Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-16 00:00:00

[PERSON] звернувся до Вишгородського районного суду Київської області із позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія Інвест-Кредо», державний реєстратор Міхачов Вячеслав Анатолійович Київська обласна філія Комунального підприємства «Реєстрація нерухомості та бізнесу» про визнання протиправним та скасування рішення, про скасування державної реєстрації, про визнання іпотечних правовідносин припиненими. В обґрунтування заявлених вимог вказав, що 30 липня 2018 року Державним реєстратором Міхачовим В.А. було проведено державну реєстрацію права власності за ТОВ «Фінансова компанія «Інвест-Кредо» на будинок, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] за номером про право власності № 27498280 та на земельну ділянку, що знаходиться за тією ж адресою, а саме: Київська область, Вишгородський район, с. Старі Петрівці, кадастровий номер 3221887801:03:090:0101, за номером про право власності 27498385. Дана державна реєстрація була проведена на підставі рішення цього ж державного реєстратора Міхачова В.А. про державну реєстрацію права власності на земельну ділянку та будинок за ТОВ «Фінансова компанія «Інвест-Кредо» за індексними номерами 42538274 та 42537747 від 14.08.18 р. Проте, вказане рішення про державну реєстрацію прав за ТОВ «Фінансова компанія «Інвест-Кредо» є незаконним, так як будинок та земельна ділянка належать позивачу на підставі свідоцтва про право на спадщину 4-2307 від 09.06.11 р., якими він особисто володіє на законних підставах, нікому та ніяким чином добровільно та особисто не відчужував. Державний реєстратор, виносячи рішення про державну реєстрацію права власності, керувався іпотечним договором серія та номер 3342 від 22 серпня 2012 року, видавник Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Шевчук З.М., за яким будинок та земельна ділянка були передані в 2012 році в іпотеку. Державний реєстратор, Міхачов Вячеслав Анатолійович , при прийнятті рішення про реєстрацію прав та проведення реєстраційних дій, щодо реєстрації права власності на будинок та земельну ділянку за ТОВ «Фінансова компанія «Інвест-Кредо», підставою для виникнення права власності визначив лише: два договори про відступлення права за договором іпотеки, іпотечний договір серія та номер 3342, виданий 22.08.2012, видавник: Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Шевчук З.М. при цьому не врахувавши серед іншого, відповідно до законодавства, наявність лише цих документів, що надані реєстратору, недостатньо для прийняття ним рішення про державну реєстрацію права власності. Через порушення встановленого порядку реєстраційних дій, державний реєстратор прийняв рішення про реєстрацію права власності за іншою особою без документів, що підтверджують виникнення права власності у ТОВ «Фінансова компанія «Інвест-кредо», як наслідок відповідачі відповідно, в незаконний спосіб позбавили позивача власного майна. Крім того, що державна реєстрація права власності була проведена без належних документів, державний реєстратор зобов`язаний був відмовити в проведенні державної реєстрації, так як в період винесення рішень про державну реєстрацію права власності та внесення записів про право власності, а саме, з 30.07.18 р. по 14.08.18 р., була накладена заборона на вчинення будь-яких реєстраційних дій щодо спірного нерухомого майна, а тому вважає, що прийняті державним реєстратором рішення про державну реєстрацію прав та проведені оспорювані реєстраційні дії мають бути скасовані. Крім того, зазначив, що зв`язку з порушенням боржником виконання зобов`язання за кредитним договором, банк використав право достроково вимагати з позичальника повернення заборгованості за кредитним договором, надіславши 24 квітня 2013 року претензію (вимогу) боржнику про дострокове негайне повернення всієї суми кредиту й пов`язаних з ним платежів (відсотків). Відтак, станом на сьогоднішній день, строк давності кредиту минув, тому Кредитодавець в особі (ТОВ «Фінансова компанія «Інвест-Кредо») втратив право вимагати від Позичальника сплати будь-яких коштів у зв`язку зі спливом строку давності споживчого кредиту. З урахуванням закінчення строку давності кредиту, відповідно до п. 7 ч. 11 ст. 11 ЗУ «Про захист прав споживачів», Кредитний договір № 014/0040/82/21 від 22.08.12 р., укладений з [PERSON] є припиненим з 17 листопада 2016 року. Враховуючи, що іпотечний договір є похідним від кредитного договору, відповідно до ст. 17 ЗУ «Про іпотеку», Іпотечний договір серія та номер 3342 від 22 серпня 2012 року, укладений в забезпечення виконання за Кредитним договором № 014/0040/82/21 від 22.08.12 р. є припиненим, на підставі припинення основного зобов`язання (кредитного договору). Таким чином, звертаючись вдруге з тією ж самою вимогою, але в інший спосіб, в позасудовому порядку, ТОВ «Фінансова компанія «Інвест-Кредо» зловживає своїм цивільним правом, що в свою чергу є порушенням ст. 13 ЦК України, відповідно до якої цивільні права особа здійснює у межах, наданих їй договором або актами цивільного законодавства. За наявності рішення суду про звернення стягнення на предмет іпотеки повторне звернення стягнення на те саме майно, яке є предметом іпотеки, суперечить умовам іпотечного договору. На підставі викладеного звернувся до суду та просив визнати протиправним та скасувати рішення по держану реєстрацію та їх обтяжень від 14.08.2018 року індексний номер - 42538274 про реєстрацію права власності на будинок, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 278, 2 кв.м, житловою площею 93,5 кв.