Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-17 00:00:00

У травні 2015 року Публічне акціонерне товариство "Банк "Фінанси та Кредит" звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Під час розгляду справи з'ясувалось, що [INFO] відповідач [PERSON] помер, тому позивач уточнив позовні вимоги та просив стягнути солідарно із відповідачів, які є спадкоємцями померлого - [PERSON], [PERSON], заборгованість за кредитним договором. Свої вимоги обґрунтовує тим, що 19 травня 2008 року між ПАТ "Банк "Фінанси та Кредит" та [PERSON] укладено кредитний договір № 37_07-05/08-МФ, згідно умов якого останній отримав кредит у розмірі 15000 доларів США, зі сплатою 19% річних, кінцевим строком повернення до 18 травня 2015 року та зобов'язався здійснювати погашення заборгованості по кредиту та нарахованим процентам відповідно до графіку зниження розміру заборгованості. Проте в порушення умов кредитного договору позичальник не здійснював погашення кредиту та не сплачував відсотки за користування ним у строки та в розмірах, встановлених договором, у звязку з чим виникла заборгованість. Позивач просив стягнути солідарно з відповідачів на свою користь заборгованість за кредитним договором станом на 09.08.2014 року у сумі 1043,99 доларів США, з яких заборгованість по кредиту - 877,55 доларів США, по процентах - 166,44 доларів США, пеню в сумі 33981,63 грн та судові витрати. У зв'язку з перебуванням головуючої судді Білик Г.О. на лікарняному, розпорядженням Броварського міськрайонного суду Київської області від 08 грудня 2017 року за № 206, на підставі рішення зборів суддів Броварського міськрайонного суду Київської області за № 33 від 08 грудня 2017 року, призначено повторний автоматизований розподіл даної справи. Автоматизованою системою документообігу суду справу розподілено на розгляд судді Радзівіл А.Г. Ухвалою судді Броварського міськрайонного суду Київської області Радзівіл А.Г. від 14 грудня 2017 року справа прийнята до провадження та призначено судовий розгляд справи . 19 грудня 2018 року на адресу суду надійшла заява про залучення до участі у цивільній № 361/3506/15-ц правонаступника, а саме позивача з Публічного акціонерного товариства "Банк "Фінанси та Кредит" на товариство з обмеженою відповідальністю АНСУ. В обґрунтування заяви зазначалось, що відбулась заміна кредитора у зобов'язанні, зокрема ТОВ АНСУ набуло права кредитора до спадкоємців боржника [PERSON] за кредитним договором № 37_07-05/08-МФ від 19 травня 2008 року, а саме [PERSON] та [PERSON] 22 січня 2019 року ухвалою Броварського міськрайонного суду Київської області залучено до участі у цивільній справі № 361/3506/15-ц за первісним позовом Публічного акціонерного товариства "Банк "Фінанси та Кредит" до [PERSON] та [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, правонаступника позивача на товариство з обмеженою відповідальністю АНСУ, код ЄДРПОУ 36757541, що знаходиться за адресою 01015, м. Київ, вул. Лейпцігська, 3-А. Залучено до участі у справі № 361/3506/15-ц за первісним позовом, як третю особу без самостійних вимог Публічне акціонерне товариство "Банк "Фінанси та Кредит". Сторони в судове засідання не з'явились, про день, час та місце розгляд справи були належним чином повідомлені. Представник третьої особи Публічного акціонерного товариства "Банк "Фінанси та Кредит" в судове засідання не з'явився, про день, час та місце розгляду справи був належним чином повідомлений. Суд, дослідивши письмові докази у справі, встановив фактичні обставини у справі та зміст спірних правовідносини, дійшов до висновку часткове задоволення позовних вимог, виходячи із наступного. Відповідно ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Відповідно ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Відповідно ч. 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлено, що 19 травня 2008 року між ПАТ "Банк "Фінанси та Кредит" та [PERSON] укладено кредитний договір № 37_07-05/08-МФ, згідно умов якого останній отримав кредит у сумі 15000 доларів США, зі сплатою 19% річних, кінцевим стоком повернення до 18 травня 2012 року та зобов'язався щомісяця, в термін з 1 по 15 число кожного місяця, здійснювати погашення заборгованості за кредитними ресурсами та нарахованим процентам відповідно до графіку зниження розміру заборгованості (п.п 2.1, 3.2). В забезпечення виконання умов кредитного договору № 37_07-05/08-МФ, між ПАТ "Банк "Фінанси та Кредит" та [PERSON] укладений договір застави транспортного засобу № 37_07-05/08 -МФ-ДЗ від 19 травня 2008 року. (а.