Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-15 00:00:00

05 травня\~2020 року АТ КБ "Приватбанк" звернулося до суду із вищезазначеним позовом, в обґрунтування якого позивач посилається на те, що 24 березня\~2015 року між ПАТ КБ "Приватбанк" (правонаступником якого є АТ КБ «Приватбанк») та [PERSON] укладений кредитний договір № б/н, на підставі якого банк надав відповідачеві кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. [INFO] [PERSON] помер. За життя позичальник належним чином не виконував умови кредитного договору, у зв`язку з чим утворилася заборгованість у сумі 5\~953,62\~грн., яка складається з наступного: 5\~953,62\~грн. заборгованість за тілом кредиту. Спадкоємцем, який прийняв спадщину у зв`язку з тим, що проживав разом зі спадкодавцем на момент відкриття спадщини є відповідач [PERSON] . На виконання вимог частини другої статті 1281\~Цивільного кодексу України 26\~лютого\~2019\~року банк направив претензію кредитора до Тростянецької районної державної нотаріальної контори, 25 березня\~2019 року позивачем було отримано відповідь Тростянецької районної державної нотаріальної контори, 03\~жовтня\~2019\~року до спадкоємця [PERSON] було направлено лист-претензію, проте заборгованість спадкоємцем не погашено. Оскільки відповідач не відмовлявся від прийняття спадщини та до складу спадщини увійшли в тому числі і кредитні зобов`язання померлого, просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором. Ухвалою Тростянецького районного суду Сумської області від 02\~червня\~2020\~року цю справу було передано за підсудністю Новомосковському міськрайонному суду Дніпропетровської області. Ухвалою суду від 16 червня\~2020 року позовну заяву було залишено без руху з наданням строку для усунення її недоліків (а.с. 71-72). 23\~червня\~2020\~року позивач усунув недоліки позовної заяви (а.с. 75-107). Ухвалою суду від 26\~червня\~2020 року було прийнято позовну заяву до розгляду в порядку загального позовного провадження, призначено підготовче засідання, а також витребувано докази спадкову справу та довідку про склад сім`ї та зареєстрованих осіб (а.с. 108-109). Ухвалою суду від 16 липня\~2020 року закрито підготовче провадження та справу призначено до розгляду по суті. Ухвалою суду від 16\~листопада\~2020\~року на підставі ч.\~2 ст.\~222\~ЦПК України залишено без розгляду клопотання позивача про огляд веб-сайту. У судове засідання представник позивача не з`явився. Про день, місце та час розгляду справи повідомлений належним чином, у позовній заяві позивач зазначив, що у разі неявки в судове засідання відповідача, не заперечує проти розгляду справи за відсутності представника позивача та ухвалення судом заочного рішення, тому суд вважає можливим розглянути справу у відсутність представника позивача. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, причин неявки суду не повідомив, клопотання про відкладення розгляду справи та відзиву на позовну заяву не подавав. Згідно ч. 4 ст. 223 ЦПК України, у\~разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). За згодою позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. У зв`язку з неявкою осіб, які приймають участь у справі, суд розглядає справу у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Суд, дослідивши зібрані письмові докази, дійшов наступного висновку. Судом установлено, що 24 березня\~2015 року [PERSON] звернувся до ПАТ «Приватбанк» (правонаступником якого є АТ КБ «Приватбанк») з метою отримання банківських послуг кредиту. Кредитний договір складають заява, підписана [PERSON] , Умови надання і Правила банківських послуг та Тарифи Банку. Розмір кредиту в перелічених документах не зазначений (а.с. 76-94). [INFO] [PERSON] помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с.\~139). У порядку ст. 1281 ЦК України АТ КБ «ПриватБанк» 22\~січня\~2019 року направило претензію кредитора до Тростянецької районної державної нотаріальної контори, у відповідь на яку 05\~березня\~2019 року нотаріальною конторою позивачу було повідомлено, про відсутність можливості надати банку будь-які відомості стосовно заведення спадкової справи чи відомості про осіб, які прийняли або відмовилися від спадщини, про видані свідоцтва про право на спадщину (а.с.\~140, 141). З копії спадкової справи, витребуваної судом вбачається, що спадкову справу після смерті [PERSON] було заведено на підставі заяви [PERSON] про прийняття спадщини Спадкова справ містить претензію кредитора ПАТ КБ «Приватбанк» (а.с.\~153-161). Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав і обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права і обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, за виключенням тих прав і обов`язків, що зазначені у статті 1219 ЦК України (ст.1218, 1231 ЦК України). Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (ч. 2 ст. 1220 ЦК України). Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її (ч. 1 ст. 1268 ЦК України). Дії, які свідчать про прийняття спадщини спадкоємцем спадщини визначені у ч. 3, 4 ст. 1268 та в ст. 1269 ЦК України. Так, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Судом установлено та не заперечується сторонами, що відповідач прийняв спадщину після померлого\~ [PERSON] . Чинне законодавство розмежовує поняття прийняття спадщини (глава 87 ЦК України "Здійснення права на спадкування") та оформлення спадщини (глава 89 ЦК України «Оформлення права на спадщину»). Відповідно до ч. 1 ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Разом з тим, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття (ч. 5 ст. 1268 ЦК України). Згідно з ч. 1 ст. 1297 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Однак, відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину (ч.3 ст. 1296 ЦК України). Таким чином, спадкові права є майновим об`єктом цивільного права, оскільки вони надають спадкоємцям можливість успадкувати майно (прийняти спадщину), але право розпорядження нею виникає після оформлення успадкованого права власності у встановленому законом порядку. Разом з тим, суд враховує наступне. Згідно зі ст. 1282 ЦК України спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Вимоги кредитора вони зобов`язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями і кредитором не встановлено інше. У разі відмови від одноразового платежу, суд, за позовом кредитора, звертає стягнення на майно, яке було передано спадкоємцям у натурі. Системне тлумачення ст. 16 та ч. 2 ст. 1282 ЦК України дозволяє зробити висновок, що: по-перше, норма ч. 2 ст. 1282 ЦК України є спеціальною у площині захисту прав кредиторів спадкодавця у межах спадкових правовідносин, в якій передбачено належний спосіб захисту прав кредиторів спадкодавця; по-друге, до відносин між кредитором і спадкоємцями позичальника не повинні застосовуватися норми закону, які врегульовують загальні наслідки невиконання стороною договірних зобов`язань, зокрема примусове виконання обов`язку в натурі (пред`явлення в судовому порядку вимоги про стягнення заборгованості за кредитним договором). Аналіз ч. 2 ст.1282 ЦК України свідчить, що задоволення вимоги кредитора до спадкоємців позичальника шляхом одноразового платежу, тобто шляхом сплати грошових коштів, можливе лише в позасудовому порядку. Судовий спосіб захисту порушеного права кредитора, у разі відмови спадкоємців від одноразового платежу, полягає у пред`явленні до спадкоємців позову про звернення стягнення на майно. За таких обставин, обраний позивачем спосіб захисту прав не відповідає вимогам ч.\~2 ст. 1282 ЦК України, тому позовні вимоги щодо стягнення заборгованості не можуть бути задоволені. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed