Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-12 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою, в якій зазначає, що відповідно до укладеної Генеральної угоди про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт б/н від 08.10.2012 року, відповідач [PERSON] отримала кредит у розмірі 10\~008,56 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом розмірі 10,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Погашення заборгованості мало здійснюватися починаючи з "1" по "25" число кожного місяця шляхом надання відповідачем банку грошових коштів (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за кредитом. Відповідачка підтвердила свою згоду на те, що підписана Генеральна угода разом з запропонованими банком Умовами та правилами, Тарифами, складають між нею та банком кредитний договір. Позивач свої зобов'язання за договором та угодою виконав в повному обсязі, надавши [PERSON] кредит у розмірі, встановленому договором. В порушення укладених між сторонами договору та Генеральної угоди, [PERSON] не надавала своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договору, у зв'язку з чим, відповідачка станом на 06.02.2017 року мала заборгованість в розмірі 22\~650,85 грн., яка складається з наступного: 8083,84 грн. - заборгованість за кредитом; 2966,21 грн. - заборгованість за процентам за користування кредитом; 9053,80 грн. - заборгованість за пенею та комісією; 2547,00 грн. - штраф відповідно до п. 2.2 Генеральної угоди. Позивач просить суд стягнути з відповідачки зазначену суму заборгованості, а також судові витрати. В судове засідання представник позивача не зявився, але, відповідно до заяви, яка є у справі, просить суд розглядати справу у його відсутності, позовні вимоги підтримує. В судовому засіданні відповідачка позовні вимоги визнала частково. Не заперечує проти стягнення з неї заборгованості за Генеральною угодою, яка є предметом даного спору, але, разом з тим, просить суд застосувати строк позовної давності до позовних вимог в частині стягнення штрафу та пені. Суд, вислухавши пояснення учасників процесу дослідивши матеріали справи, повно та всебічно з'ясувавши обставини справи, розглянувши надані докази, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв'язок у сукупності, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав: як було встановлено в судовому засіданні та як видно із матеріалів справи, відповідно до укладеної 08.10.2012 року між Публічним акціонерним товариством комерційний банк "ПриватБанк" та відповідачкою Генеральної угоди про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт, копія якої є у справі, відповідачка отримала кредит у розмірі 10\~008,56 грн. грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 10,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: починаючи з «1» по «25» число кожного місяця відповідачка надає банку грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за кредитом. Відповідачка підтвердила свою згоду на те, що підписана Генеральна угода разом з запропонованими ПАТ КБ "ПриватБанк" Умовами та правилами, тарифами складають між нею та банком Кредитний договір, що підтверджується її підписом в угоді. Відповідно до ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитор) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави (ст.ст.1046-1053), якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Відповідно до ст.1055 ЦК України, кредитний договір укладається у письмовій формі. Таким чином, сторонами на законних підставах було укладено вищевказану кредитну угоду, яка є предметом спору. Сторони зобов'язані дотримуватися умов укладеної угоди та виконувати взяті на себе зобов'язання у встановлений угодою строк (термін) її виконання, що передбачено ст.ст.526-530 ЦК України. Позивач свої зобов'язання за договором та угодою виконав в повному обсязі, надавши [PERSON] кредит у розмірі, встановленому договором. В порушення укладених між сторонами договору та Генеральної угоди, [PERSON] не надавала своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договору, у зв'язку з чим, відповідачка станом на 06.02.2017 року мала заборгованість в розмірі 22\~650,85 грн., яка складається з наступного: 8083,84 грн. - заборгованість за кредитом; 2966,21 грн. - заборгованість за процентам за користування кредитом; 9053,80 грн. - заборгованість за пенею та комісією; 2547,00 грн. - штраф відповідно до п. 2.2 Генеральної угоди. Зазначене підтверджується розрахунком заборгованості, який є у справі. Таким чином, відповідачка порушує умови укладеного кредитного договору, оскільки, відповідно до ст.610 ЦК України, порушення зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до