м. за ТОВ «Фінансова компанія Інвест-Кредо», винесеного державним реєстратором Міхачовим Вячеславом Анатолійовичем, номер запису про право власності 27498280; визнати протиправним та скасувати рішення по держану реєстрацію та їх обтяжень від 14.08.2018 року індексний номер - 42537747 про реєстрацію права власності на земельну ділянку, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , кадастровий номер 3221887801:03:090:0101 за ТОВ «Фінансова компанія Інвест-Кредо», винесеного державним реєстратором Міхачовим Вячеславом Анатолійовичем, номер запису про право власності 27498385; скасувати державну реєстрацію права власності за № 27498280 від 30.07.2018 року на будинок, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 278, 2 кв.м, житловою площею 93,5 кв.м. за ТОВ «Фінансова компанія Інвест-Кредо», індексний номер - 42538274; скасувати державну реєстрацію права власності за № 27498385 від 30.07.2018 року на земельну ділянку, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , кадастровий номер 3221887801:03:090:0101 за ТОВ «Фінансова компанія Інвест-Кредо», індексний номер - 42537747; скасувати державну реєстрацію іпотеки за № 27784561 від 05.09.2018 року на будинок, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] та скасувати державну реєстрацію обтяження (заборони) № 27784023 від 05.09.2018 року; скасувати державну реєстрацію іпотеки за № 27784813 від 05.09.2018 року на земельну ділянку, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , кадастровий номер 3221887801:03:090:0101 та скасувати державну реєстрацію обтяження (заборони) № 27784897 від 05.09.2018 року; визнати припиненим іпотечний договір серія та номер 3342 від 22 серпня 2012 року, видавник: Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Шевчук З.М. з 17 листопада 2016 року; скасувати державну реєстрацію іпотеки за № 27486426 від 22.08.2012 року на будинок, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] та скасувати державну реєстрацію обтяження (заборони) № 27486473 від 22.08.2012 року; скасувати державну реєстрацію іпотеки за № 27486077 від 22.08.2012 року на земельну ділянку, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , кадастровий номер 3221887801:03:090:0101 та скасувати державну реєстрацію обтяження (заборони) № 27486135 від 22.08.2012 року. Ухвалою Вишгородського районного суду Київської області від 18.09.2018 року було відкрито провадження по справі та призначено справу до підготовчого судового засідання. Ухвалою Вишгородського районного суду Київської області від 05.09.2019 року закрито підготовче провадження по справі та призначено справу до судового розгляду по суті. Позивач та її представник у судовому засіданні позовні вимоги підтримали та просили про їх задоволення із викладених у позові підстав та наданих пояснень у судових засіданнях. Представник ТОВ «Фінансова компанія Інвест-Кредо» у судовому засіданні у задоволенні позовних вимог просила відмовити у повному обсязі, з підстав їх необґрунтованості та не доведеності. Державний реєстратор Міхачов Вячеслав Анатолійович Київська обласна філія Комунального підприємства «Реєстрація нерухомості та бізнесу» в судове засідання не з`явився, про місце, день та час розгляду справи був повідомлений належним чином, про причини неявки суду не повідомив. Судом неодноразово вживалися заходи щодо його виклику, у тому числі судом було направлено запит до Міністерства юстиції України з метою отримання інформації щодо зареєстрованого місця перебування КП «Реєстрація нерухомості та бізнесу» та чи здійснює діяльність щодо держаної реєстрації Міхачов Вячеслав Анатолійович та за наявності запитуваної інформації повідомити за якою адресою. Згідно листа Міністерства юстиції України від 08.11.2019 року, наданого на запит суду окрім іншого вбачається, що 29.09.2017 комунальним підприємством Павлинської сільської ради Іванівського району Одеської області «Павлинське бюро реєстрації та інвентаризації» як суб`єкта державної реєстрації» подано заяву (повідомлення), якою повідомлено Міністерство юстиції України про інституційну готовність до здійснення повноважень у сферах державної відокремленого підрозділу - Київської обласної філії комунального підприємства Павлинської сільської ради Іванівського району Одеської області «Павлинське бюро реєстрації та інвентаризації» (02002, м. Київ, вул. Євгена Сверстюка, 21, офіс 309). Згідно даних з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань 09.01.2017 року найменування юридичної особи - комунального підприємства Павлинської сільської ради Іванівського району Одеської області «Павлинське бюро реєстрації та інвентаризації» змінено на комунальне підприємство «Реєстрація нерухомості та бізнесу». 12.01.2018 року Міністерством юстиції України отримано лист комунального підприємства «Реєстрація нерухомості та бізнесу», у якому зазначено про призначення на посаду державного реєстратора Київської обласної філії комунального підприємства «Реєстрація нерухомості та бізнесу» Міхачова Віктора Анатолійовича. 08.02.2018 року комунальним підприємством «Реєстрація нерухомості та бізнесу» подано заяву, якою повідомлено Міністерство юстиції України про інституційну готовність до здійснення повноважень у сферах державної реєстрації відокремленого підрозділу - Дніпровської філії комунального підприємства «Реєстрація нерухомості та бізнесу» (49038, м. Дніпро, вул. Курчатова, 4) та про переведення Міхачова В.