Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-26 00:00:00

12 квітня 2018 року позивач звернувся до суду з позовом до Новоселівської сільської ради Саратського району Одеської області, в якому з урахуванням уточнених позовних вимог від 02 травня 2018 року просив визнати за ним право власності в порядку спадкування за законом на земельну ділянку площею 2,93 га, розташовану на території Новоселівської сільської ради Саратського району Одеської області в масиві [NUMBER] , яка значиться у СВК "Победа" Саратського району за його батьком [PERSON] , який помер [INFO] (а.с.2-5, 34-36). Позовні вимоги обґрунтував тим, що його батько [PERSON] працював у КСП "Победа" Саратського району та при розпаюванні земель був включений до Списку осіб, які мають право на отримання земельної частки (паю). Державного акту батько не отримував та помер [INFO] . Після смерті батька від працівників СВК "Победа" та Новоселівської сільської ради Саратського району позивач дізнався, що на території Новоселівської сільської ради за його батьком рахується земельна ділянка площею 2,93 га ріллі, розташована у масиві [NUMBER] . Земельна ділянка обробляється СВК "Победа", орендна плата нікому не видається. На запити представнику позивача у грудні 2017 року та лютому-березні 2018 року було повідомлено, що за життя батьку позивача був виписаний сертифікат на право на земельну частку (пай), який втрачений. Позивач є єдиним спадкоємцем за законом на майно, що залишилося після смерті батька. Нотаріус відмовив йому у видачі свідоцтва про право на спадщину на земельну ділянку, у зв`язку із тим, що не було надано правовстановлюючого документу, який би підтверджував право власності [PERSON] на це спадкове майно. Ухвалою Саратського районного суду Одеської області від 04 травня 2018 року відкрито провадження у цивільній справі (а.с.38). Ухвалою Саратського районного суду Одеської області від 24 вересня 2018 року за клопотанням представника позивача до участі у справі як співідповідачів залучено Саратську районну державну адміністрацію Одеської області та Новоселівську сільську раду Саратського району Одеської області (а.с.66). Позивач [PERSON] та його представник адвокат Парапір М.П. в судовому засіданні позов підтримали, просили його задовольнити. Позивач пояснив, що після смерті батька він фактично прийняв спадщину. Представник відповідача Саратської РДА Стоянова Т.А. позов не визнала. У відзиві на позовну заяву зазначила, що в матеріалах справи відсутня інформація про те, що [PERSON] був членом КСП "Победа", а також належні докази факту прийняття позивачем спадщини після смерті [PERSON] . Просила суд застосувати наслідки спливу строку позовної давності, оскільки позивач мав реальну можливіть з`ясувати права на землю свого батька, який помер ще в 1999 році. Позивач не зазначив поважні причини пропуску строку позовної давності та не надав належних доказів. Вимога позивача про визнання за ним права власності на земельну ділянку площею 2,93 га ріллі, розташованої на території Новоселівської сільської ради у масиві [NUMBER] , протирічить законодавству. Згідно ч.9 ст. 79-1 Земельного Кодексу України земельна ділянка може бути об`єктом цивільних прав виключно з моменту її формування та державної реєстрації прав власності на неї. Земельна ділянка № [NUMBER] на даний час не сформована, кадастровий номер не присвоєно, відсутня державна реєстрація права власності не неї (а.с. 85-87). Представник СВК "Победа" адвокат Шум О.О. в суді позов не визнав. Пояснив, що дійсно батько позивача [PERSON] є в Списках осіб, членів КСП «Победа», що додавався до державного акту на право колективної власності на землю. Він мав право на земельну частку (пай), але земельна ділянка в натурі не виділялась та державний акт на неї не видавався, тому відсутні підстави для визнання за позивачем права власності на земельну ділянку. Представник Новоселівської сільської ради Саратського району Одеської області, якого належним чином повідомили про день, час та місце розгляду справи, до суду не з`явився, надав заяву, в якій не заперечував проти задоволення позову та просив розглянути справу за їх відсутності (а.с. 123). Вислухавши позивача [PERSON] та його представника адвоката Парапір М.П. , представників відповідача Саратської РДА Бузган О.