ст.612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. При цьому, відповідно до ст.611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до ст.614 ЦК України, особа, яка порушила зобов'язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст.615 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов'язання. Таким чином, суд вважає, що вина відповідачки у тому, що виникла вищевказана заборгованість перед позивачем, знайшла своє підтвердження в судовому засіданні. Згідно ст. 599 ЦК України, зобов'язання за цією угодою припиняється виконанням, проведеним належним чином. Угоду, яка є предметом даного спору, на даний час не визнано недійсною, не розірвано……, вона має законну силу, а тому, відповідно до вимог ст.629 ЦК України, є обовязковою для виконання сторонами. Проаналізувавши вищевикладені обставини справи та законодавчі норми, виходячи з принципів: законності, обєктивності, розумності та справедливості, суд вважає необхідним стягнути з [PERSON] на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» заборгованість за Генеральною угодою про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт, укладеною 08.10.2012 року між Публічним акціонерним товариством комерційний банк "ПриватБанк" та [PERSON] в сумі 13\~597,05 грн., яка складається з наступного: - 8083,84 грн. - заборгованість за кредитом; 2966,21 грн. - заборгованість за процентам за користування кредитом; 2547,00 грн. - штраф відповідно до п. 2.2 Генеральної угоди. Разом з тим, заслуговують на увагу посилання відповідачки на необхідність застосування строків позовної давності до вимог про стягнення з неї неустойки (пені, штрафу) за порушення умов договору, виходячи з наступного. Відповідно до правової позиції Верховного Суду України, викладеної за результатами розгляду справи за № 6-474 цс16 від 18.05.2016 року, за правилами статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасного виконання грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання. За загальним правилом, що випливає із Цивільного кодексу України, період, за який нараховується пеня за прострочення виконання зобовязання, не обмежується. Відповідно до частини другої статті 258 ЦК України, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені) застосовується позовна давність в один рік. Статтею 253 ЦК України визначено, що перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою повязано його початок. Стаття 266 ЦК України передбачає, що зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно тощо). Отже, аналіз норм статті 266, частини другої статті 258 ЦК України, дає підстави для висновку про те, що стягнення неустойки (пені, штрафу) обмежується останніми 12 місяцями перед зверненням кредитора до суду, а починається з дня (місяця), з якого вона нараховується, у межах строку позовної давності за основною вимогою. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови в позові (частина четверта статті 267 ЦК України). З огляду на викладене та беручи до уваги, що до суду з відповідним позовом ПАТ КБ «ПриватБанк» звернувся 22.02.2017 року, в межах трирічного строку позовної давності, суд вважає необхідним, з урахуванням вищевикладених правових норм та позицій, стягнути з відповідачки на користь позивача пеню за порушення зобовязань в межах останніх 12 місяців перед зверненням кредитора до суду, виходячи з наступного розрахунку: різниця між сумою пені, нарахована позивачем за весь час прострочення та суми пені, яка була нарахована позивачем станом на лютий місяць 2016 року: 9\~053 грн. 80 коп. 5\~173 грн. 60 коп. = 3\~880 грн. 20 коп. Отже, загальний розмір заборгованості, який підлягає стягненню з відповідачки на користь позивача складає - 17\~477 грн. 25 коп. та складається з наступного: - 8083,84 грн. - заборгованість за кредитом; - 2966,21 грн. - заборгованість за процентам за користування кредитом; - 3880,20 грн. - заборгованість за пенею та комісією; - 2547,00 грн. - штраф відповідно до п. 2.2 Генеральної угоди Виходячи із часткового задоволення позовних вимог, суд, відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України, вважає необхідним стягнути з відповідачки на користь позивача понесені ним судові витрати зі сплати судового збору за подачу позову пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, виходячи з наступних розрахунків: - 22 650 грн. 85 коп. сума заявлених позовних вимог; - 17 477 грн. 25 коп. сума задоволених позовних вимог; - 17\~477 грн. 25 коп./ 22 650 грн. 85 коп. х 100% = 77,15 % - розмір задоволених позовних вимог. Як наслідок, сума судового збору, яка підлягає стягненню з відповідачки [PERSON], становить - 1 234,40 грн. Враховуючи вищевикладене,

Outcome: partial