А. на посаду державного реєстратора Дніпровської філії комунального підприємства «Реєстрація нерухомості та бізнесу». Акредитація комунального підприємства «Реєстрація нерухомості та бізнесу» скасована на підставі наказу Міністерства юстиції України прийнято від 14.09.2018 № 2958/5 «Про скасування акредитації суб`єкта державної реєстрації - комунального підприємства «Реєстрація нерухомості та бізнесу». Станом на 15.10.2019 року Міністерство юстиції України не отримувало від комунального підприємства «Реєстрація нерухомості та бізнесу» інформації щодо звільнення Міхачова В.А. з посади державного реєстратора Дніпровської філії комунального підприємства «Реєстрація нерухомості та бізнесу». Також Міністерство юстиції України не отримувало від інших акредитованих суб`єктів державної реєстрації інформації про призначення Міхачова В.А. на посаду державного реєстратора. В подальшому судом, було неодноразово направлено судові повістки про виклик до суду державного реєстратора Міхачова В.А. до Дніпровської філії комунального підприємства «Реєстрація нерухомості та бізнесу» за адресою: 49038, м. Дніпро, вул. Курчатова, 4, які поверталися на адресу суду з відміткою «не розшукано організацію». Суд, заслухавши пояснення сторін та їх представників, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. У ст.12 ЦПК України, говориться, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно ч. 2 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Судом встановлено, що рішенням Вишгородського районного суду Київської області від 24 січня 2014 року частково задоволено позов Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль», в рахунок погашення заборгованості в зв`язку з невиконанням зобов`язань [PERSON] та [PERSON] по кредитному договору № 014/0040/81/21 від 22.08.2012 року в розмірі 2 374 153,79 грн., звернуто стягнення на нерухоме майно, а саме: житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами та земельну ділянку, розташовані за адресою: [ADDRESS] , які належать [PERSON] , шляхом продажу з прилюдних торгів. В подальшому, рішенням апеляційного суду Київської області від 29 травня 2014 року, рішення Вишгородського районного суду Київської області від 24 січня 2014 року скасовано в частині відмови в задоволенні вимог про солідарне стягнення заборгованості та ухвалене в цій частині нове рішення. Стягнуто солідарно з [PERSON] та [PERSON] на користь Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» заборгованість за кредитним договором № 014/0040/81/21 від 22.08.2012 року в розмірі 2 374 153,79 грн. В іншій частині рішення суду першої інстанції залишено без змін. На підставі вищезазначених судових рішень, 22.07.2014 року Вишгородським районним судом Київської області видано виконавчі листи № 363/3196/13-ц, які були пред`явлені, для подальшого виконання. Ухвалою Вишгородського районного суду Київської області від 06.12.2017 року у задоволенні заяви представника ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» про поновлення строку для пред`явлення виконавчого листа № 363/3196/13-ц до виконання відмовлено. Постановою Київського апеляційного суду від 21.02.2018 року ухвалу Вишгородського районного суду Київської області було залишено без змін. 08.06.2018 року між АТ «Райффайзен Банк Аваль» та ПАТ «ОКСІ БАНК» був укладений Договір про відступлення прав вимоги за кредитними договорами, зокрема за кредитним договором № 014/0040/82/21 від 22.08.2012 року, договором поруки від 22.08.2012 року б/н та Іпотечним договором від 22.08.2012 року, які були укладені між Публічним акціонерним товариством «Райффайзен Банк Аваль» та [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] 08.06.2018року між ПАТ «ОКСІБАНК» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія Інвест-Кредо» був укладений Договір про відступлення прав вимоги за кредитними договорами, зокрема за кредитним договором № 014/0040/82/21 від 22.08.2012 року, договором поруки від 22.08.2012 року б/н та Іпотечним договором від 22.08.2012 року, які були укладені між Публічним акціонерним товариством «Райффайзен Банк Аваль» та [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія Інвест-Кредо» на підставі договору про відступлення прав грошової вимоги зокрема за кредитним договором № 014/0040/82/21 від 22.08.2012 року, договором поруки від 22.08.2012 року б/н та Іпотечним договором від 22.08.2012 року, які були укладені між Публічним акціонерним товариством «Райффайзен Банк Аваль» та [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , набуло статусу нового кредитора. Ухвалою Вишгородського районного суду Київської області від 17.12.2019 року замінено стягувача Публічне акціонерне товариство «Райффайзен Банк Аваль» у виконавчому провадженні з примусового виконання виконавчих листів по цивільній справі № 363/3196/13-ц, виданих Вишгородським районним судом Київської області на його правонаступника Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія Інвест-Кредо» (код ЄДРПОУ: 39761587, адреса: м. Київ, вул. Ярославів Вал, 13/2 Б). 30 липня 2018 року державним реєстратором Міхачовим В.А. було проведено державну реєстрацію права власності за ТОВ «Фінансова компанія «Інвест-Кредо» на будинок, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] за номером про право власності № 27498280 та на земельну ділянку, що знаходиться за тією ж адресою, а саме: Київська область, Вишгородський район, с. Старі Петрівці, кадастровий номер 3221887801:03:090:0101, за номером про право власності 27498385. Дана державна реєстрація була проведена на підставі рішення цього ж державного реєстратора Міхачова В.А. про державну реєстрацію права власності на земельну ділянку та будинок за ТОВ «Фінансова компанія «Інвест-Кредо» за індексними номерами 42538274 та 42537747 від 14.08.18 р. