Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-10 00:00:00

ПАТ КБ "Приватбанк" звернувся до Вінницького районного суду Вінницької області з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості, мотивуючи позовні вимоги тим, що 27.01.2007 року між ПАТ КБ "ПриватБанк", який є правонаступником ЗАТ КБ "ПриватБанк" та відповідачем було укладено кредитний договір №VIXRF104730219, згідно якого відповідач отримала кредит у розмірі 4423,00 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 5,04 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами надання кредиту фізичним особам «Розстрочка» складає між ним та банком договір, що підтверджується підписом у заяві. Відповідно до умов договору погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: щомісяця в період сплати Позичальник повинен надавати грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за Кредитом, яка складається із заборгованості за Кредитом, за відсотками, комісією, а також інші витрати згідно умов. ПАТ КБ "Приватбанк" свої зобов'язання за кредитним договором виконав в повному обсязі, надавши відповідачу кредит у розмірі, встановленому договором, однак, відповідач взяті на себе зобов'язання за вказаним кредитним договором належним чином не виконала, внаслідок чого станом на 15.10.2014 року має заборгованість в сумі 33541,17 грн., яка складається з наступного: 2968,92 грн. - заборгованість за кредитом; 11653,00 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 774,06 грн. - заборгованість по комісії за користування кредитом; 16071,80 грн. - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язання за договором; а також штрафи відповідно до умов кредитного договору: 500,00 грн. - штраф (фіксована частина); 1573,39 грн. - штраф (процентна складова). Позивач просив стягнути з відповідача заборгованість в сумі 33541,17 грн. за кредитним договором №VIXRF104730219 від 27.01.2007 року, а також судові витрати, понесені на сплату судового збору. В судове засідання представник позивача Молодецький О.С. не з`явився, однак попередньо через канцелярію суду подав заяву, в якій зменшив розмір позовних вимог в частині стягнення з відповідача пені за несвоєчасність виконання зобов'язання за договором до 2968,92 грн. Також зазначив, що зменшені позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечує. Справу просив розглянути без участі представника позивача. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилася, хоча була належним чином повідомлена про день, час та місце розгляду справи, що підтверджується рекомендованими повідомленнями про вручення поштового відправлення. Про причини неявки суд не повідомила, заяв та клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надходило. Згідно відомостей адресно-довідкового підрозділу УДМС України у Вінницькій області, які надійшли на запит суду вбачається, що місцем проживання, зареєстрованим у встановленому законом порядку відповідача [PERSON] є с. Бохоники, [ADDRESS], Вінницького району Вінницької області, а також те, що відповідач [PERSON] 22.06.2013 року змінила прізвище на «[PERSON]». Суд, врахувавши те, що відповідач змінила своє прізвище із «[PERSON]» на «[PERSON]», однак зареєстрована у встановленому законом порядку за адресою зазначеною у позовній заяві та повістки надсилались судом за даною адресою, вважає, що вона належним чином повідомлена про день, час і місце розгляду справи. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до ч.1 ст. 224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Зі згоди позивача суд ухвалює провести розгляд справи у відсутність відповідача та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 27.01.2007 року між ПАТ КБ "Приватбанк" який є правонаступником ЗАТ КБ "ПриватБанк" та [PERSON] було укладено кредитний договір №VIXRF104730219, згідно умов якого відповідач отримала кредит у розмірі 4423,00 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 5,04 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом та зобов'язалася повернути кредит, сплатити відсотки, винагороди, комісії в зазначені в заяві та Умовах Умовах надання споживчого кредиту фізичним особам «Розстрочка» строки (а.с. 9). Вказані письмові документи містять усі істотні умови договору про надання фінансових послуг, а тому в силу положень ст. 638 ЦК України даний договір вважається укладеним. Відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами надання кредиту фізичним особам «Розстрочка» складає між нею та банком договір, що підтверджується підписом у заяві. Відповідно до умов договору погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: щомісяця в період сплати позичальник повинен надавати банку грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за кредитом, яка складається із заборгованості за кредитом, за відсотками, комісією, а також інших витрат згідно з Умовами. Відповідно до договору позичальник зобов'язується повернути суму кредиту, відсотків, винагороди, відповідно до Заяви та Умов. Згідно п. 5.3 Умов надання споживчого кредиту фізичним особам «Розстрочка» при порушенні позичальником строків платежів по будь - якому з грошових зобов'язань, передбачених договором більш ніж на 30 днів, позичальник зобов'язаний сплатити банку штраф у розмірі 500 грн. + 5% від суми заборгованості. Відповідач взяті на себе зобов'язання за вказаним кредитним договором належним чином не виконала, внаслідок чого станом на 15.10.2014 року виникла заборгованість в сумі 33541,17 грн., яка складається з наступного: 2968,92 грн. - заборгованість за кредитом; 11653,00 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 774,06 грн. - заборгованість по комісії за користування кредитом; 16071,80 грн. - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язання за договором; 500,00 грн. - штраф (фіксована частина); 1573,39 грн. - штраф (процентна складова), що підтверджується розрахунком заборгованості (а.с. 4, 5), а згідно поданої до суду заяви представника позивача про зменшення позовних вимог в сумі 20438,29 грн., яка складається з наступного: 2968,92 грн. - заборгованість за кредитом; 11653,00 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 774,06 грн. - заборгованість по комісії за користування кредитом; 2968,92 грн. - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язання за договором; 500,00 грн. - штраф (фіксована частина); 1573,39 грн. - штраф (процентна складова). Відповідно до ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Згідно з ст. ст. 525, 526 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання то воно підлягає виконанню у цей строк. Згідно із ст. 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків (ч. 1 ст. 626 ЦК України). Договір є обов'язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Відповідно до ч. 1 ст. 550 ЦК України право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов'язання. Згідно з ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (ст. 611 ЦК України). Згідно з ч.1 ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до ч.2 ст.1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст.1048 ЦК України. Згідно положень ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти; до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 ЦК України, якщо інше не встановлено параграфом 2 і не випливає із суті кредитного договору. Відповідно до змісту ч.1 ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом; розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Згідно ч.1 ст.1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що відповідачем не виконано взятих на себе зобов'язань по кредитному договору, з урахуванням встановлених обставин справи, вимоги позивача є обгрунтованими, не суперечать вимогам закону та відповідають положенням кредитного договору, а тому зменшені позовні вимоги підлягають задоволенню на користь позивача в повному обсязі. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Відповідно до п. 36 Постанови Пленуму ВССУ № 10 від 17.10.2014 року "Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах" вимога пропорційності присудження судових витрат при частковому задоволенні позову (частина перша статті 88 ЦПК) застосовується незалежно від того, за якою ставкою сплачено судовий збір. Тому з відповідача слід стягнути на користь позивача 204 грн. 38 коп. судового збору.

Outcome: approved