Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-31 00:00:00

Позивач звернувся до суду з даним позовом, посилаючись на те, що 12 жовтня 2010 року ПАТ КБ "Приватбанк" та відповідач [PERSON] уклали кредитну угоду, відповідно до якої відповідач отримав кредит у розмірі 1200 грн. у вигляді встановленого ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36% річних на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг, Правилами користування кредитною карткою та Тарифами банку складає між ним та банком договір, що підтверджуться підписом у заяві. Відповідно до умов договору погашення заборгованості здійснюється у наступному порядку: щомісяця в період сплати позичальник повинен надавати банку грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за кредитом. В порушення виконання зобов"язань за кредитним договором відповідач [PERSON] станом на 30 квітня 2016 року має заборгованість за кредитом 12524 грн. 00 коп., яка складається з : - - заборгованість по кредиту - 469 грн.11 коп.; - заборгованість за відсотками - 7882 грн. 32 коп.; - забогованість за пенею та комісією - 3100 грн. 00 коп. - штраф - 500 грн. (фіксована частина), 572 грн. 57 коп. (процентна складова). Мотивуючи тим, що відповідач порушив умови договору щодо сплати кредиту у визначений термін, в зв"язку з чим утворилась заборгованість, позивач просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитом та судові витрати. В судове засідання представник позивача не з'явився, подав заяву про розгляд справи в його відсутність, підтримали позовні вимоги та просили задоволити повністю. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилась, подала заяву про визнання позову і розгляд справи за її відсутності. В зв'язку з відсутністю в судовому засіданні сторін фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувальнго пристрою не здійснювалось відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України Суд, дослідивши письмові докази, встановив такі обставини та визначив відповідно до них правовідносини. 12 жовтня 2010 року ПАТ КБ "Приватбанк" та відповідач [PERSON] уклали кредитну угоду, відповідно до якої відповідач отримав кредит у розмірі 1200 грн. у вигляді встановленого ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36% річних на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг, Правилами користування кредитною карткою та Тарифами банку складає між ним та банком договір, що підтверджуться підписом у заяві. Відповідно до умов договору погашення заборгованості здійснюється у наступному порядку: щомісяця в період сплати позичальник повинен надавати банку грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за кредитом. В порушення виконання зобов"язань за кредитним договором відповідач [PERSON] станом на 30 квітня 2016 року має заборгованість за кредитом 12524 грн. 00 коп., яка складається з : - - заборгованість по кредиту - 469 грн.11 коп.; - заборгованість за відсотками - 7882 грн. 32 коп.; - забогованість за пенею та комісією - 3100 грн. 00 коп. - штраф - 500 грн. (фіксована частина), 572 грн. 57 коп. (процентна складова). Правовідносини, які виникли між сторонами, регулюються главою 48, параграфом 2 глави 71 ЦК України Відповідно до ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору. Згідно ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити відсотки. Суд вважає, що неправомірними діями відповідача, які полягають у порушенні умов договору щодо своєчасної сплати кредитної заборгованості, порушене право власності позивача володіти, користуватися та розпоряджатися належними йому грошовими коштами. Порушене право підлягає захисту на підставі ч.2 ст.16 ЦК України шляхом стягнення заборгованості на користь позивача. Виходячи з наведеного, позов підлягає до задоволення. У відповідності до ст.88 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стянути понесені судові витрати.

Outcome: approved