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про іпотеку» іпотека - це вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом. Іпотека виникає на підставі договору, закону або рішення суду. До іпотеки, яка виникає на підставі закону або рішення суду, застосовуються правила щодо іпотеки, яка виникає на підставі договору, якщо інше не встановлено законом (стаття 3). За приписами частини першої статті 35 Закону України «Про іпотеку» (в редакції, яка діяла на час вчинення відповідних реєстраційних дій) у разі порушення основного зобов`язання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. В цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов`язань, вимога про виконання порушеного зобов`язання у не менш ніж тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі прийняти рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Положеннями статті 37 Закону України «Про іпотеку» визначено, що іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, є договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками та передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання. Стаття 36 Закону України «Про іпотеку» (в редакції, яка діяла на час вчинення відповідних реєстраційних дій) сторони іпотечного договору можуть вирішити питання про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Позасудове врегулювання здійснюється згідно із застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя, що міститься в іпотечному договорі, або згідно з окремим договором між іпотекодавцем і іпотекодержателем про задоволення вимог іпотекодержателя, що підлягає нотаріальному посвідченню, який може бути укладений одночасно з іпотечним договором або в будь-який час до набрання законної сили рішенням суду про звернення стягнення на предмет іпотеки. Договір про задоволення вимог іпотекодержателя, яким також вважається відповідне застереження в іпотечному договорі, визначає можливий спосіб звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до цього Закону. Визначений договором спосіб задоволення вимог іпотекодержателя не перешкоджає іпотекодержателю застосувати інші встановлені цим Законом способи звернення стягнення на предмет іпотеки. Договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками, може передбачати: передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання у порядку, встановленому статтею 37 цього Закону; право іпотекодержателя від свого імені продати предмет іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу у порядку, встановленому статтею 38 цього Закону. Після завершення позасудового врегулювання будь-які наступні вимоги іпотекодержателя щодо виконання боржником основного зобов`язання є недійсними. Однією із загальних засад державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень є внесення відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно виключно на підставах та в порядку, визначених Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Перевірка документів на наявність підстав, зокрема, для прийняття відповідних рішень є одним з етапів державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (пункт 4 частини першої статті 18 вказаного Закону у тій же редакції). Державний реєстратор, яким може бути і нотаріус (пункт 1 частини другої статті 9 вказаного Закону у зазначеній редакції): 1) встановлює відповідність заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями, зокрема: відповідність обов`язкового дотримання письмової форми правочину та його нотаріального посвідчення у випадках, передбачених законом; відповідність повноважень особи, яка подає документи для державної реєстрації прав; відповідність відомостей про речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що містяться у Державному реєстрі прав, відомостям, що містяться у поданих документах; наявність обтяжень прав на нерухоме майно; наявність факту виконання умов правочину, з якими закон та/або відповідний правочин пов`язує можливість виникнення, переходу, припинення речового права, що підлягає державній реєстрації. Державний реєстратор самостійно приймає рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень або відмову в такій реєстрації (частина 4 статті 9 вказаного Закону у зазначеній редакції). Перелік документів, необхідних для державної реєстрації прав, та порядок державної реєстрації прав визначаються Кабінетом Міністрів України у Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень (частина друга статті 15 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» у зазначеній редакції). Так, відповідно до пункту 46 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 жовтня 2013 року №868, для проведення державної реєстрації права власності на підставі договору іпотеки, що містить застереження про задоволення вимог іпотекодержателя, заявник, крім документа, що підтверджує виникнення, перехід та припинення речових прав на нерухоме майно, подає: 1) завірену в установленому порядку копію письмової вимоги про усунення порушень, надіслану іпотекодержателем іпотекодавцеві та боржникові, якщо він є відмінним від іпотекодавця, в якій зазначається стислий зміст порушеного зобов`язання, вимога про виконання порушеного зобов`язання у не менш як 30-денний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання такої вимоги; 2) документ, що підтверджує завершення 30-денного строку з моменту отримання іпотекодавцем та боржником, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмової вимоги іпотекодержателя у разі, коли