Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-02 00:00:00

В заяві до суду ПАТ КБ "Приватбанк" вказав, що відповідно до укладеного договору від 30.05.2008 року відповідач [PERSON] отримала кредит у розмірі 10000 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36.00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Договір було укладено з 12-ти місячним строком з моменту підписання з припиненням зобов'язання з його виконанням належним чином та автоматичним переукладенням на той же термін у випадку відсутності заяв про припинення його дії. Відповідач була ознайомлена з умовами договору, однак станом на 30.11.2013 року її заборгованість по кредитному договору складає 17718,03 грн. За цих умов позивач просить суд ухвалити рішення, яким стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором. В судове засідання представник ПАТ КБ "Приватбанк" Сауляк Є.В., який діє на підставі довіреності від 24.04.2013 року, позов підтримав повністю, просив справу розглянути у його відсутність. Відповідач у справі [PERSON] та її представник адвокат [PERSON], яка діє згідно укладеної угоди на підставі ордера, просили суд у задоволенні позову відмовити з підстав застосування строку позовної давності. Суд, заслухавши відповідача та її представника, взявши до уваги заяву представника позивача, дослідивши матеріали справи та оцінивши докази, вважає, що в задоволенні позову слід відмовити. До такого висновку суд дійшов з наступного. Відповідно до укладеного договору від 30.05.2008 року відповідач [PERSON] отримала кредит у розмірі 10000 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36.00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Договір було укладено з 12-ти місячним строком з моменту підписання з припиненням зобов'язання з його виконанням належним чином та автоматичним переукладенням на той же термін у випадку відсутності заяв про припинення його дії (п.9.12.Договору). Згідно з розділу 5 Договору та Пам'ятки клієнта, яка є невід'ємною частиною договору, погашення кредиту і сплата процентів за користування кредитом здійснюється позичальником частинами - щомісячними платежами у розмірах та у строки, передбачені графіком платежів, а саме щомісячно до 25 числа за минулий місяць. Крім того, п.5.5.1. Договору та Пам'яткою клієнта передбачено відповідальність позичальника за порушення зобов'язань у формі штрафу за порушення строків сплати платежів по усіх зобов'язаннях у розмірі 250 гривень (фіксована частина) та 5% від ціни позову (процентна складова). Відповідач своїх зобов'язань не виконала та припинила погашення кредиту та сплати процентів за користування кредитом. Тому, станом на 30.11.2013 року її заборгованість по кредитному договору складає 17718,03 грн., з яких: - 3530,92 грн. - заборгованість за кредитом; - 13105,30 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом Штрафи: - 250,00 грн. - штраф (фіксована частина) - 831,81 грн. - штраф (процентна складова). Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти (ч.1 ст. 1048 ЦК України). Договір є обов'язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України). Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків (ч. 1 ст. 626 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов'язання - це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Згідно з нормою ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України). Одним із видів порушення зобов'язання є прострочення - невиконання зобов'язання в обумовлений сторонами строк. При цьому в законодавстві визначаються різні поняття як "строк дії договору", так і "строк (термін) виконання зобов'язання" (ст.ст. 530, 631 ЦК України). Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події (ч. 1 ст. 530 ЦК України). Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України кредитор протягом всього часу - до закінчення строку виконання останнього зобов'язання, в даному випадку - 26.05.2012 року, вправі заявити вимоги про дострокове повернення тієї частини позики, що підлягає сплаті разом з нарахованими процентами, а також стягнути несплачені до моменту звернення кредитора до суду з позовом, щомісячні платежі (з процентами) в межах позовної давності щодо кожного із цих платежів. Згідно із ст. 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. На відміну від процентів, які є платою за користування чужими грошима, неустойка є засобом забезпечення виконання зобов'язання і одночасно способом цивільно-правової відповідальності. Сторони встановили як строк дії договору - до моменту виконання сторонами в повному обсязі взятих на себе зобов'язань, так і строки виконання зобов'язань зі щомісячним погашенням платежів, останній з яких у визначеній сумі підлягав виконанню в строк до 30.05.2009 року включно, а із врахуванням п.9.12 Договору (автоматичне пролонгування на той же строк) - в строк до 30.05.2010 року включно. Таким чином погашення кредитної заборгованості та строки сплати чергових платежів визначено місяцями. Отже, поряд зі встановленням строку дії договору сторони встановили і строки виконання боржником окремих зобов'язань (внесення щомісячних платежів), що входять до змісту зобов'язання, яке виникло на основі договору. Строк виконання кожного щомісячного зобов'язання згідно з ч. 3 ст. 254 ЦК України спливає у відповідне число останнього місяця строку. Відповідач перестала виконувати щомісячні зобов'язання з погашення кредиту з липня місяця 2008 року, у той час як з вимогами про стягнення заборгованості за кредитом банк звернувся 21.01.2014 року, включивши до позовних вимог як всю заборговану суму, так і майбутні платежі. Разом з тим, відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч. 1 ст. 261 ЦК України). Так, за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (ч. 5 ст. 261 ЦК України). Якщо боржникові надається пільговий строк для виконання такої вимоги, перебіг позовної давності починається зі спливом цього строку. Статтею 253 ЦК України визначено, що перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок. Стаття 266 ЦК України передбачає, що зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно тощо). Судом встановлено, що згідно з умовами кредитного договору та пам'ятки клієнта, яка є невід'ємною частиною договору, позичальник зобов'язаний здійснювати повернення кредиту та процентів за користування кредитом частинами (щомісячними платежами) в розмірі 20% від заборгованості, але не менше 50 гривень, в строк до 25 числа місяця, слідуючого за минулим, а також встановлено відповідальність за порушення графіку повернення кредиту та процентів за користування ним. Оскільки умовами договору встановлені окремі самостійні зобов'язання, які деталізують обов'язок боржника повернути весь борг частинами та встановлюють самостійну відповідальність за невиконання цього обов'язку, то право кредитора вважається порушеним з моменту недотримання боржником строку погашення кожного чергового траншу, а відтак і початок перебігу позовної давності за кожний черговий платіж починається з моменту порушення строку його погашення. Таким чином початок загальної позовної давності для стягнення заборгованості за кредитом в сумі 3530,92 грн. та заборгованості по процентам за користування кредитом настала 26.07.2008 року і сплила 26.07.2011 року. Перебіг спеціальної позовної давності (ч. 2 ст. 258 ЦК України) до штрафних санкцій, з урахуванням передбачених Договором 120 днів, розпочався 24.11.2008 року і сплив 24.11.2009 року. Позовна давність з урахуванням дати закінчення дії кредитного договору та його пролонгуванням розпочалась 26.05.2009 року і сплила 26.05.2012 року. Отже, звернувшись до суду 21.01.2014 року, позивач пропустив встановлений законом строк позовної давності для звернення з даним позовом, що у відповідності до ч.4 ст.267 ЦК України є підставою для відмови у позові. На підставі викладеного і

Outcome: dismissed