В . та Стоянову Т.А. , представника СВК «Победа» Шума О.О. , дослідивши та оцінивши письмові докази, суд приходить до наступних висновків. Відповідно до ст. ст.4, 5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України (в редакції 16 січня 2003 року) Цивільний кодекс України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов`язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності. Правила книги шостої Цивільного кодексу України застосовуються також до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким із спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом. Правовідносини між сторонами щодо спадщини, яка відкрилась після смерті [PERSON] , який помер [INFO] року, виникли до набрання чинності ЦК України (в редакції 16 січня 2003 року) тому при вирішенні спору в цій частині належить керуватись ст. ст. 524-527, 529, 548, 549 ЦК УРСР (в редакції 18 липня 1963 року). Згідно ст.524 ЦК УРСР спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом. За змістом ст.ст. 525, 526 ЦК УРСР часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця, місцем відкриття спадщини визнається останнє постійне місце проживання спадкодавця (стаття 17 цього Кодексу), а якщо воно невідоме, - місцезнаходження майна або його основної частини. Ст.529 ЦК УРСР встановлює, що при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти померлого. Статтею 548 ЦК УРСР визначено, що для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв.Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Згідно зі статтею 549 ЦК УРСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого повторно 29 січня 2015 року батьками позивача [PERSON] були [PERSON] та [PERSON] (а.с.9). З копії запису акту про смерть № 41 від 04 листопада 1990 року вбачається, що [PERSON] померла [INFO] в с. Новоселівка Саратського району Одеської області (а.с. 10-11). Відповідно до копії запису акту про смерть № 30 від [INFO] року, складеного Новоселівською сільською радою Саратського району Одеської області, [PERSON] помер [INFO] в с. Новоселівка Саратського району Одеської області (а.с. 13). Рішенням Саратського районного суду від 30 вересня 2016 року, яке набрало законної сили 17 жовтня 2016 року, встановлено, що [PERSON] на момент смерті батька постійно проживав разом з ним в [ADDRESS] , та після смерті батька фактично прийняв спадщину. За позивачем [PERSON] визнано право власності в порядку спадкування за законом на будинок з господарськими спорудами під [ADDRESS] який належав [PERSON] , що помер [INFO] (а.с.102-103). Ст.2 Указу Президента України "Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям" від 8 серпня 1995 року N 720/95, установлено, що право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю. При паюванні вартість і розміри в умовних кадастрових гектарах земельних часток (паїв) всіх членів підприємства, кооперативу, товариства є рівними. Згідно зі ст.5 Указу від 8 серпня 1995 року N 720/95, видача громадянам сертифікатів на право на земельну частку (пай) єдиного в Україні зразка та їх реєстрація провадяться відповідною районною державною адміністрацією. Згідно довідки СВК "Победа" від 22 грудня 2017 року № 913, [PERSON] , [INFO] , був включений до списку осіб, які мають право на отримання земельної частки (паю) колишнього КСП «Победа», у зв`язку з чим на його ім`я був виписаний сертифікат на земельну частку (пай) (а.с. 16). Відповідно до наданого СВК "Победа" витягу зі списку громадян-членів колективного сільськогосподарського підприємства «Победа», який є додатком до державного акту на право колективної власності на землю серії [NUMBER], під номером [NUMBER] зазначений [PERSON] (а.с. 23). Згідно наданого представником Саратської районної державної адміністрації витягу із списку осіб, який додається до державного акту на право колективної власностиі на землю, під № [NUMBER] в списку зазначений [PERSON] (а.с.90). У відповіді СВК "Победа" за № 36 від 29.01.2018 року зазначено, що [PERSON] отримав право на земельну частку (пай). На даний час вказана земельна ділянка [NUMBER]) значиться серед не витребуваних паїв та перебуває у користуванні СГВК "Победа" (а.