більш тривалий строк не зазначений у письмовій вимозі, надісланій іпотекодержателем іпотекодавцеві та боржникові, якщо він є відмінним від іпотекодавця; 3) заставну (якщо іпотечним договором передбачено її видачу). У цьому випадку умовами іпотечного договору від 02.08.2012 року, зокрема пунктом 6.4 договору, передбачено, що звернення стягнення на предмет іпотеки може здійснюватися у позасудовому порядку шляхом передачі іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в порядку встановленому ст. 37 Закону України «Про іпотеку». При настанні зазначених випадків Іпотекодержатель надсилає позичальнику та Іпотекодавцю письмову вимогу про усунення порушення основного зобов`язання та зобов`язань, передбачених цим договором, у не менш ніж тридцятиденний строк, та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога Іпотекодержателя залишається без задоволення, Іпотекодержатель вправі розпочати звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до умов цього договору. З наведеного слідує, що згідно з умовами іпотечного договору підставами для задоволення вимог іпотекодержателя шляхом позасудового врегулювання є надсилання іпотекодавцю письмової вимоги про дострокове виконання зобов`язання за кредитним договором. Доказів надіслання позивачу повідомлення про намір іпотекодержателя звернути стягнення на предмет іпотеки відповідачем не надано. У державній реєстрації прав та їх обтяжень може бути відмовлено, зокрема, у разі, якщо подані документи не дають змоги встановити набуття, зміну або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обтяження. За наявності підстав для відмови в державній реєстрації прав державний реєстратор приймає рішення про відмову в державній реєстрації прав (пункт 4 частини першої, абзац перший частини другої статті 24 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Отже, за відсутності документів, необхідних для державної реєстрації права власності на квартиру за ТОВ «Фінансова компанія «Інвест-Кредо» така реєстрація проведена з порушенням вимог Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» і Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень у відповідній редакції. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 01 квітня 2020 року у справі №520/13067/17. Відповідно до частини третьої статті 33 Закону України «Про іпотеку» звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя. Договір про задоволення вимог іпотекодержателя, яким також вважається відповідне застереження в іпотечному договорі, визначає можливий спосіб звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до цього Закону. Визначений договором спосіб задоволення вимог іпотекодержателя не перешкоджає іпотекодержателю застосувати інші встановлені цим Законом способи звернення стягнення на предмет іпотеки (частина друга статті 36 Закону України «Про іпотеку»). Отже, Закон України «Про іпотеку» прямо вказує, що договір про задоволення вимог іпотекодержателя, яким також вважається відповідне застереження в іпотечному договорі, є одним зі шляхів звернення стягнення на предмет іпотеки. Підписавши іпотечне застереження, сторони визначили лише можливі шляхи звернення стягнення, які має право використати іпотекодержатель. Стягнення є примусовою дією іпотекодержателя, направленою до іпотекодавця з метою задоволення своїх вимог. При цьому до прийняття Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» право іпотекодержателя звернути стягнення на предмет іпотеки (як у судовому, так і в позасудовому порядку) залежало не від наявності згоди іпотекодавця, а від наявності факту невиконання боржником умов кредитного договору. Державна реєстрація прав - це офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру прав (частина друга статті 2 Закону «України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (у редакції, чинній на момент здійснення реєстрації права власності)). Відповідно до частини третьої статті 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (у редакції, чинній на момент здійснення реєстрації права власності) права на нерухоме майно та їх обтяження, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. За змістом частини третьої статті 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (у редакції, чинній на момент ухвалення судового рішення) у разі скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав на підставі судового рішення державний реєстратор проводить державну реєстрацію набуття, зміни чи припинення речових прав відповідно до цього Закону. Як вбачається з матеріалів справи, 21.06.2018 року, 05.07.2018 року, 17.07.2018 року та 30.07.2018 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Футуйма В.Б. було зареєстровано заяви власника [PERSON] про заборону вчинення реєстраційних дій. В той же час, 30.07.2018 року державним реєстратором Міхачовим В.