Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-11 00:00:00

Представник Товариства з обмеженою відповідальністю "Кредитні Ініціативи" звернулася до Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області з позовом до [PERSON], третя особа: [PERSON] про звернення стягнення заборгованості в розмірі 1 292 347,23 грн. за кредитним договором №SME0006700 від 19.12.2007 року на предмет застави, стягнення судових витрат. Позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що згідно договору №SME0006700 від 19.12.2007 року укладеного між ЗАТ "Альфа-Банк" та [PERSON] було надано позичальнику грошові кошти (кредит) в розмірі 49 900,00 дол. США зі сплатою 16 % річних на строк користування 72 місяці. Внаслідок порушення строків сплати коштів за [PERSON] станом на 05.12.2016 року наявна заборгованість за кредитними зобов'язаннями в розмірі 91 701,45 дол. США, що за курсом НБУ еквівалентно 2 374 952,19 грн. З метою забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором, між ЗАТ "Альфа-Банк" та відповідачем було укладено договір застави рухомого майна №SME0006700/2 від 19.12.2007 року. Положеннями договору застави передбачено право заставодержателя у випадку невиконання боржником зобов'язань по кредитному договору, задоволити забезпечену вимогу шляхом звернення стягнення на предмет застави в межах 49 900,00 дол. США. 30.09.2009 року між ПАТ "Альфа-Банк" (який є правонаступником ЗАТ "Альфа-Банк") та ТОВ "Кредитні Ініціативи" було укладено договір факторингу, відповідно до якого позивач набув право вимоги зокрема і до боржника [PERSON] за кредитним договором №SME0006700 від 19.12.2007 року. Представник позивача в судове засідання не з'явилася, разом із позовною заявою подала до суду клопотання про розгляд справи за відсутності представника позивача на підставі наявних доказів та матеріалів (а.с.43). Відповідач [PERSON] в судовому засіданні проти задоволення позову заперечив, оскільки, позичальник [PERSON] є його знайомим, та попросив формально підписати договір застави, для отримання кредиту. Крім цього, повідомив, що в господарському суді м.Івано-Франківська знаходиться справа про визнання банкрутом підприємтва, директором якого він є, а тому, не вбачає доцільності у позовних вимогах. Третя особа [PERSON] в судове засідання не з"явився повторно, про причини неявки суд не повідомив, хоча про час та місце був повідомлений належним чином, що підтверджується матеріалами справи (а.с.65, 75-77). Беручи до уваги пояснення відповідача, дослідивши письмові матеріали справи, судом встановлено, що спір між сторонами виник з приводу порушення права на належне виконання умов кредитного договору, забезпеченого заставою, внаслідок чого банк позивається про його відновлення шляхом звернення стягнення на предмет застави. Статтею 1054 Цивільного Кодексу України визначено зміст кредитного договору. За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Істотними умовами кредиту є розмір кредиту та строк повернення кредиту. 19.12.2007 року між ЗАТ "Альфа-Банк", який 19.08.2009 року перейменований на ПАТ ЗАТ "Альфа-Банк" та [PERSON] було укладено кредитний договір №SME0006700 від 19.12.2007 року, за яким банк надав позичальникові (третій особі) грошові кошти (кредит) у розмірі 49 900 доларів США на строк корисутвання 72 місяця зі сплатою процентів за користування кредитом в розмірі 16 % річних (а.с.5-8, 13-15). 30.09.2009 року між ПАТ "Альфа-Банк" (який є правонаступником ЗАТ "Альфа-Банк") та ТОВ "Кредитні Ініціативи" було укладено договір факторингу, відповідно до якого позивач набув право вимоги зокрема і до боржника [PERSON] за кредитним договором №SME0006700 від 19.12.2007 року (а.с. 24-29). Незважаючи на взяті на себе за кредитним договором зобов'язання, позичальник систематично порушував строки сплати кредиту та процентів, що підтверджується довідкою розрахунком заборгованості за кредитним договором (а.с.20). За змістом ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Згідно ч. 1 ст. 527 ЦК України боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлено строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. У відповідності до ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). В силу дії ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не виконав зобов'язання у встановлений договором строк. Позивачем станом на 05.12.2016 року проведено розрахунок заборгованості за кредитним договором, відповідно до якого нараховано всю суму заборгованості [PERSON] перед ТОВ "Кредитні Ініціативи" за кредитними зобов'язаннями в розмірі 91 701,45 дол. США, що за курсом НБУ еквівалентно 2 374 952,19 грн., з яких: заборгованість за кредитом - 44 973,62 дол. США, що за курсом НБУ еквівалентно 1 164 760,18 грн., заборгованість по відсотках - 46 727,83 дол. США, що за курсом НБУ еквівалентно 1 210 192,01 грн. (а.с.20). Будь-яких доказів на спростування доводів позивача та вказаного розрахунку заборгованості відповідачем суду не надано. 07.12.2016 року позивач надіслав відповідачу та третій особі вимогу про досудове врегулювання спору (а.