с.18). Згідно наданого Новоселівською сільською радою викопіювання земельної ділянки на території Новоселівської сільської ради Саратського району Одеської області, по сертифікату (невитребуваному) на гр. [PERSON] зарезервована земельна ділянка в масиві [NUMBER] (а.с.20). Статтями 22, 23 ЗК УРСР ( від 18 грудня 1990 року N 561-XII), який втратив чинність 01.01.2002 року на підставі Закону України № 2768-III , встановлено, що право власності на землю або право користування наданою земельною ділянкою виникає після встановлення землевпорядними організаціями меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) і одержання документа, що посвідчує це право. Право власності або право постійного користування землею посвідчується державними актами, які видаються і реєструються сільськими, селищними, міськими, районними Радами народних депутатів. Відповідно до роз`яснень, що містяться в інформаційному листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ № 24-753/0/4-13 від 16 травня 2013 року "Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування" спори про визнання права власності на земельну ділянку та права на земельну частку (пай) в порядку спадкування, зокрема у випадках, якщо відсутній отриманий спадкодавцем державний акт про право власності на земельну ділянку, зареєстрований належним чином, якщо спадкодавцем не був отриманий державний акт про право власності на земельну ділянку, або в державному акті є неточності, які підлягають виправленню, розглядаються судами з урахуванням вимог закону та роз`яснень, викладених в пунктах 10, 11 ППВСУ від 30 травня 2008 року № 7, про те, що відповідно до статті 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. Відповідно до ст. 125 ЗК України (2001 року) право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають із моменту державної реєстрації цих прав. Право власності на земельну ділянку посвідчується державним актом, а також право власності на земельну ділянку, набуту у власність із земель приватної власності без зміни її меж, цільового призначення, посвідчується: цивільно-правовою угодою щодо відчуження земельної ділянки, укладеною у порядку, встановленому законом, у разі набуття права власності на земельну ділянку за такою угодою; свідоцтвом про право на спадщину (ч. 1 і ч. 2 ст. 126 ЗК України). Набуття права власності на земельну ділянку та перехід права власності на земельну ділянку в порядку спадкування має місце за наявності наступних юридичних фактів у їх сукупності: ухвалення рішення компетентного органу про передачу у власність земельної ділянки спадкодавцю, укладення спадкодавцем правочинів щодо набуття права власності на земельні ділянки; виготовлення технічної документації на земельні ділянки; визначення меж земельної ділянки в натурі; погодження із суміжними землевласниками та землекористувачами; одержання у встановленому порядку Державного акта на землю; реєстрація права власності на земельну ділянку. Якщо зазначені вимоги спадкодавцем не дотримано - право власності на конкретну земельну ділянку не виникає та відповідно не переходить до спадкоємців у порядку спадкування. Позивачем не надано належних доказів, які би підтверджували право власності [PERSON] на земельну ділянку площею 2,93 га ріллі, розташовану у масиві № [NUMBER] (Державний акт, рішення про виділення спадкодавцеві земельної частки (паю) в натурі (на місцевості), технічної документації, визначення меж земельної ділянки). Відповідно до частин 2-4 ст.12 ЦПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Частиною 1 ст.13 ЦПК України встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Судом встановлено, що земельна частка (пай) спадкодавцю [PERSON] в натурі (на місцевості) не виділялась та державний акт на право власності на земельну ділянку він не отримував. Оскільки за життя спадкодавець не набув права власності на земельну ділянку, то таке право не переходить до спадкоємця - позивача [PERSON] у порядку спадкування . Позов про визнання права власності в порядку спадкування на земельну частку (пай) позивачем не заявлений. Дослідивши та оцінивши докази по справі, суд прийшов до переконання, що позивач не довів своїх позовних вимог щодо визнання за ним права власності на земельну ділянку та обставин, викладених ним у позовній заяві . Отже, у задоволенні позову належить відмовити за безпідставністю вимог.

Outcome: dismissed