А. було проведено державну реєстрацію права власності за ТОВ «Фінансова компанія «Інвест-Кредо» на будинок, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] за номером про право власності № 27498280 та на земельну ділянку, що знаходиться за тією ж адресою, а саме: Київська область, Вишгородський район, с. Старі Петрівці, кадастровий номер 3221887801:03:090:0101, за номером про право власності 27498385. Відповідно до ст. 25 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (в редакції, що діяла на момент вчинення реєстраційних дій) проведення реєстраційних дій зупиняється на підставі рішення суду про заборону вчинення реєстраційних дій, що набрало законної сили, або на підставі заяви власника об`єкта нерухомого майна про заборону вчинення реєстраційних дій щодо власного об`єкта нерухомого майна. Про зупинення реєстраційних дій на підставі рішення суду про заборону вчинення реєстраційних дій державний реєстратор невідкладно повідомляє власника об`єкта нерухомого майна. У разі наявності зареєстрованих заяв на проведення реєстраційних дій державний реєстратор, який здійснює розгляд таких заяв, невідкладно повідомляє про зупинення реєстраційних дій відповідних заявників. Рішення суду або заява власника об`єкта нерухомого майна про заборону вчинення реєстраційних дій реєструється у Державному реєстрі прав. Державний реєстратор приймає рішення про відновлення реєстраційних дій на підставі рішення суду про скасування рішення суду, що було підставою для прийняття рішення про зупинення проведення реєстраційних дій, або на підставі заяви власника об`єкта нерухомого майна про відкликання власної заяви про заборону вчинення реєстраційних дій, зареєстрованих у Державному реєстрі прав. Державний реєстратор також приймає рішення про відновлення реєстраційних дій, якщо власником об`єкта нерухомого майна, яким подано заяву про заборону вчинення реєстраційних дій, у строк, що не перевищує десяти робочих днів, не подано рішення суду про заборону вчинення реєстраційних дій, що набрало законної сили. Про відновлення реєстраційних дій (крім відновлення реєстраційних дій на підставі заяви власника об`єкта нерухомого майна про відкликання власної заяви про заборону вчинення реєстраційних дій) державний реєстратор невідкладно повідомляє власника об`єкта нерухомого майна. У разі наявності зареєстрованих заяв на проведення реєстраційних дій після прийняття рішення про відновлення реєстраційних дій загальний строк розгляду відповідних заяв продовжується з урахуванням часу, що минув до його зупинення. Представник відповідача у судовому засіданні наголошувала на тому, що державний реєстратор також приймає рішення про відновлення реєстраційних дій, якщо власником об`єкта нерухомого майна, яким подано заяву про заборону вчинення реєстраційних дій, у строк, що не перевищує десяти робочих днів, не подано рішення суду про заборону вчинення реєстраційних дій, що набрало законної сили, а тому оскільки позивачем не було подано відповідного рішення суду, реєстраційні дії були поновлені та проведено реєстрацію права власності. Разом з тим, дані доводи представника відповідача не ґрунтуються на вимогах закону, оскільки положеннями ст. 25 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (в редакції, що діяла на момент вчинення реєстраційних дій), визначено, що у строк, що не перевищує десяти робочих днів, не подано рішення суду про заборону вчинення реєстраційних дій, що набрало законної сили, в той же час державним реєстратором 14.08.2018 року було прийнято рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 30.07.2018 року, тобто у день подання заяви власником про заборону вчинення реєстраційних дій, а саме 30.07.2018 року та без дотримання строків визначених даною статтею. Таким чином, окрім того, що державна реєстрація права власності була проведена без належних документів, державний реєстратор зобов`язаний був відмовити в проведенні державної реєстрації, так як в період винесення рішень про державну реєстрацію права власності та внесення записів про право власності, а саме, з 30.07.18 р. по 14.08.18 р., була накладена заборона на вчинення будь-яких реєстраційних дій щодо спірного нерухомого майна. Крім того, з листа Міністерства юстиції України від 08.11.2019 року, наданого на запит суду окрім іншого вбачається, що 12.01.2018 року Міністерством юстиції України отримано лист Київської обласної філії комунального підприємства «Реєстрація нерухомості та бізнесу», у якому зазначено про призначення на посаду державного реєстратора Київської обласної філії комунального підприємства «Реєстрація нерухомості та бізнесу» Міхачова Віктора Анатолійовича. 08.02.2018 року Київською обласною філією комунального підприємства «Реєстрація нерухомості та бізнесу» подано заяву, якою повідомлено Міністерство юстиції України про інституційну готовність до здійснення повноважень у сферах державної реєстрації відокремленого підрозділу - Дніпровської філії комунального підприємства «Реєстрація нерухомості та бізнесу» (49038, м. Дніпро, вул. Курчатова, 4) та про переведення Міхачова В.А. на посаду державного реєстратора Дніпровської філії комунального підприємства «Реєстрація нерухомості та бізнесу». Акредитація Київської обласної філії комунального підприємства «Реєстрація нерухомості та бізнесу» скасована на підставі наказу Міністерства юстиції України прийнятого від 14.09.2018 № 2958/5 «Про скасування акредитації суб`єкта державної реєстрації - Київської обласної філії комунального підприємства «Реєстрація нерухомості та бізнесу». Станом на 15.10.2019 року Міністерство юстиції України не отримувало від Київської обласної філії комунального підприємства «Реєстрація нерухомості та бізнесу» інформації щодо звільнення Міхачова В.А. з посади державного реєстратора Дніпровської філії комунального підприємства «Реєстрація нерухомості та бізнесу». Також Міністерство юстиції України не отримувало від інших акредитованих суб`єктів державної реєстрації інформації про призначення Міхачова В.А. на посаду державного реєстратора. Разом з тим, як вбачається з матеріалів справи, 14.08.2018 року державним реєстратором Міхачовим В.