Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-22 00:00:00

Позивач звернувся до суду з цивільним позовом до відповідача про стягнення заборгованості за договором позики. У позовній заяві вказував, що позивач є фінансовою установою, що надає фінансові послуги по наданню у позику грошових коштів на умовах строковості, зворотності та платності. 15.11.2016 року між ТОВ "ВЕЛЛФІН" та [PERSON] укладено Договір позики № 92822 в електронній формі (далі - Договір). За умовами п. 1.1. укладеного між сторонами договору, ТОВ "ВЕЛЛФІН" надало відповідачу грошові кошти в сумі 1000,00 грн. на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язався повернути позику та сплатити проценти за користування позикою. Пунктом 1.3. договору позики встановлено, що позика надається строком на 30 днів. Позивач належним чином виконав умови договору позики, але відповідач отримані грошові кошти в передбачений договором строки не повернув, внаслідок чого станом на 12.12.2019 року утворилась заборгованість в розмірі 43071,00 грн., яка складається з: 1000,00 грн. основного боргу; 21348,00 грн. заборгованість за відсотками; 20723,00 грн. заборгованість за простроченими відсотками, яку позивач просить суд стягнути з відповідача. Розгляд вказаної справи здійснюється в порядку спрощеного позовного провадження на підставі ухвали Драбівського районного суду від 16.01.2020 року. Ухвалою суду, яка направлена відповідачу в установленому порядку, останньому був наданий строк для подання заяви із обґрунтованими запереченнями проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, а також строк для подання відзиву на позов. Відповідач відзиву на позов, заяви із обґрунтованими запереченнями проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження до суду не направив, хоча був повідомлений про дату судового засідання у порядку визначеному чинним законодавством. Зважаючи на те, що справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося Суд, дослідивши письмові матеріали справи, вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають до задоволення, виходячи з наступних підстав. Судом встановлено, що 15.11.2016 року між ТОВ "ВЕЛЛФІН" та [PERSON] укладено Договір позики № 92822 в електронній формі. Згідно з п. 1.1 Договору позики позикодавець надає позичальникові на умовах, що передбачених договором, грошові кошти в позику в сумі 1000,00 грн. на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути позику та сплатити проценти за користування позикою, визначені договором. Згідно з п. 1.3. Договору позики строк позики за цим Договором складає 30 днів. Згідно з п. 1.5. Договору позики нарахування процентів за користування позикою проводиться у відповідності до наступних умов: - 1,9 процента від суми позики, але не менше ніж 30 гривень за перший день користування позикою; - 1,9 процента від суми позики, щоденно, за кожен день користування позикою, починаючи з другого дня в межах строку позики, зазначеного в п. 1.2 цього Договору; - 3,8 процента від суми позики, що не була повернута своєчасно, за кожен день користування позикою понад строк зазначений в п.1.2 цього Договору уразі невиконання або неналежного виконання Позичальником своїх зобов`язань за цим Договором. Позивач виконав умови договору перерахувавши на картковий рахунок відповідача кошти в сумі 1000,00 грн., що підтверджується банківською випискою №000000001099 за 15.11.16, про видаток [PERSON] коштів в розмірі 1000,00 грн. Доказів неотримання грошових коштів відповідачем не надано. Відповідач прийняті на себе зобов`язання за Договором позики належним чином не виконав. Внаслідок чого станом на 12.12.2019 року утворилась заборгованість в розмірі 43071,00 грн., яка складається з: 1000,00 грн. основного боргу; 21348,00 грн. заборгованість за відсотками; 20723,00 грн. заборгованість за простроченими відсотками, що встановлено розрахунком заборгованості наданим позивачем. Відповідно до ст.ст. 526, 615 Цивільного кодексу України зобов`язання повинні виконуватись у встановлений термін, відповідно до вимог закону та умов договору. Згідно зі ст. 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. За нормою ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (стаття 628 ЦК України). Відповідно до положень ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Частина 5 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачає, що пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним. Правила надання грошових коштів у кредит Товариства з обмеженою відповідальністю «ВЕЛЛФІН» перебувають в загальному доступі, будучи опублікованими на сайті. Ці правила є публічною пропозицією (офертою) у розумінні ст. ст.ст. 641, 644 ЦК України на укладення договору кредиту та визначають порядок і умови кредитування, права і обов`язки сторін, іншу інформацію, необхідну для укладення договору. Згідно зі ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. В п. 7.2 Договору позики відповідач підтвердив, що він ознайомлений, повністю розуміє, зобов`язується і погоджується неухильно дотримуватись Правил програми лояльності, текст яких розміщено на сайті позикодавця. Згідно зі ст.525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання не допускається. Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Судом встановлено, що відповідач порушив зобов`язання по погашенню позики, передбачені Договором №92822 від 15.11.2016 та не повернув основу суму боргу 1000 грн. Однак, заборгованість по відсоткам та простроченим відсоткам, які позивач вказав у довідці про заборгованість від 12.12.2019 року, обрахована не відповідно до умов договору. Так, за 30 днів на які надано кредит з відсотковою ставкою 1,9 % від суми позики за кожен день прострочення заборгованість склала: 1000/100х1,9%х29(днів)=551 грн. 00 коп. та 30,00 грн. за перший день користування позикою. В подальшому застосується ставка 3,8 % за кожен день прострочення від суми позики : 1000/100х3,8%х1092(днів)= 41496 грн. 00 коп. Таким чином до стягнення підлягає тіло позики в сумі 1000,00 грн., відсотки за користування позикою в сумі 581,00 грн. та 41496,00 грн. прострочених відсотків, а всього 43077,00 грн., однак, враховуючи межі заявлених позовних вимог, до стягнення з відповідача на користь позивача підлягає 43071,00 грн. Судові витрати необхідно стягнути з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved