Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-28 00:00:00

Позивач звернувся до суду з даним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що [INFO] померла його мати [PERSON] і після її смерті відкрилася спадщина за законом, яка складається із: - житлового будинку позначеного на плані літ. « А » загальною площею 89,1м2, житловою площею 58, 4м2, з верандою, позначеною літерою „а", з вхідним майданчиком, позначеним літерою „а1", та з господарськими будівлями і спорудами: літньою кухнею, позначеною „ Б"; тамбуром, позначеним « б» ; сараєм, позначеним « В »; погребом, позначеним „П"; убиральні», позначеної « У »; колодязем, позначеним « К »; огорожі, позначеної 1-3, розташованого в [ADDRESS], який нею було побудовано і їй належав як голові колгоспного двору. Власником якого вона була відповідно до діючої на той час Інструкції про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР від 31 січня 1966 року, яке було зареєстровано в по господарській книзі №1 Кирнасівської селищної ради, особовий рахунок №61. Заповітного розпорядження його мати [PERSON] не склала. Він являється єдиним спадкоємцем майна його матері [PERSON] за законом і спадщину він прийняв, так як після смерті матері став проживати в даному будинку, робив поточні ремонти будинку. На даний житловий будинок, бюро технічної інвентаризації видало технічний папорт. Але, оформити нотаріально право власності на спадковий будинок він не може, так як спадковий житловий будинок відносився до суспільної категорії колгоспного двору. Після ліквідації колгоспних дворів його мати [PERSON] своє право власності на належний їй будинок не оформила, в органах МБТІ не зареєструвала і свідоцтво про право власності не отримала. Тому в нотаріальному оформлені права власності на спадковий будинок йому було відмовлено. По цій причині, позивач вимушений звернутись з позовом до суду, та просить визнати за ним право власності на спадкове майно, спадкоємцем якого він став. Позивач в судове засідання не з'явився, просить розгляд справи слухати за його відсутності, позов підтримує, на його задоволенні наполягає. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, надавши суду заяву про визнання позову та розгляду за відсутністю їх представника. Дослідивши матеріали справи суд встановив: Згідно копії свідоцтва про смерть - [INFO] померла - [PERSON] (а.с.6). Як свідчить копія свідоцтва про народження, [PERSON] являлась матір'ю позивача (а.с.4). Згідно довідки, виданої виконкомом Кирнасівської селищної ради від 03.02.2014 №397. до складу спадкового майна [PERSON] входить житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, який розташований в [ADDRESS].(а.с.8). Відповідно до копії технічного паспорту на житловий будинок, виданого КП « Тульчинське МБТІ » 10.02.2014 року успадковується житловий будинок, позначений на плані літ. « А » загальною площею 89,1м2, житловою площею 58, 4м2, з верандою, позначеною літерою „а", з вхідним майданчиком, позначеним літерою „а1", та з господарськими будівлями і спорудами: літньою кухнею, позначеною „ Б"; тамбуром, позначеним « б» ; сараєм, позначеним « В »; погребом, позначеним „П"; убиральні», позначеної « У »; колодязем, позначеним « К »; огорожі, позначеної 1-3 (а.с.9-14). Як свідчить довідка, видана виконкомом Кирнасівської селищної ради Тульчинського району від 26.02.2014 року за № 598 , житловий будинок [ADDRESS] відносився до категорії колгоспних дворів, який належав [PERSON] як голові колгоспного двору. (а.с.31). Заповітного розпорядження [PERSON] не склала. Позивач являється єдиним спадкоємцем першої черги майна його матері [PERSON] за законом і спадщину він прийняв, так як після смерті матері став проживати в даному будинку, робив поточні ремонти будинку, про що свідчить довідка, видана Кирасівською селищною радою (а.с.8). Для того щоб прийняти спадщину позивач звернувся до нотаріальної контори, але йому було відмовлено в оформленні спадкового майна, так як спадковий житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами відносився до суспільної категорії колгоспного двору. Після ліквідації колгоспних дворів спадкодавець при житті не оформив право власності на дану нерухомість в органах МБТІ та не зареєструвала і свідоцтво про право власності не отримала. Тому в нотаріальному оформлені права власності на спадковий будинок йому було відмовлено, про що свідчить постанова держаного нотаріуса Тульчинського нотаріального округу Сухомлин О.А. про відмову у вчиненні нотаріальної дії №02-31 від 12.02.2014 року (а.с.7). За таких обставин, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав: Відповідно до ст. 1268 ЦК України спадкоємець за законом чи заповітом має право прийняти спадщину. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. На підставі ч.2 ст. 328 ЦК України позивач правомірно набув право власності відповідно до спадкування за законом. Згідно ст.392 ЦК України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Як визначенов ст.. 1273 ЦК України, спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитись від прийняття спадщини. В зв'язку з цим, оспорюване право позивача щодо володіння та розпорядження спадковим майном підлягає захисту судом у спосіб визначений п.1 ч.2 ст.16 ЦК України - визнання права власності. Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно ч. 1 ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб в межах заявлених ними вимог та на підставі наданих доказів. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених ст. 61 ЦПК України, відповідно до ст. 60 ЦПК України. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Докази не можуть ґрунтуватися на припущеннях. Таким чином, аналізуючи вище викладене, дослідивши обставини справи, перевіривши їх доказами, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, виходячи з принципів розумності, виваженості та справедливості, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог [PERSON] в заявлених ним межах та про існування правових підстав для їх задоволення. Правовідносини, що виникли між сторонами регламентуються ст. ст. 16, 328, 386, 392, 1268 ЦК України. Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України, судовий збір сплачений позивачкою, підлягає зарахуванню в прибуток держави.

Outcome: approved