А. було прийнято рішення про державну реєстрацію права власності та від 30.07.2018 року було проведено державну реєстрацію права власності за ТОВ «Фінансова компанія «Інвест-Кредо», як реєстратором Київської обласної філії комунального підприємства «Реєстрація нерухомості та бізнесу», в той час, як з листа Міністерства юстиції України встановлено, що 08.02.2018 року Київською обласною філією комунального підприємства «Реєстрація нерухомості та бізнесу» подано заяву, якою повідомлено Міністерство юстиції України про інституційну готовність до здійснення повноважень у сферах державної реєстрації відокремленого підрозділу - Дніпровської філії комунального підприємства «Реєстрація нерухомості та бізнесу» (49038, м. Дніпро, вул. Курчатова, 4) та про переведення Міхачова В.А. на посаду державного реєстратора Дніпровської філії комунального підприємства «Реєстрація нерухомості та бізнесу». Представником відповідача ТОВ «Фінансова компанія «Інвест-Кредо», будь-яких обґрунтувань та доказів на спростування вказаних обставин суду не надано. Таким чином, аналізуючи викладене суд приходить до висновку, що прийняті державним реєстратором Київської обласної філії комунального підприємства «Реєстрація нерухомості та бізнесу» рішення про державну реєстрацію та їх обтяжень та про державну реєстрацію права власності на спірне нерухоме майно підлягають скасуванню, оскільки державним реєстратором окрім порушення норм законодавства при вчиненні відповідних реєстраційним дій, проведено державну реєстрацію, як державним реєстратором Київської обласної філії комунального підприємства «Реєстрація нерухомості та бізнесу», в той час, як з 08.02.2018 року переведений на посаду державного реєстратора Дніпровської філії комунального підприємства «Реєстрація нерухомості та бізнесу». Щодо вимог позивача в частині визнання іпотечного договору припиненим та скасування державної реєстрації іпотеки, судом зазначається наступне. Позивач неодноразово у судовому засіданні наголошував на тому, що строк пред`явлення до виконання виконавчих листів станом на 17.11.2016 року сплив та поновлений банком не був, а тому строк давності зі стягнення даного кредитного зобов`язання закінчився. Разом з тим, представник відповідача на спростування доводів позивача, зазначила, що сторонами в укладеному кредитному договорі було узгоджено спеціальні строки позовної давності, а саме до всіх правовідносин пов`язаних з укладенням та виконанням цього договору, застосовується строк позовної давності тривалістю у 70 років, а тому доводи позивача, що строк позовної давності сплинув, вважає безпідставними та таким, що не відповідає дійсності і не мають законодавчого обґрунтування. Як вбачається з матеріалів справи, 22 серпня 2012 року, [PERSON] було укладено кредитний договір № 014/0040/82/21 з ПАТ «Райффайзен Банк Аваль», правонаступником якого є відповідач. Відповідно до укладеного договору, банк надав позичальнику споживчий кредит в розмірі 2 167 550,48 грн. На забезпечення виконання умов укладеного кредитного договору, [PERSON] було укладено з банком Іпотечний договір серія та номер 3342 від 22 серпня 2012 року до кредитного договору, за яким [PERSON] в забезпечення виконання кредитного договору було передано в іпотеку будинок та земельну ділянку. На підставі судових рішень, 22.07.2014 року Вишгородським районним судом Київської області видано виконавчі листи № 363/3196/13-ц, які були пред`явлені, для подальшого виконання. Виконавчі листи щодо стягнення солідарно заборгованості з [PERSON] та [PERSON] були пред`явлені до виконавчої служби 05 травня 2015 року, на підставі чого було відкрито виконавче провадження № 47449113. 16 листопада 2015 року виконавче провадження № 47449113 було закрито у зв`язку з неможливістю його виконання, через відсутність коштів у боржника. У зв`язку з перериванням строку подання виконавчого листа, строк повторного пред`явлення виконавчого листа був продовжений до 16 листопада 2016 року. Судом встановлено, що у вказаний строк, банк вказані виконавчі листи не пред`являв, таким чином, строк пред`явлення до виконання виконавчих листів станом на 17.11.2016 року сплив та поновлений банком не був. Ухвалою Вишгородського районного суду Київської області № 363/3196/13-ц від 06.12.2017 року, яка залишена в силі постановою Апеляційного суду Київської області № 363/3196/13-ц від 21.02.2018 року встановлено, що виконавчий лист № 363/3196/13-ц від 24.01.2014 року про звернення стягнення на іпотечне майно (будинку та земельної ділянки, в судовому порядку) не підлягає виконанню у зв`язку з тим, що строк його виконання пройшов та суд дійшов до висновку про відсутність підстав для поновлення строку для подання на виконання цього виконавчого листа. Враховуючи, що строк пред`явлення виконавчого листа по кредитній заборгованості та звернення стягнення на іпотечне майно закінчився вбачається, що станом на момент розгляду даної справи у суді, строк давності зі стягнення даного кредитного зобов`язання пройшов. При цьому, судом встановлено, що стягувач на момент розгляду справи вже скористався правом звернення до суду та захистом своїх прав в судовому порядку. Статтею 598 ЦК України встановлено, що зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Припинення зобов`язання на вимогу однієї із сторін допускається лише у випадках, встановлених договором або законом. Пунктом 7 частини одинадцятої статті 11 Закону України "Про захист прав споживачів" (що діяв на момент спірних відносин) передбачено, що кредитодавцю забороняється вимагати повернення споживчого кредиту, строк давності якого минув, тобто дана правова норма допускає припинення зобов`язання за законом. При цьому, треба чітко розмежовувати поняття строку позовної