Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-15 00:00:00

Позивач звернувся в суд з позовом до [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором № 41.5/АК-00011.08.2 від 18 вересня 2008 року. Позовні вимоги мотивує тим, що 18.09.2008 року між ВАТ "Родовід Банк", найменування якого відповідно до Закону України "Про акціонерні товариства", змінено на ПАТ "Родовід Банк" та відповідачем [PERSON] було укладено кредитний договір № 41.5/АК-00011.08.2, згідно якого, відповідачу [PERSON] відкрито не відновлювальну кредитну лінію у сумі 44042,55 доларів США строком до 18 вересня 2015 року з відсотковою ставкою 7,7% річних, щомісячна плата за обслуговування кредиту 0,3% виданого кредиту. Відповідно до п.3.1.1 договору, позичальник зобов'язується починаючи з наступного місяця після одержання кредиту щомісячно, до 10 числа включно , частково погашати суму кредиту у сумі 524,00 доларів США та сплачувати нараховані проценти за користування грошовими коштами кредиту та плату за обслуговування кредиту згідно із встановленим графіком. П.1.5.3 кредитного договору, передбачена щомісячна плата за обслуговування кредиту становить 0,3% від суми виданого кредиту та нараховується банком в останній робочий день місяця. П.3.6 договору передбачено, що за порушення строків повернення кредиту, сплати процентів, внесення плати за управління кредитом, позичальник зобов'язаний сплачувати банку пеню за кожний день прострочки в розмірі 1,6% від суми простроченого платежу. В якості забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором , між позивачем та [PERSON] 11.06.2009 року було укладено договір поруки, згідно якого відповідач взяв на себе зобов'язання солідарно відповідати перед позивачем в повному обсязі за своєчасне та повне виконання зобов'язань відповідача [PERSON] за кредитним договором. П.2.1. договору поруки, передбачено, що у випадку невиконання позивальником зобов'язання за платежами, що передбачені кредитним договором , поручитель на підставі письмового повідомлення позичальника, не пізніше наступного робочого дня після одержання такого повідомлення , погашає за рахунок власних коштів на рахунок банку в повному обсязі заборгованість за позичальника за кредитним договором. Відповідачі свої зобов'язання станом на 14.12.2012 року не виконали. Просить стягнути із відповідачів на користь позивача, заборгованість за кредитним договором № 41.5/АК-00011.08.2 від 18 вересня 2008 року, в сумі 545995,56 доларів США та 199645,72 грн. з яких: 30325,24 долари США - загальна сума простроченої заборгованості за кредитом, 515670,32 долари США.- загальна сума пені за несвоєчасне погашення кредитної заборгованості, 035 грн. - плата за проведення розрахунків, 199645,37 грн. - нарахована пеня. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав, просить позов задовольнити. Представник відповідача [PERSON] в судому засіданні позовні вимоги визнав частково, подав до суду письмові заперечення відповідно до яких, визнає заборгованість в частині тіла кредиту, однак нараховані банком суми пені за простроченим кредитом, пені за простроченими процентами та пені за платою за проведення розрахунків не визнає, оскільки такі суми не передбачені договором кредиту. Відповідачі та їх представник в чергові судові засідання не з'явилися, не повідомили про причини неявки, хоч належно були повідомлені про час та місце слухання справи, клопотання щодо слухання справи у їх відсутності суду не надіслали. З матеріалів справи вбачаються права та взаємовідносини сторін, тому суд вважає за можливе справу слухати у їх відсутності та згідно ст.ст. 169 ч.4 ,224 ЦПК України, постановити заочне рішення, проти чого не заперечив представник позивача. Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до переконання, що позов підлягає до часткового задоволення. Судом встановлено, що 18.09.2008 року між ВАТ "Родовід Банк", найменування якого відповідно до Закону України "Про акціонерні товариства", змінено на ПАТ "Родовід Банк" та відповідачем [PERSON] було укладено кредитний договір № 41.5/АК-00011.08.2, згідно якого, відповідачу [PERSON] відкрито не відновлювальну кредитну лінію у сумі 44042,55 доларів США строком до 18 вересня 2015 року з відсотковою ставкою 7,7% річних, щомісячна плата за обслуговування кредиту 0,3% виданого кредиту. Відповідно до п.3.1.1 договору, позичальник зобов'язується починаючи з наступного місяця після одержання кредиту щомісячно, до 10 числа включно , частково погашати суму кредиту у сумі 524,00 доларів США та сплачувати нараховані проценти