Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-11 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до Деснянського районного суду м. Києва з позовною заявою до ТОВ «Кредитні ініціативи», ПН КМНО Гамаль І.М., третя особа: Приватний виконавець виконавчого округу Київської області Трофименко М.М., про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Свою позовну заяву мотивує тим, що 29 жовтня 2018 приватний нотаріус Київського міського нотаріального Гамаль І.М., вчинив виконавчий напис, щодо примусового стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Кредитні ініціативи» грошових коштів у сумі 32 695, 02 грн., та зареєстрував його в реєстрі нотаріальних дій під номером 5939. На думку ТОВ «Кредитні ініціативи» підставою вчинення виконавчого напису стало невиконання позивачем своїх зобов`язань за кредитним договором № 630109056 від 19 березня 2014 укладеного з ПАТ «Альфа-Банк», яке у подальшому відступило свої права вимоги на користь «Кредитні ініціативи». З вчиненим виконавчим написом позивач не погоджується, вважає його незаконним та таким, що не підлягає виконанню з огляду на те, що він вчинений з порушенням вимог закону, зокрема позивача не було повідомлено про вчинення виконавчого напису, відповідачем не направлялась вимога позивачу, а також не було перевірено безспірність і розмір заборгованості. При цьому приватним нотаріусом при вчиненні виконавчого напису не було перевірено безспірність вимог ТОВ «Кредитні ініціативи», порушено вимоги ЗУ «Про нотаріат», ЗУ «Про заставу», а також не дотримано Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, а відтак позивач звернувся до суду за захистом своїх порушених прав із вищевказаною позовною заявою. Ухвалою судді від 27.05.2019 року було прийнято позовну заяву до розгляду та призначено підготовче засідання у справі. Ухвалою Деснянського районного суду м.Києва від 26.07.2019 року було закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду в порядку загального позовного провадження у відкритому судовому засіданні. У судовому засіданні представник позивача - Павленко С.В., вимоги позовної заяви підтримав, надаючи пояснення посилався на обставини, що викладені в позові. Представник відповідача ТОВ «Кредитні ініціативи» в судове засідання не з`явився, про розгляд справи повідомлений належним чином, про що свідчать чисельні відмітки на поштових повідомленнях, що містяться в матеріалах справи. Правом на подачу відзиву товариство не скористалось. В судове засідання відповідач ПН КМНО Гамаль І.М. не з`явилась, про розгляд справи повідомлена належним чином, про що свідчать чисельні відмітки на поштових повідомленнях, що містяться в матеріалах справи. На адресу суду направила відзив, що був зареєстрований судом 22.07.2019 року, згідно якого просила відмовити в задоволенні позовних вимог, посилаючись на те, що вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх. Вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує що таке право виникло у стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Заборгованість або інша відповідальність боржника визнається безспірною і не потребує додаткового доказування у випадках, якщо подані для вчинення виконавчого напису документи передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку, затвердженому постановою КМУ. Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно з відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості чи іншої відповідальності боржника перед стягувачем, а відтак із вказаним позовом приватний нотаріус не згодна, оскільки вважає його необґрунтованим, безпідставним та таким, що не базується на нормах чинного законодавства. Третя особа: Приватний виконавець виконавчого округу Київської області Трофименко М.М. в судове засідання не з`явився, про розгляд справи повідомлений належним чином. Будь яких пояснень з приводу позовних вимог на адресу суду не подавав. На підставі положень статті 223 ЦПК України суд ухвалив про подальший розгляд справи у відсутність сторін, які не з`явились в судове засідання. Дослідивши матеріали справи, оцінивши в сукупності надані суду докази, вислухавши вступне слово представника позивача, суд приходить до висновку про часткове задоволення заявлених вимог з наступних підстав. Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, тобто обов`язок доказування покладений на сторони. Як встановлено судом 29.10.2018 приватним нотаріусом КМНО Гамаль І.М., вчинено виконавчий напис нотаріуса, щодо примусового стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Кредитні ініціативи» грошових коштів у сумі 32 695, 02 грн. Виконавчий напис зареєстрований в реєстрі за № 5939. Приватним виконавцем виконавчого округу Київської області Трофименком М.М., було відкрите виконавче провадження № 57752558 з примусового виконання зазначеного виконавчого напису. Відповідно до ст. 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і порядку, встановлених законом. Згідно з п. 19 частини 1 ст. 34 Закону України «Про нотаріат» виконавчий напис є нотаріальною дією, що вчиняють нотаріуси. У відповідності до ст. 88 Закону України «Про нотаріат» нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Відповідно до ст. 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або перебування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Пунктом 286 Інструкції передбачено, що при вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи надано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів. Позивачка у поданому ним позові зазначає, що у березні 2019 року від третьої особи вона дізналась про те, що була винесена постанова про відкриття виконавчого провадження на підставі виконавчого напису ПН КМНО Гамаль І.