давності від поняття строку давності. Позовна давність застосовується виключно в судовій площині, а строк давності використовується в більш загальному, в тому числі і в досудовому порядку. Судом встановлено, що відповідач раніше вже обрав для захисту своїх інтересів судовий порядок, за яким процесуально вичерпав усі можливості встановлені для нього договором та законодавством, застосувавши строки позовної давності та відповідно припинивши строки давності договорів як документів. Рішення суду та виконавчі листи є остаточними документами які зупиняють дію поняття строку позовної давності. Поняття давність застосовується в рамках досудового або позасудового врегулювання спорів, та припиняється фактично тоді, коли особа звертається до суду, тоді статус поняття давності закінчується та змінюється на статус позовної давності. В даному випадку, відповідач з передбачених варіантів договором, досудового та судового порядку, вибрав саме судовий, чим відповідно статус давності перевів в формат позовної. Але, хоч поняття і мають частково тотожних характер, але дія давності договорів закінчується тоді коли змінюється статус давності на позовну давність, так як після прийнятих рішень судом, необхідність в понятті давності договорів відпадає, тоді починають діяти строки давності не договорів, а строки давності документів процесуального характеру, які дають можливість виконувати ці рішення в подальшому. Так, в даному випадку строки виконання виконавчих листів, які є строками процесуального характеру, також мають давність виконання. Треба також розуміти, що змінити місцями строки давності не можливо, так як не можливо застосувати спочатку строки давності виконання виконавчих листів, а потім застосувати позовну давність. Тому як, загальне поняття давності все ж таки має періоди своєї дії. Спочатку діє період давності документу, який стає предметом позову, тоді давність документу припиняється і змінюється поняттям позовної давності, цей період давності закінчується винесенням рішення, в подальшому починається період давності виконання рішення. Тому, поняття давності документу припинено тоді коли відповідачем змінено статус давності документу на позовну, що відповідно дає підстави до застосування до нього положення п. 7. ст. 11 ЗУ «Про захист прав споживачів», який має чітку заборону вимагати повернення кредиту, за яким минув строк давності. Пунктом 7 частини 2 статті 16 ЦК України визначено, що способом захисту цивільних прав та інтересів є припинення правовідношення. Відповідно до положень пункту 31 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ N 5 від 30.03.2012 року "Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин": зазначені вимоги спрямовані на те, щоб встановити судовий контроль за вирішенням таких вимог кредитодавця (повернення споживчого кредиту) з метою захисту споживача як слабшої сторони договору споживчого кредиту. У зв`язку із цим та враховуючи, що ЦК не передбачає заборони пред`явлення окремих вимог у зв`язку з пропущенням строку позовної давності, при вирішенні таких спорів, суди повинні враховувати положення ЦК про позовну давність. Оскільки зі спливом строків позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно тощо), положення пункту 7 частини одинадцятої статті 11 Закону України "Про захист прав споживачів" та вимоги ЦК щодо позовної давності застосовуються й до додаткових вимог банку (іншої фінансової установи). Таким чином, у зв`язку із закінченням строку пред`явлення виконавчого листа та не пред`явлення його до виконання у встановлений строк, строк вимоги стягнення за даними рішеннями пройшов. Правом звернення до суду відповідач на момент розгляду справи вже скористався. Відтак, строк давності кредиту минув, тому Кредитодавець в особі ТОВ «Фінансова компанія «Інвест-Кредо» втратив право вимагати від Позичальника сплати будь-яких коштів у зв`язку зі спливом строку давності споживчого кредиту у зв`язку із закінчення строку давності кредиту, відповідно до п. 7 ч. 11 ст. 11 ЗУ «Про захист прав споживачів», Кредитний договір № 014/0040/82/21 від 22.08.12 р., укладений з [PERSON] є припиненим з 17 листопада 2016 року. Частиною першою статті 17 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що однією з підстав припинення іпотеки є припинення основного зобов`язання або закінчення строку дії іпотечного договору. Враховуючи, що іпотечний договір є похідним від кредитного договору, відповідно до ст. 17 ЗУ «Про іпотеку», Іпотечний договір серія та номер 3342 від 22 серпня 2012 року, укладений в забезпечення виконання за Кредитним договором № 014/0040/82/21 від 22.08.12 р. є припиненим, на підставі припинення основного зобов`язання (кредитного договору). Пунктом 7 частини 2 статті 16 ЦК України визначено, що способом захисту цивільних прав та інтересів є припинення правовідношення. Згідно ст. 17 ЗУ «Про іпотеку», відомості про припинення іпотеки підлягають державній реєстрації у встановленому законодавством порядку. Відповідно до ч. 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Враховуючи положення ч. 2 ст. 77 ЦПК України, предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Доказами в розумінні ч. 1 ст. 76 ЦПК України, є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. 6 ст. 81 ЦПК України). Аналізуючи викладене, оцінюючи подані сторонами докази, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, з урахуванням обставин зазначених вище, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог та наявність підстав для їх задоволення. На підставі викладеного та

Outcome: approved