за користування грошовими коштами кредиту та плату за обслуговування кредиту згідно із встановленим графіком. П.1.5.3 кредитного договору, передбачена щомісячна плата за обслуговування кредиту становить 0,3% від суми виданого кредиту та нараховується банком в останній робочий день місяця. П.3.6 договору передбачено, що за порушення строків повернення кредиту, сплати процентів, внесення плати за управління кредитом, позичальник зобов'язаний сплачувати банку пеню за кожний день прострочки в розмірі 1,6% від суми простроченого платежу. В якості забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором між позивачем та [PERSON] 11.06.2009 року було укладено договір поруки, згідно якого відповідач взяла на себе зобов'язання солідарно відповідати перед позивачем в повному обсязі за своєчасне та повне виконання зобов'язань відповідача [PERSON] за кредитним договором. П.2.1. договору поруки, передбачено, що у випадку невиконання позивальником зобов'язання за платежами, що передбачені кредитним договором , поручитель на підставі письмового повідомлення позичальника, не пізніше наступного робочого дня після одержання такого повідомлення , погашає за рахунок власних коштів на рахунок банку в повному обсязі заборгованість за позичальника за кредитним договором. Протягом терміну дії договору кредиту, відповідач не виконувала своїх зобов'язань перед позивачем по своєчасному поверненню кредиту та сплаті відсотків за користування кредитними коштами , в зв'язку з чим позивач змушений звернутися до суду Відповідно до ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити відсотки. У відповідності до ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Частиною 1 ст. 530 ЦК України, передбачено, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). У відповідності до ч. 1 ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. За змістом ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. У порушення зазначених норм закону та умов кредитного договору відповідачі - зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконали, внаслідок чого станом на 14.12.2014 року утворилась заборгованість. Однак, представником позивача, як при подачі позовної заяви так і в судовому засіданні не було обґрунтовано сум, що підлягають стягненню в якості нарахованої пені та плати за проведення розрахунків. В зв'язку з наведеним , суд приходить до висновку, що позовні вимоги в частині повернення суми кредиту з врахуванням тіла кредиту є підставними та підлягають задоволенню. Що стосується позовних вимог позивача в частині стягнення з із відповідачів пені в сумі 515670,32 долари США та 199645,37 грн.., то суд вважає, що дана вимога підлягає до часткового задоволення, оскільки, позивач при нарахуванні вимог про сплату відповідачами неустойки (пені), порушив вимоги ст. 258 ЦК України , так як позовна давність до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені) застосовується в один рік. а крім цього розмір пені перевищує розмір інших зобов'язань. Позивач всупереч вимогам цього закону нарахував пеню станом на час подачі заяви в суд, тобто за чотири роки. Відповідно до ст. 549 ЦК України, штраф, пеня - це є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання, тобто ця сума є неустойкою. Згідно зі ст. 551 ЦК України, якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. При цьому закон дозволяє сторонами домовитись про зміну розміру неустойки у бік її зменшення або збільшення, крім випадків, передбачених законом. Частина 3 цієї ж статті надає суду право у випадку виникнення спору, оцінивши розмір заборгованості та розмір штрафних санкцій (неустойки), зменшити її розмір в тому випадку, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення, тобто зменшити розмір штрафних санкцій (неустойки) через не співмірність з розміром основного зобов'язання. В зв'язку з тим, що сума стягнення пені значно перевищує розмір основного боргу , тому в силу ч. 3 ст. 551 ЦК України розмір пені слід зменшити до суми простроченого тіла кредиту, а саме 30325,24 долари США. В решті позовних вимог слід відмовити за недоведеністю таких, оскільки із змісту позовної заяви та розрахунків доданих до неї позивачем не обґрунтовано суми, що підлягають до стягнення, а представником позивача в судовому засіданні не доведено підставності такого стягнення. Крім цього, в силу дії ч. 1 ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід частково стягнути судові витрати, а саме пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. На підставі викладеного,

Outcome: partial