с.22, 23), однак, вона залишена без реагування, жодних дій щодо виконання зобов"язань за кредитним договором вчинено не було. Відповідно до ч. 1 ст. 548 ЦК України виконання зобов'язання забезпечується, якщо це встановлено договором або законом. Види забезпечення виконання зобов'язання визначені ч. 1 ст. 546 ЦК України і такими є неустойка, порука, гарантія, застава, притримання, завдаток. В забезпечення належного виконання зобов'язань по кредитному договору №SME0006700 від 19.12.2007 року, між ЗАТ "Альфа-Банк" та відповідачем [PERSON] 19.12.2012 року було укладено договір застави рухомого майна №SME0006700/2, згідно п. 1.1 якого Заставодавець у забезпечення виконання зобов"язання, визначеного у статті 2 цього Длоговору передає Заставодержателю у заставу рухоме майно, зазначене у пункті 3.1. цього Договору, що надалі іменується "предмет застави", а Заставодержатель приймає його у заставу та набуває право одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета застави у повному обсязі переважно перед іншими кредиторами Заставодавця, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до п. 3.1. договору застави рухомого майна предметом застави за цим Договором є рухоме майно, перелічене у Додатку №1 до цього договору. Предмет застави, зазначений у п.3.1. цього Договору , належить Заставодавцеві на праві власності, що підтверджується: свідоцтвом про реєстрацію ТЗ [NUMBER] виданого Івано-Франківським МРЕВ 29.07.2003 року; свідоцтвом про реєстрацію ТЗ [NUMBER] виданого 1-м МРВ ДАІ в м. Івано-Франківськ 12.07.2007 року (п.3.2. Договору). Сторони за домовленістю оцінюють предмет застави у 23 775 доларів США 00 центів, що за погодженим Сторонами курсом еквівалентно 120 063,75 грн. (п.3.3. Договору) (а.с. 9-12). Відповідно до ст. 590 ЦК України звернення стягнення на предмет застави здійснюється за рішенням суду, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. ст. 19, 20 Закону України «Про заставу» за рахунок заставленого майна заставодержатель має право задовольнити свої вимоги в повному обсязі, що визначається на момент фактичного задоволення, включаючи проценти, відшкодування збитків, завданих прострочкою виконання (а у випадках, передбачених законом чи договором, - неустойку), необхідні витрати на утримання заставленого майна, а також витрати на здійснення забезпеченої заставою вимоги, якщо інше не передбачено договором застави. Заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, якщо в момент настання терміну виконання зобов'язання, забезпеченого заставою, воно не буде виконано, якщо інше не передбачено законом чи договором. Статтею 589 ЦК України встановлено, що у разі невиконання зобов'язання забезпеченого заставою, заставодержатель (іпотекодержатель) набуває право звернення стягнення на предмет застави (іпотеки). За рахунок предмета застави, іпотеки він має право задовольнити в повному обсязі свої вимоги з урахуванням сплати відсотків, неустойки, збитків та іншого. Пунктом 9 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 30 березня 2012 року №5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» закріплено, що право вибору способу судового захисту, передбаченого законом або договором (дострокове стягнення кредиту, стягнення заборгованості, у тому числі шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки/застави, одночасне заявлення відповідних вимог у разі, якщо позичальник є відмінною від особи іпотекодавця (майновий поручитель), одночасне заявлення вимог про стягнення заборгованості з позичальника з вимогами про стягнення заборгованості шляхом звернення стягнення на предмет застави/іпотеки, належні іпотекодавцю, який не є позичальником, розірвання кредитного договору, набуття права власності на предмет іпотеки тощо) належить виключно позивачеві (частина перша статті 20 ЦК, статті 3 і 4 ЦПК). Задоволення позову кредитора про звернення стягнення на предмет іпотеки/застави не є перешкодою для пред'явлення позову про стягнення заборгованості з поручителя за тим самим договором кредиту у разі, якщо на час розгляду справи заборгованість за кредитом не погашена. Задоволення позову кредитора про стягнення заборгованості з поручителя не є перешкодою для пред'явлення позову про звернення стягнення на предмет іпотеки/застави з метою погашення заборгованості за тим самим договором кредиту у разі, якщо на час розгляду спору заборгованість за кредитом не погашена. Враховуючи вищенаведене та наявність доказів, які підтверджують неналежне виконання [PERSON] своїх зобов'язань за кредитним договором, суд приходить до переконання, що позивач набув права звернення стягнення на предмет застави. Згідно вимог п.2.2. договору застави рухомого майна №SME0006700/2 від 19.12.2012 року максимальний розмір вимог Заставодержателя до Боржника, що забезпечуються заставою згідно з цим Договором, складає 49 900,00 дол. США (а.с.9 зворот). З врахуванням наведеного, позивач просить звернути стягнення на предмет застави в рахунок погашення частини заборгованості, а саме: за кредитом - 44 973,62 дол. США, що за курсом НБУ еквівалентно 1 164 760,18 грн.; за відсотками - 4 926,38 дол. США, що за курсом НБУ еквівалентно 127 587,05 грн. Зі змісту позовних вимог вбачається, що позивач просить суд звернути стягнення на предмет застави шляхом проведення прилюдних торгів згідно ЗУ "Про виконавче провадження", за початковою ціною встановленою на рівні не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, визначеною на підставі оцінки проведеної суб"єктом оціночної діяльності/незалежним експертом на стадії оцінки майна, під час проведення виконавчих дій. Приймаючи до уваги, що даний порядок звернення стягнення на нерухоме майно, не суперечить закону і найбільш повно враховує інтереси заставодавця, суд дійшов висновку про те, що ця вимога позивача підлягає до задоволення. Відповідно до положень ст.ст. 16, 20 ЦК України передбачено право особи захистити своє порушене право шляхом звернення до суду. При цьому право на захист особа здійснює на свій розсуд. В даному випадку позивач просить про захист його порушеного права шляхом звернення стягнення на предмет застави. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Тому з відповідача також слід стягнути на користь позивача понесені ним судові витрати. На підставі наведеного, відповідно до ст. ст. 19, 20 Закону України «Про заставу», ст.ст. 11, 15, 16, 525, 526, 530, 589, 590, 610-112, 1049-1050, 1054 ЦК України,

Outcome: approved