М., проте протягом 2014 -2019 років від ПАТ «Альфа-Банк» та від ТОВ «Кредитні ініціативи», не направлялась та позивачем не отримувалась вимога чи повідомлення про порушення умов договору кредиту, а отже позивач не була обізнана про вимогу щодо повернення всієї суми кредиту шляхом вчинення виконавчого напису нотаріуса та не могла заперечити проти розрахованої суми заборгованості, а тому така заборгованість не може вважатись безспірною і відповідно без доказів такої безспірності нотаріусом не могло бути вчинено виконавчий напис. Також позивачка посилається на те, що даний виконавчий напис вчинено в порушення вимог ст. 88 ЗУ «Про нотаріат» після закінчення трирічного строку після виникнення у Банку права вимоги. З огляду на правову позицію Касаційного цивільного суду у складі Верховного суду, викладену у постанові від 23.01.2018 у справі №310/9293/15, суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Як викладено у правовій позиції Судової палати у цивільних справах Верховного суду України № 6-141цс14, відповідно до статті 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за яким стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлено Постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів». Пунктом 2 Переліку передбачено, що для одержання виконавчого напису нотаріуса про стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин за кредитними договорами, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями додаються: оригінал кредитного договору; засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашену заборгованость. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України "Про нотаріат"). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Захист прав боржника у процесі вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається у спосіб, передбачений підпунктом 2.3 пункту 2 Глави 16 розділу II Порядку, - шляхом надіслання іпотекодержателем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця. Натомість нотаріус вирішує питання про вчинення виконавчого напису на підставі документів, наданих лише однією стороною, стягувачем, і не зобов`язаний запитувати та одержувати пояснення боржника з приводу заборгованості для підтвердження чи спростування її безспірності. Відповідно до п. 284 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 03.03.2004 року № 20/5 нотаріус вчиняє виконавчі написи: якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем; за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом установлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Заборгованість або інша відповідальність боржника визнається безспірною і не потребує додаткового доказування у випадках, якщо подані для вчинення виконавчого напису документи передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України. Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно з відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. Саме до цього зводяться висновки Верховного Суду викладені у постанові від 10.10.2018 року справа N 61- 10285св18. Суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України "Про нотаріат" у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника у повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Судом встановлено, що нотаріусом видано виконавчий напис про стягнення боргу за період з 19.03.2014 року по 06.08.2018 року, тобто поза межами трирічного строку позовної давності. За таких обставин, визначена відповідачем заборгованість не може вважатися безспірною. Позивачка [PERSON] довела належними доказами заявлені позовні вимоги, в той час, як відповідач ТОВ «Кредитні ініціативи» доводи позивача не спростовував. Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматися як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (пункт 23 рішення ЄСПЛ від 18 липня 2006 року у справі "Проніна проти України"). Таким чином, враховуючи викладені позивачем та її представником обставини, той факт, що подані нотаріусу документи не підтверджували безспірність вимог, а тому доводи позивача знайли своє підтвердження і вимоги [PERSON] , щодо визнання таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис, вчинений ПН КМНО Гамаль І.М., 29.10.2018, зареєстрований в реєстрі за № 5939 підлягають задоволенню судом. Разом з тим, суд дійшов висновку, що пред`явлені позивачем вимоги до ПН КМНО Гамаль І.М. (як відповідача по справі) про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не підлягають задоволенню з огляду на те, що відповідно до ст. 48, 52, 53 ЦПК України, нотаріуси не є особами, прав і обов`язків яких стосується спір сторін, оскільки відсутня їх юридична зацікавленість у розгляді справи судом і реалізації прийнятого по ній рішення, тобто нотаріус не є відповідачем у спорах, що виникають з цивільних відносин, пов`язаних із нотаріальною дією. Нотаріус є відповідачем лише в разі оскарження відмови від вчинення нотаріальної дії або процедури її вчинення. В даному випадку постанова про відмову у вчиненні нотаріальної дії приватним нотаріусом Гамаль І.М. не видавалась, процедура вчинення нотаріальних дій не порушувалась, а відтак ПН КМНО Гамаль І.М., не може бути відповідачем по даній справі. У відповідності до вимог ст.141 ЦПК України, підлягає стягненню з ТОВ «Кредитні ініціативи» на користь позивача понесені витрати по сплаті судового збору в розмірі 768, 40 грн. На підставі вищевикладеного та

Outcome: partial