с.11-12). [INFO] [PERSON] помер, спадкоємцями до майна померлого є його сини: [PERSON] та [PERSON], які звернулись до нотаріальної контори із заявами про прийняття спадщини. (а.с.62-80). Згідно розрахунку загальної суми заборгованості в розмірі 88945 грн. 71 коп. по кредитному договору № 37_07-05/08-МФ сума боргу розрахована за період з 19.05.2008 року по 14 травня 2015 року (а.с. 33-46), та складається з: -суми простроченої заборгованості по основному боргу кредиту - 877, 55 доларів США, -суми простроченої заборгованості по відсоткам 295, 18 доларів США; -а також пені в розмірі 64821 грн. 74 коп. 02 вересня 2015 року позивач подав уточнений розрахунок суми заборгованості в розмірі 47142 грн. 96 коп. по кредитному договору № 37_07-05/08-МФ сума боргу розрахована за період з 19 травня 2008 року по 09 серпня 2015 року (а.с. 98-106), та складається з: -суми простроченої заборгованості по основному боргу кредиту - 877, 55 доларів США, -суми простроченої заборгованості по відсоткам 166, 44 доларів США; -а також пені в розмірі 33981 грн. 63 коп. 22 січня 2019 року ухвалою Броварського міськрайонного суду Київської області залучено до участі у цивільній справі № 361/3506/15-ц за первісним позовом Публічного акціонерного товариства "Банк "Фінанси та Кредит" до [PERSON] та [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, правонаступника позивача на товариство з обмеженою відповідальністю АНСУ, код ЄДРПОУ 36757541, що знаходиться за адресою 01015, м. Київ, вул. Лейпцігська, 3-А. Залучено до участі у справі № 361/3506/15-ц за первісним позовом, як третю особу без самостійних вимог Публічне акціонерне товариство "Банк "Фінанси та Кредит". Відповідно до частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов'язанні (крім випадків, передбачених статтею 515 ЦК України) може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), а згідно зі статтею 514 цього Кодексу до нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно з вимогами чинного законодавства заміна осіб в окремих зобов'язаннях через волевиявлення сторін (відступлення права вимоги) є різновидом правонаступництва та можливе на будь-якій стадії процесу. 18 березня 2019 року до суду надійшла заява про можливість розгляду справи у відсутності позивача товариства з обмеженою відповідальністю АНСУ, в якій позивач просить позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 629 ЦК України визначено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Статтею 525 ЦК України передбачена недопустимість односторонньої відмови від зобов'язання. Відповідно до ч. 2 ст. 615 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов'язання. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Принцип повернення, строковості та платності означає, що кредит має бути поверненим позичальником банку у визначений у кредитному договорі строк з відповідною сплатою за його користування. Відповідно до ч. 1 ст. 598 ЦК України зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Статтею 599 ЦК України визначено, що зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Як вбачається із матеріалів справи дійсно [PERSON] не виконав своє зобов'язання до закінчення строку договору, тобто до 18 травня 2012 року, станом на вказану дату дійсно залишилися не сплачена сума боргу в розмірі 877, 55 доларів США, що також підтверджується наданим розрахунком, тому в цій частині позов підлягає задоволенню. (а.с. 99) Щодо стягнення процентів за користування кредитом, суд дійшов наступного висновку. Відповідно до частини другої статті 1054 ЦК України до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 "Позика") глави 71 ("Позика. Кредит. Банківський вклад"), якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то у разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього кодексу. Згідно з частиною першою статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. За умовами договору сторони погодили щомісячну сплату відсотків за кредитом на суму залишку заборгованості за кредитом до 18 травня 2012 року включно. Відтак, у межах строку кредитування до 18 травня 2012 року відповідач мав, зокрема, повертати позивачеві кредит і сплачувати проценти періодичними (щомісячними) платежами в термін з 1 по 15 число кожного місяця. Починаючи з 19 травня 2012 року, відповідач мав обов'язок незалежно від пред'явлення вимоги позивачем повернути всю заборгованість за договором, а не вносити її періодичними платежами, оскільки останні були розраховані у межах строку кредитування. Отже, припис абзацу 2 частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Враховуючи викладене, право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред'явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов'язання. Вказана правова позиція міститься в Постанові Верховного суду у справі за № 444/9519/12, провадження № 14-10 цс 18. Таким чином в задоволенні позовних вимог щодо стягнення заборгованості по нарахованим відсоткам слід відмовити. Щодо вимоги про стягнення пені нарахованої за прострочення погашення основної заборгованості по кредиту та прострочення сплати відсотків за користування кредитом, суд дійшов наступного висновку. Із наданого розрахунку вбачається, що пеня нарахована за прострочення погашення основної суми заборгованості з 09 серпня 2013 року по [INFO] на суму 30678 грн. 22 коп. (а.с. 101-103). Пеня нарахована за прострочення погашення відсотків за користування кредитом з 09 серпня 2013 року по [INFO] на суму 3303 грн. 41 коп. (а.с. 103-106). Підставою, яка породжує обов'язок сплатити неустойку, є порушення боржником зобов'язання (стаття 610, пункт 3 частини першої статті 611 ЦК України). Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання (частина перша статті 549 ЦК України). Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. А пенею - неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (частини друга та третя цієї статті). За змістом приписів параграфу 2 глави 49 ЦК України особливість пені у тому, що вона нараховується з першого дня прострочення та доти, поки зобов'язання не буде виконане. Період, за який нараховується пеня за порушення зобов'язання, не обмежується. Її розмір збільшується залежно від тривалості порушення зобов'язання. Тобто, вона може нараховуватись на суму невиконаного або неналежно виконаного грошового зобов'язання (зокрема, щодо повернення кредиту чи сплати процентів за кредитом) протягом усього періоду прострочення, якщо інше не вказано у законі чи в договорі. Але відповідно до пункту 1 частини другої статті 258 ЦК України до вимог про стягнення неустойки (як штрафу, так і пені) застосовується позовна давність в один рік. Відтак, стягнути неустойку (зокрема і пеню незалежно від періоду її нарахування) можна лише у межах спеціальної позовної давності. Згідно з частиною першою статті 260 ЦК України позовна давність обчислюється за загальними правилами визначення строків, встановленими статтями 253-255 цього кодексу. На відміну від обчислення позовної давності для вимоги про стягнення штрафу, позовна давність за вимогою про стягнення пені обчислюється окремо за кожен день (місяць), за який нараховується пеня. Право на позов про стягнення пені за кожен день (місяць) виникає щодня (щомісяця) на відповідну суму, а позовна давність обчислюється з того дня (місяця), коли кредитор дізнався або повинен був дізнатися про порушення його права на стягнення пені. У постанові від 6 листопада 2013 року у справі № 6-116цс13 Верховний Суд України, аналізуючи приписи статей 266 і частини другоїстатті 258 ЦК України, дійшов висновку, що можливість стягнення неустойки (пені, штрафу) обмежується останніми 12 місяцями перед зверненням кредитора до суду, а починається у межах позовної давності за основною вимогою з дня (місяця), з якого вона нараховується. Перебіг позовної давності для стягнення неустойки (пені, штрафу) за кожним з прострочених щомісячних платежів починається з наступного дня після настання терміну внесення чергового платежу. Таким чином, зважаючи на те, що строк кредитування на момент звернення до суду сплив 18 травня 2012 року, тому станом на 20 травня 2015 року ( день подачі позову до суду) право позивача на стягнення пені припинилося. Крім того, оскільки право позивача нараховувати проценти за кредитом припинилося зі спливом строку кредитування, то необґрунтованою є вимога позивача про стягнення нарахованої на проценти пені за вказаний у розрахунку період. Оскільки зі смертю боржника зобов'язання по поверненню боргу включаються до складу спадщини, то в даному випадку підлягають застосуванню норми статті 1282 ЦК України щодо обов'язку спадкоємців задовольнити вимоги кредитора у порядку, передбаченому частиною другою цієї норми. Так, згідно зі статтею 1282 ЦК України спадкоємці зобов'язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов'язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі який відповідає його частці у спадщині. Вимоги кредитора вони зобов'язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями і кредитором не встановлено інше. У разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора накладає стягнення на майно, яке було передано спадкоємцям у натурі. Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відтак, до спадкоємців переходять не тільки права, що належали спадкодавцю, а і його обов'язки. Винятком з цього правила є лише зобов'язання боржника, які припиняються зі смертю фізичної особи. Відповідно до частини 1 статті 608 ЦК України зобов'язання припиняється зі смертю боржника, якщо воно є нерозривно пов'язаним з його особою, і у зв'язку із цим не може бути виконане іншою особою. В усіх інших випадках до спадкоємців переходять відповідні боргові зобов'язання спадкодавця. Так, у спадщину переходять: обов'язки, що випливають з цивільно-правових договорів (крім тих, що нерозривно пов'язані з особою спадкодавця); обов'язки з відшкодування матеріальної шкоди (збитків); обов'язки по відшкодуванню моральної шкоди (присудженої судом за життя спадкодавця); обов'язки по виплаті неустойки у вигляді штрафу або пені (присудженої судом за життя спадкодавця); витрати на утримання, догляд, лікування, поховання спадкодавця (але не більш ніж за три роки); обов'язки за договором оренди житла з викупом. Згідно ст.ст. 1220, 1221 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою. Місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. Відповідно до положень ст. 1281 ЦК України спадкоємці зобов'язані повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, якщо їм відомо про його борги. Кредитор спадкодавця має право звернутися до нотаріуса за місцем відкриття спадщини в шестимісячний строк з дня, як йому стало відомо або могло стати відомим про відкриття спадщини, з вимогами до спадкоємців, що прийняли спадщину, повернути йому борг, що був за спадкодавцем. Якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про відкриття спадщини, він має пред'явити своїм вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, протягом одного року від настання строку вимоги. Згідно положень ст. 1282 ЦК України спадкоємці зобов'язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов'язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Вимоги кредитора спадкоємці зобов'язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між кредитором та спадкоємцями інше не встановлено. Це правило визначає загальний характер відповідальності спадкоємців за боргами спадкодавця, незалежно від виду спадкування та суб'єктів спадкового процесу й випливає із суті універсального характеру спадкового правонаступництва. Борги спадкодавця - це майнові зобов'язання, які прийняв на себе спадкодавець перед фізичними або юридичними особами - кредиторами, але смерть позбавила його можливості виконати їх. Обов'язок доказувати борги померлого покладається на самого кредитора. Кредитор, який звернувся до спадкоємців, зобов'язаний надати документи, що підтверджують його вимоги. За чинним законодавством спадкоємці, що прийняли спадщину, повинні виконати боргові зобов'язання в межах дійсної вартості майна, одержаного ними у спадщину. Вартість спадщини визначається на час відкриття спадщини. Отже, умовою відповідальності спадкоємця за боргами спадкодавця є факт прийняття спадщини. Для всіх спадкоємців, як за законом, так і за заповітом, існує однакова межа відповідальності за боргами спадкодавця. За наявності декількох спадкоємців настає частковий обов'язок виконання зобов'язань: кожен із спадкоємців зобов'язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Таким чином, кредитор спадкодавця може пред'явити вимоги до будь-якого спадкоємця, але обсяг виконання боргового зобов'язання спадкоємцем не може перевищувати дійсної вартості отриманої ним спадщини і розміру боргів, що пропорційно припадають на його частку. Таким чином суд дійшов до висновку про задоволення позову частково, а саме вважає обґрунтованими та доведеними позовні вимоги в частині стягненні основної суми боргу, а тому вважає, стягнути солідарно з [PERSON], [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "АНСУ" заборгованість за Кредитним договором № 37\-_07-05/08-МФ від 19 травня 2008 року станом на [INFO] в розмірі 877 доларів США 55 центів, що за курсом НБУ станом на 18 березня 2019 року становить 27,13 грн. та складає 23807 грн. 93 коп. Відповідно ч.1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином, з відповідачів на користь позивача підлягає стягненню сума судового збору в розмірі - (889,46 x 23807, 93):47142, 96 = 449 грн. 20 коп., тобто слід стягнути з кожного відповідача на користь позивача по 224 грн. 60 коп.

Outcome: partial