Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-17 00:00:00

Позивач публічне акціонерне товариство "Кредобанк" звернулося до суду із позовом до [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування своїх вимог, позивач посилався на ту обставину, що 27.08.2008 року між публічним акціонерним товариством "Кредобанк" та [PERSON] укладено кредитний договір № 213/п-02, відповідно до умов якого, позивачем надано [PERSON] кредит у розмірі 10000,00 грн. зі сплатою 34% річних, які остання зобов'язувалася повернути з виплатою процентів за користування кредитом в сумі та на умовах, що передбачені договором до 01.08.2010 року. В забезпечення виконання зобов'язань відповідача - [PERSON], між позивачем та відповідачем [PERSON] укладено договір поруки № 213/п-02/S-1 від 27.08.2008 року, відповідно до умов якого остання поручається за виконання позичальником обов'язків, що виникли на підставі основного договору або можуть виникнути у майбутньому. Оскільки відповідачем [PERSON] в порушення умов договору зобов'язання належним чином не виконані, утворилась заборгованість, яка станом на 18.08.2014 року становить 4725,27 грн., позивач, просив стягнути з відповідачів солідарно вказану заборгованість та судові витрати. У судове засідання представник позивача не з'явився. Надав суду заяву про розгляд справи без його участі. Направив письмову заяву про уточнення позовних вимог, просив стягнути з відповідачів солідарно заборгованість у розмірі 2094,14 грн., в зв'язку з частковою оплатою заборгованості, та судові витрати. Відповідачі у судове засідання не з'явилися, надали заяви про розгляд справи без їхньої участі. Позовні вимоги визнають частково, просили врахувати погашення боргу згідно наданих квитанцій, та обіцяли сплатити останню заборгованість найближчим часом. Повно і всебічно з'ясувавши обставини, на які сторони посилалися, як на підставу своїх вимог, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні і які відповідають вимогам закону про їх належність та допустимість, суд прийшов до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Як вбачається із матеріалів справи 27.08.2008 року між публічним акціонерним товариством "Кредобанк" та [PERSON] укладено кредитний договір № 213/п-02, відповідно до умов якого, позивачем надано [PERSON] кредит у розмірі 10000,00 грн. зі сплатою 34% річних, які остання зобов'язувався повернути з виплатою процентів за користування кредитом в сумі та на умовах, що передбачені договором до 01.08.2010 року. В забезпечення виконання зобов'язань відповідача - [PERSON], між позивачем та відповідачем [PERSON] укладено договір поруки № 213/п-02/S-1 від 27.08.2008 року, відповідно до умов якого остання поручається за виконання позичальником обов'язків, що виникли на підставі основного договору або можуть виникнути у майбутньому. Згідно до умов договору, строк погашення процентів за кредитом здійснюється в порядку - щомісячно, строк погашення кредиту - в повному обсязі, не пізніш останнього робочого дня поточного місяця. У порушення зазначених норм закону та умов договору відповідач зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконав, в результаті чого станом на 15.05.2015 року виникла заборгованість в сумі 2094,14 грн. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст.527 ЦК України - боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто. Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив зобов'язання, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до ст. 627-629, 638 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є обов'язковим для виконання сторонами і є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Відповідно до ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Згідно ст.554 ЦК України, у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Водночас відповідно до ст. 559 ЦК України, якщо в договорі не встановлено строк поруки, то порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимог до поручителя. Вимоги до поручителя пред'явлені позивачем поза шестимісячним строком. Таким чином, зважаючи на викладене, суд вважає, що оскільки порука припинена, строк погашення кредиту, передбачений умовами кредитного договору, настав і відповідачем [PERSON] кошти повернуто частково, тому з неї на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за кредитним договором. Крім того, на підставі ст.88 ЦПК України, на користь позивача підлягає стягненню з відповідача сплачений судовий збір.

Outcome: partial