Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-29 00:00:00

Публічне акціонерне товариство Комерційний банк "ПриватБанк" (далі - ПАТ КБ "ПриватБанк") звернулось до суду з позовом про стягнення з відповідача суми боргу за кредитним договором № DOХ2RG37300114 від 05.03.2013 року, яка виникла станом на 08.10.2014 року, в розмірі 7888,56 грн. Обґрунтовуючи вимоги позивач вказував на те, що відповідно до вищевказаного договору, відповідач отримав кредит у розмірі 8838,52 грн. зі сплатою 0,12% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідачем не виконуються умови договору, у зв»язку з чим, станом на 08.10.2014 року існує заборгованість у вищевказаному розмірі. Позивач просить задовольнити його позовні вимоги в повному обсязі та стягнути з відповідача понесені ним судові витрати у вигляді судового збору в сумі 243,60 грн. Представник позивача - Палій Ю.В. в письмовій заяві від29.01.2015 року просила розглянути справу без її участі, позовні вимоги підтримала в повному обсязі та не заперечувала проти винесення заочного рішення по справі. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час і місце розгляду справи належним чином був повідомлений, шляхом опублікування оголошення про виклик відповідача в газеті «Урядовий кур»єр» від 14 січня 2015 року (а.с.32-33). Відповідно до ч.1 ст.224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. У зв'язку з викладеним, враховуючи заяву представника позивача, який не заперечував проти розгляду справи у відсутність відповідача, суд вважає можливим розглянути справу у відсутність відповідача по матеріалам, які є в наявності в справі і постановити заочне рішення, направивши за місцем мешкання відповідача копію рішення суду для відома. Дослідивши матеріали справи судом встановлено наступне. Між сторонами склалися кредитні правовідносини. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 ЦК України). Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України). Одним із видів порушення зобов'язання є прострочення - невиконання зобов'язання в обумовлений сторонами строк. При цьому в законодавстві визначаються різні поняття як "строк дії договору", так і "строк (термін) виконання зобов'язання" (ст.ст. 530, 631 ЦК України). Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Наслідки прострочення позичальником повернення позики визначено у ст. 1050 ЦК України. Якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу (ч. 2 ст. 1050 ЦК України). Судом встановлено наступне. Зі статуту публічного акціонерного товариства комерційного банку "Приватбанк" (а.с.21) вбачається, що ПАТ КБ "Приватбанк" є правонаступником закритого акціонерного товариства комерційного банку "Приватбанк". 05 березня 2013 року між позивачем і відповідачем укладено кредитний договір № DOХ2RG37300114 , який відповідно до п.15 заяви позичальника № DOХ2RG37300114 включає в себе Заяву, Умови та Правила надання банківських послуг та Тарифи (а.с.6). За вищевказаним договором відповідачу банком був наданий кредит в розмірі 8838,52 гривень з відсотковою ставкою 0.12% річних на строк з 05.03.2013 року по 04.03.2014 року включно. Відповідно до п.7 Заяви Позичальника, даний кредит відповідач повинен був повертати шляхом внесення щомісячного платежу у сумі 737,03 грн, а з 30.08.2013 року у сумі 1001,30 грн у період з «25» по «29» число кожного місяця Щомісячна винагорода за надання фінансового інструменту, відповідно до п.5 Заяви позичальника становить 264,27 грн. Відповідно до п.14 Заяви Позичальника, відповідач зобов»язався сплатити банку пеню, при порушенні ним зобов»язань із погашення Кредиту, розмір якої зазначений у Умовах та правила за кожний день прострочки. Відповідно до п.12 Заяви Позичальника вбачається, при порушенні Позичальником строків погашення заборгованості, зазначених в Заяві, Умовах та правилах понад 210 днів, щодо зобов»язань, строк яких не настав,сторони узгодили, що терміном повернення кредиту вважається 211 день з моменту виникнення порушення. Заборгованість за Кредитом починаючи з 211 дня порушення, вважається простроченою. Згідно п.2.4.5.5 Умов та Правил надання банківських послуг та Тарифів при порушення клієнтом строків платежів з будь-якого грошового зобов»язання, що передбачено договором, більш ніж на 90 днів, клієнт зобов»язаний сплатити Банку штраф в розмірі 500 гривень + 5% від суми заборгованості за кредитним лімітом, з урахування нарахованих та прострочених відсотків та комісій. Згідно Тарифів (л.д.14) пеня на залишок за простроченому кредиту встановлена в розмірі 0,15% від суми простроченої заборгованості за кредитом за кожний день прострочки, але не менше 1 гривні. Як вбачається з розрахунку заборгованості за договором № DOХ2RG37300114 від 05 березня 2013 року, укладеного між ПриватБанком та клієнтом - [PERSON], станом на 08 жовтня 2014 року (а.с.5), заборгованість відповідача перед банком становить 7888,56 грн, яка складається з наступних складових: 4587,61 грн - заборгованість за кредитом; 0,51 грн - заборгованість зі сплати процентів за користування кредитом; 792,81 грн - заборгованість по комісії за користування кредитом; 1655,79 грн. - пеня за несвоєчасність виконання зобов»язань за договором; 500 грн. - штраф (фіксована частина); 351,84 грн - штраф(процентна складова). Відповідно до вимог ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, при цьому доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно з вимогами ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних або юридичних осіб, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Проаналізувавши зібрані та дослідженні по справі докази, суд прийшов до висновку, що вимоги позивача є обґрунтованими та підлягають задоволенню в повному обсязі. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат суд,

Outcome: approved