виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа №570/4388/16-ц закінчено у зв`язку з фактичним виконанням боржником у повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом. 08 серпня 2019 року між ПАТ "Імексбанк" та ТОВ "Росвен Інвест Україна" укладено Договір про відступлення прав вимоги №103, відповідно до якого ПАТ "Імексбанк" відступило ТОВ "Росвен Інвест Україна", яке набуло право вимоги заборгованості за кредитним договором №333/2013/1 від 21 березня 2019 року щодо [PERSON] 19 травня 2021 року на банківський рахунок позивача накладено арешт, внаслідок чого остання дізналася про існування виконавчого провадження №65386093 відкритого на підставі виконавчого напису вчиненого Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С. 18 березня 2021 року приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С. вчинено виконавчий напис за реєстровим номером 30008 про стягнення з позивача заборгованості у сумі 109 251 грн. 26 коп., що складається з: простроченої заборгованості за сумою кредиту - 107 361 грн. 27 коп., простроченої заборгованості по несплаченим відсоткам за користування кредитом - 1 889 грн. 99 коп. та плати за вчинення виконавчого напису. До спірних правовідносин підлягають застосуванню такі норми права. За змістом положень ст.ст.626, 627 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору (ст.638 ЦК України). Згідно з приписами ст.ст.525, 526, 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами, а зобов`язання мають виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно з вимогами ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст.533 ЦК України грошове зобов`язання має бути виконане у гривнях. Якщо в зобов`язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Відповідно до ст.18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно з ч.1 ст.1 Закону України «Про нотаріат» нотаріат в Україні - це система органів і посадових осіб, на які покладено обов`язок посвідчувати права, а також факти, що мають юридичне значення, та вчиняти інші нотаріальні дії, передбачені цим Законом, з метою надання їм юридичної вірогідності. Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється даним Законом та іншими актами законодавства України, зокрема, Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року № 296/5 та зареєстрований у Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року за № 282/20595. Згідно зі ст.87 Закону України "Про нотаріат" для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку (ст.88 Закону). Згідно з п.п.2.1 п.2 Глави 16 розділу ІІ Порядку для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису. Вчинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов`язання та (або) умов іпотечного договору здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту надісланих іпотекодержателем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця. Повідомлення вважається надісланим, якщо є відмітка іпотекодавця на письмовому повідомленні про його отримання або відмітка поштового відділення зв`язку про відправлення повідомлення на вказану в іпотечному договорі адресу (п.п.2.3 п.2 Глави 16 розділу ІІ Порядку). П.1 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженому Постановою Кабінету Мін6істрів України від 29 червня 1999 року № 1172, передбачено вчинення виконавчого напису на нотаріально посвідченій угоді, що передбачає сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно. Для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченої угоди; б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. П.п.3.2, 3.5 п.3 Глави 16 розділу ІІ Порядку передбачено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 № 1172. При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. При цьому цей Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі України 'Про нотаріат' та Порядку. Відповідно до ст.88 Закону України "Про нотаріат" безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису. Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Згідно з п.2 Переліку для одержання виконавчого напису для стягнення заборгованості з підстав, що виникають з кредитних договорів, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. За результатами аналізу вищенаведених норм можна дійти таких висновків. Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (ст.88 Закону України «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Для правильного застосування положень статей 87,88 Закону України «Про нотаріат`у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника у повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Відповідно до висновків Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду, викладених в постанові від 23.01.2018 року по справі № 310/9293/15, безспірною заборгованістю є заборгованість боржника, яка виключає можливість спору, зокрема, щодо її розміру, строків, за яких вона нарахована тощо, а відтак, і документів, які підтверджують її безспірність і на підставі яких нотаріус вчиняє виконавчий напис. Документи, що встановлюють заборгованість, насамперед мають бути однозначними, беззаперечними та стовідсотково підтверджувати наявність у боржника заборгованості перед кредитором. Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Для обґрунтування правомірності своїх дій відповідач повинен був надати суду докази, які стали підставою нотаріусу для видачі оспорюваного виконавчого напису. Представником позивача надані копії виконавчого напису за № 30008 від 18 березня 2021 року та документів, на підставі яких був вчинений вказаний виконавчий напис. Крім того, наказом Міністерства юстиції України від 24 лютого 2021 року № 727/5 свідоцтво про право на зайняття нотаріальною діяльністю, видане Міністерством юстиції України 26 грудня 2011 року за № 8679 на ім`я [PERSON] , анульоване відповідно до рішення Вищої кваліфікаційної комісії нотаріату від 18 лютого 2021 № 1 на підставі п.п. «е» та «з» п.2 ч.1 ст.12 Закону, у зв`язку з неодноразовими порушеннями нотаріусом законодавства, грубими порушеннями закону, які завдали шкоди інтересам держави, фізичним та юридичним особам, при вчиненні нотаріальних дій, за умови, що такі порушення встановлені рішеннями судів, а також набранням законної сили рішеннями судів про порушення нотаріусом вимог законодавства про вчиненні ним нотаріальних дій. Відповідно до п.2 ч.1 ст.30, ст.30-1 Закону на підставі вищезазначеного наказу Міністерства юстиції України наказом Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Хмельницький) від 25 лютого 2021 року №58/09 нотаріальна діяльність приватного нотаріуса Житомирського міського нотаріального округу Горая Олега Станіславовича припинена з 25 лютого 2021 р. Враховуючи те, що в порушення зазначених процесуальних норм права, відповідачем не спростовано доводи позивача, що зазначена заборгованість не є безспірною, а також не надано інших доказів щодо правомірності своїх дій, приватний нотаріус Горай О.С. 18 березня 2021 року вчинив виконавчий напис вже після анулювання його права на вчинення нотаріальний дій, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно наявні у справі докази, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у сукупності, з`ясувавши усі обставини справи, з урахуванням того, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичної особи, суд дійшов висновку про необхідність задоволення позову в повному обсязі. При вирішенні питання про розподіл судових витрат між сторонами суд виходить із положень ч.1 ст.141 ЦПК України, де зазначено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивачу правничу допомогу надавав адвокат Нікольченко Б.Б. на підставі договору про надання правової допомоги та представництво інтересів від 19 травня 2021 року, відповідно до п.2.2. якого гонорар за цим договором визначається сторонами у фіксованому розмірі і становить 15 000 грн. Відповідно до ч.2 ст.137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Згідно із ч.4 ст.137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами (ч.5 ст.137 ЦПК України). Відповідно до ч.6 ст.137 ЦПК України обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. У письмових поясненнях сторона відповідача заявляє клопотання щодо зменшення витрат на професійну правничу допомогу, однак зважаючи на відсутність повного детального опису та переліку вчинених адвокатом дій, зазначає, що у нього відсутні можливості висловити обґрунтовані заперечення. Витрати за надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачено (п.1 ч.2 ст.137 ЦПК України). Аналогічна позиція висловлена Верховним Судом у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у постановах: від 02 грудня 2020 року у справі № 317/1209/19 (провадження № 61-21442св19), від 03 лютого 2021 року у справі № 554/2586/16-ц (провадження № 61-21197св19), від 17 лютого 2021 року у справі № 753/1203/18 (провадження № 61-44217св18). Склад витрат, пов`язаних з оплатою за надання професійної правничої допомоги, входить до предмета доказування у справі, що свідчить про те, що такі витрати повинні бути обґрунтовані належними та допустимими доказами. Велика Палата Верховного Суду вказує на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц). З огляду на вищезазначене, а також те, що окрім договору про надання правової допомоги та представництво інтересів від 19 травня 2021 року, представником позивача не надано суду жодного іншого доказу на підтвердження критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, у зв`язку з чим суд вважає заявлену представником позивача суму у розмірі 15 000 грн. 00 коп. завищеною, а тому стягує з відповідача на користь позивача витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 5 000 грн. 00 коп. При вирішенні питання про розподіл судових витрат між сторонами, суд виходить із положень ч.1 ст.141 ЦПК України, де зазначено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При вирішенні питання про розподіл судових витрат між сторонами, суд виходить із положень ч.1 ст.141 ЦПК України, де зазначено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У зв`язку із повним задоволенням позову з відповідача також підлягає стягненню на користь позивача понесені та документально підтверджені судові витрати у виді сплаченого судового збору. З огляду на викладене,

Outcome: approved